Iraan

**Iraan** (ametlikult **Iraani Islamivabariik** (pärsia keeles جمهوری اسلامی ایران *Jomhūrī-ye Eslāmī-ye Īrān*), 1930. aastateni tuntud ka kui *Pärsia*) on riik Lähis-Idas.

Tänapäeval mõjutab Iraan tugevalt Iraaki ja Süüriat, aga ka šiiitlikke kogukondi Lähis-Ida riikides (eelkõige Liibanonis, Bahreinis ja Jeemenis).
Iraan on mitmekultuuriline riik, mis hõlmab arvukalt etnilisi ja keelelisi rühmi. 9,4 miljoni elanikuga Teheran on Iraani pealinn ja suurim linn. Riigi suuruselt teine linna Mashhadi rahvaarv on umbes 3,4 miljonit ja Isfahanis elab umbes 2,2 miljonit inimest.

## Asend ja suurus
Iraan, pindalaga 1 648 195 km², on suuruselt kuues riik Aasias. Iraan piirneb Aserbaidžaani (piir 611 km), Armeenia (35 km), Aserbaidžaani enklaavi Nahhitševani (179 km), Türgi (499 km), Iraagi (1458 km), Türkmenistani (992 km), Afganistani (921 km) ja Pakistaniga (909 km). Põhjas on Iraanil ligipääs Kaspia merele, lõunas Pärsia lahele ja Araabia mere Omaani lahele.

## Loodus
Iraan asub seismiliselt aktiivses piirkonnas. Keskmiselt iga kümne aasta tagant toimub seitsmemagnituudine maavärin (Richteri skaala). Maavärinad võivad olla väga laastavad, näiteks 2003. aastal Bami linna piirkonnas toimunud maavärin (hukkunuid umbes 41 000, vigastatuid umbes 200 000).

Iraan paikneb Iraani platool ja on üks maailma mägisemaid riike, kus maastikul domineerivad mäeahelikud, mis eraldavad nõgusid või platoosid. Kõige mägisem (aga ka rahvarohkeim) on lääneosa, kus asuvad Kaukasus, Z̄āgrose mäed ja Alborzi mäestik. Alborzi mäestikus paikneb Damāvandi mägi, mis Iraani kõrgeim tipp (5610 m) ja kogu Aasia kõrgeim vulkaaniline mäetipp. Iraani mäed on sajandeid mõjutanud riigi poliitikat ja majandust.

Riigi põhjaosa katavad madalikud metsadega Kaspia mere lõunakalda läheduses ja Pärsia lahe põhjaosas. Väiksemad tasandikud asuvad Pärsia lahe ülejäänud rannikuosas, Hormuzi väina ja Omaani lahe ääres. Idaosa koosneb peamiselt kõrbetest ja soolajärvedest. Seal asuvad Kaviri kõrb (77 600 km²), mis on ka riigi suurim kõrb ja Luti kõrb (51 800 km²), mis on registreeritud kui üks kõrgeima temperatuuriga paikadest planeedil. 2005. aastal mõõdeti Luti kõrbes temperatuuriks 70,7 °C.

## Riik
Iraan oli 1979. aasta revolutsioonini monarhistlik riik. Pärast šahh Reẕā Pahlavī kukutamist muutsid islami fundamentalistid Iraani teokraatlikuks islamivabariigiks. Sellest ajast on olnud võimul islamiäärmuslased, riigi poliitiline süsteem põhineb põhiseadusel. Revolutsiooni juht oli ajatolla Khomeynī, Iraani praegune kõrgeim juht on  Mojtabā Khāmene'ī. Iraani president on 2024. aastast Masoud Pezeshkian.

### Kõrgeim juht

Kõrgeim juht (pärsia keeles رهبر معظم *Rahbar-e Moazam*) rahbar on riigipea ja vastutab poliitika läbiviimise eest. Riigi presidendi võim on Rahbariga võrreldes piiratud. Enamus valitsuse ministritest valitakse rahbariga kokkuleppel, pärast kandidaatide esitamist presidendi poolt on ta otseselt seotud kaitse-, luure- ja välisministeeriumi ning teiste tähtsamate ministeeriumide ministrite ametisse nimetamisega. Rahbar saab nõuda seaduste muutmist, ta kontrollib otseselt regionaalpoliitikat, välisministeeriumi ülesanded piirduvad protokollide ja tseremoniaalsete sündmustega. Rahbar on relvajõudude ülemjuhataja, kes kontrollib sõjaväeluuret ja julgeolekuoperatsioone, tal on ainsana võim kuulutada välja sõda või rahu.

