open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mati Kaal

**Mati Kaal** (sündinud 3. juunil 1946 Tallinnas) on eesti zooloog (terioloog) ja loomaökoloog, Tallinna Loomaaia endine direktor.

## Elukäik
Kasvas ja alustas kooliteed Saaremaal Pöide vallas Mui külas.

Ta lõpetas 1964 Tallinna 2. Keskkooli ja 1969 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.

Aastast 1968 töötas ta Tallinna Loomaaias, 1975. aastast direktorina.

Mati Kaal lahkus direktori ametist 1. juulil 2016 ja jäi pensionile.

Ta on uurinud Eesti (suur)kiskjaid, nende bioloogiat ja ökoloogiat.

Ta on loodusteaduste ja -kaitse propageerija, avaldanud arvukalt selleteemalisi populaarteaduslikke artikleid.

Ta on 1991. aastal loodud Eestimaa Looduse Fondi asutajaliikmeid ja nõukogu liige.

Aastast 1999 on ta eeskätt euroopa naaritsa kaitsele ja nende loomade Hiiu- ja Saaremaale taasasustamisega tegeleva sihtasutuse Lutreola nõukogu esimees.

## Tunnustus
* 1996 Tallinna teenetemärk
* 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2008 Tallinna raemedal
* 2009 Haabersti elutööpreemia
* 2009 Harjumaa teenetemärk
* 2014 Tallinna vapimärk
* 2016 Eerik Kumari looduskaitsepreemia
* 2020 Harju maakonna aukodanik
* 2020 Maailma Loomaaedade ja Akvaariumide Assotsiatsiooni (World Association of Zoos and Aquaria) auliige (pikaaegse pühendumuse ja panuse eest loomaaedade kogukonna arengusse)

## Isiklikku
Mati Kaal on Aira Kaalu venna Ilmar Kaalu poeg.

Mati Kaalu vend on poliitik Vambo Kaal, õde on kunstiajaloolane Ülle Kruus.

## Viited

## Välislingid

* "Sina pead teadma!", Õpetajate leht, 9. detsember 2005
* Heidit Kaio: Mati Kaal küsib 700 miljonit loomväärseteks tingimusteks, Eesti Ekspress, 25. oktoober 2007
* Mati Kaal: "Loomad on inimeseloomast palju huvitavamad!", Trend24, 13. juuli 2008
* Linn tunnustab Mati Kaalu pikaaegset tööd loomaaias, Kalev.ee, 21. oktoober 2008
*Tallinna loomaaia direktor Mati Kaal pälvis 40 aasta pikkuse eduka töö eest pealinnalt raemedali - Postimees, 6. november 2008.
* Hetlin Villak. Mati Kaal saab Haabersti elutöö preemia EPL, 17. veebruar 2009
Röa mõis

**Röa mõis** (saksa keeles *Röal*) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Türi valda Järva maakonnas.

## Ajalugu

Röa mõis rajati 17. sajandi algul. 1639. aastal oli see iseseisev mõis, 1696–1890 riigimõis. Mõis kuulus eri aegadel Budbergidele, Sternidele, Baranoffidele ja Girard de Soucantonitele.

1874. aastal omandas mõisa parun Ferdinand von Stackelberg (1846–1925), kellele kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Mõisasüda jäi Stackelbergide valdusse kuni 1939. aastani.

1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 851&nbsp;ha mõisamaad, 15 lahustükki (808,4 ha), Palivere, Puramäe ja Röa küla.

1939. aastal asus endine mõisasüda Väätsa vallas.

## Mõisakompleks

Mõisa ühekorruseline varaklassitsistlik poolkelpkatusega kivist peahoone valmis 1800. aasta paiku.
19. sajandi lõpus lisati tiibhoone.

Härrastemaja ümbritses suur park, kus paiknesid ka kõrvalhooned.

Peahoone põles 1980. aastatel ja muutus seejärel varemeiks.

2004. aastal läks mõisakompleks eravaldusse ja mõisahoonet on põhjalikult taastatud.

Abihoonetest on säilinud ait ja ümberehitatud laut.

## Vaata ka
*Eesti mõisate loend

## Välislingid
*Röa mõisast Eesti mõisaportaalis
Estonia järv

**Estonia järv** (ka *Estonia paisjärv, Hundiaugu paisjärv*) on järv Raplamaal Kehtna vallas. 

## Välislingid
*
Väike-Toatse järv

**Väike-Toatse järv** (ka *Tuatse Väikejärv, Väikejärv, Toatse järv*) on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Perakülas. Järv jääb Nõva maastikukaitsealale Toatse piiranguvööndisse. Järve kaldajoone pikkus on 349 m. Järves on kaks saarekest. Järvest umbes 50 m lõunasse jääb Toatse järv.

Väike-Toatse järv on tumedaveeline, pehmeveeline miksotroofne ehk pehmeveeline segatoiteline.

Väike-Toatse järv on mitteavalik veekogu.

Väike-Toatse järve keskkonnaregistri kood on VEE2019100.

## Välislingid

*
Kurgolovo poolsaar

**Kurgolovo poolsaar** ehk **Kurkola poolsaar** (vene keeles *Кургальский полуостров*; soome keeles *Kurkolanniemi*) on poolsaar Läänemere idaosas Soome lahe lõunakaldal, mis kuulub Venemaa Leningradi oblasti Kingissepa rajooni. Ida poolt ümbritseb selle rannikut Lauga laht ja läänest Narva laht. Poolsaar asub ajaloolisel Ingerimaal, ligikaudu 30 km kaugusel Eesti-Vene riigipiirist ja Narva jõe suudmest.

Kurgolovo poolsaar on kaetud metsaga ning seal on mitu küla, sealhulgas Kurgolovo (*Kurkola*), Lipovo (*Pärispää*), Bolšoje Kuzjomkino (*Narvusi*) ja Maloje Kuzjomkino (*Pieni-Narvusi*). Poolsaare keskosas asuvad kaks järve – lõunast põhja suunas Beloje järv ja Lipovskoje järv. Beloje järv on mageda veega, seda ühendab Lipovskoje järvega väike jõgi. Lipovskoje järves on siirdevesi, sest see on ühendatud Soome lahega, kust riimvesi voolab järve ja magevesi voolab järvest lahte.

Kogu poolsaar on looduskaitse all ning on ka rahvusvahelise tähtsusega Ramsari märgala. Kaitseala hõlmab ka rannikumerd ja Vene kaitsejõudude lennuväepolügooni. Kaitseala on loodud Soome lahe lõunaranniku kompleksseks kaitseks (sh metsad, rannikulähedased laiud, kalakoelmud, lindude pesapaigad ja rände peatuskohad) ning looma-, linnu-, kala- ja taimeliikide kaitseks. Kaitsealal on mitmete haruldaste looma- (viigerhüljes, hallhüljes), linnu- (merikotkas, kühmnokk-luik, ristpart, jõgi-ritsiklind jt) ja taimeliikide (karulauk, vesilobeelia jt) elu- ja kasvupaigad. Kaitsealal kehtivad hooajalised looduskaitselised liikumispiirangud.

## Kohanimi
Poolsaare kohta on eesti keeles varem kasutatud nimesid *Kurkola*, *Kurkula* ja *Pärnäspää*; isuri keeles *Kurgola*; vene keeles *Кургальский полуостров* ja *Курголовский полуостров*.  

## Viited

## Välislingid
*Полуостров Кургальский Финского залива Балтийского моря (vene keeles)
*Vadja aken: Kirikud ja kabelid
Jalase järv

**Jalase rabajärv** (ka: *Sõbessoo järv*) on järv Rapla maakonnas Rapla vallas. 

Jalase rabajärv Sõbessoos on Jalase maastikukaitseala suurim siseveekogu (2,4 ha). Rabajärveni viib 2,1 km pikkune Jalase loodusrada, mis algab Jalase–Ohukotsu teel asuvast puhkekohast. Esialgu kulgeb pinnasrada läbi Arbumetsa, seejärel mööda põlluäärt, kust algav laudtee juhatab huvilise Jalase rabajärve äärde. 

