open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pani Dulska moraalsus

**"Pani Dulska moraalsus"** on 1930. aastal valminud Poola mängufilm, esimene täispikk Poola helifilm. Filmi stsenaarium põhineb Gabriela Zapolska samanimelisel näidendil.

## Sisu
Filmi tegevus toimub 20. sajandi algul Varssavis (näidendis on tegevuspaigaks Lwów). Dulskite perekond võtab tööle uue teenijanna Hanka. Tüdruk armub Dulskite poega Zbyszekisse. Noorte vahel algab armulugu, mille tulemuseks on soovimatu laps. Zbyszek tahab Hankaga abielluda, kuid kohtab vanemate vastuseisu.

## Osatäitjad
*Dela Lipińska – Hanka
*Marta Flantz – Aniela Dulska
*Ludwik Fritsche – Felicjan Dulski
*Tadeusz Wesołowski – Zbyszek Dulski
*Juliusz Lubicz-Lisowski – Antek
*Maria Chaveau – Juliasiewiczowa
*Anna Daszyńska – Mela
*Zofia Batycka – näitlejanna
*Adolf Dymsza – politseinik
*Roman Dereń – valvur
*Helena Sokołowska – Zofia Madrygał, Hanka ema
*Janina Modzelewska – Tadrachowa
*Stanisława Kamińska – Marysia
*Jan Szymański – Tadrach, vana külamees
Līna Mūze

**Līna Mūze** (sündinud 4. detsembril 1992 Smiltenes) on Läti odaviskaja.

Tema isiklik rekord odaviskes on 64.87, mis on püstitatud 18. mail 2019 Teemantliiga etapil Shanghais.

## Viited
Juan Ponce de León

**Juan Ponce de León** (1474 Santervás de Campos – juuli 1521 Havanna) oli hispaania maadeavastaja ja konkistadoor.

Ta oli esimene Puerto Rico kuberner. Ta juhtis 1513. aastal esimest eurooplaste ekspeditsiooni Floridasse, millele ta nime andis (*[[La Florida]]*).

Teda peetakse esimeseks eurooplaseks, kes jõudis tänapäevase Ameerika Ühendriikide maismaaalale.
Krista Kruuv

**Krista Kruuv** (aastast 2009 **Krista Kruuv-Käo**, sündinud 8. juunil 1971 Tartus) on eesti purjetaja. 

Ta lõpetas 1989 Tartu 5. Keskkooli ning 1999 TÜ arstiteaduskonna ja selle 2000 internatuuri, on täiendanud end magistriõppes tervishoiu juhtimise erialal. 

Purjetamisest huvitus 9-aastaselt, treeninud Rein Ottosoni, Märt Loogi, Ergo Kose ja Jüri Šaraškini juhendamisel. 
Võistelnud Optimistil, 470-klassis ja alates aastast 1991 klassis Europe. 

Juunioride MM-il 1988 18. koht. NSVL-i meistrivõistlustel 1991 kuld, 1987 pronks, 1988 4. ja 1989 5. koht. 1986 NSVL-i rahvaste spartakiaadil hõbe, NSVL-i karikavõistlustel 1988 2. ja 1991 3. koht. Oli 1986 ja 1987 purjetamises NSVL-i neidude hulgas parim. 

Sai 1992 Barcelona OM-il 6. koha. 1996 Atlanta OM-il oli 24. 

Kruuv on 4-kordne Eesti meister: 1986 ja 1995–97. Meistersportlane (1987).

Aastast 2004 Eesti Jahtklubide Liidu juhatuse liige. Olnud ühingu Tartu Spordi- ja Mänguväljakud asutajaid ja 1998–2008 juhatuse esimees.

Kuulus 1999–2002 Tartu linnavolikokku. Oli 2001–04 Eesti Geenivaramu juhatuse esimees ja 2006–08 OÜ Karell Arstikeskuse juhataja. Ta on alates jaanuarist 2015 Tervisetehnoloogiate Arenduskeskuse AS-i (TerviseTAK) personaalmeditsiini arengusuuna juht.

Krista Kruuvi isa on Hando Kruuv.

## Välislingid
*Elulugu veebientsüklopeedias
*Krista Kruuv-Käo liitus Tervisetehnoloogiate Arenduskeskusega
Märjamaa Mark

**"Märjamaa Mark"** on Märjamaad tutvustav meenemünt, mille eesmärk on aidata kaasa Märjamaa tuntumaks muutumisele ja edasisele arengule.

Mündi esiküljel on kujutatud Märjamaa peatänaval asuv kirikuhoone. Tagaküljel on Eesti kaart, millele on vermitud Märjamaa valla asukohas päikese kujutis. Mündi aastaarvuks valiti 2018, sest number 8 on küllust, lõpmatust ja rahaõnne kujutav arv.

"Märjamaa Mark" on patenteeritud EV Patendiametis tööstusdisainilahendusena 30. juunil 2015. aastal.

## Mündi andmed
*Materjal: Vasesulam
*Diameeter: 28&nbsp;mm
*Kaal: 8,2g
*Tiraaž: 300 tk
*Kujundanud: Rain Rosin
*Verminud: Märgikoda
*Väljalaskeaasta: 2015

## Vaata ka
*Märjamaa sõlg

## Välislingid
*Valminud on meenetemünt Märjamaa mark
Euroopa U23 meistrivõistlused kergejõustikus

**Euroopa U23 meistrivõistlused kergejõustikus**; ka **Euroopa kuni 23-aastaste meistrivõistlused kergejõustikus** (ametlikult *European Athletics U23 Championships*) on kuni 23-aastaste vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus.

Võistlusi koordineerib Euroopa Kergejõustikuliit (EAA). Esimesed meistrivõistlused toimusid 1997. aastal.

## Toimumine

## Eestlaste võidetud medalid

## Välislingid
*European Athletics
Malakas

**"Malakas"** on Terry Pratchetti 34. Kettamaailma romaan ja seitsmes Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast rääkiv romaan. Romaan avaldati USAs 13. septembril ja Suurbritannias 1. oktoobril 2005. "Malakas" avaldati USAs, sest Pratchett viibis siis USA autogrammiturneel.
 
## Sisu

Linnavahtkond asub päkapikkude vastuseisust hoolimata uurima päkapikkude *grag*i, Reiepitsitaja, mõrva ja peamiseks kahtlusaluseks saab troll. Suhted päkapikkude ja trollide vahel on samal ajal niigi pingelised, kuna lähenemas on Koomi oru lahingu aastapäev (Koomi orus toimus Ketta ainus lahing, milles trollid ja päkapikud korraldasid üksteisele samaaegselt varitsuse). Kui Reiepitsitaja mõrv saab avalikuks, muutuvad päkapikkude ja trollide suhted kriitiliselt halvaks ning ehkki esialgu suudab Linnavahtkond suurte jõupingutustega korda hoida, teab komandör Samuel Vimes, et kui ta mõrva ei lahenda, ähvardab Ankh-Morpok kaosesse langeda.
Savijalad

**Savijalad** on Terry Pratchetti 19. Kettamaailma romaan ja kolmas romaan, mis räägib Ankh-Morpoki linnavahtkonnast.

## Sisu

Ankh-Morpoki Linnavahtkond asub uurima saladuslikke mõrvasid, mis linnas aset leiavad. Samal ajal peavad nad kaitsma ka patriits Vetinarit, keda keegi üritab mürgitada. Linnavahtidel tekib kahtlus, et linna golemid teavad midagi mõrvadest, aga samas on nende käest infot saada praktiliselt võimatu. Lisaks tuleb linnavahtidel toime tulla kõigi nende eripäradega, mis kaasnevad uute vahtidega, kelle hulgas on libahunt, trollid ja päkapikud.
2015. aasta vehklemise maailmameistrivõistlused

**2015. aasta vehklemise maailmameistrivõistlused** on maailmameistrivõistlused vehklemises, mis toimusid 13.–19. juulini 2015 Moskvas Olimpiiski spordikompleksis.

