open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zerbst

**Zerbst** on linn Saksamaal Saksi-Anhaltis Anhalt-Bitterfeldi kreisis. Kuni 2007. aasta haldusreformini oli Zerbst Anhalt-Zerbsti kreisi pealinn.

2013. aastal elas seal 22 000 inimest.

Pole selge, millal linn asutati. Piirkonda on nimega *Ciervisti* mainitud 949. aastal. Linna on esmamainitud (*Zirwisti urbs*) Thietmar von Merseburgi kroonikas 1018. aastal.

1307. aastal omandas Albrecht I Zerbsti linna von Barby perekonnalt, alustades sajanditepikkust Askania dünastia valitsusaega.

Reformatsiooni järel sai Zerbstist kalvinismi keskus. Aastatel 1582–1798 oli Francisceum Gymnasium illustre tähtis kalvinistlik õppeasutus.

Aastatel 1603–1793 oli Zerbsti linn Zerbsti vürstkonna keskus, mille võimu all oli muuhulgas ka Jever. Aastatel 1722–1758 elas seal tähtis barokkhelilooja Johann Friedrich Fasch, kes töötas õukonnas kapellmeistrina. (Tema mälestuseks toimuvad linnas aastast 1983 Faschi festivalid.)

1745. aastal abiellus vürstinna Sophie Auguste Friederike von Anhalt-Zerbst Venemaa troonipärija Peeter III-ga. Katariina II (Suure) nime all valitses ta Venemaa keisrinnana aastatel 1762–1796).

1797. aastal läks Zerbst Anhalt-Dessau vürstkonna koosseisu.

Aastatel 1891–1928 tegutses Zerbstis hobutramm, üks pikaealisemaid omasuguste seas Saksamaal.

Teise maailmasõja teises pooles rajati sõjaväe lennuvälja serva natside töölaager, mis võõrustas "esimese astme hübriide" ja "Jüdisch Versippte" (pooljuute). 700 sealset kinnipeetavat kasutati sunnitööl maantee ja lennuvälja ehitamisel, samuti turba kaevandamisel.

16. aprillil 1945 – mõni nädal enne Natsi-Saksamaa lõplikku alistumist – hävitati liitlaste õhurünnakus umbes 80% Zerbstist.

Vanalinn ehitati järgnevatel aastakümnetel üles põhjalike muudatustega linnamaastikul, ainult vähesed ajaloolised ehitised on säilinud.

1. juulil 2006 nimetati Zerbsti linn ümber Zerbst/Anhaltiks. 1. juulil 2007 liidendati Zerbst/Anhalti linn koos mitme muu omavalitsusega Zerbsti kreisist, tehes uuendatud Anhalt-Bitterfeldi kreisi pealinnaga Köthenis.

## Vaata ka
* Anhalt-Zerbsti vürstkond
Neugrundi kraater

**Neugrundi kraater** on Osmussaare ja Krassi saare vahel asuv 535 miljoni aasta vanune veealune meteoriidikraater. Neugrund on Eesti suurim ja vanim meteoriidikraater.

Neugrundi kraatrit peetakse maailma üheks kõige paremini säilinud madalmere kraatriks. Kraatri ringvalli läbimõõt on 9&nbsp;km, laius 2,5–3&nbsp;km ja kõrgus 50–100&nbsp;m. Kuna kraater on üleni vee all on selle uurimine raskendatud. Kraatri meteoorne päritolu tõestati 1998. aastal. Kraater on täitunud setetega, mistõttu ei ole selle esialgne sügavus teada, kuid arvatakse, et see on rohkem kui 500&nbsp;m. Tänapäeval on kraatri sügavus 40–70 meetrit.

Plahvatanud asteroid oli umbes 1&nbsp;km läbimõõduga. Plahvatus toimus meres, umbes 100&nbsp;km kaugusel rannikust. Veekihi paksus oli sel ajal 100–200 meetrit.

Kraatri koordinaadid 59°20'N, 23°31'E.

## Vaata ka
*Neugrundi pank

## Viited
Tammiski mustkivi

**Tammiski mustkivi** (ka **Musta Mardi kivi**) on rändrahn Muhu saare loodetipus Tammiski nukil.

Kivi on kaugelt nähtav (eriti Kassari lahe poolt) ja kergesti leitav. Kivi lähedalt kulgeb neeme tippu viiv lai jalgrada. Rändrahn asub rannajoonest 15 meetri kaugusel, kadakate ja türnpuude ülekaaluga võsa ääres. Merejää võib olla rahnu korduvalt nihutanud.

Tammiski mustkivi on kasutatud meremärgina, millega seoses on nii kivi peale kui ka ette tehtud lõkkeid. Lõkked on rahnu ka kahjustanud, mõned väiksemad tükid on kivi küljest lahti tulnud.

Tammiski mustkivi ei ole looduskaitse all.

Kivist 150 m lõunas asub teravaharjaline gneissrahn (kõrgus 2,1 m; ümbermõõt 6,2 m).

## Kirjeldus

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 6,1 m; laius 3,7 m; kõrgus 3,3 m; ümbermõõt 15,4 m.

Kivi on teravaharjaline ja korrapäratu kujuga. Kivis on mõni kinnislõhe.

Kivi sisaldab tumehalli keskmisekristallilist graniiti, milles on suur hulk granaate (3–8 mm suurused tükid).

## Uuringud
Kivi on uurinud 1952. aastal Herbert Viiding, kes pani kirja esimesed märkmed ja tegi visandjoonise. Viiding määras kivimiks apliitgraniidi.

1996 uuris rahnu Enn-Aavo Pirrus, kes mõõtis rahnu üle, koostas põhiplaani ja täpsustas asendit.

## Muistendid
Tammiski mustkivi seostatakse Muhu vägilasmuistendi kangelase Musta Mardiga, mistõttu rahnu ka Musta Mardi kiviks hüütakse. Mart olevat kivi toonud Soomest panga küljest ajujääl. Kivi alla olevat Must Mart peitnud oma varanduse.

Teisalt on rahvasuust pärit lugu, et kivi olevat toonud Suure Tõllu naine Piret oma põlle sees.

1970. aastatel olevat püütud kivi õhkida, et varandust kätte saada, kuid kivi ei nihkunud paigast.

## Viited

## Pilte

Pilt:Tammiski_kivi_1.jpg|Tammiski mustkivi
Pilt:Tammiski2006suvi.jpg|Vaade kivi pealt nuki poole
Pilt:Tammiski_nukk_merelt.jpg|Vaade mere poolt; kivi jääb nukist veidi paremale
Kunstmuistend

**Kunstmuistend** on muistend, mille on loonud kirjanik.

Kunstmuistendeid on kirjutanud näiteks Friedrich Robert Faehlmann ("Emajõe sünd", "Koit ja Hämarik" jt) ja Herta Laipaik.
Annilaid

**Annilaid** (ka **Anilaid** või **Hanilaid**, kihnu murrakus **Anõlaid**) on 2,6 hektari suurune laid Pärnu linna territooriumil Liivi lahes, Manilaiust 400 meetrit kagus. Laiu rannajoone pikkus on 1,3 kilomeetrit.

Annilaid kuulub koos Manilaiuga Manija maastikukaitseala koosseisu. Laid asub Anilaiu sihtkaitsevööndis.

Saare geograafilised koordinaadid on .


H6bekajaka tibu Hanilaiul.JPG|Hõbekajaka tibu
Kühmnokk-luiged.JPG|Kühmnokk-luiged saarel
Varesepojad.jpg|Varesepojad vanas kormoranipesas


## Välislingid
*
Tellin

**Tellin** (vallooni keeles **Telin**) on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Tellini valla keskus.
Andenne

**Andenne** () on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.

## Asulad
Semois' jõe kallastel asuva valla piiridesse kuuluvad järgmised asulad: Andenne, Bonneville, Coutisse, Landenne, Maizeret, Namêche, Sclayn, Seilles, Thon-Samson ja Vezin.