Lipstu nõmmel võib kohata kasvamas palu-karukella.

## Vaata ka
*Eesti järvede loend

## Viited
Narva-2 kaitseliin

**Narva-2 kaitseliin** ehk **Narva-2 liin** (saksa keeles *Narva-II-Stellung*) oli kaitseliin Ida-Virumaal Teise maailmasõja ajal, mida 1944. aasta algul Kirde-Eestisse, Saksa riikliku ehitusorganisatsiooni Todt ja 3. Eesti Piirikaitserügemendi meeste poolt rajama asuti.

Kaitseliini Narva-2 asuti rajama väegrupi Nord ülema Walter Modeli korraldusel põhikaitseliiniks Pantheri liinilt vajadusel taanduvate vägede jaoks. 

Kaitseliin algas Peipsi järve põhjakaldalt Karjamaa küla lähedalt ning suundus põhja suunas Tuusina – Kamarna – Katermu – Kuremäe – Vasavere – Kase – Toila raudteejaama ja sealt edasi Pühajõe kaudu Oruni Soome lahe ääres.

Sinimägesid läbiv Tannenbergi liin oli mõeldud ainult ajutiseks kaitseliiniks, kuid kujunes Sinimägede lahingute käigus välja põhikaitseliiniks ja seetõttu jäi Narva-2 kaitseliin lõpuni välja ehitamata.
E-25

**E-25** oli Teise maailmasõja aegse Saksa tanki kavandi nimetus. E-25 oli mõeldud välja vahetama Panzer III ja Panzer IV veermikul baseeruvad masinad.

## Vaata ka
* E-seeria

## Välislingid
*Panzerkampfwagen E25
E-5

**E-5** oli Teise maailmasõja aegse Saksa tanki kavandi nimetus. Valminuna oleks ta kaalunud 5–10 tonni.

## Vaata ka
* E-seeria
E-100

**E-100** oli Teise maailmasõja aegne Saksa armee tanki prototüüp. 

Sõja lõpuks oli toodetud üks E-100 prototüüp-šassii, mis ei valminud täielikult. Pärast sõda saadeti prototüüp Suurbritanniasse, kus see hiljem lammutati. Valminuna oleks ta kaalunud 100 või rohkem tonni.

Tanki põhidisaini tellis Waffenamt lisaks Porsche Mausile 1943. aasta juunis. See oli raskeim Entwicklungi (E) sõidukite seerias, mille eesmärk oli standardiseerida nii palju komponente kui võimalik. 1944. aasta märtsis esitas ettevõte Adler Frankfurdis plaani 021A38300 üliraske tanki E-100 tootmiseks. Tank oli kavandatud valmima 1943. aasta aprillis koos teiste Entwicklung seeria sõidukitega. 

Vastavalt joonistele pidi tank olema relvastatud nii 149&nbsp;mm kui ka 75&nbsp;mm kahuriga. Kavandati kasutada kaht mootorit: üks variant oli 700 hj Maybach HL230, mille ülekande- ja pööramismehhanism oli üle võetud Tiger II-lt, mille hinnanguline suurim kiirus oli 23&nbsp;km/h; teisel variandil oleks olnud uus 1200 hj Maybachi mootor ja tippkiirus pidi hinnanguliselt olema 40&nbsp;km/h. Ette oli nähtud eemaldatav külgsoomus ja kitsad roomikud. Disain oli väga sarnane esialgse Tiger-Mausi plaaniga, kuid rattad nähti ette 900&nbsp;mm ja torsioonvarraste asemel olid vedrud. Kavandati uus torn, mis oleks pidanud võrreldes Mausi torniga olema lihtsam ja kergem. 

1944. aasta juulis andis Hitler korralduse lõpetada üliraskete tankide tootmine. E-100 arendamine jätkus väga osalise prioriteediga ja prototüübi koostamisel osales vaid kolm Adleri töötajat. Esimene prototüüp ei valminud kunagi ja pooleli oleva sõiduki leidis Ameerika relvajõudude 751. vägede suurtükipataljon 1945 aprillis. Osaliselt komplekteeritud sõiduki võttis hindamiseks üle Briti armee ning see lammutati 1950. aastal.
Pilt:E-100a.jpg| 1945 aastal briti vägede poolt konfiskeeritud prototüüp.
| Sõdur uurimas 12.8 KwK relva.
|E-100 kere.


## Vaata ka
*Kanonenjagdpanzer
*Möbelwagen
*E-seeria

## Viited
E-seeria

**E-seeria** (õieti **Entwicklung-seeria**) oli Teise maailmasõja aegse Saksa tankiprojektide seeria nimetus. E- seeria masinad olid mõeldud välja vahetama kõik Saksa tolleaegsed tankid. Sõja hilises staadiumis välja töötatud plaani kohaselt tuli luua erineva kaalukatekooriaga masinad, mille osad oleksid masstootmiseks standardsed.

## Mudelid

*E-5 – valminuna oleks ta kaalunud 5–10 tonni.
*E-10 – valminuna oleks ta kaalunud 10–25 tonni.
*E-25 oli mõeldud välja vahetama Panzer III ja Panzer IV veermikul põhinevaid masinad.
*E-50 – valminuna oleks ta kaalunud 50–75 tonni.
*E-75 – valminuna oleks ta kaalunud 75–100 tonni.
*E-100 – valminuna oleks ta kaalunud 100 või rohkem tonni.
Vesikarikas

**Vesikarikas** (*Stratiotes aloides*) on veesisene taim kilbukaliste sugukonnast.

Taime vars on 20...60 cm pikk. Taime lehed on suhteliselt jäigad, 15...40 cm pikad. Vesikarikas õitseb juunist augustini, õied on valged, õitseajal ulatub taim veepiirist osaliselt välja.

Taim kasvab enamasti düstroofsetes järvedes. Kasvupaigaks on mudase põhjaga kohad.

## Sünonüümid
Taimel on mitu ladinakeelset sünonüümi: *Stratiotes aculeatus*; *Stratiotes aquaticus*; *Stratiotes ensiformis* ja *Stratiotes generalis*.

## Välislingid
*
Teet Koitjärv

**Teet Koitjärv** (sündinud 17. märtsil 1963 Tapal) on looduskaitse- ja omavalitsustegelane ning teaduse populariseerija.

## Haridus
Ta on lõpetanud 1978. aastal Lehtse 8-klassilise kooli, 1981. aastal Tapa 1. Keskkooli ning 1986. aastal Moskva Riikliku Ajaloo ja Arhiivinduse Instituudi, kus õppis ajalugu ja arhiivindust. 

## Töökäik
Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta lühikest aega Tallinna Linnaarhiivis. 

1987. aastal asus tööle Lahemaa rahvusparki, kus oli algul külastuskeskuse metoodik. Aastatel 1988–2005 oli Lahemaa rahvuspargi asedirektor.  

Aastatel 2006–2010 oli Tapa valla abivallavanem.   

2021. aasta seisuga on ta riigiametnik, töötanud Keskkonnaameti kliima- ja kiirgusosakonna nõunikuna. Praegu Keskkonnaameti kriisihalduse nõunik.

## Teaduse populariseerimine
Teet Koitjärv kirjutab ja toimetab peamiselt Loodusaja blogi. 

Loodus- ja keskkonnateemasid propageerides on ta esinenud muudeski meediakanalites (nt väljaannetes Äripäev, Postimees, Virumaa Teataja, Eesti Loodus, Roheline Värav, Maaleht, Eesti Mets, Õhtuleht, Bioneer; telekanalites ja raadiojaamades) ning konsulteerinud loodusteemaliste filmide tegijaid. 

