open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaak Juhansoo

**Jaak Juhansoo** (16. mai 1942 Põltsamaa – 13. jaanuar 2017 Massachusetts) oli eesti ühiskonnategelane USAs, Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu esimees aastail 2007–2014. 

Jaak Juhansoo vanemad põgenesid koos lastega Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale Augsburgi ja sealt mõni aasta hiljem New Yorki. Sealt läksid nad tööotsinguil esialgu Lõuna-Carolinasse ja paari aasta pärast Minneapolisesse.

Pärast Minnesota Ülikooli lõpetamist astus Jaak Juhansoo sõjaväkke, kus teenis 1965. aastani. Seejärel töötas ta elektroonika alal Walthamis, kuni asutas oma ettevõtte, mis jättis aega ka ühiskondlikuks tegevuseks. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica.

Jaak Juhansoo oli Bostoni Eesti Seltsi esimees ja auliige, New Englandi Balti Ühingu president ja juhatuse liige, Ikestatud Rahvaste Komitee laekur ja juhatuse liige ning aastail 1977–2014 Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides Esinduskogu liige – ta oli valitud üheksasse esinduskogusse. Umbes 30 aastat oli ta Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige, aastail 2007–2014 oli ta selle esimees ja pärast seda laekur.

## Tunnustus
*2003 Kanada-Eesti vabadusvõitluse teenetemärk
*2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2014 Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides märkimisväärsete teenete auhind

## Isiklikku
Jaak Juhansoo vanemad olid Olga ja Peeter Juhansoo, tal oli vanem vend Jaan. Ta abikaasa Daina on lätlanna. Jaak Juhansoo on maetud Gethsemane'i kalmistule West Roxburys Massachusettsi osariigis.

## Viited

## Välislingid
*http://isik.tlulib.ee/index.php?id=628
Johann Friedrich

**Johann Friedrich** on olnud mitme valitseja nimi:

***[[Johann Friedrich (Pfalz-Hilpoltstein)|Johann Friedrich]]** (1587–1644), pfaltskrahv ja Pfalz-Hilpoltsteini hertsog
***[[Johann Friedrich (Braunschweig-Calenberg)|Johann Friedrich]]** (1625–1679), Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst 
*...
Regulaator

**Regulaator** (ingl *controller*) on tehnikas seade või seadis, mis koos andurite ja täituritega on ette nähtud masina, aparaadi või tehnoloogilise protsessi mingi parameetri nõutavais piires hoidmiseks või soovitud muutmiseks, nt vastavalt programmile. Enamasti toimub reguleerimine automaatselt (vt Automaatreguleerimine), kuid mõnel juhul nimetatakse regulaatoriks ka seadist, millega parameetrit muudetakse käsitsi, näiteks helitugevusregulaator (audiovõimendis), valgusregulaator (hämardi) jt.

 

Automaatregulaatoreid liigitatakse mehaanilisteks, hüdraulilisteks, pneumaatilisteks ja elektrilisteks. Viimastest on kõige levinumad elektronregulaatorid.

Automaatregulaatori C sisendisse saabub veasignaal e, mis saadakse reguleeritava objekti P väljundist tagasisideahela F kaudu tuleva signaali tegeliku väärtuse y võrdlemisel nõutava väärtusega r (e = r – y). Regulaatori väljundsignaal u (juhtsignaal) muudab täituri vahendusel reguleeritava objekti töörežiimi nii, et reguleeritava suuruse y tegelik väärtus võimalikult vähe erineks nõutavast väärtusest r.

## Vaata ka
*Reguleerimine (tehnika)
*Automaatreguleerimine
*Kahepunktiregulaator
*PID-kontroller
*Proportsionaalregulaator

## Viited
Aparaat (täpsustus)

**Aparaat** on mitmetähenduslik sõna:
*Aparaat – seade
*Aparaat (haldus) – asutuste süsteem
*Aparaat (bioloogia) –  elundkond või elund
Aparaat

**Aparaat** (ladina k *apparatus* – ’masin’) on kindla otstarbega keerulise ehitusega kompaktne seade, mis teeb teatavat tööd kas osalt või täiesti iseseisvalt, näiteks elektri-, foto-, kassa-, keevitus-,  Kippi, kuulde-, raadio-, röntgeni-, telefoniaparaat.

## Viited
Johann Friedrich (Pfalz-Hilpoltstein)

**Johann Friedrich** (23. august 1587 – 19. oktoober 1644) oli Sulzbach-Hilpoltsteini pfaltskrahv aastatel 1614 kuni 1644.

## Elu

Johann Friedrich sündis Neuburgis pfaltskrahv Philipp Ludwigi ja Anna von Kleve noorima pojana. Pärast isa surma aastal 1614 jaotati tema territooriumid Johann Friedrichi ja tema vendade vahel; Johann Friedrich sai noorimana Hilpoltsteini isandkonna. Ta suri Hilpoltsteinis ja maeti Lauingenis.

## Abielu

Johann Friedrich abiellus aastal 1624 Hessen-Darmstadti maakrahvi Ludwig V tütre Sophie Agnesega ja nad said järgmised lapsed:

# Anna Luise (11. oktoober 1626 – 23. veebruar 1627)
# Marie Magdalene (27. veebruar 1628 – 17. juuni 1629)
# Philipp Ludwig (26. veebruar 1629 – 8. august 1632)
# Johann Friedrich (25. märts 1630 – 22. mai 1630)
# *tütar* (22. aprill 1631)
# Marie Eleonore (28. märts 1632 – 23. november 1632)
# Johanna Sofie (2. september 1635 – 19. august 1636)
# Anna Magdalene (5. märts 1638 – 29. juuli 1638)
Sumisti

* Sumisti (tehnika) (*buzzer*) on helisignalisatsiooniseadis (nt uksekellal, lauatelefonil, suitsuanduril)
*  Sumisti (zooloogia) kahetiivaliste putukate nuiakujuliseks moondunud tagatiib
Sumisti (tehnika)

**Sumisti** ehk **summer** (saksa k *Summer*, inglise k *buzzer*) on elektriline helisignalisatsiooni allikas. Sumisti signaal võib kosta helinana (elektromagnetilisel uksekellal, endisaegsel lauatelefonil) või pideva toonina. Pideva tooni allikaks on tänapäeval peamiselt piesoelement, seda kasutatakse näiteks suitsuanduril, äratuskellal, kodutehnikaseadmel, turva- ja valvesüsteemides.
Ajaleht (ajaleht)

**Ajaleht** oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1913 veebruarist – 1914 jaanuarini Tallinnas kuus korda nädalas.

Ajalehe väljaandja ja vastutav toimetaja oli Hans Valk. Trükkikoda J. Topmann. Ajaleht maksis 1 kopikas.

Tallinna trükiasjanduse inspektori poolt arestiti ja konfiskeeriti järgmised numbrid: 1913 aastal nr. 200, 219 ja 226 ning 1914 aastal  nr. 2.

1913. aastal ilmus ajaleht uue nimega Hommik

## Viited
Fraternitas Slavia

**Fraternitas Slavia** oli Eestis tegutsenud vene üliõpilasorganisatsioon. 

Organisatsioon asutati 1. detsembril 1922 Tartu ülikooli juures. Organisatsioonil oli Tallinna konvent, mis registreeriti 1. septembril 1926 Tallinna tehnikumis. 

1929 organisatsioon suleti kolmeks aastaks ja sulgemine oli seotud vaidlusega teise vene üliõpilasorganisatsiooniga Fraternitas Aeterna. Keelu ajal tegutses organisatsioon kuni 1932 nime all **Fraternitas Ruthenia**. 1932 Fraternitas Slavia taasasutati. Organisatsioon suleti 1940.