Andenne JPG10.jpg|Maas
Andenne_050802_(24).JPG|
Andenne JPG06.jpg|
Ecluse-andenne-reserve.jpg|
Andenne 050802 (9).JPG|Raekoda


## Viited

## Välislingid

* Koduleht (prantsuse keeles)
* Info ja fotod
Tenneville

**Tenneville** (vallooni keeles *Tiniveye*) on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Tenneville'i valla keskus.
Couvin

**Couvin** () on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.

## Asulad
Tournai' järel pindalalt Belgia suuruselt teise valla piiridesse kuuluvad järgmised asulad: Couvin, Aublain, Boussu-en-Fagnes, Brûly, Brûly-de-Pesche, Cul-des-Sarts, Dailly, Frasnes-lez-Couvin, Gonrieux, Mariembourg, Pesche, Petigny, Petite-Chapelle ja Presgaux.


Petigny JPG02.jpg|Petigny
Cul-des-Sarts E1aJPG.jpg|Cul-des-Sarts
Mariembourg JPG00.jpg|Mariembourg
Presgaux - église Ste-Marguerite de Cortone (3).JPG|Presgaux
Couvin JPG01.jpg|Eau Noire'i jõgi
Couvin JPG00.jpg


## Viited

## Välislingid

* Koduleht (prantsuse keeles)
Merelind

**Merelind** on lind, kes on kohastunud eluks merekeskkonnas.

Pole selget teaduslikku definitsiooni, millised grupid, perekonnad või liigid kuuluvad merelindude hulka. Mõnest perekonnast võib üks liik olla merelind, teine mitte. Pole üksmeelt ka selles, kas merelinnud peaksid toitu otsima ainult merest.

Üldjuhul elavad merelinnud kauem, paarituvad hiljem ning saavad vähem järglasi kui teised linnuliigid. Paljud linnud elavad kolooniates.
Paadisadam

**Paadisadam** (ka paadisild) on paatide sildumiseks ja hoidmiseks ehitatud lihtne väikesadam.

## Kirjeldus
Paadisadamad asuvad üldjuhul kaitstud vete ääres lahe- või jõesoppides ja on mõeldud peamiselt kohalike inimeste veesõidukitele. 

Paadisadam koosneb harilikult statsionaarsest või ujuvast paadisillast, paatide veeskamiseks sobivast kohast (slipist) ja mõnikord ka paadikuurist või muust väiksemast hoonest paadi juurde kuuluvate asjade hoidmiseks. Paatide paremaks kinnitamiseks võivad paadisilla ümber vees olla ankrupoid või vaiad. Paadisadamas on võimalik ohutult silduda tavaliselt vaid väikese süvisega (kuni 1 m) ja lühematel (kuni 7 m) veesõidukitel. 

Paljud paadisadamad pole kantud sadamaregistrisse, ei osuta teenuseid ega oma alalist valvet. Külalisaluste sildumine või veeskamine toimub praktiliselt kokkuleppel valdajaga ja külalise omal vastutusel. 

## Vaata ka
*Väikesadam
*Lauter
*Jalalaud
Walcourt

**Walcourt** () on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.

## Asulad
Lisaks Walcourt'ile paiknevad valla piirides veel Berzée, Castillon, Chastrès, Clermont, Fontenelle, Fraire, Gourdinne, Laneffe, Pry, Rognée, Somzée, Tarcienne, Thy-le-Château, Vogenée ja Yves-Gomezée.


Berzée JPG01.jpg|Berzée
Chastrès JPG02.jpg|Chastrès
Fairoul (Fraire) JPG01.jpg|Fraire
Thy-le-Château 050525 (9).JPG|Thy-le-Château
Tarcienne E1a.jpg|Tarcienne
Laneffe JPG01.jpg|Laneffe
Basiliek Walcourt.jpg|Walcourt
Walcourtlejardinet 4-08-2009 10-58-06.NEF.jpg|Walcourt


## Viited

## Välislingid
Raadiokell

**Raadiokell** on kell, mida sünkroonitakse spetsiaalseid ajasignaale saatva raadiosaatja saadetavate signaalidega. Raadiokellasid toodetakse seina-, laua- ja käekelladena, samuti kombineeritult muude funktsioonidega (kalender, termomeeter, äratus).

Lihtsamad raadiokellad on kvartskellad, mis sünkroonivad oma käiku kord tunnis. Kui raadiosignaal puudub, käib niisugune kell kui tavaline kvartskell. Kasutusel on erinevad ajasignaalide standardid. Tavaliselt võtab raadiokell vastu ainult ühe standardi ajasignaale. Ajasignaalide raadiojaamad kasutavad sagedusi 40&nbsp;kHz kuni 20&nbsp;MHz (lainepikkused vastavalt 7,5&nbsp;km kuni 15 m), saatjate võimsused mõni kilovatt kuni mõnikümmend kilovatti.

Eesti jääb Frankfurdi lähedal Mainfligenis töötava 77,5&nbsp;kHz sagedusega 50&nbsp;kW võimsusega DCF77 kodeeringuga ajasignaale edastava saatja garanteeritud vastuvõtuala piirile. Mainflingeni saatja edastab kohaliku aatomkella ajasignaale. See kell on sünkroonitud Braunschweigi Physikalisch-Technische Bundesanstalti aatomkellaga.

Kellaaja signaale edastavad ka paljud ringhäälingusaatjad. Need signaalid on lisatud digitaalsete koodidena raadiolaineid moduleerivale signaalile. Kui muusikakeskusel või autoraadiol on RDS-funktsioon ja selle koosseisus CT-koodide vastuvõtu võimalus, siis saabuvad koos ringhäälingusignaaliga iga minuti järel raadioseadme oma kella käiku sünkroonivad signaalid.

Pilt: Inside_radio_clock.jpg|Ferriitantenniga raadiokella sisemus
Pilt:Radiocontrolledclock.jpg|Raadio-ajasignaalidega sünkroonitav äratuskell
Pilt:Junghans erste Funkuhr Mega1.jpg|Firma Junghans esimene raadio-käekell (digital)
Pilt:Junghans Mega.jpg|Firma Junghans esimene raadio-käekell (analog)


## Vaata ka
*Maailmaaeg
*Kristallostsillaator
*Kvartsresonaator
Shemar Moore

**Shemar Franklin Moore** (sündinud 20. aprillil 1970 Oaklandis) on USA näitleja.

Ta on Eesti televaatajale tuntud seriaalist "Kurjuse kannul" (Derek Morgan) ja filmist "Kuidas abielluda miljardäriga" (2000).
Tuletoojate marss

**"Tuletoojate marss"** on Uno Naissoo poolt 1980. aasta suveolümpiamängude purjeregati avamise tuletseremoonia tarbeks kirjutatud muusikapala, mille esmaettekannet Naissoo ise ei kuulnud.

Tänapäeval kasutatakse seda pala võidupühal võidutule toomise ja jagamise ajal.
Gembloux

**Gembloux** () on linn ja vald Belgias  Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.

Linn arenes välja ümber 10. sajandil rajatud Gembloux' kloostri.

Gembloux' kellatorn on üheks 2005. aastal UNESCO poolt maailmapärandi nimistusse kantud Belgia ja Prantsusmaa kellatornidest.

## Asulad
Valla piirides paiknevad järgmised asulad: Gembloux, Beuzet, Bossière, Bothey, Corroy-le-Château, Ernage, Grand-Leez, Grand-Manil, Isnes, Lonzée, Mazy ja Sauvenière. 