### Raamatuid
* "Loodushoid ja turism läbi aegade". Ettekanne konverentsil "Loodushoid ja turism" (1998) – autor
* "Eesti kaitsealad ja nende juhtimine" (2001) – kaasautor
* "Looduskaitsealade koostöö kujunemislugu = Viron ja Suomen luonnonsuojelualueiden yhteistyö" (2001) – kaasautor
* "Metsalooduse taastamine = Metsäluonnon ennallistaminen" (2001) – kaasautor
* "Eesti kaitsealade juhtimissüsteemi analüüs" (2004) – kaasautor
* "Lääne-Virumaa - roheline maakond green county = зеленый уезд" (2011) – teksti ja fotode autor
* "20 vuotta suomalais-virolaista luonnonsuojeluyhteistyötä = 20 aastat Eesti-Soome looduskaitseühistööd" (2013) – tõlkija ja fotode autor
* "Loodushoiu sajand : Eesti looduskaitse 1910-2010" (2014) – kaasautor

### Tele- ja raadiosaateid
* "Veel üks Vargamäe", 1 ja 2 (kaheosaline telesaade, ETV, 1989, üks kahest saatejuhist)
* "Loodushoid" (Eesti Raadio saatesari, korduv intervjueeritav)
* Erisaade | Kiirgusspetsialist Teet Koitjärv: tuumaõnnetus omaks koroonakriisile sarnast mõju (Delfi TV – põhiesineja, 2020)

## Ühiskondlik tegevus
Ta on juhtinud Balti Rahvusparkide Assotsiatsiooni (tegevjuhina) ja Eesti Kaitsealade Liitu (sekretär-tegevjuhina 1991–2005).

Ta on olnud Eesti Kongressi liige. 

## Tunnustus
* 2006 Lääne-Virumaa pressisõber
* 2014 Päästeteenistuse medal

## Isiklikku
Teet Koitjärve perekonnanimi *[[Koitjärv (perekonnanimi)|Koitjärv]]* on Ambla vallas 02.08.1935 eestistatud perekonnanimest *[[Kraupmann]]*. 

## Vaata ka
* Eesti Kaitsealade Liit
* Tapa vald

## Viited

## Välislingid
* Keskkonnablogi Loodusaeg
Lauga jõgi

**Lauga jõgi** (vene keeles *Луга*, soome keeles *Laukaanjoki*, vadja keeles *Laugaz*, *Laukaa jõtši*) on jõgi Ingeris, Venemaal Leningradi ja Novgorodi oblastis. 

Jõe pikkus on 353 km ja valgla pindala 13 200 ruutkilomeetrit. Jõgi saab alguse Tesovskije soodest ja suubub Lauga lahte. Suurvee ajal voolab osa vett Rosona jõe kaudu Narva jõkke. Alamjooksul on jõgi laevatatav (173 km). Lauga jõe kaldal asuvad Luga, Kingissepp ja Ust-Luga.

## Välislingid
* Significant Source of Phosphorus Found in Kingisepp, Russia
Persephone

**Persephone** (Rooma mütoloogias vaste Proserpina; tuntud ka kui *Kore* - otsetõlkes *"neiuke"*) on vanakreeka mütoloogias surnute, allmaailma- ja ka viljakusjumalanna, Zeusi ja Demeteri tütar.

## Müüt aastaaegade tekkest

Hades röövib Zeusi nõusolekul Persephone ja viib ta allmaailma endale naiseks. Persephone nopib kevadisel aasal lilli, kui varjudeilma must isand talle kaarikuga järele tuleb ja ta allilma sõidutab. Tema kaariku ees on neli musta hobust. Kaarik ise on samuti must.

Kõikidest taeva ja maa olendeist kuulevad Persephone hüüdeid üksnes päikesejumal Helios ja varjudeilma maagiajumalanna Hekate.

Persephonest saab allmaailma valitsejanna, varjudeilma kuninganna, kes valitseb Hadese kõrval seistes kõigi surnute üle varjuderiigis.

Ema läheb tütart otsima, ei suuda teda aga niipea leida. Ta küsib kõikidelt, keda teel kohtab, kas nad on midagi kuulnud või näinud.

Hekate ütleb, et kuulis tüdruku hüüdeid, kuid tal ei ole aimugi, kes ta ära viis. Helios soovitab Demeteril allilma vaadata.Hekate aitab Persephone ema Demeterit tütre otsingutel allmaailmas, käies oma kahe loitva tõrvikuga tema eel.

Kui ema Demeter oma tütre leiab, on varjudeisand kohe lahkelt nõus Persephone üles ema juurde tagasi saatma, kuid ta teab, et nende lahusolek ei jää kauaks kestma - Demeteri teadmata on Hadesel õnnestunud Persephone pihku poetada paar granaatõuna seemet, mille Persephone neist midagi mõtlemata alla neelab. Nüüd on Persephone ja Hades igaveseks seotud, sest kes kord allilma toitu on maitsnud, kuulub jäädavalt sinna ilma ja tagasipöördumine pole enam võimalik.

Demeter aga ei ole lihtsalt üks järjekordne ema, kes on oma tütrest ilma jäänud. Ta on jumalanna, kes valitseb viljakasvu ja taimede viljumise üle kogu Maal. Tema leina mõjul kängub kogu maailmas taimestik ja puudelt varisevad lehed.

Demeteri raevu ja mure mõjul otsustab Zeus, et Persephone veedab edaspidi pool aastat oma maa-aluses kuningriigis, teise poole aastast aga maa peal ema juures. 

Persephone naasmine maa peale sümboliseerib looduse taasärkamist ja aastaaegade vaheldumist.

## Viited
Vilju Lilleleht

**Vilju Lilleleht** (sündinud 16. septembril 1939) on eesti ornitoloog, linnuökoloog ja looduskaitsja, bioloogiakandidaat (1972).

## Elukäik

Aastatel 1965–1970 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli meditsiini kesklaboratooriumis ja 1993–1998 Tartu ülikooli zooloogia ja hüdrobioloogia instituudis. Aastal 1970 alustas tööd Zooloogia ja Botaanika Instituudis. 

Oma teadustöös on ta uurinud lindude ökoloogiat, levikut, etoloogiat ja tegelenud nende kaitse korraldamisega. Samuti tegelenud teoreetilise bioloogia ja neurokeemiaga.

Aastatel 1991–2000 oli Eesti Ornitoloogiaühingu juhatuses liige (1999. aastast auliige).

Alates 1985. aastast on ta Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige. Ta on 1991. aastal asutatud Eestimaa Looduse Fondi asutajaid.

Aastast 1994 kuulub ta Rahvusvahelisse Ornitoloogiakomiteesse.

## Tunnustus
*1994 EV teaduspreemia Eesti linnuatlase kollektiivi liikmena
*1999 Eerik Kumari looduskaitsepreemia
*2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
José Clemente Orozco

**José Clemente Orozco** (23. november 1883 – 7. september 1949) oli Mehhiko muralist, Mehhiko monumentaalmaali viljeleja.

Ta oli koos Diego Rivera ja David Siqueirosega üks kolmest põhilisest muralistist. Ta pühendas revolutsioonile hulgaliselt karikatuure.

## Elulugu
Orozco sündis ühes Mehhiko väikelinnas Zapotlán el Grandes, mis kannab tänapäeval nime Ciudad Guzmán.

Ta õppis kunsti San Carlose akadeemias.

Orozco abiellus Margarita Valladaresiga ja sai kolm last.

## Temaatika ja kujutamislaad
Orozco kujutas oma loodud freskodel enda satiirilist nägemust reaalsusest ekspressiivse pintslitöö abil.

## Vaata ka
**[[Muralismo]]*
Diego Rivera

**Diego Rivera** (8. detsember 1886 – 24. november 1957) oli kuulsaim Mehhiko muralist ja monumentalist.

Rivera elas aastatel 1907–1921 Euroopas. Pärast seda naasis ta Mehhikosse ja asus revolutsiooni teenistusse. Ta uuris Mehhiko rahvakunsti traditsioone ja eksperimenteeris Itaalia freskomaalijate tehnikaga, luues oma isikupärase kujutamislaadi.