Eestist osales MMil kaheksa epeevehklejat. Naiste epees võistlesid Irina Embrich, Erika Kirpu, Julia Beljajeva ja Katrina Lehis. Eesti epeemeeskond osales koosseisus Nikolai Novosjolov, Sten Priinits, Marno Allika ja Peeter Turnau.

Eelmistel, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel Kaasanis, võitsid Eesti sportlased naiskondlikus epees hõbeda ja Erika Kirpu individuaalse pronksmedali. Sel korral jäid parimateks tulemusteks Katrina Lehise 6. koht ja epeenaiskonna 9. koht.

Võistlustel jagati 12 medalikomplekti. Riikide arvestuses olid edukaimad Venemaa ja Itaalia, kelle esindajad said 4 kulda. 

## Tulemused
### Mehed

### Naised

### Eesti sportlaste tulemused
Meeste epees sai Eesti parimana Sten Priinits 23. koha. Nikolai Novosjolov oli 37., Peeter Turnau 77. ja Marno Allika 187.

Eesti naisvehklejatest oli Irina Embrich 13., Erika Kirpu 33. ja Julia Beljajeva 102. Parima võistluse tegi Katrina Lehis, kes põhiturniiri avaringis alistas Ricarda Multereri, 32 parema hulgas sai ta jagu Pekingi olümpiahõbedast ja kahekordsest maailmameistrist Ana Maria Brânzăst 15:11 ja kaheksandikfinaalis alistas ta sakslase Alexandra Ndolo 15:10. Veerandfinaalis kaotas ta  rootslanna Emma Samuelssonile tulemusega 15:13. Kokkuvõttes sai Lehis kõrge kuuenda koha 160 osaleja seas.

Eesti epeenaiskond sai MM-il 9. koha, meeskond oli 18.

## Välislingid

*Ametlik Koduleht
Samuel Pepys

**Samuel Pepys** ([piips]; 23. veebruar 1633  London – 26. mai 1703 Clapham, Surrey) oli inglise mereväeametnik ja parlamendiliige, keda nüüd tuntakse tänu tema päevikule, mida ta pidas peaaegu kümme aastat ja mis on oluliseks ajalooallikaks sellest perioodist. 

Ta pidas päevikut aastatel 1660–1669 ja kirjeldas seal nii oma igapäevaelu kui ka ajaloolisi sündmusi, näiteks 1665.–1666. aasta Londoni katkupuhangut ja Londoni suur tulekahju.

Ta sündis rätsepa perekonnas üheteistkümnest lapsest viiendana, kuid laste suure suremuse tõttu oli neist vanim täiskasvanuks elanu.

1650. aastal astus ta Cambridge'i ülikooli ning sai bakalaureusekraadi 1654. aastal. 1655. aastal abiellus ta 14-aastase Elisabeth de St. Micheliga, kes oli prantsuse hugenottidest immigrantide järeltulija.

Juba noorukina kannatas Pepys põiekivide käes. Haigus tekitas talle pidevat valu. 1657. aastal otsustas ta lasta ennast opereerida, mis oli valus ja ohtlik protseduur. Järgmisel aastal toimuski operatsioon, mis õnnestus.

1. jaanuaril 1660 hakkas ta pidama päevikut. Ta jäädvustas oma elu peaaegu kümme aastat ja kirjutas kokku üle miljoni sõna. Tema päevikut peetakse Suurbritannia kõige kuulsamaks päevikuks ja Pepysi kõigi aegade suurimaks päevikupidajaks. Selle põhjusteks on tema ausus iseenda nõrkuste kirjeldamisel ja täpsus Briti igapäevaelu ja sündmuste jäädvustamisel. Ta kirjutas õukonna- ja teatrielust (sealhulgas oma armusuhetest näitlejatega), oma majapidamisest ja ka poliitilistest ja sotsiaalsetest juhtumistest. Ajaloolased kasutavad tema päevikut olulise ajalooallikana, et saada ettekujutust elust 17. sajandi Londonis. Ta kirjutas oma rahaasjadest, millal ta hommikul üles tõusis, milline oli ilm ja mida ta sõi. Kuna ta kirjeldas kõike detailselt, on võimalik saada hea ülevaade 1660. aastate Briti ülemkeskklassi inimeste igapäevaelust. Ta kirjutas ka olulistest muutustest ühiskonnas. Ta kirjeldas Charles II kroonimist ja monarhia restauratsiooni.

Ta ei kavatsenud oma päeviku sisu teistega jagada ja kasutas kirjutamiseks stenograafiat ning teisi krüpteerimisviise, eriti oma armusuhete kirjeldamisel. Ta kirjutas kõigest ausalt ja avameelselt oma armukadedusest, kahtlustest, tähtsusetutest muredest ja ka suhetest oma abikaasaga.

Ta lõpetas päeviku kirjutamise 1669, kuna tema nägemine halvenes ja ta kartis, et tuhmi valguse käes kirjutamine ei mõju sellele hästi. Oma viimastes kannetes kaalus ta võimalust lasta teistel dikteerimise järgi tema päevikut kirjutada, kuid see oleks rikkunud privaatsuse ja näib, et ta nii siiski ei teinud. Tema hirm oma nägemise kaotuse pärast oli alusetu ja ta elas veel 34 aastat, ilma et oleks pimedaks jäänud, kuid ei jätkanud kunagi päevikukirjutamist.

Kuigi päeviku sisust on selge, et ta ei kavatsenud seda avaldada, on näha, et Pepys tegi pingutusi selle säilimiseks. Ta köitis käsikirjalised lehed kuueks köiteks ja kataloogis need oma raamatukogus teiste raamatute seas. Tõenäoliselt kahtlustas ta, et tema päevik võib kunagi kedagi huvitada. Pepysi päevik avaldati esmakordselt 19. sajandil.
Agar.io

**Agar.io** (mõnikord **Agario**) on brauseripõhine pealtvaates mitmikmäng, mille loojaks on Redditi kasutaja Zeach.  

Mängus kontrollib mängija rakku, mida saab mänguväljal liigutada arvutihiirega. Eesmärgiks on enda rakku kasvatada. Selleks tuleb süüa mänguväljal tekkivaid värvilisi graanuleid või teiste mängijate juhitavaid rakke. Massi suurendamiseks tuleb süüa enda rakust väiksemaid rakke, kuid samal ajal hoiduda suurematest, mis raku hoopis ise ära sööks.

## Viited

 
## Välislingid
* Agar.io koduleht
Poststrukturalism

**Poststrukturalism** (sama mis dekonstruktsionism) on alates 1970. aastatest strukturalismi arendavate ja arvustavate mõttesuundade ühisnimetus. Poststrukturalism on teoreetiliste arvamuste ja interdistsiplinaarsete tõlgenduste kriitilised käsitlused, mis kujunesid välja vastasseisust strukturalismiga alates 1960. aastatest Prantsusmaal.

Poststrukturalism pole ühtne metoodiline suund ega koolkond ega seostu ühegi autoriga (ükski autor pole end nii määratlenud). Seega on mõiste problemaatiline ning selle "sildi" asemel kasutatakse samaväärsena ka postmodernismi ja filosoofias dekonstruktsiooni mõisteid. Ameerikas hakati erinevaid poststrukturalismi teooriaid nimetama dekonstruktsionismiks, mille peapropageerija on Paul de Man Yale'i ülikoolis.

Mõistet "poststrukturalism" hakati 1970. aastatel kasutama ka feminismi, kirjandusteaduse ja postkolonialismi valdkondades.

Poststrukturalismi põhikujundajatena nimetatakse psühhoanalüüsist mõjutatud Pariisi semiootikakoolkonna liikmeid: semiootik Roland Barthes (1915–1980), filosoof ja võimuteoreetik Michel Foucault (1926–1984), psühhoanalüütik ja kultuuriteoreetik Julia Kristeva (snd 1941), psühhoanalüütik Jacques Lacan (1901–1981) ja Tzvetan Todorov. 