## Eesti päritolu liikmeid
*Nikolai Goromulinsky noorem
*Trivimi Velliste
*Konstantin Šahhovskoi
*...

## Vaata ka
*Fraternitas Aeternia
*Korporatsioon Ruthenia

## Viited
Mustika kasvukohatüüp

**Mustika kasvukohatüüp** on Eesti metsade kasvukohatüüpidest kõige levinum – sellesse kuulub kuni 20% Eesti metsadest, valdavalt Kagu-Eestis. Mustika kasvukohatüüp kuulub arumetsade klassi, palumetsade tüübirühma.

## Iseloomustus
See on levinud lamedate nõlvade jalamitel, tasandikel või nõgusatel reljeefidel. Põõsarinne on enamasti hõre või puudub sootuks, esineb paakspuud, pihlakat, kadakat, paju.

Puhmarindes leidub mustika kasvukohatüübile iseloomulikku alustaimestikku ehk indikaatortaimi, nagu näiteks harilik mustikas (*Vaccinium myrtillus*), harilik pohl (*Vaccinium vitisidaea*) ja sinikas (*Vaccinium uliginosum*). Lisaks veel ka kattekolda, palu-härgheina, leselehte.

Peapuuliigiks on harilikult 2-3 boniteediklassi mänd (*Pinus sylvestris*), kuid antud kasvukohatüüp jaotatakse lähtuvalt edaafilistele tingimustele kolmeks osatüübiks, mistõttu on ka metsad varieeruvad.

## Alltüübid
### Tüüpiline mustika kasvukohatüüp (Ms)
Mullastik on gleistunud, mõõdukalt kuni tüsedalt leetunud harilik või huumuslik. Muld on tugevalt happeline. Puistutes enamuspuuliigiks männid, vähem leidub kuusikuid. 100-aastase puistu keskmine kõrgus on 24 m, tüvepuidu tagavara 220–350 m3/ha. 
 
### [[Karusambla-mustika kasvukohatüüp]] (Km)
Tugevalt liigniisked leetunud glei- ja leede-gleimullad. Põhjavesi harilikult maapinnast vaid 0,4–0,1 m. Domineeriv puuliik mänd, vähem esineb kuusikuid ja kaasikuid. Alustaimestikus rohkelt puhmaid, ka samblarinne on pidev. 
Raiejärgselt kulub transpiratsiooni peale liigub märkimisväärselt vähem vett, mistõttu kiireneb metsa soostumisprotsess.
 
### [[Jäneskapsa-mustika kasvukohatüüp]] (Jm)
Mullastik gleistunud leetnud leetmuldadel, huumuslikel leetmuldadel või kahekihilise lähtekivimiga kahkjatel muldadel. Enamuspuuliigiks on kuusk, kultiveerituna leidub ka männikuid. Puidutagavara võib ulatuda üle 400 m3/ha. 
 
Eristatakse alltüüpe: tüüpiline mustika (Ms), karusambla-mustika (Km) ja jänesekapsa-mustika (Jm).
Reljeef: lamedate nõlvade jalamid, tasandikud; mikroreljeef veidi mätlik.
Muld: Esinevad gleistunud kahkjas mullad ja gleistunud keskmiselt leetunud mullad.
Karusambla-mustika alltüübis esineb kahkjaid ja leetunud muldasid. Liiv või karbonaadivaesel moreenil, harvem saviliiv või liivsavi. Toorhuumust on 4–15&nbsp;cm, järgneb kuni 20&nbsp;cm tüsedune E-horisont, mille ülaosa võib olla nõrgalt huumuslik, mustjas. B- või Bg-horisont on eriti kergema lõimise korral hästi välja kujunenud, tume kuni mustjaspruun, ülaosas huumuse ja raua sisseuhtest tugevasti tihenenud.
Veerežiim: ajutise liigniiskuse põhjuseks on ülavesi, ajutiselt juurtetsooni ulatuv põhjavesi või selle kapillaarvööde.

## Vaata ka
*Mereveetaimkond
*Metsataimkond
*Niidutaimkond
*Sootaimkond
*Kalju- ja liivikutaimkond
*Mereveetaimkond
*Kultuur- ja ruderaaltaimkond

## Viited

## Kirjandus
* Lõhmus, E. "Eesti metsakasvukohatüübid". Tartu 2006.

## Välislingid
* Eesti taimkatte kasvukohatüüpide klassifikatsioon. Paal, 1997 järgi, parandatud ja täiendatud autori poolt
1864. aasta palvekirjaaktsioon

**1864. aasta palvekirjaaktsioon** oli 1864 Eesti alal toimunud palvekirjaaktsioon, milles Venemaa keiser Aleksander II-le kurdeti Eesti ala talupoegade halba olukorda. Aktsiooni on mõnikord loetud ka eesti rahvusliku ärkamisaja alguseks.

Aktsioon toimus Johann Köleri ja Jaan Adamsoni eestvedamisel. Aktsiooni käigus koguti üle-eestiliselt talupoegadelt palvekirju, mis seejärel esitati Peterburi patriootide vahendusel Aleksander II-le.

Aktsioon kukkus Peterburis selle vastu tegutsenud baltisakslaste tõttu läbi.
## Vaata ka
*Adam Peterson, Peeter Peterson
## Viited
Artis

**Artis** (ka **Kino Artis**) on Tallinnas aadressil Estonia puiestee 9 Solarise keskuses asuv kino. Kino haldab OÜ Tallinnfilm. Kino juht on Rein Palosaar.

OÜ Tallinnfilm põhitegevuseks on Euroopa filmide linastamine ja ürituste korraldamine Solaris keskuses asuvas kinos Artis, milles on 181- ja 72-kohalised saalid. Kino Artise programmi ülesehitus on püsinud ühesugune alates kino avamisest 2009. aastal. Selle üheks aluseks on vastavus Euroopa kinovõrgustiku Europa Cinemas regulatsioonidele. Kino Artis on Europa Cinemas liige 2011. aastast ja võitis 2014. aastal võrgustiku auhinna kui parima programmiga kino 2013. aasta repertuaari eest. 

Kino programm on jaotatud tavarepertuaariks ja filmiüritusteks. Tavarepertuaar koosneb välismaistest levifilmidest, Eesti filmidest ning eesti keelde dubleeritud lastefilmidest. Tavarepertuaaris linastuvad filmid Eestis tegutsevatelt filmilevitajatelt ja -tootjatelt. Nädalas linastub 1 - 5 uut filmi. Välismaisteks levifilmideks, mis moodustavad suurema osa tavarepertuaarist, on festivalidel hinnatud ja kriitikute poolt tunnustust leidnud filmid ning ka laiema publikupotentsiaaliga Euroopa ning kunstilised USA filmid. Filmiürituste hulka on arvestatud sihtgrupikino, filmisarjad ning eriüritused.

## Viited

## Välislingid
*Kino Artis koduleht
Nukitsamees (muusikal)

**"Nukitsamees"** on 1999. aastal valminud Olav Ehala muusikal. Muusikali libreto kirjutas Leelo Tungal Oskar Lutsu samanimelise lasteraamatu põhjal. Suur osa muusikali muusikast pärineb samanimelisest filmist. 

Muusikal esietendus 30. jaanuaril 1999 Estonia teatris.

## Viited

## Välislingid
* Igor Garšnek, "Nukitsamees" – peremuusikal. Sirp, 5. veebruar 1999
1934. aasta rahvaloendus

**1934. aasta rahvaloendus** oli rahvaloendus, mis viidi Eestis läbi 1. märtsil 1934.

Rahvaloenduse andmete järgi elas Eestis 1 126 413 elanikku, kellest 349 826 (31,1%) elas linnas ja 767 535 maal.