Oma freskodes kujutas ta füüsilist tööd, vaesuse ja kiriku kurjuse hävitamist ning kapitalismi kadumist. Tema kujundikeel oli ääretult jõuline.

## Vaata ka
**[[Muralismo]]*

## Kirjandus
* Jean-Marie Gustave Le Clézio, "Diego ja Frida. Mehhiko kuulsa kunstnikepaari Diego Rivera ja Frida Kahlo elu ja armastuse lugu" (*Diego et Frida*). Tõlkinud Sirje Keevallik. Kirjastus Kunst, Tallinn 2007 

## Välislingid
Pneuma

***Pneuma*** (πνεῦμα; 'vaim', 'hingus', 'õhk') on vanakreeka sõna, mille üks vastetest on 'vaim'. See sõna esineb ka Püha Vaimu kreekakeelses nimes. 

*Pneuma* tähendab algselt ka keerist, tuuleõhku või rõhku ning on suguluses hiina *[[qi]],* india praana ja akaaša mõistega.

## Anaximenes
*Pneuma* mõistet kasutas teadaolevalt esimesena Anaximenes (6. sajand eKr): "Nii nagu meie hing, mis on õhk, meid jõuga koos hoiab, nõnda hõlmab kogu kosmost tuul (*pneuma*) ja õhk." (DK 13 B 2)

## Vanakreeka meditsiin
*Pneuma* mõiste oli oluline ka meditsiinis, kuhu see jõudis Apollonia Diogenese kaudu 5. sajandil eKr ning kus ta arenes Erasistratosest Galenoseni välja. Viimaselt pärineb ka hilisemas, ladina traditsioonis oluline erinestus kolme pneumaatilise printsiibi vahel, mis tekivad sissehingatud õhu ja südames tekitatud elusoojuse koosmõjus: 
# füüsiline *pneuma* (*[[spiritus naturalis]]*), mis hoiab ülal vegetatiivseid funktsioone; 
# elav *pneuma* (*[[spiritus vitalis]]*), elu ja liikumise printsiip; 
# psüühiline *pneuma* (*[[spiritus animalis]]*), hing.

## Stoa
Stoikud lisasid neljale elemendile **pneuma**. Seda tõlgendati tule ja õhu seguna ning peeti aktiivseks algeks elementide seas. Õhku ja tuld vaadeldi aktiivsete pneumalaadsete elementidena, maad ja vett passiivsete elementidega. Pneuma sarnanes mitmeti Aristotelese eetriga.

Hellenismiaja filosoofias, eriti stoitsismis, segunesid *pneuma* mõistes inimlik võime ja kosmoloogline printsiip. Stoikutel on *pneuma* nii üksikhingena kui ka maailmahingena nii materiaalne substants kui ka vaimne printsiip, mis läbistab elusat kosmost ja korrastab seda. Inimese *pneuma* on elu alguses *[[tabula rasa]]*, mis seejärel täidetakse meeltemuljetega ja ettekujutustega. *Pneuma* on stoikutel juhtiv hingeosa, mis võimaldab elada kooskõlas loodusega.  

## Vaata ka
*Pneumatoloogia

## Välislingid
Vaimufilosoofia mõisteid

**Filosoofia mõisteid** loetleb analüütilise vaimufilosoofia mõisteid, mille kohta Vikipeedias juba on või on kavas kirjutada artikkel.  

__NOTOC__

## A
*aisting
*ajuseisund
*anomaalne monism
*antipateetiline eksitus
*arukus
*arvuti

## B
*biheiviorism
*Blockheadi argument
*Brentano tees

## D
*dualism

## E
*eelistus
*eliminatiivmaterialism
*epifenomenalism
*esimene isik
*esimese isiku autoriteet
*esimese isiku kõneviis

## F
*funktsionalism
*füsikalism

## I
*idee
*intentsionaalne hoiak
*intentsionaalne objekt
*intentsionaalne suhe
*intentsionaalne vaatepunkt
*intentsionaalne vaimuseisund
*intentsionaalsus
*isik

## K
*keha ja vaimu probleem
*konnektsionism
*kvaalid
*kõrgema järgu intentsionaalsus
*käitumine
*käitumiskõne
*käitumislause

## L
*loogiline biheiviorism

## M
*Mary tuba
*materialism
*mentaalne sündmus
*mõttekeel

## N
*neutraalne monism

## O
*otsene realism

## P
*peaaju
*propositsiooniline hoiak
*psühhofüüsiline probleem
*põhjend
*põhjus

## R
*rahvapsühholoogia
*reaktsioonikobar

## S
*samasusteooria
*seesmine omadus
*sisu
*soov
*substantsidualism
*surm
*sümbolite ankurdamise probleem

## Z
**[[zombie (filosoofia)|zombie]]*

## T
*tahtenõtrus
*teadlikkus
*teadmisargument
*teadvus
*teadvuse neuraalsed korrelaadid
*tegija
*tegu
*tegusus
*tunne
*tunnetus
*Turingi test

## U
*uskumus

## V
*vaim
*vaimu arvutusteooria
*vaimufilosoofia
*vaimulause
*vaimuseisund
*vaimusõna
*vaimusündmus
*valu
*valukõne
*valukäitumine
*väline käitumine
Emajuurelaadsed

**Emajuurelaadsed** (*Gentianales*) on õistaimede selts kaheiduleheliste klassist.

APG III süsteemi (2009) järgi kuulub seltsi 5 sugukonda:
**Apocynaceae* – koerakoolulised 
**Gelsemiaceae* – gelsemiinilised
**Gentianaceae* – emajuurelised 
**Loganiaceae* – logaanialised 
**Rubiaceae* – madaralised
Orgaaniline aine

**Orgaaniline aine** ehk **orgaaniline aines** ehk **orgaanika** on aine, mis pärineb elusloodusest ja sisaldab orgaanilisi ühendeid. Tavaliselt loetakse orgaanilise aine hulka kuuluvaks vaid kõdunevaid orgaanilisi ühendeid. Sõna etümoloogiale mõeldes, osutab see (kreekakeelsest sõnast organon) tööriistale. 
Orgaanilise aine hulka ei kuulu näiteks merikarpide kojad, samuti tööstuslikud, enamasti elusainega võrreldes palju pikema aja jooksul lagunevad orgaanilise keemia ühendid.

Mulla koostises olevat lagunenud orgaanilist ainet nimetatakse huumuseks.

## Vaata ka
*organism 
*orgaaniline keemia
*bioloogiline lagunemine
*lagunemisreaktsioon
Positiivsuspiirkond

Funktsiooni **positiivsuspiirkonna** moodustavad kõik need funktsiooni argumendi väärtused, mille korral funktsiooni väärtus on positiivne. Funktsiooni positiivsuspiirkonna tähiseks on X^+.

Näiteks funktsiooni f(x) positiivsuspiirkonnaks nimetatakse kõigi argumendi x väärtuste hulka, mille korral funktsiooni väärtus on positiivne. Selle funktsiooni positiivsuspiirkonna leidmiseks tuleb lahendada võrratus f(x) > 0.
Lennumägi

**Lennumägi** on suusahüppemägi, kus suusahüppajad sooritavad pikimaid hüppeid, millest ka väljend suusalend. Maailmas on viis lennumäge, millel K-punkt on 185 meetrit, Vikersundil 200 m. K-punkt tähendab või märgib ideaalse, teoreetilise hüppe pikkust, kus hüppajate ohutus pole enam täielikult tagatud. Vahemaa trampliini (hüppemäe) servast kuni K-punktini lennumäel on 200 m ja enam. Mäed ei ole ühesugused, sest HS ehk hüppemäe võimsus vaheldub. 

Lennumäge kasutatakse väga harva ja ainult võistlustega seoses valvatud ilmastikutingimusi arvestades. Suusahüpete maailmarekord 253,5 meetrit on austerlase Stefan Krafti nimel, mille ta hüppas 18. märtsil 2017 Vikersundi lennumäel.