Iraani Ekspertide Kogu vastutab rahbari valimise eest ning sellel on ka õigus teda ametist vabastada. Tänaseni ei ole aga ekspertide kogu vaidlustanud ühtegi rahbari otsust ega üritanud teda ametist vabastada. Arvatavalt on Ekspertide Kogust saanud tseremoniaalne organ, millel puudub tegelik võim.

Carnegie Rahvusvahelise Rahu Sihtasutuse Iraani eksperdi sõnul on Iraani Islamivabariigis olemas kaks paralleelset struktuuri. Ühte juhivad jõuametkonnad, kes annavad aru rahbarile, tegelevad sisejulgeolekuga ning jälgivad tuumaprogrammi elluviimist. Teises struktuuris tegutsevad diplomaadid ja poliitikud, kes suhtlevad välispoliitilisel tasandil lääne diplomaatide ja meediaga ning kellel puudub juurdepääs Iraani tuumaprogrammiga seotule.

### President
President on valitsusjuht ja kõrgeima usujuhi järel teine võimukandja. President valitakse üldise valimisõiguse alusel neljaks aastaks. Enne valimisi peab Kaitsenõukogu heaks kiitma presidendikandidaadid. Kaitsenõukogu liikmed valitakse kõrgeima juhi poolt, kusjuures juhil on õigus president ametist vabastada. Presidenti saab valida ainult üheks ametiajaks, ta on armee asejuhataja, riikliku julgeoleku ülemnõukogu juht ning tal on õigus kuulutada pärast parlamendi poolt vastuvõtmist välja eriolukord.

President vastutab põhiseaduse rakendamise ning täitevvõimu teostamise eest rahbari poolt antud dekreetide ja üldise poliitika elluviimisel, välja arvatud rahbariga otseselt seotud küsimused. President tegutseb täidesaatva võimu esindajana rahvusvaheliste lepingute sõlmimise ning riikliku planeerimise, eelarve ja tööhõive haldamisega, mis kõik peavad olema kõrgeima juhi poolt heaks kiidetud. President nimetab ametisse ministrid, parlamendi ja Rahbari heakskiidul, kes aga võivad ministri ametist ka vabastada või tagasi kutsuda. Presidendi alluvuses on kaheksa asepresidenti, samuti 22 ministrist koosnev valitsuskabinet.

### Haldusjaotus

Iraan jaguneb 31 provintsiks ehk *ostān*iks:

## Rahvastik

Iraani rahvaarv on kiiresti kasvanud 19 miljonilt 1956. aastal rohkem kui 90 miljonini 2025. aastaks. Selle aja jooksul on Iraanis sündimus siiski järsult langenud: 6,5 lapselt naise kohta umbes 1,7 lapseni 2020. aastateks.

2025. aastal elas Iraanis rohkem kui 92 miljonit inimest, olles rahvaarvult 17. riik maailmas. Linnades elas 67 miljonit inimest. Iraan on üks maailma kõrgema linnastumise kasvuga riike. Aastatel 1950–2002 kasvas linnaelanike osakaal 27%-lt 60%-le. Iraani elanikkond on koondunud riigi põhja-, loode- ja lääneossa.

Keskmine oodatav eluiga on 75,2 aastat, keskmine vanus on 34 aastat. Kõige tihedamini on asustatud pealinna Teherani ümbrus ja riigi loodeosa.

2008. aasta seisuga olid rahvastikust 65% on pärslased, 16% aserid, 7% kurdid (Iraani kurdid), 6% lurid, 2% araablased, 1% turkmeenid, teisi rahvusi alla 1% (armeenlased, grusiinid, assüürlased jt).

### Haridus
Kirjaoskus 15-aastaste ja vanemate inimeste seas oli 2016. aasta seisuga 86%, kusjuures mehed (90%) olid haritumad kui naised (81%). Valitsussektori kulutused haridusele on umbes 4% SKP-st.

### Religioon
Rahvastikust umbes 90% on šiiidid, Iraan on šiiitide juhtriik. Sunniite on 9%, vähem leidub zoroastriste, kristlasi ja judaiste, kellest suur osa lahkus maalt pärast islamirevolutsiooni. Enamik kristlasi (u 250 000 – 370 000) on armeenlased.

## Majandus
Iraanil on tsentraalselt planeeritud majandussüsteem nafta- ja gaasitööstusega, põllumajandustootmise ning teenindussektoriga. Lisaks on riigi majanduses suure osakaaluga avalik sektor. Iraani majandus on võrreldes teiste Lähis-Ida riikidega suhteliselt laiahaardelisem, kuid naftasaaduste eksport on ikkagi suurim riigitulude allikas.