## Viited

## Välislingid
*Valdade rahvastik. 1. III 1934 rahvaloenduse andmed. Vihk I
*Rahvastiku koostis ja korteriolud. 1.III 1934 rahvaloenduse andmed. Vihk II
*Tööharud ja leibkonnad. 1.III 1934 rahvaloenduse andmed. Vihk III
*Rahvastikuprobleeme Eestis. II Rahvaloenduse tulemusi. Vihk IV
*Tulemused
Suurelehine pärn

**Suurelehine pärn** (*Tilia platyphyllos*) on pärnaliste sugukonda pärna perekonda kuuluv lehtpuu.

## Levila ja kasvukoht
Suurelehise pärna levila on Lääne- ja Kesk-Euroopas. Eestisse on suurelehine pärn sisse toodud ja kasvab peamiselt pargipuuna. 

## Botaanilised tunnused
Koor on noorelt valkjashall, vanemas eas hallikaspruun. Võrsed noorelt helepruunid, valkjate karvadega. Lehed on ümmargused, läbimõõt harilikult 6–10 cm pikad, tömpja või südaja alusega, teravneva tipuga, teravsaagja servaga. Alt helerohelised, pealt tumerohelised. Vanemas eas on lehed alt pehmekarvased. Leheroots on kuni 5 cm pikk ja on karvane. Õitsemise aeg on juulis, õisikus on 3–8 õit mõlemast soost. Kollakasvalged õied on meerikkad ja lõhnavad hästi. Õite hea lõhn meelitab ligi putukaid, kes aitavad puud tolmeldada. Vili on pähklisuurune pikal rootsul, kuni 0,9 cm pikk ja pikliku või kerajas kujuga. Pähklikeses on 1–2 halli- või pruunikarvast seemet.

Suurelehisele pärnale on kõige lähedasem sugulasliik harilik pärn (*Tilia cordata*). Erinevad selle poolest, et hariliku pärna lehtede alaküljel roodude hargnemiskohtadel on roostjad karvad, aga suurelehisel pärnal on seal valged karvad.

## Kasvutingimused
Suurelehine pärn on mullastiku suhtes nõudlik. Tormikindel, kuna sammasjuurestik on hästi arenenud.

## Kasutamine
Puit on kerge, mille tõttu on see väga hinnatud puidutööstuses. Suurelehine pärn on väga hea meetaim, ta talub saastunud õhku ja seetõttu leidub teda põhiliselt haljastuses, kasutatakse mitmeid võravorme.

## Vaata ka
*läänepärn

## Viited

## Välislingid
*
Vikereukalüpt

**Vikereukalüpt** ehk **mindanao eukalüpt** (*Eucalyptus deglupta*) on mürdiliste sugukonda, eukalüpti perekonda kuuluv suur, kiirekasvuline, laialeheline igihaljas puu.  

## Levila
Vikereukalüpt kasvab troopilises ja lähistroopilises kliimavöötmes ning on ainuke puu eukalüpti perekonnast, mille areaal ulatub põhjapoolkerani. Puu kasvab looduslikult Filipiinidel, Uus-Guinea saarel ja Indoneesias, kus ta kasvab jõudsalt troopilistes vihmametsades. Ameerikas kasvab vikereukalüpt külmaperioodita aladel, nagu Hawaii saartel, Lõuna-Californias, Texase ja Florida osariigis. 

## Morfoloogia
Oma põlises kasvupaigas kasvab ta kuni 76 meetri kõrguseks ning tüve läbimõõt võib ulatuda 1,8 meetrini. Soodsast kasvualast väljaspool jääb taime kasv aga oluliselt lühemaks, umbes 30–38 meetri vahele. Taime teatakse kõige paremini oma sileda oranži varjundiga koore tõttu, mis koorub suviti, paljastades ainulaadse mitmevärvilise koore, millest ka taime nimetus vikereukalüpt. Koor koosneb helerohelistest, punastest, oranžidest, hallidest ja lillakaspruunidest vöötidest. Väljaspool troopilist kliimat on puukoor enamasti värvivaesem. 

Terava otsaga, piigikujulised lehed, mis on kuni 15 cm pikad, on väga aromaatsed. Tillukesed valged kuni seitsmest õiest koosnevad pöörised, õitsevad eri aastaaegadel olenevalt asukohast. Eukalüpti perekonnanimi tuleb kreekakeelsetest sõnadest *eu*, mis tähendab kaevu, ja *kalypto*, mis tähendab midagi katma, näiteks kaanega, ja see viitab ühinenud viljalehtedele ja õielehtedele, mis moodustavad kaane või katte, mis kaob, kui õis avaneb.
Fail:Eucalyptus deglupta-base.jpg|Puu koor
Fail:Eucalyptus deglupta kz1.JPG|Lehed
Fail:Starr 060703-8293 Eucalyptus deglupta.jpg|Viljad
Fail:Starr 060703-8292 Eucalyptus deglupta.jpg|Õied
Fail:Rainbow Eucalyptus Maui.jpg|Koor lähivaates


## Kasutamine
Vikereukalüpti kasvatatakse aedades ja parkides peamiselt ilupuuna. Mitmevärviline tüvi teeb puust menuka maastikukujunduse elemendi. Vikereukalüpti puitu kasutatakse ka paberi valmistamiseks. Costa Rica farmerid kasutavad vikereukalüpti varju, et kohvipuud kasvaksid paremini. Puidust tehakse mööblit ja vahel kasutatakse seda ka ehituses. Hawaiil on valmistatud vikereukalüptist paate.

## Viited
Udria patarei nr 2

**Udria patarei nr 2** oli Kroonlinna kindlusele allunud Venemaa rannikupatarei Virumaal Vaivara vallas, mille eesmärk oli vaenlase laevastiku tõkestamine Narva lahes. Tänapäeval asub patarei Ida-Viru maakonna Narva-Jõesuu linna Udria küla maadel. Patarei paikneb Udria panga ja Udria oja vahel. 

Kroonlinna kindluse Narva Suurtükiväepositsiooni Meriküla patareist umbes 3,5 km läänedela poole Udrias paiknes Narva Suurtükiväepositsiooni kõige kaugem (läänepoolseim) patarei. 1915. aastal polnud seda patareid üldse kavas, siis juba 1916. aasta algul kavatseti siia ehitada suurem 4x10-tollise (254-mm) suurtükipatarei, kuid mais 1916 otsustati ehitada siiski betoonehitistega 4x6” (152-mm) Canet’ suurtükkidele mõeldud püsipatarei.

Patarei peaehitis on kompleks, kus pinnasest rinnatise taga ühel sirgel vaheldumisi paiknevad betoonist valliga ja arvatavasti puidust alusega kahuriõued ning lasukomplektilaod. Selja tagant kaitses ladusid ja lahtisi kahuriõuesid sirge pinnasevall. Puit-kivi-muldtarindis lasukomplektilaod olid eraldi mürskudele ja laengutele ning paiknesid õuede vahel. Patarei sadevesi koguti kraavistikuga kokku ning juhiti peakraavi kaudu Udria ojja. 

Suurtükid toodi Kroonlinna kindlusest. 9. novembril (vkj) 1916 oli patarei täies relvis. Teadaolevalt pole patareid hiljem kunagi kasutatud sõjalisel otstarbel. 

## Saksa esimese okupatsiooni ajal
Saksa okupatsiooni aegu märtsis 1918 viis tõenäoliselt Saksa okupatsioonivägi patarei relvastatuse millalgi 1918. aasta jooksul minema, sest neid suurtükke ei kohta enam üheski hilisemas loetelus.

## Patarei tänapäeval
Tänapäeval on patarei kasvanud võssa, suurtükiõued on üldiselt säilinud rahuldaval, teised ehitised on lagunenud ja võsastunud. Ükski neist pole kultuurimälestisena riikliku kaitse all.