20110715 gembloux34.jpg|Gembloux
Gembloux JPG02.jpg|Gembloux
Gembloux JPG03.jpg|Gembloux
Corroy-le-Château CH1b.jpg|Corroy-le-Château,Corroy' loss
 Grand-Leez JPG01.JPG|Grand-Leez
Kasteel van Corroy-le-Château.jpg|Corroy-le-Château
0 Gembloux - Palais de l'ancienne abbaye St-Pierre (1).JPG|Gembloux' klooster


## Sõpruslinnad
*  - Epinal, alates 1974
*  - Loughborough, alates 1993
*  - Skýrose  vald, alates 1994
*  - Aller, alates 2007

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (saksa, inglise, hispaania, hollandi ja prantsuse keeles)
Punased kaljud

**Punased kaljud** või **Punased Kaljud** on mitme loodusobjekti nimi:

***[[Sarkanās klintis]]**, liivakivipaljandid Lätis Salatsi jõel
***[[Veczemi punased kaljud]]** (*Veczemju sarkanās klintis*), loodusobjekt Liepupe vallas
***Sarkanās klintis** ehk **[[Raiskumsi liivakivi]]** (*Raiskuma iezis*), liivakivipaljandid Lätis Koiva vanajõel
***[[Ežurgi punased kaljud]]** (*Ežurgu Sarkanās klintis*), liivakivipaljandid Lätis Ežurga jõel
Karl August Hermanni tänav

**Karl August Hermanni tänav** on tänav Tartus Tähtvere linnaosas. Tänav algab Jakobi tänavalt ning lõpeb Vikerkaare tänava ja Anna Haava tänava ristmikul. Jakobi  (V. Kingissepa) ja Oru tänavate vaheline lõik rajati 1951.aastal. Tänav on 550 meetri pikkune.

Tänav on nimetatud Karl August Hermanni mälestuseks Tartu linnavolikogu otsusega 24. oktoobrist 1932, aastatel 1950–1989 Johannes Lauristini tänav, rahvasuus ka "professorite tänav".

K. A. Hermanni ja A. Haava tänava nurgal asub Karl Ristikivi Seltsi hoone, kirjanik Karl Ristikivi kunagine elupaik ja Karl Ristikivi Muuseumi endine maja.

Hermanni tänaval on elanud paljusid eesti tuntud tegelasi: klaverikunstnik Natalia Muižniek (Nata-Ly Sakkos, majas nr 3), helilooja Heino Eller, kirjanik Peet Vallak ja pedagoog Lauri Leesi (majas nr 5), õigusteadlane Helmut Kadari (maja nr 2a), õigusteadlane ja poliitik Igor Gräzin (maja nr 2), teatrijuhid Kaarel Ird ja Epp Kaidu (maja nr 4), Eesti peaminister Mart Siimann, keeleteadlased Arnold Kask ja Priidu Puusepp (majas nr 10), sporditegelane ja treener Fred Kudu (maja nr 13), kirjandusteadlane Ele Süvalep, Tartu Ülikooli rektor Feodor Klement, kriminaalõiguse professor Ilmar Rebane jt.
Liivimaa pastoraal

"**Liivimaa pastoraal**" on Riho Sibula laul Villu Kanguri sõnadele, mis on tuntud Eesti ansambli Ultima Thule repertuaarist. Rahvuslikule eneseirooniale vaatamata on sellest saanud üks tuntumaid eesti rahvuslikke laule.

Laulu tekstis on hulgaliselt vihjeid Eesti kultuuriloole ja kõnekäändudele: August Alle "Eesti pastoraal", Väägvere koor, lohisev mõisa köis jts.

"Liivimaa pastoraali" on esitanud teisedki artistid, nende seas Mari Pokinen Eesti Vabariigi aastapäeva kontserdil 2012. aastal. Samuti esitati seda 11. noorte laulu- ja tantsupeol 2011. aastal dirigent Siim Aimla juhatusel. 

Laul ilmus Ultima Thule topelt-CD "Kogutud teosed 1987–2002" esimesel plaadil.

1990. aastal ilmus "Liivimaa pastoraal" kogumikus "Laulge kaasa". Saatesarja "Eesti otsib lemmiklaulu" 6. saates esitas seda 2009. aastal laulu muusika autor Riho Sibul.

## Välislingid
* "Laulupidu. Liivimaa Pastoraal" ERR-i arhiiv
* "Noored rokkisid laulukaare all "Liivimaa pastoraali"" Postimees, 03.07.2011
* "Villu Kangur meenutas, kuidas sündis "Liivimaa pastoraal"" ERR, 23.06.2015
Bouillon

**Bouillon** on linn Belgias Valloonias, Bouilloni valla keskus.

Vaatamisväärsuseks on Bouilloni loss.
Musson

**Musson** on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis Mussoni vallas.

2013. aastal elas seal 1794 inimest.
Eesti Maaülikooli taastuvenergia keskus

**Eesti Maaülikooli taastuvenergia keskus** on Eesti Maaülikooli uurimis- ja arenduskeskus.

Keskus on rajatud 2006. aastal ning see on üks Eesti peamisi taastuvenergia, eriti bioenergia uurimisega tegelevaid teadusrühmi.

Taastuvenergia keskuse juhataja on Argo Normak.

## Välislingid
Keskuse koduleht
Paliseul

**Paliseul** (vallooni keeles *Palijhoû*) on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Paliseuli valla keskus.
Eesti Maaülikooli mahekeskus

**Eesti Maaülikooli mahekeskus** on Eesti Maaülikooli uurimis- ja arenduskeskus.

Mahekeskus tegeleb teadus- ja rakendusuuringutega mahepõllumajanduses, keskkonnasäästlike eluviiside ja mahetoidu tutvustamisega, koolitusega mahemajanduse valdkonnas ning koostöös ettevõtjatega lahenduste leidmisega mahesektori arendamiseks Eesti majanduses.

Mahekeskuse juhataja on Elen Peetsmann.

## Välislingid
Keskuse koduleht
Bouilloni vald

**Bouilloni vald** on kahe valla nimi:
***[[Bouilloni vald (Belgia)|Bouilloni vald]]** on vald Belgias.
***[[Bouillon (Pyrénées-Atlantiques)|Bouillon]]** on vald Prantsusmaal Pyrénées-Atlantiquesi departemangus.
Arlon

**Arlon** (prantsuse *Arlon*, letseburgi ja saksa *Arel*, vallooni *Årlon*) on linn Belgias Valloonias. Arlon on Luxembourgi provintsi, Arloni ringkonna, Arloni kohturingkonna  ja Arloni valla keskus.

Koos Tongereni ja Tournaiga on Arlon Belgia kõige vanemate linnade seas.
Argo Normak

**Argo Normak** (sündinud 14. oktoobril 1973) on eesti energeetikavaldkonna insener.

Tema uurimisalaks on biogaasi tootmine ja kasutamine.

Ta on olnud Eesti Maaülikooli taastuvenergia keskuse juhataja.

## Välislingid
*
Elen Peetsmann

**Elen Peetsmann** (sündinud 20. juulil 1984) on eesti maamajandusteadlane.

Ta tegeleb mahetootmise uurimisega.

Ta töötab Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis. Ta on EMÜ Mahekeskuse juhataja.  

## Välislingid
*Koduleht
Kersti Tombak

**Kersti Tombak** (sündinud 30. aprillil 1977) on eesti näitleja. 

Ta on lõpetanud 1999. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (2. lend). 

Tombak töötas aastatel 1999–2005 Rakvere Teatris näitlejana, on 2005. aastast vabakutseline näitleja, mängides kandvaid osi Oma Lava lavastuses "Andmed Liina Pihlapuust", Tõstamaa mõisa suvelavastuses "Tsepeliin" jm.

Tal on näidelnud filmides "Kinnunen" (2007) ja "Kutsar koputab kolm korda" (2010) ning seriaalides "Nöbinina" (2011, Eesti Televisioon), "Doktor Silva" (2016, TV3), "Kartulid ja apelsinid", "Pilvede all", "Padjaklubi" ja "Nukumaja".