Poststrukturalismiga seostatakse ka järgmisi tunnustatud isikuid: filosoof ja sotsioloog Jean Baudrillard (1929–2007), filosoof ja ratsionalismikriitik Gilles Deleuze (1925–1995), dekonstruktsionismi rajaja filosoof Jacques Derrida (1930–2004), filosoof ja kirjandusteoreetik Jean-François Lyotard (1924–1998), psühhoanalüütik Felix Guattari (1930–1992), Luce Irigaray (snd 1930), Hélène Cixous. 

Poststrukturalismi põhisuundadena on nimetatud 
* diskursuseteooriat (Michel Foucault); 
* tekstiülesust (intertekstuaalsus, Julia Kristeva); 
* dekonstruktsiooni (Jacques Derrida).

Nimetatud autoritele on kriitikud ette heitnud loodusteaduste ja empiiriliste andmete eiramist või vähest väärtustamist, äärmusrelativismi, püüdu lahendada eetilisi probleeme keele või semiootika tasandil, elitaarsust ja valgustusaja filosoofia katkestamist.

## Viited

## Välislingid
* Neeme Lopp. ''Poststrukturalism''. - *20. sajandi mõttevoolud*. 2009:671-681.
* EE
* Berliini Vabaülikool
Dekonstruktsioon

**Dekonstruktsioon** (tarindi eemaldamine) on tekstis oleva tõlgendussüsteemi koost lahti võtmine, mis võimaldab ligi pääseda jutustuse vaikivate eelduste juurde.

Dekonstruktsioon oli Jacques Derridal tausta muutmine lugemistoimingus ja Roland Barthesil lugemisõpetus ehk sunnimehhanismideta kriitiline mõtlemine. Hiljem muutis Derrida dekonstruktsiooni mõtlemise mudeliks, mida kasutas filosoofiliste tekstide tõlgendamisel. Derrida arvates on sõnade ja keele süsteemis igavene tähenduste nihkumine ja teisenemine (vt erinewus). Niimoodi saab iga teksti lõputult tõlgendada. See pani aluse dekonstruktsionismile, milles pole ühtset kõikehõlmavat maailmavaadet.

J. Derrida, tõlkides Martin Heideggeri mõisteid (teosest "Olemine ja aeg") destruktsioon (*Destruktion*) ja ülesehitus (*Abbau*), hakkas kasutama sõna dekonstruktsioon. Derrida pidas kaasaja filosoofia põhiülesandeks Euroopa senise maailmakäsituse ületamist. Dekonstruktsiooni eesmärk on kunstiliste, eetiliste, ajalooliste, ühiskondlike, poliitiliste või usuliste kontseptide, tähendusraamide, õigusnormide ja institutsiooni struktuuride muundamine avatuteks. Hiljem muutub sõna Derrida kõige levinumaks mõisteks (ja tõlgendamise meetodiks), mis on suunatud kõigile tähenduslikele süsteemidele või normidele.

J. Derridal tähendas dekonstruktsioon vastandite (*[[opositsioon]]ide* või *[[binaarne opositsioon|binaarsete opositsioonide]]*) ületamist, st vastanduvad (konfliktsed) mõisted nagu olemus(substants)/vorm; subjekt/objekt, meeleline/mõistuslik; keha/intellekt; loodus/kultuur; ruum/aeg; aktiivsus/passiivsus; teooria/praktika; kõne/kiri jne tuleb eemaldada konfliktne ja alistav struktuur. Vägivaldne vastandus või hierarhia asendatakse rahulikult koosolevaga. Mõistete dekonstruktsioonil avanevad mõtlemise uued võimalused. Enam pole vaja neid mõisteid tõlgendada vana vastanduse raamides.

## Vaata ka
* Dekonstruktsionism
* Mõistekesksus

## Viited
Dekonstruktsionism

**Dekonstruktsionism** on Jacques Derrida dekonstruktsioonil kui erinevuse mängu kasutamisel rajanev tänapäeva filosoofia mõttemuster. Dekonstruktsionism on teksti avatud käsitlus, kindla struktuuri või keskpunkti puudumine; tähenduste, väidete ja mõistete ebapüsivus (strukturalismis oli vastupidi). Dekonstruktsionistid peavad kõiki mõttemustreid tõlgendusteks ja mingit ainulist tõde pole. Kõikehõlmavust (totaalsust) tähistavad sõnad asendati paljususe, erinevuse ja erisugususe mõistetega. Dekonstruktsionism algas Jacques Derrida tekstikriitikast ja Roland Barthesi lugemisõpetusest, aga lähtus varasemast Friedrich Nietzsche ja Sigmund Freudi hoiakumuutustest.

Dekonstruktsionism algas Jacques Derrida ettekandest "Struktuur, märk ja mäng humanitaarteaduste diskursuses" Ameerika Ühendriikides 1966. aastal. J. Derridast alguse saanud tekstide, märkide ja märgisüsteemide tõlgendamise mängu või menetlust hakkasid kasutama ka teised mõtlejad. Dekonstruktsiooni eesmärk on vabaneda mõistekesksusest (logotsentrismist), sellisest mõtlemisest (idealismist), mille tipp oli Hegeli filosoofia.

1960. ja 1970. aastatel algas võimas mõttesuund, mis tõukus Claude Lévi-Straussi ja Jacques Lacani strukturalistlikest teooriatest. Uuel mõttesuunal oli algul palju nimetusi. Dekonstruktsionism kujunes Ameerika ülikoolides poststrukturalismi rööpnimetuseks strukturalismijärgsete prantsuse mõtlejate kohta. Tänapäeva filosoofias on ühe võimalusena pakutud poststrukturalismi ja postmodernismi nimetuste asemel ühisnimetajana ka dekonstruktsionismi.

Kõik dekonstruktsionistlikud mõtlejad on väga isikukesksed: ühelt poolt nende autorite kesksed, kes kirjutavad (Derrida, Ernesto Laclau, Julia Kristeva), teiselt poolt nende autorite kesksed, keda ümber mõtestatakse (Marx, Freud, Nietzsche, de Sade).

## Viited
Diskursuseteooria

**Diskursuseteooria** rajaneb lauseteooria neljal osal: aeg, kõneleja, millest kõneldakse ja kellele kõneldakse. Need osad moodustavad keelesündmuse ehk diskursuse.

Ernesto Laclau poliitiline diskursuseteooria on esitatud teoses "Hegemoonia ja sotsialistlik strateegia" (1985).

Michel Foucault' diskursuseteooria on essees "Diskursuse kord" ja teoses "Teadmise arheoloogia". Iga ajastu poolt on määratud reeglite kogum, milles arutlus toimub. Foucault' diskursus tähendab, et vestlus toimub alati mingi ideoloogia raamides. Ajalugu on vapustuste jada, milles vahelduvad diskursuse eri vormid. Foucault' diskursuseteoorias on esikohal võimusuhted. Võim läbib kogu ühiskonda ja võim on loov. Teda huvitab, kuidas lausungites (või institutsioonides, tehnikates jms) moodustuvad reeglid ja toimib võim. Foucault väidab, et humanitaar- ja sotsiaalteaduse harud loovad oma tõe või oma tegelikkuse.

## Vaata ka
* Kriitiline diskursuseanalüüs
Kaasani metroo

**Kaasani metroo** (vene *Казанский метрополитен*, tatari *Казан метросы, Казан метрополитены*) on metroo Venemaal Tatarstani Vabariigis Kaasanis.

Metroo avati 27. augustil 2005 linna 1000. aastapäeva puhul. Praegu on valmis üks 16,7-kilomeetrine 11 jaamaga metrooliin.

2023. aastal teenindati Kaasani metroos 35,5 miljonit reisijat (üle 130 000 päevas).

## Tulevik
Edaspidi on plaanis ehitada linna metroovõrku veel kolm liini. Aastaks 2018 peaks olemasolevale Tsentralnaja liinile lisanduma Azinsko-Savinovskaja liin ning hiljem veel Privolžskaja ja Zanoksinskaja liin. Sellele lisaks on plaanis üks linnasisene rongiliin ümber ehitada maapealseks metrooliiniks.