## Viited

## Kirjandus
*Владимир Ткаченко. *"Нарвская артиллерийская позиция Крепости Кронштадт. 1915–-1918 гг"*. Tsitadel nr 16, 2008. Lk 127–154
Kägipuu

**Kägipuu** on üks troopiliste metsade eluvorme. See on taim, mis hakkab kasvama puule kinnitudes (epifüüdina), seejärel iseseisvub ja lõpuks hävitab oma kandurpuu. Kägipuid on kuni 1000 liiki, millest enamik esineb vihmametsades ja muudel troopilistel aladel üle maailma.

Kägipuude vilju peetakse looduskooslustes mitme linnu- ja loomaliigi, näiteks papagoide ja ahvide tähtsaks toiduallikaks, sest kägipuud kannavad vilja mitu korda aastas. Samuti võivad eri liiki kägipuud anda vilju eri aegadel, mistõttu nad on loomadele üheks peamiseks toiduallikaks. Mõnes troopilises metsas võib kuni 70% loomadest sõltuda just kägipuu viljadest.

## Leviku omapära
Troopilistes ja vihmametsades on puudel raske kasvada, kuna valgust on vähe ning toimub pidev võitlus vee ja toitainete pärast. Kägipuud on leidnud endale lahenduse, kuidas sellistes rasketes oludes toime tulla. Erinevalt teistest taimedest, mis idanevad mullas, kinnituvad kägipuud epifüüdi abil teisele puule, kas okstele või tüvele. Epifüüdid tekivad väikestest kleepuvatest seemnetest, mis pärinevad loomade väljaheidetest ja võivad kinnituda päris kõrgele puu külge.

## Kasvamine
Kägipuu kasvab väga agressiivselt nende puude suhtes, kellelt ta toitaineid võtab. Noores eas kasvavad kägipuud aeglaselt, saades energiat päikeselt ning vett ja toitaineid puu koorele kogunenud vihmaveest või niiskusest. Ajapikku tekivad peenikesed juured, mis hakkavad mööda puud alla kasvama ning end okste ja puu külge siduma. Maapinnani jõudes hakkab kägipuu saama rohkem toitained mullast ja võistlema nende pärast tema kõrval asetseva puuga. Edasi hakkab kägipuu põimima oma oksi ümber selle puu, kellega ta toitainete pärast võistleb. Saades pinnasest toitaineid, hakkab ta kiiremini kasvama. Oksad, mis on juba ümber algse peremehe põimitud, hakkavad kasvama ja peatavad peremeespuu toitainete leviku kõrgemale puu sisse. Nii kindlustab ta endale oma ohvri elupaiga ja eluks vajalikud ained.

## Viited
Maidla Kool

**Maidla Kool** on põhikool Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Maidla külas. Õppeasutuse direktori kohustetäitja on Evely Press.

Õppeasutus asutati 1925, kui Savala algkooli teise jaoskonna asemele moodustati 6-klassiline Maidla Kool (Maidla Algkool).

2012 liitusid Maidla Põhikool ja Maidla Lasteaed ning moodustati uus asutus: **Maidla Kool**.

Koolis õpib tänapäeval 63 õpilast.

2022. aastal ühendati kooliga Sondas ja Erras paiknevad lasteaiarühmad.

.

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Aaro Aedviir

**Aaro Aedviir** (13. detsember 1939 – 25. juuli 2004) oli eesti alpinist. 

Ta on tõusnud kahel korral NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.

Firni kodulehe andmetel on ta tõusnud Pamiiris ka Korženevskaja (7105 m) ja Lenini mäe (7134 m) tippu. 

Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 1974. aastal.

1982. aasta suvel töötas ta koos Ilmar Priimetsa, Urmas Graueni ja Johan Ahlbergiga instruktorina rahvusvahelises alpilaagris Pamir. Nad said loa neljakesi Kommunismi mäe (7495 m) tippu tõusta. Rünnakulaager rajati 6900 m kõrgusele. Hommikul asus tipulaagrist esimene seong (Aedviir-Ahlberg) teele. Mõne aja pärast selgus, et teise seongusse kuulunud Urmas Grauenit tabas mäehaigus. Kõik neljakesi laskusid platoole. Siin otsustati, et Grauenit saadab alla vaid üks kaaslane, ülejäänud kaks jätkavad tipputõusu. Oli küll teada, et varasematel aastatel ei lubatud seitsmetuhandelist tõusu sooritada ei üksi ega kahe mehega. Pidi olema vähemalt neljaliikmeline grupp. 1982. aastal selles osas aga reegleid muudeti, seetõttu baaslaagrist saadigi luba. Aaro Aedviir tõusis tippu teist korda.

## Isiklikku
Alpinist Kalle Aedviir on tema vend.

## Viited

## Välislingid
*Aaro Aedviir. sportos.eu
*Alpinismiinstruktorid. firn.ee
Excalibur

**Excalibur** on Kuningas Arthuri legendaarne mõõk, millele on omistatud maagilisi võimeid.

Mõnikord on samastatud Excalibur ja mõõk, mille Arthur tõmbas välja kivist, kuid enamikus versioonides on need eri mõõgad ja Arthur saab Excaliburi Järveemandalt.

Mõõga nime originaalversioon on kõmrikeelne *Caledfwlch*. Oma teoses "Historia Regum Britanniae" (u 1136) nimetas Monmouthi Geoffrey mõõka latiniseeritud nimega *Caliburnus*. Vanaprantsuskeelsetes tekstides sai sellest *Escalibor*, *Excalibor* ja viimaks *Excalibur*.

## Viited
Artur Mas

**Artur Mas i Gavarró** (sündinud 31. jaanuaril 1956 Barcelonas) oli 129. Generalitat de Catalunya president aastatel 2010–2016.

Ta on lõpetanud Barcelona ülikooli ökonomistina.

## Isiklikku
Ta on abielus, peres on tütar ja kakaks poega. Ta valdab katalaani, hispaania, prantsuse ja inglise keelt. Ta on katoliiklane.
Oolav Tamberg

**Oolav Tamberg** (6. september 1929 Lasva vald – 28. jaanuar 2017) oli eesti põllumajandus- ja sporditegelane, põllumajandusloo talletaja. 

Ta lõpetas 1946, aastal Väimela Põllumajandustehnikumi ja 1954. aastal agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Maetud Tallinna Metsakalmistule. 

## Tunnustus
* 1977 Eesti NSV teeneline agronoom
* 2003 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* Tamberg, Oolav Eesti Entsüklopeedia võrguversioonis
* Biograafia ESBL-is
Miklós Rózsa

**Miklós Rózsa** (18. aprill 1907 Budapest – 27. juuli 1995 Los Angeles) oli Ungari juudi päritolu USA helilooja, tunnustatud filmimuusika looja.

Temalt pärineb järgmiste filmide muusika:
*"The Thief of Bagdad" (1940)
*"That Hamilton Woman" (1941)
*"Double Indemnity" (1944)
*"The Lost Weekend" (1945)
*"Spellbound" (1945)
*"The Killers" (1946)
*"A Double Life" (1947)
*"The Asphalt Jungle" (1950)
*"Ben-Hur" (1959)
*"El Cid" (1961)
*"Providence" (1977)

## Tunnustus
Miklós Rózsa on võitnud kolm Oscarit parima filmimuusika kategoorias filmide "Ben-Hur", "A Double Life" ja "Spellbound" eest.

## Välislingid
*Koduleht
*
Kalle Aedviir

**Kalle Aedviir** (sündinud 12. juulil  1943) on eesti alpinist. 

Alpiklubi Firn kodulehe andmetel on ta tõusnud Pamiiris Kommunismi (7495 m), Korženevskaja (7105 m) ja Lenini mäe (7134 m) tippu. 