Iga kahe aasta tagant korraldatakse suusalennu maailmameistrivõistlusi.

#### Maailma lennumäed

## Viited

* Fisskijumping.com - Hills
Räni-kardhein

**Räni-kardhein** (*Ceratophyllum demersum*) on veesisene taim kardheinaliste sugukonnast kardheina perekonnast.

Räni-kardhein on kosmopoliitse levikuga mageveetaim. 

Enamasti kasvab ta toiteaineterikastes seisvates või väga vaikse vooluga veekogudes suvise temperatuuriga 15–30 °C, kinnitudes mudasele põhjale. Vahel esineb ta ka nõrgalt riimveelistes veekogudes.

Taime vars kasvab 1–3 m pikkuseks. Varrel on hulgaliselt külgvõsusid, mis muudab ühe isendi suureks põõsakujuliseks massiks. Iga leht on 8–40 mm pikk. Lehed on 6–12 kaupa männastes. Lehed on terava servaga hammastega, jäigad ja haprad.

Taim on ühekojaline ja õitseb juulist septembrini. Õied on väikesed, umbes 2 mm pikad, kroonlehti on 8 või rohkem ja need on rohekaspruunikad. Samal taimel moodustuvad eraldi isas- ja emasõied.

Räni-kardhein on juurteta lehesarnaste risoididega.

Vili on ogadega 4-5 mm pikkune pähklike.

Räni-kardheina kasvatatakse sageli akvaariumides, sealhulgas külma veega täidetud akvaariumides. Isegi ilma juurteta võib taim kinnituda akvaariumi põhja või akvaariumis olevate esemete külge. Need helerohelised taimed pakuvad suurepärast kaitset vastkoorunud maimudele. Kardheina paljundatakse katkilõikamise teel.

Räni-kardheina kasutatakse veekogude puhastamiseks, sest nad eritavad aineid, mis takistavad tsüanobakterite arengut.

## Viited

## Välislingid

* 

*Ceratophyllum demersum (inglise keeles)
Kulmi lennumägi

**Kulmi lennumägi** on suusahüppajate lennumägi, mis asub Tauplitzis Steiermargi liidumaal Austrias. Mägi avati 1950. aastal.

Kulmi lennumägi on maailma suurim looduslik lennumägi. Mäe rekord on 214 m, mille hüppas 2003. aastal Sven Hannawald. Sellel mäel on toimunud neljad suusalennu maailmameistrivõistlused.
Lauga laht

**Lauga laht** ehk **Luuga laht** (vene keeles *Лужская губа*) on laht Venemaa loodeosas, Soome lahe osa.

Laht asub Leningradi oblasti idaosas, Kurgolovo poolsaar eraldab seda lääne poolt Narva lahest ja Soikino poolsaar ida poolt Koporje lahest. Lahte suubuvad Lauga, Habolovka, Lužitsa ja Võbja jõgi. Lauga lahe rannikul Ust-Luga lähedal asub suur Ust-Luga sadam.
Tiit Randla

**Tiit Randla** (sündinud 11. aprillil 1940 Tallinnas) on eesti ornitoloog, jahindustegelane ja looduskaitsja.

## Elukäik
Ta lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna.

Ta oli aastatel 1962–1965 Põlva Keskkooli ja Tallinnas Eesti NSV Noorte Loodussõprade Keskmaja õpetaja, 1965–1967 merekaitseinspektor. 1968–1990 töötas ta Eesti Jahimeeste Seltsis (1980–1990 aseesimees), 1991–1998 Keskkonnaministeeriumis looduskaitseosakonna ja looduskaitse talituse juhatajana, 1998–2005 Lääne-Eesti saarestiku biosfäärikaitseala Läänemaa keskuse ja Silma looduskaitseala direktorina. 2006. aastal sai temast Riikliku Looduskaitsekeskuse Hiiu-Lääne regiooni spetsialist.

## Teadustöö
Tiit Randla uurimisvaldkonnad on Eesti röövlindude (eriti kotkaste) ökoloogia, nahkhiirte talvitumine Põhja-Eestis ning arktiliste alade (Wrangeli saar, Franz Josephi maa, Severnaja Zemlja ja Taimõr) lindude ja imetajate ökoloogia. Ta on tunnustatud teaduse populariseerija ja loodusfotograaf.

## Teoseid
Üle 20 teaduspublikatsiooni. Hinnatud teaduse populariseerijana on ta eeskätt Eesti Televisioonis ja Eesti Raadios teinud saatejuhina või intervjueeritavana üle saja loodusharidusliku telesaate või saatelõigu (eeskätt saatesarjad "Lugedes looduse raamatut", "Osoon", "Looduse aabits", "Kristall" (65–89). 
* Kalad ja linnud. Tallinn 1965
* Kiviriigi varjatud sügavustes / L. Poots, T. Randla. Tartu 1966
* Eesti röövlinnud. Kullilised ja kakulised. Tallinn 1976
* Jääkarude riigis. Tallinn 1976
* Metsloomi ja linde Eestis. Tallinn 1978
* Jutustus punakael-laglest. Tallinn 1982
* Ulukihoolde ABC / [T. Randla... jt.] ; Eesti NSV Riiklik Agrotööstuskompleks, info- ja juurutusvalitsus, Eesti NSV Jahimeeste Selts. Tallinn 1987
* Elus Arktika. Tallinn 1990
* Population trends and breeding success of Golden Eagle in Estonia 1935–1991 (kaasautor). Tallinn 1995
* Keskkonnaraamat gümnaasiumile. II osa, Bioloogiline mitmekesisus, selle osa looduses ja kaitse / [Tiit Randla, Tõnu Ploompuu, Margus Harak, Ain Tõnisson]. Tallinn 1998
* Põhja-Euroopa loodus : bioloogiline mitmekesisus muutuvas keskkonnas / Eeva-Liisa Hallanaro, Marja Pylvänäinen, Tiit Randla ; [tõlge: Anna-Liisa Lutsar, Marina Maran, Ene Laur]. Kopenhaagen : Põhjamaade Ministrite Nõukogu, 2001; Helsingi 2001
* Metsis : Eesti asurkonna seisund ja säilimise väljavaated = The Capercaillie : status of the Estonian population and its survival prospects / Ene Viht, Tiit Randla. Tartu 2002

### Liikmesus
Eesti Ramsari Komisjoni esimehena on ta esindanud Eestit Kushiros, Brisbane'is ja Costa Ricas aset leidnud Ramsari konventsiooni maailmakonverentsil. Samuti esindab ta Eestit rahvusvahelises märgalade organisatsioonis Wetlands International.
*Maailma Looduskaitseliidu (IUCN) Kaitsealade Komisjoni (WCPA) liige 
*1999–2000 Eesti Ornitoloogiaühingu juhatuse liige, 2000. aastast auliige

## Tunnustus
*2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2006 Eerik Kumari looduskaitsepreemia

## Viited

## Kirjandus
*EE 14. Lk 405
*Kukk, Toomas 2006. Vali endale looduskaitsja raske, kuid huvitav elukutse! *[[Eesti Loodus]]* 6: 32–35. [Intervjuu Tiit Randlaga.]

## Välislingid

*
Evald Laasi

**Evald Laasi** (25. oktoober 1931 Tallinn – 29. jaanuar 1993 Tallinn) oli eesti ajaloolane.

## Elulugu
Ta lõpetas aastal 1955 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Ta kaitses aastal 1967 ajalookandidaadi väitekirja.

Ta töötas teadurina aastatel 1961–1969 ja 1987–1991 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, aastatel 1969–1980 EKP Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudis, aastatel 1980–1987 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis.