## Tunnustus
* 2002 – Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind

## Viited
Sesselich

**Sesselich** (; letseburgi keeles *Siesselech*) on küla Arloni vallas Luxembourgi provintsis Valloonia piirkonnas Belgias. 

Küla asub Arlonist 4 km kaugusel lõunas. 

## Välislingid
* Office du Tourisme d'Arlon: Sesselich (*prantsuse keeles*)
Udange

**Udange** [üd'anž] (saksa keeles *Udingen*, letseburgi keeles *Eiden*) on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas Toernichi osavallas. Ta jääb valla keskusest 7 km edelasse.

Elanike arv on umbes 500 (2010).

## Nimi
Vana nimi *Udingen* on teada 1473. aastast. Nimi on moodustatud germaani eesnimest Udo järelliitega *[[-ingen]]* või *[[-ange]]* ning tähendab 'Udo omade juures'.

## Loodus
Udange'i mets on üks väheseid säilinud põlismetsi Belgias. Seda peetakse Belgia ilusaimaks pöögimetsaks. See on habras kooslus. Paljud puud on märkimisväärsetena arvele võetud.

Mets paikneb künkal, millelt avaneb vaade Prantsusmaa ja Luksemburgini.

## Haldusajalugu
Udange kuulus Luksemburgi hertsogkonnas Koerichi mõisa ja Udange'i mõisa alla ning Wolkrange'i kihelkonda.

Enne valdade liitmist 1977. aastal kuulus küla endisesse Toernichi valda, kuhu ta lülitati Prantsuse võimu ajal.

## Ajalugu
7. jaanuaril 1945 kukkus Udange'i lähedale USA pommituslennuk Boeing B-17 Flying Fortress.

## Vaatamisväärsused
Udange'is on Udange'i Saint-Servais' kirik.

Udange on tüüpiline Belgia Lorraine'i küla. Iseloomulikud on pikad laudad ning eesõued (*[[usoir]]*).

Säilinud on 17. ja 18. sajandist pärit ristikäigupeatused, mida kasutati enne Udange'i kiriku rajamist.

Messancy, Chiersi ja Semois' kaudu Maasi jõkke voolava oja ääres on 18. sajandist pärit pesula ja veski.

## Välislingid
*Aerofotod
Bernburg

**Bernburg** on linn Saksamaal Saksi-Anhaltis, Salzlandkreisi pealinn. See paikneb Saale jõe ääres umbes 30 km Hallest allavoolu. Linn on tuntud oma suure renessansslossi poolest, kus tegutseb muuseum, samuti populaarse, hiljuti uuendatud karuaugu poolest selle vallikraavis.

St. Stephani kirikut Waldau külas (mis sai Bernburgi osaks aastal 1871) on esmamainitud 964. aastal; praegune ehitis on umbes 1150. aastast. See on peatus Romaani teel (*Strasse der Romanik*).

Bernburgis on üks kohalik ülikool. Natsiajastul Teise maailmasõja ajal kasutati väidetavalt linna vaimuhaigla tiiba niinimetatud T4-eutanaasiaprogrammi tarvis (vaata Bernburgi Eutanaasiakeskus).  

## Rahvusvahelised suhted
Bernburgi sõpruslinnad:
*  Anderson, USA, aastast 1994
*  Fourmies, Prantsusmaa, aastast 1967
*  Rheine, Saksamaa, aastast 1990
*  Tarnowskie Góry, Poola
*  Chomutov, Tšehhi
*  Trakai, Leedu

## Viited

## Vaata ka
*Bernburgi Eutanaasiakeskus

## Välislingid
* Linna ametlik koduleht (saksa keeles)
* Bernburgi loomaaed Zoo-Infos.de kodulehel (inglise keeles)
* Bernburgi loss
Toernich

**Toernich** [törn'išš] (; letseburgi keeles *Ternech* või *Täernech*, vallooni keeles *Tournich*) on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas. Ta jääb valla keskusest 4,5 km edelasse.

Elanike arv on umbes 450. 1978. aastal kõneles 70% elanikest letseburgi keelt.

Toernich on suurtest teedest kõrval.

## Loodus
Toernich paikneb 465 m üle merepinna ulatuva Hirtzenbergi ('Hirvemägi') jalamil.

## Haldusajalugu
Enne valdade liitmist 1977. aastal oli Toernich omaette vald.

## Vaatamisväärsused
Külas on Toernichi Saint-Denis' kirik.

Külas on 1874. aastast pärinev purskkaev, riste ja märkimisväärseid puid.

## Välislingid
*Aerofotod
Attert

**Attert** [at'ert] (prantsuse *Attert* [atεʁt], letseburgi *Atert*, vallooni *Ater*) on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Atterti valla keskus.
Aleksandr Tšaplõgin

**Aleksandr Tšaplõgin** (vene *Александр Чаплыгин*; sündinud 20. augustil 1964) on Eesti ajakirjanik ja poliitik, Keskerakonna liige, XV Riigikogu liige. 

Ta on venekeelse ajalehe Stolitsa peatoimetaja. Koos Ainar Ruussaarega juhtis ta Eesti Televisiooni saadet "Unetus".

Aleksandr Tšaplõgin kuulus aastatel 2002–2004 Keskerakonda.
Aleksandr Tšaplõgin astus 14. aprillil 2023 uuesti Keskerakonna liikmeks.

2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta Tallinnas Keskerakonna nimekirjas 1326 häält ja pääses Tallinna Linnavolikokku.

2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Tšaplõgin Keskerakonna nimekirjas ja valiti 303 häälega Tallinna linnavolikogu liikmeks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Keskerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 1809 häält ning osutus valituks.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Lasnamäe linnaosas Keskerakonna nimekirjas, sai 2232 häält ning osutus valituks.

2025. aasta novembris esitas AS Postimees Grupp Harju maakohtule hagi Tšaplõgini vastu seoses Postimehe varaliste autoriõiguste süstemaatilise rikkumisega.

## Seisukohad
Tšaplõgin on kirjutanud, et Eesti poliitika rahvusvähemuste suhtes paneb teda kadestama neegreid apartheidi-aegses Lõuna-Aafrika Vabariigis.

## Viited
Mussy-la-Ville

**Mussy-la-Ville** on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Mussoni vallas. 

Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Mussy-la-Ville omaette vald.

## Välislingid
* Aerofotod
Signeulx

**Signeulx** () on asula Mussoni vallas Luxembourgi provintsis Valloonia piirkonnas Belgias. 

Enne valdade reorganiseerimist 1977. aastal kuulus 565 elanikuga (2008) asula Virtoni valla halduspiiridesse.

## Välislingid
* Aerofotod
Texase Kooliõpikute Hoidla

**Texase Kooliõpikute Hoidla** (inglise *Texas School Book Depository*; praegune nimi **Dallase Maakonna Administratiivhoone** (*Dallas County Administration Building*)) on hoone Texases Dallase kesklinna lääneosas aadressil Elm Street 411.

Vastavalt ametlikule versioonile tulistas Lee Harvey Oswald 22. novembril 1963 kell 12:30 kohaliku aja järgi Texase Kooliõpikute Hoidla kuuendalt korruselt lahtises autos möödasõitvat presidenti John F. Kennedyt, haavates teda surmavalt.

## Hoone ajalugu

Hoone ehitati 1898. aastal viiekorruselisena. 1901. aastal tabas maja välk ja ehitis põles peaaegu täielikult maha. Maja ehitati 1903. aastal uuesti üles seitsmekorruselisena. Texase Kooliõpikute Hoidla hakkas hoonet rentima 1962. aastal. Texase Kooliõpikute Hoidla kolis hoonest välja 1970. aastal. 20. juulil 1972 püüti hoonet süüdata. Dallase maakonna administratsioon ostis maja 1977. aastal. 1989. aastal avati hoone kuuendal korrusel president John F. Kennedy mõrva teemaline muuseum ("Sixth Floor Museum").