1982. aastal võttis  ta osa Tartu Riikliku Ülikooli 350. aastapäeva auks korraldatud ekspeditsioonist Kesk-Pamiiri Tanõmasi ahelikku. Selle käigus esmavallutati kaks nimeta mäetippu. 6350 meetri kõrgune mägi, mille tippu ronis esimeste seas ka Kalle Aedviir, nimetati Tartu Ülikool 350-ks.

## Isiklikku
Tema vend oli alpinist Aaro Aedviir.

## Viited

## Välislingid
*Alpinismiinstruktorid. firn.ee
Friedrich Michael

Zweibrücken-Birkenfeldi pfaltskrahv **Friedrich Michael** (27. veebruar 1724 Ribeauvillé – 15. august 1767 Schwetzingen) oli Wittelsbachide dünastia liige. Ta oli pfaltskrahv Christian III ja Karoline von Nassau-Saarbrückeni poeg ning Wittelsbachide Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldi haru liige. Ta oli Baieri kuninga Maximilian I Josephi isa. 

## Sõjaväekarjäär
Friedrich Michael liitus nooruses Prantsuse armeega ning sai 18-aastaselt seal *Maréchal de camp-*iks*.* 1742. aastal osales ta Praha piiramisel. 1746. aastal võttis Friedrich Michael vastu katoliikluse (ta oli enne protestant). 

Friedrich Michael oli Pfalzi feldmarssal, Mannheimi kuberner ja aastal 1758 lõpuks Saksa-Rooma riigi feldmarssal ning *[[Reichsarmee]]* ülemjuhataja seitsmeaastases sõjas Friedrich Suure vastu. Pärast Roßbachi lahingut suutis ta purustatud riigiarmee taas üles ehitada, mille eest sai ta Maria Theresia militaarordeni suurristi. 1758. aasta sügisel tungis ta Saksimaale, vallutas Sonnensteini kindluse ja piiras Leipzigit. Järgmisel aastal vallutati Leipzig, Torgau, Wittenberg ja Dresden. Ta toetas feldmarssal Dauni Maxeni lahingus ja võitles võidukalt Strehleni lahingus. 1761. aastal astus ta oma kohalt tagasi ja andis riigiväed üle feldmarssal Johann von Serbellonile. Pärast Hubertusburgi rahu sai Friedrich Michael ülemjuhatajaks Böömimaal ja sai hiljem salajase sõjalise konverentsi presidendiks.

## Perekond

Ta abiellus Pfalzi kuurvürsti Karl III Philippi lapselapse Maria Franziska von Sulzbachiga ja nad said viis last: 

* Karl II August (1746–1795)
* Klemens August Joseph Friedrich (1749–1750)
* Maria Amalie Auguste (1752–1828)
* Maria Anna (1753–1824)
* Maximilian I Joseph (1756–1825)

Tal oli ka vallaspoeg oma armukese Louise Cheveauga:
* Karl Friedrich Stephan (1767–1834)

## Viited


## Kirjandus
* Heigel, Karl Theodor von. [Friedrich Michael](https://de.wikisource.org/wiki/ADB:Friedrich_Michael_(2._Artikel)). (2. artikkel). Allgemeine Deutsche Biographie. Kd. 49. 1904. Lk 134–139.
* Hopf, Georg Wilhelm. Bayerische Geschichte in Zeittafeln. 1865.
* Janko, Wilhelm Edler von. [Friedrich Michael](https://de.wikisource.org/wiki/ADB:Friedrich_Michael_(1._Artikel)) (1. artikkel)**.** Allgemeine Deutsche Biographie. 7. kd. 1877. Lk 627.
* Wurzbach, Constantin von. Zweybrück-Birkenfeld, Friedrich Michael Pfalzgraf am Rhein. Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. Kd. 60. 1891. Lk 335.
Silvia Raudvee

**Silvia Raudvee** (21. august 1927 Lehtse – 1. oktoober 2021) oli eesti klaasikunstnik.

Silvia Raudvee sündis 21. augustil 1927. aastal Järvamaal Lehtses. 1929. aastal kolis perekond Jänedale. Kaheksa-aastaselt alustas Silvia kooliteed Raudla kuueklassilises koolis, kus õppis neli aastat. Seejärel, 1939. aastal õppis ta ühe aasta Tallinna erakolledži progümnaasiumis, kuni Eestis kõik erakoolid likvideeriti. Ta läks tagasi maale ja lõpetas Raudla algkooli. Saksa okupatsiooni ajal õppis ta Tallinnas Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis, mille lõpetas 1946. aastal. Seejärel otsustas ta minna õppima moekunsti. Huvi klaasikunsti vastu tekkis Silvia Randveel tänu Helga Kõrgele, kellega ta kohtus Eesti Rahva Ühisabi internaadis ja kes õppis 1943. aastal Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis klaasehistöö erialal ja kiitis väga klaasikaunistuseriala juhatajat Maks Roosmat. 1946. aastal sooritas Silvia Raudvee sisseastumiseksamid Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi moekunsti erialale ja valis kõrvalerialaks klaasehistöö.

1949. aasta märtsis ta küüditati koos vanematega Krasnojarski krai Novosjolovo rajooni, vabanes 1957. aasta oktoobris.

1961. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi klaasikunsti erialal. 

Aastatel 1961–1974 oli ta Valgevene NSV-s Niomani klaasitehase kunstnik. 1975. aastast tegutses ta vabakutselise kunstnikuna. 

Ta oli Eesti Klaasikunstnike Ühenduse liige.

## Tunnustus
*1987 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

## Viited

## Välislingid
*Eesti Muuseumide Veebivärav. Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum. Silvia Raudvee. Vaas Tallinn (1963)
*Eesti Muuseumide Veebivärav. Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum. Silvia Raudvee. Vaas komplektist sini-punane (1968)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Klaasikunstnik Silvia Raudvee säralõikes tehtud komplekt "Kontrastid" (1972)
Friedrich (Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauß-Parkstein)

**Friedrich** (11. aprill 1557 – 17. detsember 1597) oli Vohenstrauss-Parksteini hertsog aastatel 1569 kuni 1597.

## Elulugu
Friedrich sündis Meisenheimis pfaltskrahv Wolfgangi neljanda pojana. Pärast isa surma aastal 1569 jaotasid Friedrich ja tema vennad territooriumi: Friedrich sai väikese territooriumi Vohenstraußi ümbruses. Friedrich suri Friedrichsburgi lossis aastal 1597 ja maeti Lauingenis.

## Abielu
Friedrich abiellus 26. veebruaril 1587 hertsog Heinrich XI tütre Katharina Sophiega, abielust sündis kolm last: 
# Anna Sophie (25. november 1588 – 21. märts 1589)
# Georg Friedrich (8. märts 1590 – 20. juuli 1590)
# Friedrich Kasimir (8. märts 1590 – 16. juuli 1590)

## Viited
Uia oja

**Uia oja** on oja Sakala kõrgustiku lääneosas ja Soomaal, Viljandi maakonnas, Raudna jõe vasakpoolne lisajõgi.

Oja pikkus on 14,6 km, valgla pindala 48 km², langus 30,5 m ja lang 2,1 m/km. Oja saab alguse 50 m kõrgusel Seruküla külas ja suubub 19,5 m kõrgusel Uia ja Sandra küla piiril vasakult poolt Raudna jõkke 19,8 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

## Vaata ka
*Raudna jõgi

## Viited

## Välislingid
*
*
Hans Möldermann

**Hans Möldermann** (31. august/12. september 1876 Tolli küla, Märjamaa vald – 28. märts 1914 Märjamaa) oli eesti kunstnik, raamatute illustreerija ja karikaturist.