## Viited

## Välislingid

* Kaasani metroo koduleht (vene keeles)
Pimen (Moskva patriarh)

**Pimen** (vene keeles *Пимен*; kodanikunimega **Sergei Mihhailovitš Izvekov**, vene keeles *Сергей Михайлович Извеков*; 23. juuli (vkj 10. juuli) 1910 Kobõlino, Kaluga kubermang – 3. mai 1990 Moskva) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik, aastatel 1971–1990 Moskva ja kogu Venemaa patriarh.

## Elulugu

Ta sündis mehaanik Mihhail Izvekovi ja tema abikaasa Pelageja peres. Tulevane patriarh omandas hariduse keskkoolis, laulis varateismelisena kirikukooris ja osales jumalateenistustel piiskoppide hüpodiakonina.      

Pärast kooli lõpetamist sõitis ta 1925. aastal Moskvasse, astus Sretenski kloostrisse ja juhatas koore mitmes Moskva kirikus. 1927. aastal pühitseti ta mungaks Pimeni nime all, vaga Pimen Suure auks.

16. juulil 1930 pühitses Zvenigorodi ülempiiskop Filipp (Gumilevski) ta munkdiakoniks ja 12. jaanuaril 1931 munkpreestriks.

1932. aastal kutsuti ta kaheks aastaks aega teenima Tööliste ja Talupoegade Punaarmee ühte väeossa Valgevenes. 

Järgnevate aastate kohta kuni 1945. aastani puuduvad ametlikes biograafiates igasugused andmed. Öeldakse vaid, et sõja lõppedes oli munkpreester Pimen Rõõmukuulutamise katedraali vaimulik Vladimiri oblasti Muromi linnas. 

Ühe versiooni järgi ta deserteerus ja elas võltsitud dokumentidega Moskvas; mõisteti deserteerumise eest vangi ja kandis karistust kuni 1941. aasta sügiseni Moskva-Volga kanali ehitusel ning oli asumisel Usbeki NSV-s. 1944. aastal saadeti ta 10 aastaks Vorkutasse asumisele. Ta vabanes 1945. aastal amnestiaga seoses Saksamaa üle saavutatud võiduga.

Teise versiooni järgi vahistati ta 1934. aastal kiriku ja riigi lahutatuse seaduse rikkumise eest. Talle mõisteti kolm aastat vabadusekaotust. Kandis karistust Moskva-Volga kanali ehitusel. Pärast karistusaja lõppu 1937. aastal saadeti administratiivkorras asumisele Andijoni linna Usbeki NSV-s, kus juhtis kuni Suure Isamaasõja alguseni sanitaarharidusmaja. 1941. aasta juunis kutsuti armeesse ja teenis 702. laskurpolgus Lõuna- ja Stepirindel.
Aime Maripuu

**Aime Maripuu** (1960. aastani **Aime Kõrma**, kodanikunimi 1974. aastast **Aime Prand**; 25. detsember 1934 Tallinn – 13. jaanuar 2026) oli eesti kirjanik. 

Aime Maripuu sündis müüja perekonnas. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. Töötas 1958–1963 Eesti Tööstusprojektis ja 1963–1986 Energiavõrkude Projekti Eesti osakonnas inseneri ja projekteerijana.

Esimene lastejutt ilmus ajakirjas Täheke 1966. aastal, esimene novell Loomingus 1967. aastal. Aime Maripuu on kirjutanud ka kuuldemänge.

## Proosa
*"Majas rappuvad seinad : jutustused" (1971)
*"Ma küsin : jutustused" (1974)
*"Oota järgmise hommikuni" (1989)
*"Maarjamäe lossi kummitused ja teised kummalised lood" (2008)

## Lasteraamatud
*"Metsarahval oma jutud" (1975)
*"Mets tare taga" (1976)
*"Jäljed ümber järve" (1978)
*"Paganamaa legend" (1980)
*"Jõgi ei peatu kunagi" (1984)
*"Miks rähnipojad alailma karjuvad" (2011)

## Viited
2015. aasta toidumürgistuse puhang Filipiinidel

**2015. aasta toidumürgistuse puhang Caragas** on toidumürgistuse puhang, mis algas 2015. aasta 10. juulil Caraga piirkonnas Filipiinidel. Toidumürgistus kujunes erinevas vanuses koolilastel ja nende õpetajatel teatud puuviljakompvekkide (durianikommid) söömise tagajärjel. Haigestus 1925 õpilast, kellest 66 raskelt.

Caraga piirkonnas Surigao del Suri provintsis Tandagi, Cagwaiti, Tago, Bayabase, Marihatagi, Tagbina, San Agustini, Carrascali, Cortese ja Madridi linnas vajasid õpilased oksendamise, iivelduse, peapöörituse, kõhu- ja peavalu tõttu esmaabi. 

Mõned lapsed tundsid end alates 10. juulist 2015 halvasti juba mõne minuti möödudes kommide, mille maitseosa moodustasid durian, mangostan ja mango, söömisest. Puhang on klassifitseeritud toidumürgistuseks.

FDA teatel osutusid kommiproovid positiivseks bakteri *[[Staphylococcus aureus]]* suhtes.

## Viited
 

## Kirjandus
* CNN Philippines Staff, Thousands hospitalized due to candy poisoning in Surigao del Sur, 13. juuli 2015
* Ben Serrano, Edith Regalado, Helen Flores (The Philippine Star),Candy poisoning victims hit 1,909, 13. juuli 2015
* SAM WEBB, Philippine poisoned sweet outbreak: Nearly 2,000 schoolchildren ill after eating contaminated sweets, 13. juuli 2015
* Filipiinidel haigestus mürgiste kompvekkide söömisest ligi 2000 last, Õhtuleht.ee, 13. juuli 2015
Aleksandr Ostrovski

**Aleksandr Ostrovski** (vene keeles **Александр Николаевич Островский** 31. märts/12. aprill 1823 Moskva – 2. juuni/14. juuni 1886 Štšelõkovo, Kostroma kubermang) oli vene näitekirjanik.

Tema isapoolne vanaisa oli vaimulik, isa lõpetas Kostroma vaimuliku seminari, hiljem Moskva Vaimuliku Akadeemia, kuid tegutses kohtuametnikuna.
Johannes Linnankoski

**Johannes Linnankoski** (kodanikunimega **Vihtori Johan Peltonen**; 18. oktoober 1869 Askola – 10. august 1913 Helsingi) oli soome kirjanik. Tema kuulsaim teos on romaan "Laul tulipunasest lillest", mis ilmus 1905. aastal.

Ta õppis aastatel 1877–1882 Askolas rahvakoolis. Seejärel töötas ta parvepoisina Porvoonjõel. Aastatel 1888–1890 õppis ta Jyväskyläs õpetajate seminaris (kuid ei lõpetanud seda). Seejärel töötas ta novembrini 1891 Werner Söderströmi kirjastuses, misjärel läks armeeteenistusse. Sõjaväeteenistuses oli ta algul kirjutaja, hiljem velskri õpilane. Samuti tegi ta kaastööd ajalehele Suometar ning õppis saksa, rootsi ja taani keelt.
Irene Leisner

**Irene Leisner** (12. september 1930 Tartu – 9. juuli 2015) oli eesti õpetaja.

Ta sündis aastal 1930 Tartus, ta käis koolis Petseris ja Valgas. Ta lõpetas aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana.

Ta töötas 1955–2009 Tartu Tamme gümnaasiumis emakeele ja kirjanduse õpetajana, seega kokku 54 aastat. Tema enda arvestuse järgi oli tal selle aja jooksul 14 lõpuklassi ja ühtekokku 3072 õpilast. Nende hulgas on ka endised peaministrid Mart Siimann ja Andrus Ansip, poliitik ja suurettevõtja Neinar Seli, kirjanik Mart Kivastik, ajakirjanik Mart Kadastik. Väidetavalt oli Leisneri õpilaste 1967. aasta lennus ühes klassis viis hilisemat akadeemikut.