## Viited
Lääne-sõrmkäpp

**Lääne-sõrmkäpp** (*Dactylorhiza praetermissa*) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeliik.

Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Taimed leidis Eestist Taavi Tuulik 1989. aastal Hiiumaal Kõrgessaare lähedalt soiselt niidult. Leiuaastal oli seal umbes 80 taime, hiljem on arvukus mitmel põhjustel vähenenud. Ilmselt pole siiski tegu Lääne-Euroopas levinud liigiga, vaid kohapeal kujunenud hübriidse sõrmkäpaga. Igal juhul on taimed tähelepanuväärsed ja kaitset väärivad. 

## Viited

## Välislingid
*
Puhtu sõrmkäpp

**Puhtu sõrmkäpp** (*Dactylorhiza vironii*) on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv taimeliik.

Puhtu sõrmkäpp kasvab vaid ühes kohas – rannaniidul Virtsu lähedal.

Puhtu sõrmkäppa tunti varem Ruthe sõrmkäpana (*Dactylorhiza ruthei*).

## Ajalugu
Puhtu sõrmkäppa korjati esmakordselt Virtsu lähedalt 1952. aastal, kuid tema liigilisel määramisel eksiti. Aastal 1972 määras Vilma Kuusk selle Ruthe sõrmkäpaks. Aastal 2005 uurisid Puhtus Ruthe sõrmkäpa populatsiooni Pierre Delforge ja Carolus Adrianus Johannes Kreutz, kellest viimane kirjeldas Puhtus kasvavat sõrmkäppa eraldi liigina 2007. aastal, andes talle nimeks *Dactylorhiza vironii*. Hilisemad uuringud on puhtu sõrmkäpa iseseisvat liigistaatust kinnistanud.

## Levik
Puhtu sõrmkäpp kasvab Eestis ainult ühes kohas Puhtu-Laelatu ja Nehatu looduskaitsealal Virtsu lähedal.

## Botaanilised tunnused
Puhtu sõrmkäpp on 20–40 cm pikkuse varrega hübriidse päritoluga orhidee. Lehed on enam-vähem ühelaiused, lamedad ja lühidalt aheneva tipuga, täppideta. Õitseb juunis. Õied on heleroosakaslillad ja õrna mustriga, suhteliselt suured ning pikkade kandelehtedega. Huule keskmine hõlm on teravatipuline.

## Kasvukoht
Kasvab niiskel rannaniidul valgusrikkas kohas.

## Kaitse
Eestis on Puhtu sõrmkäpp arvatud I kaitsekategooria kaitstavate liikide hulka. Kaitse alla võeti Ruthe sõrmkäpp 1983. aastal.

## Sarnased liigid
* Lääne-sõrmkäpp

## Pildid

Dactylorhiza vironii2.jpg|
Dactylorhiza vironii3.jpg|
Dactylorhiza vironii4.jpg|


## Viited

## Välislingid
*
*Ruthe sõrmkäpp e-taimemäärajas
Lehitu pisikäpp

**Lehitu pisikäpp** (*Epipogium aphyllum*) on käpaliste sugukonda pisikäpa perekonda kuuluv taimeliik. 

Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Eesti Orhideekaitse Klubi valis lehitu pisikäpa Eesti 2019. aasta orhideeks.

## Nimetus
Nime autor on Olof Swartz. Liigi epiteet tähendab lehitu. Linnaeuse pandud nimi on *Satyrium epipogium*. Praegune teaduslik nimi pärineb F. W. Schmidtilt. Varasemad eestikeelsed nimetused on leheta habekäpp ja punase kannusega käpp. Ingliskeelne nimetus on ettearvamatu leviku tõttu ghost orchid (kummitusorhidee).

## Botaaniline kirjeldus
Varem peeti lehitut pisikäppa saprofüüdiks. Tegelikult on ta obligaatne mükoheterotroof (epiparasiit), kes saab toitaineid mükoriisavõrgustikest, mida moodustavad kandseened, kes omakorda on sümbioosis mitmesuguste okaspuudega. Nad kasvavad maa alla peituvalt varrelt, millel pole klorofülli ja millel on efemeersed lehed, mis on soomused. 

Maapinnale ilmub ta vaid nädalaks-paariks suve teisel poolel, sedagi mitte igal aastal. Õitsvaid taimi on leitud tavaliselt juuli viimasest kolmandikust augusti esimese pooleni. Ühe varre kohta on tavaliselt 1–4, harva ka viis õit, mille ülespoole hoidev huul on valkjas ning lillakaspunase või roosaka mustriga, teised õiekattelehed aga kollakat tooni. Õied on küllaltki suured, läbimõõt võib ulatuda üle kahe sentimeetri. Vars on pruunikaskollane kuni beez­, pooleldi läbikumav ning seest õõnes. Taime kõrgus jääb tavaliselt 10–12 sentimeetri juurde või isegi alla selle, harvadel juhtudel võib ulatuda 30 sentimeetrini.

## Kasvukoht ja levila
Lehitu pisikäpp kasvab pöögi-, tamme-, männi- ja kuusemetsades aluselises pinnases. Eestis eelistab varjurikkaid tihedaid niiskeid kuusikuid (salumetsi ja lodumetsi), kus kasvab ka haaba ja leppa.

Lehitul pisikäpal on väga lai levila, mis ulatub läänes Hispaaniani, põhjas Põhja-Aasiani, idas Kamtšatkani ja lõunas Himaalajani. Suurbritannias peeti liiki väljasurnuks, kuid siis leiti teda taas.  Taim on paljudes kohtades nii range kaitse all, et teda ei tohi isegi teaduslikuks uurimiseks kasvukohalt eemaldada ega häirida.

Eestis on pisikäpp hajusa levikuga, umbes pooled senistest leiukohtadest asuvad Ida-Virumaal. Lehitu pisikäpp on ettearvamatu levikuga. Paljudes kasvukohtades on teda nähtud ainult üks kord. Teadaolevast kasvukohtadest ei pruugita teda enam leida, kuid ta võib mitme aasta pärast mõne meetri kauguselt välja ilmuda. Kuigi viimasel kümnendil on avastatud mitu uut leiukohta ja tehtud paar taasleidu, tuleb ta meil kindlasti lugeda väga haruldaste ja isendipõhist kaitset vajavate liikide hulka. 
## Viited

## Välislingid

*
*Tutvustus saidil bio.edu.ee
**Lisateave
*Wikispecies
* Den virtuella floran – Distribution
* ORCHIDS of EUROPE & THE MEDITERRANEAN – Ulster Museum
* Britain's Orchids
Servagraaf

**Servagraaf** *E*(*G*) on lihtgraafi *G* teisend, kus tippudeks on graafi *G* servad, mis on tippudena naabrid graafis *E*(*G*) vaid siis, kui need on servadena naabrid graafis *G*.


Pilt:Line graph construction 1.svg|Graaf *G*
Pilt:Line graph construction 2.svg|*E*(*G*) tipud kujutavad *G* servi
Pilt:Line graph construction 3.svg|Servade fikseerimine graafis *E*(*G*)
Pilt:Line graph construction 4.svg|Servagraaf *E*(*G*)


Graafi servagraafi mõiste on iseenesest lihtne ning selle avastajaid ja nimepanijaid on mitu. Viimane neist oli Frank Harary, kelle pandud ingliskeelne nimetus *line graph* on jäänud püsima.

Graaf *G* on mingi teise graafi servagraaf *E*(*H*) siis ja ainult siis, kui graafis *G* esineb niisugune klikikogum, kus *G* iga tipp kuulub täpselt kahte klikki.