## Elulugu

Hans Möldermann oli kunstnikuna iseõppinu. Ta sündis kooliõpetaja peres. Pärast kooli lõpetamist sooritas ta eksamid rahvakooliõpetaja kutse saamiseks ning töötas aastatel 1897–1898 Valgas kooliõpetaja abina. 1899. aastal oli ta kooliõpetaja Ridalas, Mäe vallas. Kuna kool suleti ajutiselt, jäi ta jälle ilma tööta. 1903. aastal sai ta töökoha Tallinnas, O. Thomsoni foto- ja tsinkograafiatöökojas. Sel ajal hakkas ta saama ka esimesi tellimusi raamatute illustratsioonidele, neid tuli pidevalt juurde. Alates 1903. aastast hakkas ta avaldama karikatuure Tallinna naljalehtedes. 1905. aasta revolutsiooni ajal tegi Möldermann joonistusi mõisa rüüstamisest Märjamaal ning sellele järgnenud Vladimir Bezobrazovi karistussalga tegevusest Märjamaal. Joonistused ilmusid Juhan Lilienbachi satiiriväljaandes Tapper 1918. aasta veebruaris pärast kunstniku surma. Möldermanni joonistusi ja karikatuure avaldati väljaannetes Meie Mats, Tapper, Tiiu Tasane, Rahva Leht, Rahva Lõbu-Leht, Vali Tali ja mujalgi. Pseudonüümina kasutas ta oma nimetähti H. M.

Hans Möldermann haigestus kopsutuberkuloosi ja suri Märjamaal Kõrvetaguse talus. Ta on maetud Märjamaa kiriku juurde.

## Viited

## Kirjandus
*Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

## Välislingid
*Eesti biograafiline andmebaas ISIK - Hans Möldermann
*Eesti Rahvusbibliograafia - Möldermann, Hans, 1876-1914, illustreerija
Märt Maavere

**Märt Maavere** (aastani 1936 **Martin Markson**; 4. detsember 1901 Imavere vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 23. aprill 1941 Tallinn) oli eesti kaitsepolitseinik, kaitseliitlane ja sõjaväelane (leitnant).

Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi.

Aastatel 1922–1923 töötas ta Imavere valla 6-klassilises algkoolis ajutise õpetajana. 

28. veebruaril 1923 võeti ta sõjaväeteenistusse ja määrati sõjakooli-tagavaraväe ohvitseride ettevalmistusklassi, mille lõpetas veebruaris 1924. Ta määrati teenistusse 6. Jalaväerügementi, kus teenis rühmaülemana kuni oktoobrini 1924, misjärel vabastati teenistusest ja arvati reservi lipnikuna. 

Aastatel 1924–1925 töötas ta Puhja kõrgemas algkoolis õpetajana.

1925. aasta detsembris asus ta tööle Tallinna Kaitsepolitsei jaoskonda. Poliitilises politseis teenis kuni 1. augustini 1940, poliitilise politsei komissarina Narvas. 

Ta arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimu poolt 21. augustil 1940 ja lasti NKVD poolt maha 23. aprillil 1941 Tallinnas Scheeli krundil.

## Tunnustus
*1940 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*Eesti ohvitserid 1918–1940
Harilik hiibapuu

**Harilik hiibapuu** (*Thujopsis dolabrata*) on küpressiliste sugukonda (*Cupressaceae*) hiibapuu perekonda kuuluv igihaljas okaspuuliik. Ta on ainus liik oma perekonnas.

## Nimi
*Thujopsis* tuleneb ladina keelest, kus *thuja* on 'elupuu' ja *opsis* 'sarnane', kuna ta on lähedane elupuu perekonna (*Thuja*) esindajatega. *Dolabrata* on tõlkes 'tahumatult kujundatud'.

## Levila ja kasvukoht
Harilik hiibapuu kasvab Jaapani kesk- ja lõunaosa mägedevahelistes orgudes, eelistades niiskemaid muldasid ja suurema õhuniiskusega paiku. Liigi esindajaid on leitud kasvamas kuni 3000 m kõrguselt, kuid enamasti kasvab 400–1800 m kõrgusel merelise kliimaga aladel. Hiibapuu on oma kodumaal looduskaitse all. Kasvab kodumaal 25–30 (40) m, meil 2–4 m kõrguseks.

## Botaanilised tunnused
Harilik hiibapuu on õhukese koore ja halli või punakaspruuni tüvega ühekojaline igihaljas puu. Tavaliselt on ta 25–30 m kõrgune ja aeglasekasvuline, harvem ka madala põõsa kujul. Võra on tihti püramiidse kujuga, laiuv, maani ulatuv ja püstiste okstega. Võrsed on noorelt helerohelised, lamedad ja laiad, vanemalt ümarate tumepruunide soomustega. Okkad on umbes 5 mm pikkused, laiad, soomusjad, pealt tumerohelised, alt hõbevalged. Pungad on helepruunid, kujult ovaalsed, ümbritsetud külgsoomustega.  

Käbid on väikesed, püstised, ovaalsed, laimunajad või piklikümarad mõõtmetega 1–2 cm × 0,6–1 cm. Kasvades on need sinakashallid ja valminult pruunid ning neil on 6–10 teravatipulist tagasipöördunud soomust. Käbid valmivad sama aasta sügisel ja seemned varisevad kohe. Kahe väikese külgmise lennutiivaga seeme on 4–5 mm pikk ja 3–3,5 mm lai.
Fail:Thujopsis dolabrata2.jpg|Võrsed alt- ja pealtvaates
Fail:Thujopsis dolabrata zampach3.JPG|Võrsed soomustega
Fail:Thujopsis dolabrata3.jpg|Koor
Fail:Thujopsis dolabrata 'Nana' - Morris Arboretum - DSC00245.JPG|Sort 'Nana'
Fail:Thujopsis dolabrata Variegata.jpg|Sort 'Variegata'
Fail:Thujopsis dolabrata PAN.jpg|Ilupuuna


## Kasutus
Hariliku hiibapuu kodumaal kasutatakse selle puitu, mis on kerge ja vastupidav kõdunemisele. Puidust valmistatakse mööblit, samuti kasutatakse puitu sildade ja majade ehitamisel ning ka käsitöös. Mujal maailmas on ta kasutusel ilupuuna, hinnatakse püramiidselt laiuvat võra. Hiibapuu talub väga hästi varju, mistõttu on ta leidnud Eestis koha haljastuses alusrinde põõsana. Kasutatakse väiksemates aedades ilupõõsana, tihti poolvarjulistes paikades.

### Eestis

Eestis kasvab ta enamasti põõsana, mis on 2–4 m kõrge ja umbes 1,5 m lai. Eestis hiibapuu vilju ei anna, mistõttu paljundamine käib vegetatiivselt. Eesti suurim hiibapuu kasvab Viimsis Linda Pahki erakogus. See puu on 6,3 m kõrgune (mõõdetud 16.06.2024).

Tuntuimad sordid on 'Variegata', mis on püramiidja kujuga ning kuni 3 m kõrguse ja 1,5 m laiuse võraga puu, ning 'Nana', mis on aeglasekasvuline 60 cm kõrgune ja 1,5 m laiune põõsas.

## Viited

## Välislingid
*
Ratša

**Ratša** (gruusia keeles რაჭა) on Gruusia ajalooline piirkond Lääne-Gruusia kirdeosas  Rioni  jõe ülemjooksu orus. Seda ümbritsevad Suur-Kaukasuse mäed. Praeguse haldusjaotuse järgi kuulub Ratša Ratša-Letšhumi ja Khvemo Svanethi piirkonda ning hõlmab Ambrolauri valla ja Oni valla.

Ratša pindala on 2854&nbsp;km². Suur-Kaukasus eraldab Gruusia ajaloolised piirkonnad Svanethi ja Letšhumi loodes ja Imerethi lõunast, kuigi peamine Kaukaasia kõrgendik moodustab piiri koos Venemaa Põhja-Osseetiaga. Ida-Ratša piirneb Lõuna-Osseetiaga, mis on ametlikult Gruusia osa Šida Kharthli.
Linda Kardna

**Linda Kardna** (sündinud 13. juunil 1947) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog

1966. aastal lõpetas ta koorijuhtimise erialal Tallinna Muusikakooli ja 1971. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 2004. aastal sai Eesti Muusikaakadeemias kooridirigeerimise eriala magistrikraadi.