Irene Leisner oli Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi auliige, Eesti Keele Kaitse Seltsi tegevliige ning aastatel 1992–1996 Tartu linnavolikogu liige.

## Tunnustus

* 2006 Tartu medal
*2009 Tartu Tähe kavaler

## Isiklikku
Tema abikaasa Uno Leisner (1929–1989) oli arstiteadlane, TRÜ sünnitusabi ja günekoloogia kateedri dotsent.

## Viited

## Välislingid
*Suri teenekas õpetaja Irene Leisner, Postimees, 10. juuli 2015
Fidel Sánchez Hernández

**Fidel Sánchez Hernández** (7. juuli 1917 El Divisadero – 28. veebruar 2003 San Salvador) oli El Salvadori sõjaväelane ja poliitik. Ta oli aastatel 1967–1972 El Salvadori president.

Ta sündis aastal 1917 El Divisaderos (asub Morazáni departemangus).

Enne El Salvadori presidendiks saamist oli ta El Salvadori armeekindral ja El Salvadori sõjaväeatašee USA-s.
Lashkar-e-Taiba

**Lashkar-e-Taiba** (ka *Laschkar e-Taiba, Lashkar-i-Tayyaba, Lashkar-e-Tayyaba, Lashkar-e-Toyba* või *Lashkar-i-Toiba*; lühend: LeT; urdu keeles ‏لشكرِ طيبه‎ 'puhaste armee') on islamistlik terroriorganisatsioon Kashmiris.

Asutati 1989 Afganistanis. Euroopa Liidu terroriorganisatsioonide nimekirjas aastast 2003.
Gerakan Mujahidin Islam Patani

**Gerakan Mujahidin Islam Patani** (GMIP) on Lõuna-Tais tegutsev islamistlik sissiliikumine, mis taotleb piirkonnas iseseisva islamiriigi loomist. Liikumine asutati 1995. aastal Nasoree Saesaengi poolt, kes osales 1990. aastate esimeses pooles mudžahediinina Afganistani sõjas.

Tai võimud on kahtlustanud GMPI-d 2006. aasta Hat Yai pommirünnaku ja 2012. aasta Lõuna-Tai pommirünnakute korraldamises.

## Vaata ka
* Lõuna-Tai konflikt

## Viited

## Kirjandus
* Rohan, Gunaratna; Yee, Kam Stefanie Li (2016) *Handbook Of Terrorism In The Asia-pacific*. World Scientific. ISBN 9781783269976
* Casey-Maslen, Stuart (2013) *The War Report: 2012*. OUP Oxford. ISBN 9780191003059
Sarapuu (täpsustus)

**Sarapuu** võib tähendada mitut asja.
***[[Harilik sarapuu]]** on puuliik.
***[[Sarapuu (perekond)|Sarapuu]]** on puude perekond kaseliste sugukonnas.
***[[Sarapuu küla]]** on küla Valga maakonnas Sangaste vallas.
***[[Sarapuu (perekonnanimi)|Sarapuu]]** on perekonnanimi.
***[[Sarapuu järv]]** on järv Valga maakonnas Hummuli vallas.
Kee-palvehernes

**Kee-palvehernes** (*Abrus precatorius*) on taimeliik kaheiduleheliste klassi oalaadsete seltsi liblikõieliste taimede sugukonnas.

## Alamliigid

Veebipõhises taksonoomilises andmebaasis CoL liigitatakse kee-palvehernel järgmised alamliigid: 
**Abrus precatorius* subsp. *africanus* Verdc.
**Abrus precatorius* subsp. *precatorius*.

## Botaaniline lühikirjeldus

Kee-palvehernes on heitlehine või pooligihaljas liaan, mille harud võivad kasvada 1–4&nbsp;m pikkuseks. Kee-palveherne õied on kahvaturoosa või roosakas-punase värvusega.

Vili on kaunvili, milles on 4–6 punakat munakujulist seemet, mille tipus on must laik. Seemned võivad olla ka valget, musta ja oranži värvi.

Seemned on magusad.

## Levik

Kee-palvehernes kasvab looduslikult Ida-Indias, Vietnamis, Sri Lankas ja Himaalajas. Kultuurtaimena kasvatatakse paljudes troopilise kliimaga piirkondades.

## Kee-palveherne kasutamine

Meditsiinis kasutatakse droogina kee-palveherne juuri ja seemneid (*Abri precatorii semen*).

Seemned (ka juured) sisaldavad inimestele ja hobustele toksiinina toimivaid aineid, mis võivad süües surmavalt mürgisteks osutuda (toime omistatakse abriinile (lektiin); inimese letaalne doos 0,1–1 μg/kg): inimese annus võib avalduda juba 1-2 seemne läbi aga ka alkaloididele ja glükosiididele (abramiin) jm.

Taim evib inimkehas malaaria-, bakterite- ja allergiavastast toimet ning seda on kasutatud ka süüfilise ravis.

India ja Tiibeti meditsiinis valmistatakse seemnetest rasestumisvastaseid ja aborti põhjustavaid vahendeid, välipidiselt kasutatakse neid aga juuste väljalangemise, nahahaiguste ja pidalitõve korral.

Indias on kee-palveherne seemneid kasutatud ka mürgi ja kaaluühikuna: 1 seeme vastab 1 karaadile (~1,75 g).


Pilt:Starr 031108 3196 abrus precatorius.jpg| Kee-palveherne seemned
Pilt:Abrus precatorius W IMG 1578.jpg|Kee-palveherne lehed ja õied
Pilt:Abrus precatorius W2 IMG 1578.jpg|Kee-palveherne õied 
Pilt:IndianLicorice 7899.JPG|Kee-palveherne seemned


## Viited

## Kirjandus
* C. Fernando, Poisoning due to Abrus precatorius (jequirity bean), DOI: 10.1111/j.1365-2044.2001.02316.x, Anaesthesia, 56. väljaanne, nr 12, lk 1178–1180, detsember 2001
Põiktänav (Jõgeva)

**Põiktänav** (kuni 1924. aastani **Juudi uulits**) on lühike tänav Jõgeval Aia ja Suure tänava vahel.

Tänaval asub Jõgeva Säästumarket (Põik 1), OÜ Aed ja Kodu kauplus (Põik 2) ja teisi asutisi. Põiktänava ja Suure tänava nurgal asuvas majas (Suur 18A) on ka Swedbanki Jõgeva esindus.

Varem oli Põiktänav pikem, ulatudes kuni Pargi tänavani (siis Turu tänav).
Põiktänav (täpsustus)

**[[Põiktänav]]** on suurema tänavaga ristuv väiksem tänav.

Põiktänav on ka mitme tänava nimi:

* **[[Põiktänav (Jõgeva)|Põiktänav]]** Jõgeval
* ...

*"Põiktänav" on Ivars Seleckise film

## Vaata ka
*Põik tänav
Põiktänav

**Põiktänav** on suurema tänavaga ristuv väiksem tänav.

Põiktänavaid võidakse nimetada ristuva suurema tänava järgi, näiteks Nikolai Lunini tänava põiktänav on Nikolai Lunini põik. 

## Vaata ka
*Diagoni põiktänav, maagilise sissepääsuga tänav Harry Potteri lugudes

## Välislingid
Uku Annus

**Uku Annus** (23. aprill 1947 Tallinn – 6. oktoober 2019) oli eesti orienteeruja.

## Haridus
1965. aastal lõpetas Tallinna 10. Keskkooli. 1970. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna automaatika ja telemehaanika eriala, lõputöö teema oli "Töötajate tööaja arvestuse automaatsüsteem".

## Töö
Töötas AS-is Norma.

## Sporditegevus
Aastatel 1965–1984 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 11 kulda, 8 hõbedat ja 9 pronksi, neist 2 kulda, 4 hõbedat ja 2 pronksi suusaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus.

1967. aastal tuli TPI võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.

Nõukogude Liidu esivõistlustel võitis 5 kulda: 1968 ja 1971 nii orienteerumisjooksu tavarajal kui ka teatejooksus, 1969 suusaorienteerumise teatevõistlusel.

Tema orienteerumistreener oli Toomas Kerem.

Ta oli üks esimesi eestlastest meistersportlasi orienteerumises (1967).

## Isiklikku
Tema abikaasa on orienteeruja Leena Annus. Nende tütar on orienteeruja Anu Åkerman, pojad on jurist Taavi Annus ja insener Sander Annus.

## Viited
Atsimo-Andrefana piirkond

**Atsimo-Andrefana piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Madagaskaril saare edelaosas.

Piirkonna keskus on Toliara.

2004. aastal oli piirkonna rahvaarv hinnanguliselt 1 018 500. Piirkonna pindala on 66 236 km2 ning see on Madagaskari piirkondadest suurim.
Lühiokkaline jugapuu

**Lühiokkaline jugapuu** (*Taxus brevifolia*) on taimeliik jugapuuliste sugukonnast.

## Botaaniline lühikirjeldus

Lühiokkaline jugapuu on väike (10–15&nbsp;m kõrgune) igihaljas okaspuu. Tüve diameeter ei ületa üldiselt viitkümmet sentimeetrit. Aeglase kasvuga puu tüvi on tavaliselt mädaniku tõttu seest õõnes, mistõttu pole võimalik puude vanust aastaringide põhjal täpselt hinnata.

## Areaal

Lühiokkaline jugapuu kasvab põhiliselt Põhja-Ameerika läänerannikul. Levila ulatub põhjas Alaskani ja lõunas California keskaladele. Lühiokkalist jugapuud kasvab siiski ka rannikust kaugemale jäävatel aladel, Castlegari linna ümbruses ja USA Idaho osariigis.

## Lühiokkalise jugapuu kasutamine

Põhja-Ameerika põliselanikud kasutasid selle liigi puitu vibude ja aerude valmistamiseks, sellest tehti ka muid tarbeesemeid.

Lühiokkalise jugapuu koorest eraldatud lipofiilset paklitakseeli (seda ainet sisaldavad tegelikult kõik taimeosad) kasutatakse mitme inimesel esineva vähivormi kemoteraapias (toodetakse ka poolsünteetiliselt hariliku jugapuu ainete baasil). Paklitakseeli kasutatakse koos muude ravimitega munasarja kartsinoomi, rinnanäärme kartsinoomi, kaugelearenenud mitteväikerakk-kopsuvähi, AIDS-iga seotud Kaposi sarkoomi ja pankreasevähi ravis.


Pilt: PacificYew_7684.jpg|
Pilt: PacificYew_8544.jpg|
Pilt:PacificYew_7790.jpg|
Pilt: PacificYew_8566.jpg|


## Viited

## Kirjandus
* Molekulaarne printer võib kiirendada uute ravimite avastamist, 13.03.2015
Maximilian Pilar von Pilchau

Parun **Maximilian Johannes Alexander Pilar von Pilchau** (19. november 1859 Vardi – 23. oktoober 1917 Tallinn) oli Vardi ja Riidaku mõisnik.

Ta oli Vardi mõisniku Georg Jakob Pilar von Pilchau (1819–1882) ja Sophie Clapier de Colongue ainus poeg. Olles vallaline ja järglasteta, adopteeris ta Hermann von Treskow' (sündinud 1. novembril 1907 Kölnis) uue nimega Pilar von Treskow, kellele Vardi mõis kuulus 1919. aastani.

## Viited
Puukentsefaliidi viirus

**Puukentsefaliidi viirus** (*tick-borne encephalitis virus*; lühend **TBEV**) on viiruseliik *[[Flaviviridae]]* sugukonnas. 

## Alamtüübid

Puukentsefaliidi viirus liigitatakse RNA-viiruste hulka. Sellel on järgmised alamtüübid: 
* *Western European subtype (varem *Central European encephalitis virus*, *CEEV*; puugivektor: *Ixodes ricinus*);
* *Siberian subtype* (varem *West Siberian virus* – [[Siberi alam-tüüpi viirus]]; puugivektor: *Ixodes persulcatus*);
* *Far Eastern subtype* (varem *Russian Spring Summer encephalitis virus*, *RSSEV*; puugivektor: *Ixodes persulcatus*).

==Patogeensus==

Viirust seostatakse [[puukentsefaliit|puukentsefaliidiga]].

Nakatumisohtu vähendab terve geen *CCR5''.

### Siberi alamtüüpi viiruse patogeensus

Siberi alamtüüpi viirus võib põhjustada pärast puugihammustust vastuvõtlikel inimestel Siberi alamtüübi puukentsefaliidi vormi Siberi entsefaliiti, mis võib lõppeda surmaga ja millele ei ole veel ravi leitud.

Siberi entsefaliidi juhtumeid on 2014. aasta seisuga diagnoositud Soomes kokku ligi 20 ning on esinenud ka surmajuhtumeid. 

## Viited

## Kirjandus
* Sergey Y. Kovalev ja Tatyana A. Mukhacheva, Tick-borne encephalitis virus subtypes emerged through rapid vector switches rather than gradual evolution, DOI: 10.1002/ece3.1301, Ecology and Evolution, 4. väljaanne, nr 22, lk 4307–4316, november 2014
* News, Dangerous strain of tick-borne encephalitis spreads, 16.05.2015
Belo Monte hüdroelektrijaam

**Belo Monte hüdroelektrijaam** on ehitamisel olev hüdroelektrijaam Brasiilias Xingu jõel.

Paisu ehitamist alustati aastal 2011. Selle ehitamisele on olnud suur vastuseis, ehitamist on ka korduvalt seisatud.
Kodema

**Kodema** on küla Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis, 16&nbsp;km kaugusel Artemivskist lõunakagus ja 57,9&nbsp;km kaugusel Donetskist põhjakirdes.

Kodema asub 136 meetri kõrgusel merepinnast.

2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 590 inimest.

## Välislingid
* 16. juuli 2015. Infovastupanu. Обстреливая поселок на Донетчине, террористы убили мирного жителя, - МВД (*vene keeles*)
KeePass

**KeePass Password Safe** on tasuta vabavaraline paroolihaldustarkvara, mille abiga luuakse- ja salvestatakse näiteks Windowsis ja Linuxis salasõnu (paroole).

## Viited

## Kirjandus
* KeePass Help Center	
* Sander Hüüs, Kuidas paroolihaldurite abil oma salasõnasid hallata?, 27. august 2008
*Paroolihaldustarkvara KeePass
* LifeHacker, Jason Fitzpatrick, Best Password Manager: KeePass, 5/04/10

*Selles artiklis on kasutatud soomekeelset artiklit [[:fi:KeePass]] seisuga 16.07.2015.*
Piia Tiitus

**Piia Tiitus** (sündinud 21. mail 1938 Tallinnas) on eesti tantsija.

Ta lõpetas aastal 1958 Tallinna Koreograafiakooli (Liia Leetmaa klassis).

Ta oli aastatel 1958–1980 teatris Estonia tantsija; lisaks oli ta samas teatris aastatel 1978–1980 ühtlasi ballettmeistri assistent. Aastatel 1976–1991 töötas ta varietees Tallinn (aastani 1980 repetiitorina, aastatel 1980–1989 kunstilise juhina, aastani 1991 trupijuhina. Lisaks oli ta aastatel 1986–1991 Draamateatri tuletõrjeametnik.

## Isiklikku
Tema onu oli karikaturist Romulus Tiitus.

## Rolle
* 1958 Shakespeare "Windsori lõbusad naised" (Robin)
* 1963 Igor Morozov "Doktor Ai-ai-ai" (Vanja)
* 1965 Sergei Prokofjev "Tuhkatriinu" (Õde)
* 1969 Pjotr Tšaikovski "Uinuv kaunitar" (Punamütsike)

## Kirjandus
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn, 2000
Juta Lehiste

**Juta Lehiste** (kodanikunimi aastast 1964 **Juta Lass**; sündinud 23. juunil 1941 Tali vallas) on eesti baleriin, varieteetantsija ja tantsupedagoog.