Laasi uuris peamiselt põllumajanduse arengut 20. sajandil. Töötades pikka aega EKP KK Partei Ajaloo Instituudis (PAI-s), erines ta teistest tunduvalt oma allikakriitiliste taotluste tõttu. 1960. aastatel sai ta tuntuks kriitikaga NSV Liidu ametliku põllumajandusstatistika kohta, mis moonutas tunduvalt põldude saagikusnäite, eriti võrreldes Eesti Vabariigi ajaga. 1980. aastate lõpus oli Laasi üks aktiivsemaid perestroikapoliitikaga kaasaminejaid ning avaldas suure hulga materjale eestlaste represseerimise ning sundkollektiviseerimise kohta.

## Isiklikku
Evald Laasi isa oli Eesti Vabariigi ja NSV Liidu sõjaväelane Evald Heinrich Laasi (1907–1976).

## Teoseid
*Eesti NSV põllumajanduse kollektiviseerimine. Dokumentide ja materjalide kogumik. Koostanud Evald Laasi, toimetanud Evald Laasi ja Edgar Tõnurist. Eesti Raamat. 1978. 665 lk
*"Mõnede lünkade täiteks". Sirp ja Vasar, 27. november 1987
*Evald Laasi. Sissisõjast Eestis 1945-1953. Looming nr 11/ 1989 lk 1519-1527
*Evald Laasi. Vastupanuliikumine Eestis 1944–1949. Nõmm & Co. 1992. 123 lk

## Viited

## Välislingid
*Mati Õun. "10 aastat Eesti Akadeemilist Sõjaajaloo Seltsi". Õhtuleht, 10. mai 1998
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Michael Walzer

**Michael Laban Walzer** (sündinud 3. märtsil 1935 New Yorgis) on USA poliitikafilosoof. 

Ta on emeriitprofessor instituudis Institute for Advanced Study Princetonis New Jerseys ja vasakliberaalse poliitilise kvartaliaajakirja Dissent toimetaja. Ta on kirjutanud paljudel teemadel, näiteks õiglane ja ebaõiglane sõda, natsionalism, rahvuskuuluvus, majanduslik õiglus, sotsiaalne kriitika, radikalism, tolerants ja poliitiline kohustus. Ta on kaastoimetaja ajakirjas The New Republic, toimetuse liige ajakirjas Philosophy & Public Affairs. Ta on kirjutanud 27 raamatut ja avaldanud üle 300 artikli, essee, ja retsensiooni. Ta on mitme filosoofiaühenduse (nt American Philosophical Society) liige.

Michaeli vanem vend on ajaloolane Judith Walzer Leavitt.

Walzerit teatakse kui kommunitaristliku poliitilise teooria suuna pooldajat koos Alasdair MacIntyre ja Michael Sandeliga. Ta on arutlenud teemal, et poliitiline teooria peaks põhinema traditsioonil ja konkreetse ühiskonna kultuuril ning ei poolda liigseid abstraktsioone poliitilises filosoofias. Tema oluline vaimne panus on õiglase sõja teooria, mis väidab, et sõjaaja eetika on oluline ning sealjuures väldib ta patsifismi.

"Keerulise võrdsuse" teooria. Kui mõõta üksikjuhtudel vaid võrdsust, siis ei pruugi see moraalselt õige olla vaid egalitaarne õiglus nõuab, et iga hüve peaks olema jaotatud vastavalt oma sotsiaalsele tähendusele ja et ükski hüve (nagu raha või poliitiline jõud) ei või domineerida või moonutada hüvede levikut teise sfääri. Walzeril on väide, et õiglus on peamiselt konkreetse rahva ja ühiskonna moraalne standard ja seda ei saa universaalses abstraktsioonis käsitleda.

Eesti keeles on ilmunud raamat "Sallivusest", mille on tõlkinud Märt Väljataga ja mis ilmus 1998 kirjastuses Vagabund.

## Tunnustus
Michael Walzer valiti 1990. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Katabolism

**Katabolism** ehk **dissimilatsioon** ehk **lagundav ainevahetus** (kreeka *katabolē* 'allaviskamine', sõnadest κατά *kata*, "allapoole" ja βάλλειν *ballein*, "viskama") on organismis hapniku kaasabil toimuv keemiline protsess, ainevahetuse osa, milles keerulisematest ainetest tekivad lihtsamad ja milles vabaneb energiat.

Katabolism on polümeeride biolagundamine ensüümide toimel monomeerideni (näiteks tselluloos glükoosini) või lihtsate orgaaniliste aineteni (glükoosi lagundamine CO<sub>2</sub> ja H<sub>2</sub>O-ni).

Dissimilatsiooni moodustavad organismi kõik lagundamisprotsessid. Toiduga saadavad või organismis sünteesitud orgaanilised ühendid lõhustatakse ensüümide abil järk-järgult lihtsama ehitusega molekulideks. Selles protsessis võime eristada biopolümeeride hüdrolüüsi (nt. tärklise lagundamist glükoosi molekulideks) ja sellele järgnevat monomeeride (nt. glükoosi) oksüdatsiooni. Enamiku dissimilatsiooni protsessidega kaasneb energia vabanemine. See talletatakse energiarikastesse ehk makroergilistesse ühenditesse umbes 40% kasuteguriga. Üheks peamiseks makroergiliseks ühendiks on ATP (adenosiintrifosfaat). Viimasel on oluline roll ka assimilatsiooni protsessides. Dissimilatsioonist ja assimilatsioonist koosneb organismi metabolism.

## Vaata ka
*Anabolism – ehitav ainevahetus

## Välislingid
* (Video inglise keeles) https://www.youtube.com/watch?v=wQ1QGZ6gJ8w
Mikojan-Gurevitš MiG-31

**MiG-31** (vene keeles МиГ-31, NATO koodnimega *Foxhound*) on Nõukogude Liidus lennuki MiG-25 baasil konstrueeritud ja siiani Venemaa relvastuses olev ülehelikiirusel lendav püüdurhävitaja, mis töötati välja 1970. aastatel ja mille prototüüp tõusis õhku 1975. aastal. 

NSV Liidu õhuvägede väeosadesse jõudsid esimesed lennukid 1981. aastal. Kokku on ehitatud 519 sellist lennukit..

Hävitaja kaalub 40 tonni ning on konstrueeritud lendamiseks suurtes kõrgustes lühiajaliselt kiirusega kuni 3000 km/h (Machi arv 2,83). Relvastuseta lennukit kasutatakse   luureülesannetel.

MiG-31 on relvastatud Gatling-tüüpi GŠ-6-23 automaatkahuriga (260 mürsku) ja 2 õhk-õhk-tüüpi raketti R-40 (NATO koodnimi AA-6 Acrid)  või 4 R-60 (NATO koodnimi AA-8 Aphid). Raketid kinnituvad püloonidele tiiva all, tavaliselt R-33 (NATO koodnimi AA-9 Amos).

Lennukid MiG-31 on tänapäevalgi (2025. a) Venemaa ja oli Kasahstani (kuni aastani 2020) relvastuses.

## Viited

## Välislingid
* Delfi: Venemaa peatas lennud alla kukkunud hävitajaga MiG-31 Delfi, 19. november 2010. Hävitaja kukkus alla plaanilisel treeninglennul 60 kilomeetri kaugusel Bolšoje Savino lennuväljast kirdes.
* 
*
Kurgolovo

**Kurgolovo** ehk **Kurkula** ehk **Kurkola** (vene keeles *Курголово*) on küla Kurgolovo poolsaare põhjaosas Venemaal, ajaloolisel Ingeri- ja Vadjamaal (Kosemkina kihelkond). Asub Lipovo järve põhjakaldal. Praeguse haldusjaotuse järgi kuulub Leningradi oblasti Kingissepa rajooni Ust-Luga külaasundusse (*Усть-Лужское сельское поселение*).