Aastatel 1971–1974 oli ta Tallinna 39. Keskkooli muusikaõpetaja, 1974–1976 Eesti NSV Rahvaloomingu Maja muusikaline toimetaja. 1975. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusika kateedri tunnitasuline õppejõud, aastatel 1976–1984 sama instituudi koolieelse kasvatuse kateedri õpetaja, 1985–1988 algõpetuse kateedri vanemõpetaja, 1988–1992 esteetilise kasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1992. aastast muusikakasvatuse dotsent, aastatel 1992–2004 Tallinna Pedagoogikaülikooli muusikakasvatuse lektoraadi juhataja, seejärel 2015. aastani Tallinna Ülikooli Kunstide Instituudi muusika osakonna dotsent. 2015. aastast on ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudi emeriitdotsent.

1975. aastast oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi naiskoori, 1992–2005 Tallinna Pedagoogikaülikooli naiskoori, 2005–2013 Tallinna Ülikooli naiskoori dirigent.

Aastatel 1974–1998 oli ta Rapla Tarbijate Kooperatiivi segakoori (1988. aastast segakoor Cantus) dirigent.

## Tunnustus
*1990 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
*1996 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tulemusrikas tegevus koorilaulu arendamisel)
*2014 Arvo Ratassepa mälestusauhind

## Viited
Kumari vasaku külje poi

**Kumari vasaku külje poi** on poi Väinameres peamise Muhu väina laevatee ääres, Kumari madala lähedal.

Poi geograafilised koordinaadid on . 

Mööda laevateed põhja poolt tulles tuleb märk jätta vasaku poordi poole. Teisel pool laevateed asub Kumari parema külje poi, suhteliselt ligidal on veel Unterneemani madala parema külje poi.

## Viited

## Välislingid
*
Uduvere ohvripärn Riinu

**Uduvere ohvripärn Riinu** on ohvripuu (pärn) Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupi alevis. Pärn on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Rahvaluules on Kai-, Mai- ja Riinu-nimelist pärna käsitletud ka koos.

## Viited

## Välislingid
*
Unterneemani madala parema külje poi

**Unterneemani madala parema külje poi** on poi Väinameres Unterneemani madalal.

Poi geograafilised koordinaadid on . 

## Viited

## Välislingid
*
Salme Vallateater

**Salme Vallateater** on Saare maakonnas Salme alevikus Salme rahvamajas tegutsev harrastusteater. 

1901. aastal ilmus kohalikus ajalehes sõnum näitemängu tegemisest toonases Anseküla kihelkonnas. 1918. aastal moodustati haridusselts Salme, millel oli ka oma näitering. 1950. aastal kolis näitering vastvalminud Salme rahvamajja. 

Nüüdisajal on vallateatri hing Salme rahvamaja juhataja Maire Sillavee. Põhitrupi kõrval tegutsevad teatris noortetrupp ja seeniortrupp.

Salme Vallateatrist on välja kasvanud noorte Salme Sõnaring.

## "Läänemere isandad"
Salme Vallateatri üks suurejoonelisemaid lavastusi on olnud 30. juulil 2010 esietendunud “Läänemere isandad”, mis põhines August Mälgu samanimelisel ajaloolisel seiklusromaanil ning mille tegevustik viis vaataja ajas ligikaudu 900 aastat tagasi – Saaremaale ja Rootsisse Sigtunasse (vt Sigtuna hävitamine). 

Loo lavastas Salme valla elanik, teatriprofessionaal Väino Uibo, stsenarist oli Sulev Raudsepp, kunstnik Endla Tuutma, kostüümikunstnik Tiia Kobin (pälvis selle eest Saare maakonna meistri auhinna KadakMari 2010). Lavastusel oli isegi oma relvameister – Aadu Himmist. Näitlejaid tegi kaasa üle poolesaja. Algupärane mängukoht oli Saaremaal Salme rannapark – mererand kadakate, valgel hobusel ratsutaja ja päikeseloojanguga, rääkimata paatidest ja tõrvikutest merel. 

"Läänemere isandaid" mängiti neljal suvel, traditsiooniliselt lõpetati sellega siis ka igal suvel augustis peetud merenädal.

## Uuemaid lavastusi
* U. Lennuk – "Igavene kapten" (2018)
* A. Kivirähk – "Uljas neitsi" (2018)
* J. Tuulik – "Tüürimees Benjamin" (2018)
* K. B. Väljamäe – "Suur mees juba" (2018)
* A. Gelman – "Pink" (2019)
* E. Aule – "Astuge edasi" (2019)
* I. Abele – “Saar” (2019)
* E. Ruus “Klassikokkutulek” (2019)
* H. Wuolijoki “Niskamäe naised … mehed ka” (2020)
* K. Kaur “Kaval-Ants ja Vanapagan” (2020)
* J. Puusepp “Kukk” (2021)
* M. Waltari “Tule tagasi, Gabriel!”(2022)
* P. Quilter “Veel üks pilet”(2022)
* N. R. Nash "Vihmameister"(2023)

## Tunnustus
2022. aastal pälvis Salme vallateater Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia.

## Viited

## Välislingid
* Teatri koduleht
* Teatri Facebooki leht
Eurolaul 2001

**Eurolaul 2001** oli 8. Eurolaulu konkurss, kus valiti Eestit 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindavat laulu. Eurolaul toimus ETV stuudios 3.veebruaril 2001. aastal. Saatejuhid olid Marko Reikop ja Elektra. Eurolaul 2001 võitis Tanel Padar, Dave Benton & 2XL lauluga "Everybody"

"Everybody" tõi Eestile Eurovisiooni ajaloo ühe ootamatuima võidu. See on ajalooline ka selle poolest, et see oli esimene Ida-Europpa riigi võit Eurovisioonil, kes olid Eurovisiooniga liitunud pärast 1992. aastat – ja ka Bentonist sai esimene (ja siiani ainus) mustanahaline esineja, kes võitis Eurovisiooni.

## Eurolaul 2001
Finaal toimus ETV stuudios Tallinnas, saatejuhid Marko Reikop ja Elektra. Võistluses osales kaheksa laulu, võitja valis välja rahvusvaheline "ekspert" žürii. Kõik laulud esitati esmakordselt inglise keeles.

## Eesti Eurovisioonil
Finaaliõhtul esinesid Tanel Padar, Dave Benton ja 2XL kahekümnendana, peale Saksamaale ja enne Maltat. Võistlusteelsed kihlveod olid võidusoosikuks hinnanud Kreekat, kuid ka Taanit, Prantsusmaad, Sloveeniat ja Rootsit ning Eestit polnud kusagil mainitud. Hääletuse esimene pool oli väga tihe ning 12 riigi järel oli Taani liidrikohal 99 punktiga, Eesti ja Prantsusmaa vastavalt 92 ja 90 punktiga. Sellest hetkest alates aga läks Eesti juhtima ning hääletuse lõppedes oli "Everybody" kogunud 198 punkti ning tulnud võitjaks 21-punktilise ülekaaluga teise koha Taani ees. Laul oli saanud üheksa korda 12 punkti – Kreekalt, Lätilt, Leedult, Maltalt, Hollandilt, Poolalt, Sloveenialt, Türgilt ja Ühendkuningriigilt – ning ainult Portugal ei andnud Eestile punkte. Eesti telehääletuse 12 punkti pälvis Taani.

### Hääletamine
Leevaku tellisevabrik

**Leevaku tellisevabrik** oli telliseid tootev vabrik Põlvamaal Leevaku külas. 

Vabrik ehitati 1923. Vabrik töötas lühikest aega, kuna kohalik toormaterjal ei sobinud telliste tootmiseks.