## Kirjandus
* Dharwadker, A., Pirzada, S. (2011) *Graph Theory* – Proc. Institute of Mathematics, Amazon Books, ISBN 1466254998.
Guirsch

**Guirsch** [girš] () on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis  Arloni vallas. Ta jääb valla keskusest 5 km kirdesse.

Põhjas piirneb Guirsch Luksemburgiga. Naaberkülad on loodes Tontelange, loodes ja põhjas Oberpallen, põhjas Levelange, kirdes Beckerich, idas Hovelange ja Läitrengerhaff, kagus Heckbous, lõunas Gaichel, lõunas ja edelas Frassem ning edelas Bonnert.

Küla paikneb 385 m üle merepinna ulatuval seljandikul.

Enne valdade liitmist 1977. aastal oli Guirsch omaette vald.

1978. aastal kõneles 90% elanikest letseburgi keelt.

Seljandiku ühes otsas puudega pargis on 18. sajandi teisest poolest pärinev kaitsealune Guirschi loss. See on Wykerslooth de Rooyesteynide omandis ega ole külastajatele avatud. Seljandiku teises otsas on koolimaja.

Guirschi Saint-Willibrordi kirikus, mis on pühitsetud pühale Willibrordile ning mille mõned osad pärinevad 17. sajandist, on Guirschi de Cobreville'ide vapireljeef deviisiga "Quand Dieu voudra". Igal aastal toimub Willibrordile pühendatud ristikäik.

Külas on palju vanu lautu.


Château de Guirsch.JPG|Guirschi loss
Guirsch Ecole 1953.jpg|1893. aastast pärinev koolimaja
Calvaire au lieu-dit Grubermühle à Guirsch Arlon.JPG|Rist Grubermühles, riiklik mälestis


## Välislingid

*Aerofoto
Kristel Pärtna

**Kristel Pärtna** (sündinud 4. novembril 1981) on eesti ooperilaulja (sopran).

Õppis 2009–2010 Erasmuse programmi raames Sibeliuse Akadeemias Anssi Hirvoneni lauluklassis. Aastal 2010 oli ta prof. Mati Palmi fondi stipendiaat ning Rahvusooperi Estonia Ooperiakadeemia stipendiaat. Kristel Pärtna on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri 2011. aastal.

Alates 2012. aastast on ta paralleelselt Rahvusooperi Estonia  ja Soome Rahvusooperi solist. 

## Tunnustus

* 2012 Pille Lille Muusikute Fondi Marje ja Kuldar Singi nimeline noore laulja preemia (VIII Tallinna Kammermuusika Festivali raames) 
*2017 Harjumaa teatripreemia 
* 2020 Eesti Teatriliidu muusikaauhind 

## Viited
Ainulehine soovalk

**Ainulehine soovalk** ehk **soovalk** (*Malaxis monophyllus*, ka *ainulehine sookäpp*) on käpaliste sugukonda soovalgu perekonda kuuluv taimeliik.

## Kirjeldus
Ainulehine soovalk on 12 kuni 35 cm pikkuse varrega orhidee. Lehti on soovalgul enamasti üks, harva on varrel ka teine, oluliselt väiksem leht. Õitseb juunis-juulis. Pikas õisikus on kuni 100 väikest rohekaskollast õit. Huul on suunatud ülespoole.

## Kasvukoht
Ainulehine soovalk kasvab soostunud segametsades ja soodes, harvem maanteekraavides ja järvede õõtsikutel.

## Levik
Levinud hajusalt üle Eesti.

## Kaitsestaatus
Ainulehine soovalk on  Eestis II kaitsekategooria kaitsealune liik.


Pilt:Malaxis monophyllos 180606 all.jpg|Ainulehine soovalk
Pilt:Malaxis monophyllos - habitus 02.jpg|Ainulehine soovalk
Pilt:Malaxis monophyllos flowers280603.jpg|Ainulehise soovalgu õisik
Pilt:Malaxis monophyllos - fruit.jpg|Ainulehise soovalgu kupar


## Sarnased liigid
Soohiilakas, harilik muguljuur ja harilik sookäpp.

## Viited

## Välislingid

* 
* Ainulehine soovalk Eesti Orhideekaitse Klubi kodulehel
Harilik käoraamat

**Harilik käoraamat** (*Gymnadenia conopsea*) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeliik.

Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).

## Välislingid
*
Harilik sookäpp

**Harilik sookäpp** (*Hammarbya paludosa*) on käpaliste sugukonda sookäpa perekonda kuuluv taimeliik.
## Kirjeldus
Harilik sookäpp on 5 kuni 20 cm pikkuse varrega orhidee. Lehti on harilikul sookäpal tavaliselt 3, kõige suurem on ülemine leht, mille laius on kuni 1 cm ja pikkus kuni 4 cm. Õitseb juulis-augustis. Õisikus 8-30 väikest rohekaskollast sigimikust pikematel õieraagudel asuvat õit. Huul on suunatud ülespoole. Vana ja noor mugul asuvad üksteisest eemal, vana mugul asub samblas, noor aga ülemise lehe kaenlas.
## Kasvukoht
Harilik sookäpp kasvab rabades, soodes ja järvede ääres õõtsikutel.
## Levik
Levinud hajusalt üle Eesti. .
## Kaitsestaatus
Harilik sookäpp on Eestis II kaitsekategooria kaitsealune liik.

## Sarnased liigid
Soohiilakas ja soovalk.

## Galerii

Pilt:Malaxis paludosa — Flora Batava — Volume v9.jpg|Harilik sookäpp
Pilt:Abbildungen der in Deutschland und den angrenzenden gebieten vorkommenden grundformen der orchideenarten (Pl 03 Malaxis paludosa) (6021556551).jpg|Harilik sookäpp, joonis


## Viited

## Välislingid
* 

* http://orhidee.ee/index.php?id=41
Kahkjaspunane sõrmkäpp

**Kahkjaspunane-sõrmkäpp** (*Dactylorhiza incarnata*) on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv taimeliik. Kahkjaspunasel sõrmkäpal on Eestis vähemalt kaks alamliiki: täpiline sõrmkäpp (*Dactylorhiza incarnata* subsp. *cruenta* (O.F.Müll.) P.D.Sell) ja kollakas sõrmkäpp (*Dactylorhiza incarnata* subsp. *ochrolenca* Wüstn.ex Boll).

## Kirjeldus
Kahkjaspunane sõrmkäpp on 20 kuni 50 cm pikkuse üleni lehistunud varrega orhidee. Lehed on hele- või kollakasrohelised kuni 13 cm pikad ja 2 cm laiad ja enamasti täppideta. Lehe kõige laiem koht on keskkohast allpool. Õitseb juunis-juulis. Õied väikesed, kahvaturoosad, tumelillad, harva valged, joonisega ja koondunud koonusjasse õisikusse varre tipus.  Huul on rombjas, peaaegu terve, kuni 7 mm laiune, külgmised hõlmad tagasimurtud.


Dactylorhiza incarnata 5.jpg|Õisik
Dactylorhiza incarnata 11.jpg|Õisik
Dactylorhiza incarnata 150508.jpg|Haabitus


## Kasvukoht
Kasvavad niisketel niitudel ja soistel niitudel, soodes, maanteekraavides.

## Levik
Tavaline üle Eesti.
## Kaitsestaatus
Kahkjaspunane sõrmkäpp on  III kaitsekategooria liik.

## Sarnased taksonid
Täpiline sõrmkäpp, kelle lehed on tumedate laikudega mõlemalt poolt, mis lehe tipus sulavad ühte;  kollakas sõrmkäpp, kelle õied on valkjas-kollased.

## Viited

## Välislingid
* 

http://www.orhidee.ee/index.php?id=25
Kõdu-koralljuur

**Kõdu-koralljuur** (*Corallorhiza trifida*) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeliik, mis on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).

Eesti orhideekaitse klubi valis 2013. aasta orhideeks kõdu-koralljuure.