## Viited
Petseri Postimees

**Petseri Postimees** oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1909–1910.

*Petseri Postimeest* trükiti Tartus *[[Postimees|Postimehe]]* trükikojas ning selle vastutav väljaandja ja toimetaja oli Anton Jürgenstein. Üksiknumbri maht oli 8 lehekülge, see ilmus kaks korda kuus, esialgu ebakorrapäraselt, hiljem iga kuu 1. ja 15. päeval. Kokku ilmus lehte ajavahemikus 6. juuni 1909 – 1. aprill 1910 19 numbrit. Ajaleht pandi seisma majanduslikel põhjustel.

Lehe eesmärgiks oli anda eesti keelt kõnelevatele Petseri ümbruse elanikele, eestkätt setudele, teavet laiema maailma, eriti Eesti olustiku kohta, ning harida neid rahvuslikus vaimus, soovides teha neist "tõelised eestlased". Lehes avaldati mitmeid artikleid Eesti rahvuslike sõlmküsimuste, nagu emakeelse koolihariduse ja rahvuskultuuri edendamise, asjus, aga ka spetsiifilisemalt Setumaad puudutavates küsimustes, näiteks eestikeelse vaimulikkonna loomise ning setude eestikeelse ja -meelse harimise asjus. Lisaks sellele tegeleti ajalehes ka aktiivselt karskusliikumise propageerimisega ning avaldati mitmeid populaarteaduslikke artikleid, eriti põllumajanduse kohta. Lehe lõpuosa oli pühendatud uudistele, need olid jagatud mitmeks osaks. Esikohal olid kohalikud uudised, kus puudutati nii Petseri ümbruskonnas toimunut kui ka Lõuna-Eesti, eriti Võrumaa sündmusi. Järgnevalt vaadeldi sündmusi Lätis, kuid mõnikord jäeti see osa ka vahelt ära ning vaadeldi kohe juhtumisi mujal Venemaal. Päris lõpus olid välisuudised, mis olid enamasti pühendatud Euroopa sündmustele ja kus domineeris tugevalt toonase tehnika tippsaavutuse, lennukiga (ehk *tuulelaevaga*) seonduv.

Lehe keeleline külg oli väga ebaühtlane. Väljaandjad püüdsid ühteaegu olla nii arusaadavad setudele, püüdes samas siiski säilitada ka võimalikult palju kirjakeelsust, mille tulemusel võisid ühes numbris mitmete sõnade kirjapildid üksteisest erineda (näiteks *[[Vastseliina]]* ja *Vahtseliina*). Lõppkokkuvõttes ei õigustanud selline lähenemine ennast, sest enamikku setudest jättis leht külmaks ning selle põhilisteks tellijateks olid Pihkvamaale asunud eestlastest asunikud. Kuid ka nende seas polnud leht eriti populaarne, seda enam, et selle suunitlus oli selgelt setudest õigete eestlaste kasvatamine. Seetõttu sattus ajaleht peagi majanduslikesse raskustesse ning see pandi seisma juba vähem kui aasta pärast. Uuesti püüti *Petseri Postimeest* Karl Ustavi eestvõttel välja andma hakata 1919. aastal, kuid see nurjus Vabadussõja-aegsete raskete olude tõttu.
Kuulo Kalamees

**Kuulo Kalamees** (sündinud 15. aprillil 1934 Tartus) on eesti mükoloog, bioloogiadoktor (1977).

## Elukäik
Aastatel 1964–1969 töötas Tartu Riiklikus Ülikoolis, aastast 1969 töötab Zooloogia ja Botaanika Instituudis. 1992–1997 oli mükoloogiaprofessor, seejärel emeriitprofessor.

Tema eestvõttel alustati Eesti seenekoosluste ja nende produktiivsuse uurimist. Ta on koostanud Eesti seente määrajaid ja muid seeni tutvustavaid raamatuid ning propageerinud seente kaitsmist. 

Aastast 1969 Rahvusvahelise Bioloogiaprogrammi Eesti rahvusliku komitee teadussekretär. Aastatel 1976–1985 oli Eesti Looduseuurijate Seltsi president. 

## Teosed
Ta on 1998. aastal ilmunud Eesti punase raamatu kaasautoreid.
*Kalamees, Kuulo; Liiv, Vello 2005. *400 eesti seent*. Tartu: Eesti Loodusfoto.
*Kalamees, Kuulo; Liiv, Vello 2007. *100 söögiseent*. Tartu: Eesti Loodusfoto.

## Tunnustus
*2005 Tartu Ülikooli aumärk
*2009 Eesti Eluteaduse Hoidja
*2012 Valgetähe IV klassi teenetemärk

* 2014 Tartu Ülikooli medal

## Pere
Tema isa oli kehakultuuripedagoog Aleksander Kalamees.

Külli Kalamees-Pani on Kuulo Kalamehe tütar ja Vallo Kalamees tema poeg.

## Viited

## Välislingid
*Universitas Tartuensis, 70. juubeli puhul 
*
Nixoni doktriin

**Nixoni doktriin** (ka **Guami doktriin**) oli USA presidendi Richard Nixoni 1969. aasta 25. juulil Guamil esitatud seisukoht USA välispoliitilise taktika muutmise kohta, mis oli eelkõige ajendatud ebaedust Vietnami sõjas.

Ametlikult sõnastas ta doktriini seisukohad 18. veebruaril 1970 Kongressile saadetud kirjas, kus teatas, et USA toetab oma liitlaste võitlust kommunistlike liikumiste vastu ka edaspidi, kuid enam ise otseselt ei sekku. Sellega hüljati doominoteooria, mille kohaselt oli seni kardetud, et ühe riigi langedes kommunismi leeri kaotatakse kontroll ka tema naabrite üle.
Carteri doktriin

**Carteri doktriin** oli Ameerika Ühendriikide välispoliitiline doktriin, mille kuulutas 1980. aastal välja USA president Jimmy Carter.

Carter teatas, et oma huvide kaitseks Pärsia lahe piirkonnas kasutab USA vajaduse korral sõjalist jõudu.

Doktriin oli ajendatud Nõukogude vägede sissetungist Afganistani. Selle idee algatajaks peetakse Carteri julgeolekunõunikku Zbigniew Brzezinskit.

Doktriini elluviimiseks hakkas USA looma kiirreageerimisüksusi, mida hiljem kasutati näiteks ka Lahesõjas 1990. aastal.
Mátra

**Mátra** ehk **Mátra mäed** ehk **Mátra massiiv** on mäestik Kesk-Euroopas Ungaris. See on osa Karpaatidest, täpsemalt Põhja-Ungari keskmäestikust. Kulgeb ida-lääne suunas, põhjanõlvad on järsud, lõunanõlvad lauged. Kõrgus kuni 1015 meetrit (Kékes).

Mátrast itta jääb Bükk, läände Cserhát. Suurim asula mäestikus on Gyöngyöse linn.

Piirkond on tähtis endine vulkaaniline piirkond. See kujunes Pannoonia merre vulkaanilise saarena; peamiseks vulkaaniliseks kivimiks selles piirkonnas on trahhüüt. Mäestiku lõunapoolsetel nõlvadel esineb rüoliiti, marglit ja lössi, seal kasvatataeks viinamarju (põhiliselt muscat ja traminer) ja toodetakse veini.

Galyatetős asuvas Kékestető meteoroloogiajaamas teostatakse pidevaid vaatlusi aastast 1925. Jaama asukoht mägises piirkonnas on taganud selle, et sealt pärineb rohkeim ilmarekordeid kui teistest Ungari meteoroloogioajaamadest.

Sealsete maastike kaitseks on loodud Mátra maastikukaitseala, mis allub Büki rahvuspargile. 

## Geoloogia

Mäestiku põhjanõlvadel esineb ka miotseenieelseid kivimeid, mis Mátra lõunapoolsemas osas on piirkonna vajumise järel nooremate kivimite alla mattunud. Seal võib leida nii Permi ajastu lubjakivisid, Mesosoikumi basalti kui ka Triiases moodustunud lubjakivi, radiolariiti ja argilliiti.