Vabrikust on tänapäevani säilinud vaid korsten, mis on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

## Viited

## Välislingid
*
Verband kommunaler Unternehmen

**Verband kommunaler Unternehmen e.V. (VKU)** ('munitsipaalettevõtete ühing') on organisatsioon, mis esindab Saksamaa munitsipaalettevõtete huvisid Saksamaa ja Euroopa seadusandlike organite ees. VKU liikmesettevõtted tegelevad energeetika, veevarustuse, kanalisatsiooni, jäätmekäitluse ja heakorra valdkondades.

## Ajalugu
VKU asutati 1949. aastal Rüdesheim am Rhein-is. Pärast teist maailmasõda toetas VKU munitsipaaletevõtete ümberstruktureerimist. Pärast Saksa Demokraatliku Vabariigi kokkuvarisemist 1989. aastal toetas VKU Ida-Saksamaa omavalitsusi energeetika ja veevarustusega tegelevate munitsipaalettevõtete loomisel.
Alates 2011. aastast kuulub VKU alla jäätmekäitluse ja linnapuhastuse ühing Verband kommunale Abfallwirtschaft und Stadtreinigung.

## VKU tänapäeval
VKU-s on rohkem kui 1550 liiget. Neil on kokku 300 000 töötajat ja kogukäive umbes 141 miljardit eurot. Liikmetel on 66% turuosa elektritootmises, 60% maagaasi osas, 89% joogivesi osas, 88% kaugküte pakkumisel ja 45% kanalisatsiooni puhastit.

Sellele lisaks nad iga päev ümber töötlevad 31500 tonni jäätmeid ja mõjutavad positiivselt sellele et Saksamaa jõuab kõrgeima taaskasutamise määra Euroopa Liidu liikmete vahel, 67%.
Samuti pakuvad nad lairiba infrastruktuuri enam kui kuuele miljonile kliendile.

VKU ühing korraldab erialast ja poliitilist tööd energeetika, veevarustuse ja heitvee veevarustuse, jäätmekäitluse ja munitsipaal puhastamise aladel. VKU ettevalmistab seadusi ja sõnastab ühised poliitilised seisukohad VKU liikmetele ja seletab neid poliitika ja avaliku sektori tasemel. VKU kirjastus on selle sektori kõige laiema haardega meediumina alates 1954. aastast välja andnud munitsipaalettevõtetele mõeldud ajalehte.

VKU ühing asub Berliinis. Ühendus on esindatud kontoriga Brüsselis ja liidumaa tasandil 12 osariigi rühmaga, millest igaühel on kontor. VKU president on olnud Hansalinna Kieli linnapea Ulf Kampf aastast 2022. Ingbert Liebing on ühingu peadirektor alates 2020. aastast.

## Välislingid
* www.vku.de
* Facebooki leht
Arktika paalia

**Arktika paalia** (*Salvelinus alpinus*) ehk **mägihõrnas** on üks viiest paalia perekonna liigist 

## Kirjeldus ja iseloomulikud tunnused
Arktika paalia on suurt kasvu külmalembene kala. Tema keha värvus sõltub keskkonnast, aastaajast ja suguküpsuse astmest, kuid enamasti on ta selg tumeroheline või -pruun, keha külgedel esineb punakasroosasid täppe. Kõhupool on hele, kõhul ja uimedel võib esineda erkoranži tooni, kuid seda esineb peamiselt sigimise ajal ning enamasti täheldatakse seda isastel paaliatel. Iseloomulikud on valged ääred paaris- ja pärakuuimedel. Küljejoon keerdub enne pead veidi allapoole.

## Levik ja elupaik
Arktika paalia elab järvedes, jõgedes ja anadroomse vormina ka rannikumeres. Arktika paalia on levinud lähispolaarses kliimavöötmes Alaskast Venemaa põhjaosani, kaasa arvatud Kanadas, Gröönimaal, Norras ja Islandil. Isoleeritud populatsioone leidub ka Suurbritannia põhjaosas, Skandinaavias ja Ameerika Ühendriikides.

## Ökoloogia
Arktika paaliad paljunevad harilikult oktoobris-novembris, mil nad omandavad kõhtmisel poolel erkoranži pulmarüü, isastel moondub alalõug konksukujuliseks. Üksikutes populatsioonides säilib erkoranž värvus aasta läbi.

Kudemine toimub kruusase või kivise põhjaga järvedes ja jõgedes. Järvede puhul koetakse, pesa valmistamata, madalates (0,5–1,8 m) ja tuultele avatud paikades. Jõgedes toimub kudemine aeglasema vooluga piirkondades (0,2–0,8 m/s), kuhu emane sabaga pesa kaevab, pärast sigimist katab ta pesa kruusaga. Isased on territoriaalsed ning võivad paaruda mitme emasega. Pärast kudemist anadroomsed populatsioonid tavaliselt naasevad merre, kuid võivad jääda ka järve 1–3 aastaks. Isased saavutavad suguküpsuse varem, harilikult kaheaastaselt, emased nelja-aastaselt. 

Magevees moodustavad paalia toidubaasi peamiselt plankton, aga ka bentilised organismid, muud selgrootud ning väiksemad kalad, noorkaladel harilikult vaid plankton. Meres moodustub põhiline toidubaas teistest kaladest.
## Populatsioonide seisund ja ohutegurid
Arktika paalia on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimestiku järgi soodsas seisundis (*Least Concern*).

Globaalsest soojenemisest tingitud veetemperatuuri tõus võib ohtu seada arktika paalia populatsioonid. Samuti on ta tundlik veekogus esinevale reostusele, eutrofeerumisele ning veekogu hapestumisele. Paalia arvukust mõjutavad ka võõrliigid, kellega tuleb konkureerida toidu, elupaiga ja kudealade pärast.

Arktika paalia on hinnatud harrastuspüügi objekt ning toidukala, sellega seoses võib populatsioonides arvukus tulevikus väheneda ülepüügi tagajärjel.

## Viited

## Välislingid
*
Priit Vürst

**Priit Vürst** (17. juuni 1943 – 27. juuni 1974) oli eesti alpinist.

Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.

Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 1964. aastal. 1968. aastal valiti ta klubi presidendiks. Sellesse ametisse jäi ta hukkumiseni Pamiiri mägedes.

## Haridus ja töökäik
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna. 

Aastatel 1970–1974 töötas ta Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis helkivate ööpilvede töörühmas.

## Alpinism
### Tipputõus Kommunismile
1970. aastal osales ta III Eesti Pamiiri ekspeditsioonis, mille käigus tõusis koos 7 kaaslasega Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi tippu (7495 m, 5B raskuskategooria). Tõus Kommunismile oli Baltikumis esimene. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.

### Kõrgtraavers
1973. aastal juhtis ta ekspeditsiooni  Edela-Pamiiri Marxi ja Engelsi piirkonda, mille käigus sooritati Tõnu Tennissoni juhtimisel kõrgtraavers Nikoladze (6250 m) – Karl Marxi mäetipp (6723 m; raskuskategooria 5B).

## Hukkumine
1974. aastal võttis ta osa Ilmar Priimetsa juhtimisel ekspeditsioonist Lenini mäetipule (7134 m). Tippu tõusti kahe grupiga erinevatel marsruutidel. Priit Vürst tegi kaasa Enn Saare juhtimisel 5-liikmelises grupis, kes valis tippu tõusmiseks mitte tavapärase harjapidi marsruudi, vaid ronimise mööda kaguseina (marsruudi raskuskategooria Vene süsteemi järgi 5B). 6800 m kõrgusel tabas neid laviin, milles hukkusid Priit Vürst, Eerik Reino ja Tõnu Tennisson.

## Viited