## Botaaniline kirjeldus
Kõdu-koralljuurel puuduvad juured, selle asemel on maa all koraljas risoom. Tavaliselt nimetatakse seda liiki koralljuureks, sest teisi koralljuure liike Eestis ei levi. Taim vajab seemnete idanemisel seente abi, et korvata toitekoe puudumist. Roheliste lehtede tekkimisega kaob koralljuurel ja seenel omavaheline side. Koralljuured kasvavad tavaliselt puude lähedal. 77% süsinikust ja 52% lämmastikust, mida leidub koralljuure taimes, pärineb seentelt. Lisaks sisaldab taim klorofülli ja toodab ise ka osa süsinikku ja lämmastikku. 

Maapealse varre kasvatab ta vaid siis, kui õitseb. 10-20 cm kõrgune vars on habras ja lehtedeta. Mais või juuni I poolel puhkevad kõdu-koralljuurel 2-12 mõne millimeetri suurust kollakat-rohekat õit, mille valkjal huulel on üksikud punased täpid. Viljumise korral võib suve teisel poolel märgata koralljuure longus viljadega varsi. Üks vili sisaldab 1200–1500 seemet. Seemned tärkavad pärast 7–8 kuud ektomükoriisse puu läheduses. Veel pole päris selge, kuidas koralljuure tolmeldamine toimub, aga arvatakse, et teatud rolli mängivad õisi külastavad putukad. Pigem levib arusaam, et taim on isetolmleja. 

## Kasvukoht
Sagedamini leidub kõdu-koralljuurt hanepaju ja arukase läheduse, niisketes metsades, sooservades ja soosaartel ning soiste veekogude kallastel. Talle sobivad ka ojade ja järvede järsud kaldad otse veepiiri lähedal. Kõdu-koralljuur on levinud kogu põhja-parasvöötmes, Eestis esineb ta hajusalt kogu maal.

Teadaolevalt leidub Eestis kõdu-koralljuurt 115 kohas.

## Viited

## Välislingid
Lõhnav käoraamat

**Lõhnav käoraamat** (*Gymnadenia odoratissima*) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeliik.

Taim on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse.

## Sarnasus hariliku käoraamatuga
Kogenematu vaatleja võib lõhnava käoraamatu segamini ajada hariliku käoraamatuga. Põhiliseks eristatavaks tunnuseks on õie kannus, mis on lõhnaval käoraamatul sigimikust lühem ja pigem tömbi otsaga. Lõhnava käoraamatu kõrgus, õisiku pikkus ja läbimõõt ning lehtede laius kui ka õite suurus on üldjuhul väiksemad kui harilikul käoraamatul. Õisiku läbimõõt on lõhnaval käoraamatul alla 1,5 cm (harilikul käoraamatul üle selle). Lõhnava käoraamatu taimede kõrgus ulatub harva üle 30 cm ja lehtede laius piirdub enamasti poole sentimeetriga.

## Levik
Lõhnava käoraamatu põhiareaal paikneb Alpides, kus taimed võivad kasvada kuni 2700 m kõrgusel. Ülejäänud hajusad kasvukohad Euroopas on isoleeritud. Skandinaavia maades kasvab lõhnav käoraamat ainult Rootsi lõunaosas ja Ojamaal.

Eestis on lõhnav käoraamat haruldane, kasvades eelkõige Loode-Eesti ja Saaremaa lääneosa lubjarikastes soodes. Kõige rohkem isendeid esineb Niitvälja soos ja Viidumäe looduskaitsealal asuvates allikasoodes.

## Botaanilised tunnused
Lõhnav käoraamat on väiksekasvuline, harva üle 30 cm kõrgusega. Õied on üldjuhul roosad (harva kreemikad ja veel harvem valged), külgmised õiekattelehed hoiduvad rõhtsalt kõrvale. Lehed on kitsad (laius alla 1 cm), lineaalsed, hallikasrohelised. Huul on ebaselgelt kolmehõlmaline, keskmine hõlm on tavaliselt pikem. Kannus ei ületa sigimiku pikkust. Õisik on ruljas, tihe tähk 5–8 cm pikkune.

## Pildid

Gymnadenia odoratissima infructescence - Niitvälja bog.jpg|Viljad
Gymnadenia odoratissima - Lõhnav käoraamat Niitvälja.jpg|Õisik
Gymnadenia odoratissima albiflora - Niitvälja2.jpg|Valgeõieline vorm on väga haruldane


## Viited

## Välislingid
*
Saaremaa sõrmkäpp

**Saaremaa sõrmkäpp** (Eestis *Dactylorhiza osiliensis*, mujal *Dactylorhiza praetermissa* subsp. *osiliensis*) on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv taimeliik.

Saaremaa sõrmkäpp on haruldane ja vähe uuritud endeem, mis on sarnaselt balti sõrmkäpaga hübriidset päritolu.

Liik on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse.

## Botaanilised tunnused
Taime kõrgus on 35–82 cm. Õied on suhteliselt suured ja purpurvioletsed. Õisikus on üldjuhul 14–57 (maksimaalselt kuni 69) õit. Õite kandelehed ulatuvad pikalt õisikust välja. Nõrga mustriga õie huule pikkus on 7–9 mm. Huule keskmine hõlm on terava tipuga ja ette ulatuv. Õie kannus on 7–10 mm pikkune. Lehed on laikudeta, 10–20 cm pikkused ja 1–3 cm laiused.

## Ajalugu
2000. aastal leidsid soomlastest loodushuvilised Saaremaa läänerannikult sadakond määramata sõrmkäpa isendit. Algselt määrati need lääne-sõrmkäpaks, kuid hilisemad uuringud kinnitasid leidu tundmatu liigina, mis võis olla lääne-sõrmkäpa sugulane.

2004. ja 2005. aasta ulatuslike otsingute käigus leiti merekaldast 200–500 m kauguselt umbes 2 km² suuruselt maa-alalt ligi 3000 õitsvat (generatiivset) ja sadu vegetatiivseid taimi. Põhjalike võrdlus- ja määramistööde järel leiti, et tegemist on eraldi liigiga, mille nimeks sai saaremaa sõrmkäpp (*Dactylorhiza osiliensis*). Siiski pole väljaspool Eestit saaremaa sõrmkäppa liigina tunnustatud, vaid teda peetakse lääne-sõrmkäpa alamliigiks (*Dactylorhiza praetermissa* subsp. *osiliensis*).

## Kasvukohad
Saaremaa sõrmkäpa kasvukohtadeks on peamiselt lubjarikka pinnasega niiske poolvarjuline loomännik ja niiske looniit, mis on kevaditi üle ujutatud ja suviti kuiv või niiske, kuid teda võib ka kruusatee äärest leida.

## Paljunemine
Saaremaa sõrmkäpp õitseb tavaliselt juuni keskpaigast juuli keskpaigani. Tolmeldajateks on mitmesugused putukad, kuid sõrmkäppadele iseloomulikult puudub õites nektar.

## Pildid

Dactylorhiza praetermissa subsp. osiliensis1.jpg|Kasvukoht männikus mätaste vahel
Dactylorhiza praetermissa subsp. osiliensis2.jpg|Kasvukoht lagedamal
Dactylorhiza praetermissa subsp. osiliensis3.jpg|Õisikud
Dactylorhiza praetermissa subsp. osiliensis5.jpg|Õied


## Viited

## Välislingid
*"Tarmo Pikner avastas uue orhideeliigi" Eesti Päevaleht, 28. jaanuar 2006
*Margarita Mürk: Neoendeemse Saaremaa sõrmkäpa Dactylorhiza osiliensis geneetiline mitmekesisus ja päritolu võrreldes lähedaste liikidega Magistritöö botaanikas, Tartu 2010
*
Nigulas Kimberg

**Nigulas Kimberg** (22. november 1801 – 23. oktoober 1866) oli Harilaiu esimene kõrtsmik ja majakavaht.

Kimbergi asustas Hiiumaalt Harilaiule Suuremõisa parun Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg. Selleks lasi ta 1840. aastal Harilaiule ehitada kõrtsi koos kõrvalhoonetega (laut, ait, tuulik). Algul oli Kimberg laiul ainult kõrtsmik.