Mátras esinevad ka Oligotseenist pärinevad settekivimid (savi ja mergel), mille vahel esineb kihiti tuffi. Selle päritolu pole aga teada; see võib olla seotud kohaliku vulkanismiga, kuid võib pärineda ka kaugemalt. Ka Miotseeni algusest pärineb settekivimeid, sealhulgas liivakivi.

Suur osa mäestiku kivimeist on Miotseenis tekkinud vulkaanilised kivimid. Suur osa sealsetest vulkaanidest purskasid andesiiti; andesiitset päritolu tuffi esineb ka Mátras. Andesiitne laava muutus andesiidiks vahevööd läbides ja sealseid kivimeid lahustades, ent säilitas algse basaltse laava voolavuse ja moodustas laavakatteid. Teine oluline laavatüüp oli kaltsiumirikas laava. Happelisema laavaga kaasnes plahvatuslik vulkanism ja datsiitse päritoluga tufi teke, kuigi plahvatustes tekkinud kaldeerade asukohad pole tänapäeval kindlat tuvastatavad. Hiljem kujunesid seal savikad lubjakivid, aktiivsema vulkanismi lakkamise järel esines seal üksikuid rüoliitset laavat purskavaid vulkaane.

Kõvad andesiitsed laavakatted hoidsid mäestiku kõrgemaid kohti kulumisest ja panid aluse sealsete tippude tekkele.

Sealse vulkanismi põhjustas Tisza-Daakia ja ALCAPA mikrolaamade kokkupõrge, millega ei kaasnenud subduktsiooni, ja nende pöörlemisest tekkinud pinged. 

Vulkanism on pannud aluse mitmetele maagileiukohtadele, samas kui Pannoonia mere aladel tekkisid pruunsöe lademed.

## Viited

## Välislingid

*Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
Islay

**Islay** (gaeli *Ìle*) on saar Atlandi ookeanis, üks Sise-Hebriididest. Pindala 620 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 491 meetrit. Kuulub Ühendatud Kuningriigile.

Suuremad külad saarel on Bowmore, Port Ellen ja Port Charlotte. Elanikke on umbes 3400.

Islayl on üheksa tegutsevat viskitehast.


Port Charlotte - Loch Indaal.jpg
Distilleries Islay updated 2011.png


## Välislingid

*Islay ja Jura turismileht
Andreas Goldberger

**Andreas "Andi" Goldberger** (sündinud 29. novembril 1972 Ried im Innkreisis) on Austria endine suusahüppaja.

Golbergeri karjääri parimad aastad olid 1990. aastate keskel ja läbimurre maailma suusahüppajate paremikku toimus nelja hüppemäe turneel 1991–1992, kui ta osales vaid Austrias hüpatud osavõistluse etappidel ning sai teise ja kuuenda koha. Selle tulemusel valiti ta riigi koondisse 1992. aasta olümpiamängudele Albertville'is, kuid võistlema ta siiski ei pääsenud.

Goldberger on võitnud kolm maailma karikat (1993, 1995 ja 1996). Nelja hüppemäe turnee võitis ta 1992–1993 ja1994–1995. 1994. aasta olümpiamängudel Lillehammeris sai ta kaks pronksmedalit. Suusalennu maailmameistrivõistlustel tuli ta 1996. aastal maailmameistriks ja 1992. aastal võitis hõbemedali. Suusatamise maailmameistrivõistlustel on ta saanud ühe kuldmedali, kaks hõbedat ja neli pronksi. 

1997. aastal sai Goldberger Austria suusaliidult kuuekuulise võistluskeelu kokaiini kasutamise pärast. Vangis istunud narkoärikas olevat öelnud, et müüs Goldbergerile kahel korral kokaiini. 1990. aastate lõpul oli Goldbergeri suusahüppetase madalseisus, kuid 2000. aastal hüppas ta Planicas uueks lennumäe maailmarekordiks 225 meetrit.   

Karjääri viimase võistlushüppe Goldberger tegi Kulmi lennumäe treeningul 11. jaanuaril 2006, kus ta hüppas mitteametliku mäerekordi 215,5 meetrit.

## Saavutused

### [[Olümpiamängud]]el

* 1994 Lillehammeris
**  pronksmedal suurel mäel
**  pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel

### [[Suusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 1993 Falunis
**   hõbemedal normaalmäel
**  pronksmedal suurel mäel
**  pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel
* 1995 Thunder Bays
**  hõbemedal suurel mäel
* 1997 Trondheimis
**  pronksmedal normaalmäel
* 2001 Lahtis
**  **maailmameister** meeskonnavõistluses normaalmäel 
**  pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel

### [[Suusalennu maailmameistrivõistlused|Suusalennu maailmameistrivõistlustel]]

* 1992 Harrachovis
**  hõbemedal lennumäel
* 1996 Kulmis
**  **maailmameister** lennumäel

### [[Suusahüpete maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikas

***1. koht: 1993, 1995, 1996**
*3. koht: 1994

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Andreas Goldberger osales 288 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 63 korral, millest 20 korda kõige kõrgemale astmele.

## Välislingid

* Andreas Goldbergeri koduleht
*
Matra

**Matra** (täisnimega **Mécanique Aviation TRAction**) on 1945 asutatud Prantsuse firma, mille tegevusalade hulka kuuluvad auto- ja lennukitööstus. 

Matral on olnud Vormel 1 meeskond.
Lipovo

**Lipovo** ehk **Pärspää** ehk **Pärispää** (vene keeles *Липово*) on küla Kurgolovo poolsaare idaosas Venemaal, ajaloolisel Ingeri- ja Vadjamaal (Kosemkina kihelkond). Praeguse haldusjaotuse järgi kuulub Leningradi oblasti Kingissepa rajooni Ust-Luga külaasundusse (vene keeles *Усть-Лужское сельское поселение*)

## Viited
Katrin Saks

**Katrin Saks** (sündinud 29. novembril 1956 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ajakirjanik. 

Aastatel 2005–2010 oli ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aseesimees ja 2006. aasta oktoobrist 2009. aastani Euroopa Parlamendi liige. Alates 17. maist 2021 on Katrin Saks Tallinna Ülikooli arendusprorektor.

## Haridus

Katrin Saks on lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli 1975, Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1981 ning Eesti Diplomaatide Kooli rahvusvaheliste suhete erialal 1993.

## Töökäik ja tegevus ühingutes

Saks töötas Eesti Televisioonis ajakirjanikuna 1977–1997 ning programmijuhi ja juhatuse liikmena 1993–1997, Avatud Eesti Fondis projekti koordinaatorina 1998–1999 ning Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis lektorina 1998–2000.

Ta on olnud ringhäälingunõukogu liige, Tartu Ülikooli kuratooriumi liige, Eesti Muusikaakadeemia kuratooriumi liige ja Eesti Lastekaitse Liidu president 2006–2012.

Veebruaris 2011 valiti ta Balti Filmi- ja Meediakooli direktoriks. 2015. aastast kuni septembrini 2020 oli ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudi direktor, 2021. aasta maist Tallinna Ülikooli arendusprorektor.

## Poliitiline tegevus

Katrin Saks oli rahvastikuminister Mart Laari teises valitsuses 1999–2002, X Riigikogu liige 2003–2006 ning 2006–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
 
Ta on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (SDE) liige alates 1998 ja aseesimees 2005–2010.

Pärast 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi valiti Katrin Saks Tallinna linnavolikogu aseesimeheks. 2010. aasta 8. septembril kutsus SDE juhatus Katrin Saksa sellest ametist tagasi.

27. märtsil 2014 sai ta Riigikogu liikmeks sotsiaalministri kohale asunud Helmen Küti asendusliikmena, kuid astus samal päeval tagasi.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Haabersti linnaosas, kogus 153 häält ning ei osutunud valituks.

## Tunnustus
* 2004 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2019 – Tallinna Ülikooli teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht
* Katrin Saksa blogi
* Lühitutvustus Euroopa Parlamendi lehel
* Lühitutvustus Riigikogu lehel