Ta alustas tantsuõpinguid Pärnus Tirgo-Kasemetsa juures, lõpetas aastal 1960 Tallinna Koreograafiakooli (Liia Leetmaa klassis) ja aastal 1972 Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal.

Ta töötas aastatel 1960–1986 Estonias. Aastatel 1986–1987 töötas ta Viru varietees (ka repetiitorina). Aastast 1987 töötas ta klassikalise tantsu õpetajana Tallinna Pedagoogikaülikoolis (seejuures aastast 1988 professorina) ja aastast 1993 ka Tallinna Balletikoolis.

Ta on esinenud iseseisvate balletiõhtutega. Ta on mänginud ka filmis (1979 "Imelugu", Eesti Telefilm). Temast räägib film "Juta Lehiste" (1973, Tallinnfilm).

## Rolle
* 1960 Romualds Grīnblats "Rigonda" (Ameeriklanna)
* 1960 Lydia Auster "Põhjamaa unenägu" (Daam ja Jääkuninganna)
* 1962 Lydia Auster "Tiina" (Mari)
* 1963 Igor Stravinski "Lugu sõdurist" (Printsess)
* 1964 Adolphe Charles Adam "Giselle" (Myrtha)
* 1966 Samuel Barber "Medeia" (Medeia)
* 1966 Eduard Tubin "Kratt" (Kratt)
* 1967 Léo Delibes "Coppèlia" (Coppèlia)
* 1967 Rodion Štšedrin "Küürselg-Sälg" (Sälg)
* 1968 Béla Bartók "Võlumandariin" (Prostituut)
* 1969 Georges Bizet/Rodion Štšedrin "Carmen" (Carmen)
* 1971 Eino Tamberg "Joanna tentata" (Joanna)
* 1972 Sulkhan Tsintsadze "Deemon" (Tamara)
* 1973 Sergei Prokofjev "Kadunud poeg" (Kaunitar)
* 1976 Andrei Petrov "Maailma loomine" (Kuradike)
* 1978 Lepo Sumera "Anselmi lugu" (Turueit, Lise ja Nõiamoor)
* 1980 Veljo Tormis "Eesti ballaadid" (Eksinud neiu)
* 1982 Herman Severin Løvenskiold "Sülfiid" (Madge)
* 1983 Luciano Berio "Naine" (Naine)

## Tunnustus
*1969 Eesti NSV teeneline kunstnik
*1975 Béla Bartóki mälestusmedal (Ungari)
*1983 Balleti aastapreemia
*1985 Eesti NSV rahvakunstnik

## Isiklikku
Ta oli abielus balletitantsija Jüri Lassiga.
Gelgaudiškise mõis

**Gelgaudiškise mõis** (leedu keeles *Gelgaudiškio dvaras*) on endine mõis Leedus Šakiai rajoonis Gelgaudiškise vallas Gelgaudiškise linnas. Mõisakompleks asub Panemunė regionaalpargi territooriumil Nemunase jõe oru lõunanõlval.

XV sajandi alguses kuulus Nemunase teisel kaldal asuv Skirsnemunė mõis Jurgis Gedgaudasele ja mõisa maad allusid temale. Sealse Gedigaudiškise karjamõisa andis Aleksander 1504. aastal Jan Sapiehale ja seda aastat loetakse mõisa asutamise ajaks.

Esimesed omanikud olid Sapiehad, hiljem kuulus mõis Massalskitele, Dembińskitele, Oziembłowskitele, Gelgaudastele, Zabiełłodele, Czartoryskitele. XVIII sajandi alguses jagati see ametlikult kaheks: Aukštosios Gelgaudiškise ja Žemosios Gelgaudiškise mõisaks, kuigi neil oli üks omanik. (Poola keeles vastavalt *Giełgudyszki górne* ja *Giełgudyszki dolne*). Kui mõis pärast Poola jagamist Preisimaa koosseisu kuuluma hakkas, hakkas see kuuluma Keudellide suguvõsale. 1887. aastal olid Keudellid sunnitud mõisa maha müüma, kuna Venemaa seadused ei lubanud välismaistel suguvõsadel piiri ääres maad omada. Kuni 1892. aastani kuulus mõis neljaliikmelisele ühistule, seejärel said omanikeks Komarid. Maade viimaseks omanikuks sai 1918. aastal J. Budrys, mille järel valdus tükeldati.

Praeguse peahoone lasi ehitada Gustav Keudell ja see valmis aastail 1842–1846. 1890. aastatel ehitasid Komarid selle veidi ümber. Hoone on uusklassitsistlik, seda liigendavad arvukad sambad. Peahoone asub Nemunase oru kohal. See on riikliku tähtsusega arhitektuurimälestis. 

Esimese maailmasõja ajal müüsid Komarid peahoone Leedu emade ühendusele, pärast sõda oli see kasutusel orbude varjupaigana. Teise maailmasõja ajal oli hoones sõjaväe staabihoone, hiljem sõjaväehaigla. Nõukogude ajal muudeti hoone lastekoduks, 1966. aastast oli see kasutusel internaatkoolina. 2009. aastal hakati hoonet restaureerima.

Lisaks peahoonele kuuluvad mõisakompleksi veel köök, kontorihoone, kaks keldrit, ait, laut, kasvuhoone ja torn. Mõisakompleksi hoonete vahele on hiljem lisandunud mitmeid uusehitisi.

Peahoone juures paikneb park, mille pindala on 118,5 hektarit; tegemist on ühe suurema pargiga Leedus. Pargi keskmeks on kaheksa allee ristumispaik, seal asub ka Keudellide suguvõsa rahula. Park on keeruka struktuuriga, range planeeringuga osa saab kokku Nemunase oru nõlvadel kasvava ürgmetsaga. 2009. aastani kasvas seal Leedu jämedaim kuusk. XX sajandi alguses istutati sinna mitmeid võõrliike, seal kasvavad hõbevaher, harilik hobukastan, must ja valge mänd, harilik robiinia ja ameerika pärn.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
*Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
*Artikkel mõisa ajaloo kohta (*leedu keeles*)
Ants Haljamaa

**Ants Haljamaa** (sündinud 8. juulil 1941 Keavas Rapla vallas Harjumaal) on eesti tõlkija, toimetaja, korrektor ja kirjastaja.

Ta lõpetas 1961. aastal Keila Keskkooli ja 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina.

Pikka aega töötas ta kirjastuse Valgus humanitaarainete õpikute toimetuse juhatajana.

## Looming
Ta on tõlkinud soome keelest peaasjalikult Antti Tuuri teoseid, sealhulgas "Jõgi voolab läbi linna" ja Pohjanmaa sarja. 

## Kirjandus
*Oskar Kruus. "Haljamaa, Ants". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 104–105

## Välislingid
*Tõlkijad: Ants Haljamaa (Eesti Raadio saade)
*http://www.keeletoimetajateliit.ee/kroonika
Níkos Voútsis

**Níkos Voútsis** (kreeka keeles *Νίκος Βούτσης*; sündinud 4. märtsil 1951 Ateenas) on Kreeka poliitik, vasakradikaalse erakonna SYRIZA liige.

Ta on lõpetanud Ateena Rahvusliku Tehnikaülikooli ehitusinseneri kvalifikatsiooniga. 

Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 28. augustini 2015 Kreeka siseminister.
Sipelgmardiklased

**Sipelgmardiklased** (*Cleridae*) on sugukond mardikalisi.

## Eestis leiduvad perekonnad
**[[Necrobia]]* (Eestis 3 liiki)
**[[Opetiopalpus]]* (1 liik)
**[[Opilo]]* (1 liik)
**Thanasimus* – sipelgmardikas (2 liiki)
**Tillus* – toonesepahunt (1 liik)
**Trichodes* – tarumardikas (1 liik)
Harilik sipelgmardikas

**Harilik sipelgmardikas** (*Thanasimus formicarius*) on liik mardikalisi perekonnast sipelgmardikas.

Ta tegutseb tihti üraskite koorealustes käikudes, toitudes üraskivastsetest. Eestis tavaline.
2010. aastal valiti harilik sipelgmardikas Läti aasta putukaks.