1849. aastal ehitati saarele tulepaak (tänapäeval asub seal Harilaiu tuletorn), misjärel Nigulas ka tulepaagi vahiks sai.

Nigulas Kimbergil oli kolm poega, kellest Peeter Kimberg (*Hari Peeter*) päris Harilaiu tulepaagi vahi ameti.

## Viited

## Välislingid
*Pilt Nigulas Kimbergist e-kultuuripärandi lehel
Pendel

**Pendel** on raskusjõu mõjul võnkuv keha. Lihtsaim pendel on venimatu niidi või kerge varda otsa riputatud massiivne keha. Kui seda keha saab käsitada punktmassina, siis on tegemist matemaatilise pendliga. Väikese võnkeamplituudi korral on pendli võnkumissagedus määratud pendli pikkuse ja asukoha raskuskiirendusega.

Pendleid kasutatakse kellades, seismomeetrites, gravimeetrites, mitmesugustes mõõteseadmetes. 

Pendli võnkumist uuris Galileo Galilei 17. sajandi alguses. Sellest ajast kuni 1930. aastateni tugines ajamõõdusüsteem pendli võnkumisele.

Vabalt võnkuv pendel säilitab oma võnkumistasandi. Seda kasutas Jean Bernard Léon Foucault 1851. aastal Maa pöörlemise demonstreerimiseks. Ta riputas 67-meetrise pendli Pariisi Panthéoni kupli alla. Selle pendli võnkumistasand pöördus hoone suhtes 360° 32 tunniga. Hiljem on hakatud niisugust pendlit nimetama Foucault' pendliks.

## Vaata ka
* Matemaatiline pendel
* Füüsikaline pendel
* Metronoom
Heinstert

**Heinstert** on küla Atterti vallas Luxembourgi provintsis Valloonia piirkonnas Belgias. 

Enne valdade ümberkorraldamist 1977. aastal kuulus küla endise Thiaumonti valla halduspiiridesse. 

2020. aastal elas seal 591 inimest.
Grendel (Belgia)

**Grendel** on küla Atterti vallas Luxembourgi provintsis Valloonia piirkonnas Belgias. 

Küla piirneb:
* lõunas Atterti jõega (Alzette'i lisajõgi);
* põhjas ja idas Nothombi ojaga (suubub küla juures Atterti jõkke);
* idas Luksemburgiga.
Paul Henri Benjamin d'Estournelles de Constant

**Paul Henri Benjamin d'Estournelles de Constant** (22. november 1852 La Flèche, Sarthe'i departemang – 15. mai 1924 Pariis) oli Prantsuse diplomaat ja poliitik.

Ta õppis Pariisis õigusteadust ja idamaade keeli. 1876. aastal alustas ta diplomaadikarjääri.

1909. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna.
Peeter Kimberg

**Peeter Kimberg** (rahvasuus **Hari Peeter**; 8. september 1836 – 18. mai 1919) oli Harilaiu majakavaht, Hioma madrus ja Muhu väina loots.

Hari Peeter asus Harilaiule elama 1840. aastal, kui tema isast Harilaiu esimene kõrtsmik sai. Pärast isa Nigulas Kimbergi surma 1866. aastal sai Peetrist teine Harilaiu majakavaht. Seda ametit pidas Hari Peeter surmani 1919. aastal.

Kimberg sõitis merd parklaeva Hioma madrusena. Hioma purjetas esimese Eestis ehitatud laevana 1854. aastal ümber Hoorni neeme.

Tema majakavahiks olemise ajal püstitati 1886. aastal Harilaiule päevamärk, mis moodustas sihi tuulikuga ning näitas ohutut laevateed Eerikulaiu ja Soolarahu vahelt. Algul oli märk puidust, 1906. aastal asendati see metallist märgiga.

Peeter Kimberg oli esimene ametlik Muhu väina loots.

Hari Peetril oli viis tütart ja kaks poega.

Harilaiu majakavahi ameti võttis Peetrilt üle vanem poeg Madis Kimberg. Madise poeg Julius Kimberg oli Harilaiu viimane majakavaht, kuni perekond 1939. aasta baaside lepingu tõttu ära pidi kolima.

Noorem poeg Peeter Kimberg (kandis isa nime; 1882–1917) oli Suursadama vahimees, kuni võeti Esimese maailmasõja ajal Venemaa Keisririigi sõjaväkke ning suri Poolas. Peetri kohta on teada, et ta ehitas Harilaiul elades suure laevamudeli, mille pani liikuma veeaur.

Hari Peeter on maetud Kummistu kalmistule. 

## Viited
Heinsch

**Heinsch** [änšš] (, saksa keeles *Heischlingen*, letseburgi keeles *Häischel*, vallooni keeles *Hinch*) on küla Belgias Valloonias piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas. Ta jääb valla keskusest loodesse.

## Loodus
Küla paikneb Semois' jõe ülemjooksul.

## Haldusajalugu
Enne valdade liitmist 1977 oli Heinsch eraldi vald.

## Vaatamisväärsused
Külas on Heinschi Notre-Dame du Rosaire'i kirik.

Küla on säilitanud 19. sajandi Belgia Lorraine'ile iseloomulikke jooni. Küla keskus on püsinud 19. sajandist peaaegu muutumatuna.

Külas on lubjakivist pesula, 1798. aastast pärinev kodanikumaja, kus on peatunud Napoleon, ning tüüpilisi pikki lautasid.

## Välislingid
*Sissekanne Arloni valla turismisaidil
* Aerofotod
Varangu mõis

**Varangu mõis** (saksa keeles *Warrang*) oli mõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valla territooriumile.

Varangu mõis eraldus Liigvalla mõisast (saksa keeles *Löwenwolde*) 17. sajandil ning sai nime Wrangelite perekonna järgi.

## Mõisakompleks
Varaklassitsistliku peahoone ehitust alustas 1795. aastal von Berg. Hoone arhitektiks peetakse Tartu barokse raekoja arhitekti Johann Heinrich Bartholomäus Waltherit. Omapärane on mõisahoone juures see, et fassaadi kaunistused pole vormitud lubimördist, vaid on välja tahutud peeneteralisest paekivist. 

Mõis kuulus Eestimaa Rüütelkonna peamehele (1824–1827) ja Eestimaa tsiviilkubernerile (1833–1841) Paul von Benckendorffile. Viimane omanik oli paruniproua Amata von Schilling. 1919. aasta võõrandamise järel töötas mõisahoones kool, hiljem metskond. 1970.–1980. aastatel seisis hoone tühjalt ning lagunes tugevasti. 1990. aastate lõpul läks mõis eravaldusse ja seda on hakatud restaureerima.

Peahoone läheduses asub arvatavasti 18. sajandist pärinev ühekorruseline puidust valitsejamaja, pärimuse kohaselt endine Ao mõisa peahoone, mis 1870. aasta paiku Varangule toimetati. 

Varangu mõisa valitsejamajas elas 1909–1918 graafik Eduard Viiralt.


Varangu mõis-sisevaade1.JPG|Mõisa sisevaade
Varangu mõis-sisevaade2.jpg|Mõisa sisevaade
Varangu mõis-sisevaade.JPG|Mõisa sisevaade



Varangu mõisa tõllakuur.jpg|Tõllakuur
Varangu mõisa ait.jpg|Ait
Varangu mõisa valitsejamaja.jpg|Valitsejamaja


## Välislingid
*Varangu mõis, Eesti mõisaportaalis
*Varangu mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis