Üldküsilause

**Üldküsilause** on küsilause, mis vormistab küsimust väite tõelevastamise kohta ning ootab jaatavat või eitavat vastust.

## Vorm
Kõige sagedasemad viisid maailma keeltes üldküsilause vormistamiseks on intonatsioon, kliitik või partikkel või küsijätk, verbiafiks ja sõnajärg. Tihti on ühes keeles mitu varianti üldküsilause moodustamiseks ja need võivad ka ühe lause sees kombineeruda, näiteks kasutades nii partiklit kui ka intonatsiooni. 

Intonatsiooni puhul võib küsilause tunnuseks olla lause lõpus tõusev toon, eriti kui väitlauses on tavaline lõpus langev toon. Kirjalikus keeles väljendatakse küsilause intonatsiooni küsimärgiga. Eriline intonatsioon on paljudes keeltes üks (üld)küsilause väljendamise viisidest ja mõnes keeles, nagu jukateegi keeles, on see ainus viis üldküsilauset väljendada.

Partikliga üldküsilauseid saab enamasti jagada partikli asukoha järgi kolmeks: lause alguses, lause lõpus või lauses teisel kohal. Näiteks mandariini keeles on lauselõpuline partikkel *ma*, nt *nǐ lái *'ma***? ’Sa tuled või?’. Kliitikud võivad liituda kas lause esimese või viimase elemendi külge või fookuses oleva elemendi külge. Näiteks [[Soome keel|soome keeles]] liitub küsiv kliitik -''ko/kö'' lause esimese [[sõna]] külge, milleks on üldküsilauses finiitne verb, nt ''Syötkö kalaa?'' ‘Kas sa sööd kala?’. Küsijätkud võivad olla lause alguses või lõpus, need on tihti mitmesõnalised, nagu ''isnt’t it'' ‘kas pole’, aga ka ''right?'' ‘onju’. [[Inglise keel|Inglise keeles]] on küsijätk tavaliselt väitele vastupidise [[Kõneliik|kõneliigiga]], nt ''It isn’t poisonous, is it?'' ‘See pole mürgine, ega ju?’.

Verbiafiksiga üldküsilause märkimine on harvem. Seda esineb näiteks [[Grööni keel|grööni keeles]], nt ''neri'''vutit*** ’Sa sööd’ *vs*. *neri*'vit**?'' ’Kas sa sööd? ja ''neri**pput*** ’Nad söövad’ ''vs.'' ''neri'''ppat'''?'' ’Kas nad söövad?’. Siin võib esineda kas küsiva [[Morfeem|morfeemi]] lisamine või väitva morfeemi eemaldamine.

Sõnajärje muutmise puhul tõstetakse tavaliselt verbiline või abistav sõna lause algusesse või lõppu. Kuigi seda esineb mitmes tuntud [[Euroopa]] keeles, nagu inglise ja [[Saksa keel|saksa keeles]], esineb seda üldiselt vähestes keeltes. Näiteks inglise keeles ''She '''is''' here.'' ‘Ta on siin.’ ''vs. '''Is''' she here?'' ‘On ta siin?’ ja saksa keeles ''Sie '''ist''' hier.'' ‘Ta on siin.’ ''vs. '''Ist''' sie hier?'' ‘On ta siin?’.

== Erijuhud ==
Lisaks neutraalsele üldküsilausele võib eristada ka [[fookustatud üldküsilause]]t, [[oletusküsilause]]t ja [[kahtlusküsilause]]t. Fookustatud üldküsilausega oodatakse vastust ühele fookustatud osale, mitte tervele väitele. Seda võib märkida partiklitega, nt [[Eesti keel|eesti keeles]] ''ka, -gi/-ki, just, pigem'', fookuse all oleva osa lause lõppu tõstmisega või [[Suuline kõne|suulises kõnes]] rõhuga. Näiteks ''Kas'' ''sa tuled koju '''pärast''' kella kolme?.''

Oletus- ja kahtlusküsilauses vihjatakse sellele, kas küsija peab tõenäolisemaks jaatavat või eitavat vastust. Oletusküsilause puhul oodatakse väitega nõustumist ja seda vormistatakse kas küsijätkuga, nt ''Sa tuled homme, '''eks ju'''?'', või tõenäosust ja järelduslikkust väljendavate partiklitega, nagu ''ju, -gi/-ki'' ja ''järelikult,'' nt ''Kas sa tuled '''ikka''' homme?''. Kahtlusküsilause puhul oodatakse väitega mitte nõustumist ja seda vormistatakse sõnadega, mis esinevad enamasti ainult [[Jaatav kõneliik|jaatavates]] või [[Eitav kõneliik|eitavates]] lausetes, nt ''Kas see '''juba''' valmis ei ole?'' on negatiivne lause (''See ei ole valmis''), millele oodatakse positiivset vastuväidet (''See on valmis''), ja ''Kas '''maksab''' seal kontserdil käia?'' on positiivne lause (''Kontserdil maksab käia''), millele oodatakse negatiivset vastuväidet (''Ei maksa käia)''. Need kaks on üldküsilause piirijuhtumid, sest oletusküsimust võib väljendada ka oletava(te) partikli(te)ga väitlausetega, nagu ***Äkki*** ''on tal õigus''(?/.), ja kahtlusküsimus võib olla sarnane [[Retooriline küsimus|retoorilisele küsimusele]].

== Eesti keeles ==
Eesti keeles saab üldküsilauset vormistada kahel peamisel viisil: kasutades erilist sõnajärge või lisades partikli või küsijätku lause algusesse või lõppu. Kuna intonatsioonis on liiga palju varieerumist, ei loeta seda eesti keeles üldküsilause vormistusviiside hulka.

Üldküsilauset eristavas sõnajärjes tõstetakse finiitverb kas lause algusesse või lõppu, nt ***On*** ''sul raha?'' või ''Sul raha '''on'''?''. Üldküsilause markerina saab kasutada lause alguses partiklit ''kas'' (kõige tüüpilisem vormistaja) või ''ega,'' viimast ainult eitavas lauses, lause lõpus partiklit ''või~vä'' ning lause lõpus (harvemini ka alguses) küsijätke, nagu ''eks ole, kas pole, mis, ega ju, onju, jah''.

Mitut vormistusviisi võidakse kasutada koos, näiteks küsipartiklit koos sõnajärjega (***Ega*** ''sul raha '''pole'''?'' või ***Oled*** ''sa tulemas '''vä'''?'') või markerit nii lause alguses kui ka lõpus (***Kas*** ''sul raha on '''vä'''?'' või ***Kas**'' ''see pole siis mõjuv põhjus, **mis*'?*). Üksinda esineb sõnajärje muutmine üldküsilause moodustamiseks kirjalikus keeles vähe, enamasti kasutatakse küsipartikleid. 

## Viited