## Välislingid
*
Sipelgmardikas

**Sipelgmardikas** (*Thanasimus*) on perekond mardikalisi sugukonnast sipelgmardiklased (*Cleridae*).

## Eesti liigid
Eestis elab kaks selle perekonna liiki.
**Thanasimus femoralis* – lääne-sipelgmardikas
**Thanasimus formicarius* – harilik sipelgmardikas
Jaanimardikas (perekond)

**Jaanimardikas** (*Lampyris*) on mardikaliste perekond sugukonnast jaanimardiklased.

Eestis elab üks selle perekonna liik – jaanimardikas (*Lampyris noctiluca*).
Hõõgmardikas

**Hõõgmardikas** (*Phosphaenus hemipterus*) on jaanimardiklaste sugukonda kuuluv liik mardikalisi.

Nagu Eestis sagedasti leiduval jaanimardikal, nii ka sellel liigil on emased tiivutud ja helendava tagakehaga. Oluline vahe on et hõõgmardikatel helendavad ka isased. Võrreldes jaanimardikatega helendavad nad nõrgalt ning paistavad seda tegevat peamiselt vaid vastusena puudutusele või millelegi muule häirivale. 
     
Kuna isastel hõõgmardikatel on liiga väikesed silmad selleks et neist võiks olla suuremat abi nõrka bioluminofoorset signaali edastava emase leidmisel, siis peetakse erinevalt jaanimardikatest hõõgmardikate omadust helendada paarilise leidmisel vähemääravaks. Mardikate teine-teise leidmisel peetakse põhiliseks feromoone. On näidatud, et isane mardikas võib leida emase isegi kuni 20 meetri kauguselt, ronides selleks vahetevahel rohukõrte otsa ja viibutades oma pikki tundlaid, niimoodi ilmselt püüdes emaselt pärit feromoone ning määrates ta asukoha.

Täiskasvanud isased mardikad ei ole pikemad kui 10 mm ning neil on oma keha suuruse kohta suhteliselt pikad tundlad. Täiskasvanud emased võivad olla veidi suuremad, kuni 13 mm. Erinevalt teistest jaanimardiklastelistest on isased hõõgmardikad lennuvõimetud, eristudes niimoodi kõikidest teistest jaanimardiklasteliste liikidest. Samuti on lennuvõimetud emased (nagu jaanimardikatelgi). Tiivad, mis võisid hõõgmardikate kunagistel kaugetel lennuvõimeliste isastega sugulasliikidel olla, on taandarenenud ning muutunud lühikesteks, lendamiseks kasututeks tiivakesteks. Mardika seljas võivad need tekitada mulje nagu putukas kannaks seljas seljakotti. Hõõgmardikad elavad ja liiguvad lehekõdus. Toiduks eelistavad hõõgmardikad vihmausse, keda halvavad või surmavad oma mürgihammustusega. 

Hõõgmardika looduslik levila hõlmab maa-ala Vahemere maadest kuni Skandinaavia lõunapoolse servani ning Inglismaast ja Kesk-Euroopast kuni Kesk-, Lääne- ja Loode-Venemaani. Põhja-Ameerikas on ta sissetoodud liigina. Viimast oletatakse ka Inglismaa kohta, kuna peaaegu kõik hõõgmardikate leiud on seal rannikualadelt ja mereühendusega linnade juurest. Eestis leidub teda harva, üheks leiukohaks on olnud Laukasoo. Uuematel andmetel on mitmeid leide Lääne-Eestist, saartelt ja põhjarannikult.
Mõned leiud on ka Soome lõunaservast.

## Vaata ka
*jaanimardikas

## Viited

## Välislingid
*
Laura Huhtasaari

**Laura Talvikki Huhtasaari** (sündinud 30. märtsil 1979 Vilppula vallas) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige 2015–2019.

Ta valiti 2015. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunda Põlissoomlaste nimekirja kaudu.

Ta on ametilt kooliõpetaja.

Ta kandideeris ka 2011. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunda, kuid ta ei osutunud valituks.

13. juulil 2015 Poris toimunud arvamusfestivalil "Suomi Areena" leidis ta, et vägistajad võiks saata Eesti vanglatesse.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 92 760 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.

## Isiklikku
Laura Huhtasaari on abielus, tema abikaasa Teemu Lämsä on arst; neil on kaks tütart.

## Viited
Felix Juhandi

**Felix Juhandi** (aastani 1934 **Felix Johansson**; 12. juuni 1906 Tallinn – 12. november 1975 Tallinn) oli eesti ooperi- ja operetilaulja (tenor).

Ta lõpetas aastal 1922 Tallinna poeglaste kaubanduskooli. Ta õppis laulmist Tallinna Konservatooriumis Emmeline Hellmanni, Ludmilla Hellat-Lemba ja Aleksander Arderi juures

ENSV Riikliku Filharmoonia solist-laulja (1944–1949), Estonia solist ja kooriartist (1949–1965)
Jüri Lass

**Jüri Lass** (25. detsember 1942 Tallinn – 5. veebruar 2002) oli eesti balletitantsija.

Ta lõpetas aastal 1962 Tallinna Koreograafiakooli (Kalju Saarekese klassis) ning täiendas ennast aastatel 1968–1969 Moskvas N. Pestovi ja A. Jermolajevi juures.

Ta oli aastatel 1962–1981 teatris Estonia balletisolist, töötas aastatel 1981–1982 Filharmoonias. Ta on esinenud ka operetis ja varieteekavades, Helsingi ja Jerevani teatreis ning Soome televisioonis ballettides ("Toonela luik", "Lemminkäinen ja Saarepiiga").

## Rolle
* 1962 Pjotr Tšaikovski "Uinuv kaunitar" (Désiré ja Sinilind)
* 1963 Igor Morozov "Doktor Ai-ai-ai" (Karu)
* 1963 Eino Tamberg "Ballettsümfoonia" (Noormees)
* 1963 Heino Jürisalu "Tänav" (Noormees)
* 1963 Eino Tamberg "Poiss ja liblikas" (Poiss)
* 1965 Sergei Prokofjev "Tuhkatriinu" (Prints)
* 1965 Shakespeare/Sergei Prokofjev "Romeo ja Julia" (Romeo)
* 1965 Pjotr Tšaikovski "Pähklipureja" (prints Martsipan)
* 1966 Maurice Ravel "Daphnis ja Chloé" (Daphnis)
* 1966 Eduard Tubin "Kratt" (Sulane)
* 1967 Léo Delibes "Coppèlia" (Franz)
* 1967 Pjotr Tšaikovski "Luikede järv" (Siegfried)
* 1967 Rodion Štšedrin "Küürselg-Sälg" (Ivan)
* 1968 Franz Joseph Haydni muusika "Barokkvariatsioonid" (solist)
* 1971 Igor Stravinski "Haldja suudlus" (Noormees)
* 1975 Adolphe Charles Adam "Giselle" (Hertsog)
* 1976 Beethoveni muusika "Prometheus" (Zeus)
* 1977 Shakespeare/Sergei Prokofjev "Romeo ja Julia" (Capuletti)

## Tunnustus
*1970 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Tema õde oli raamatukogundustegelane Anne Skrõpnik.

Ta oli aastast 1964 abielus Juta Lehistega.

## Viited

## Kirjandus
*Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000

## Välislingid
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Ildikó Schwarczenberger

**Ildikó Schwarczenberger** (9. september 1951 – 13. juuli 2015) oli Ungari naisvehkleja.

Aastatel 1973 ja 1976 nimetati ta Ungari aasta sportlaseks.