2007. aastal kehtestati Iraanis reformide kavaga toetused eelkõige toiduainete ja energiatootmisele. Salakaubandus, halduskontroll, laialt levinud korruptsioon ja muud piiravad tegurid ei võimaldanud aga erasektori loodetud majanduskasvu. Valitsus korraldas seejärel turupõhiseid reforme, mis kajastusid viieaastases arengukavas aastateks 2016–2021, keskendudes "vastupidavale majandusele" ning "teaduse ja tehnoloogia arengule." 2022. aasta märtsis otsustas Iraani parlament tollase uue presidendi Ebrahim Raisi juhtimisel aga kaotada 2021. aastal riigi toetuse toidu, ravimite ja loomasööda importimiseks väärtuses 15 miljardit eurot. Märtsis 2022 lepiti kokku Venemaalt 20 miljardi tonni toiduainete ekspordiks, mille hulka kuulusid peamiselt taimeõli, nisu, oder ja mais.

Iraani haritud elanikkond, kõrge inimareng, piiratud majandus ning ebapiisavad välis- ja riigisisesed investeeringud on sundinud üha rohkem iraanlasi otsima välismaal tööd, mille tagajärjeks on olnud märkimisväärne ajude äravool.

### Nafta- ja gaasitootmine
Iraan oli 2023. aastal OPEC-is suuruselt neljas toornafta tootja ja suuruselt kolmas maagaasi tootja. 2023. aasta hinnangute põhjal paiknevad Iraanis maailma suuruselt kolmandad nafta- (12%) ja suuruselt teised maagaasi (16%). Maailmas on suuremate naftavarudega vaid Venezuela ja Saudi Araabia, gaasivarudelt on suurim Venemaa. Vaatamata suurtele varudele on riigis naftatootmine piiratud, sest naftasektor on alafinantseeritud aastaid kehtivate rahvusvaheliste sanktsioonide tõttu, mis taaskehtestati 2018. aastal. Sanktsioonidest hoolimata suurendas Iraan 2022. ja 2023. aastal toornafta vedu peamiselt Hiinasse. 2020. aasta 3,0 miljonilt barrelilt ööpäevas tõusis toodang 4,0 miljonini 2023. aastal. Samal aastal teenisid Iraani naftafirmad umbes 53 miljardit eurot naftaekspordi netotulu.

Iraani hinnangulised maagaasivarud 2023. aasta detsembri seisuga olid 1200 triljonit kuupmeetrit. Suur osa gaasivarudest on tarvitusele võtmata, sanktsioonid on oluliselt aeglustanud maagaasi infrastruktuuri arengut riigis. Riiklik maagaasi tootmise kasv on jäänud piiratuks ebapiisavate investeeringute tõttu tehnoloogiasse ja infrastruktuuri arendamise valdkonda. Suurem osa Iraani maagaasi toodangust tarbitakse riigisiseselt, 2023. aastal oli see 8,9 triljonit m³.

### Elektritootmine
2022. aastal tootis Iraan 361 teravatt-tundi (TWh) elektrienergiat. 93% elektritootmisest pärineb fossiilkütuste allikatest. Hüdroenergia, tuumaenergia ja taastuvad energiaallikad koos moodustavad ülejäänud 7% Iraani elektritootmisest. Maagaas on suurim kütuseallikas elektritootmiseks Iraanis, moodustades 85% kogutoodangust. Kõrgelt subsideeritud elektrihinnad ning nafta ja maagaasi tootmise kasv on suurendanud elektrinõudlust ja pingestanud selle kasutamist suvisel tippajal, sest piirkondlikult esinevad põuad ja veepuudus, mis on viimastel aastatel muutunud sagedasemaks. Lisaks kaotavad vananevad elektrijaamad Iraanis oma paigaldatud algselt kavandatud võimsust. Iraan on aeglaselt suurendanud oma päikese- ja tuuleenergia kasutamise võimsust viimase kümne aasta jooksul ning ehitab elektrijaamu päikesepaneelide baasil.

### Põllumajandus
Põllumajandus panustab 9,5% sisemajanduse kogutoodangusse ja annab tööd 17%-le elanikkonnast. Umbes 9% Iraani pindalast on põllumaad, kusjuures peamised põllumajandustootmise piirkonnad asuvad Kaspia mere ääres ja riigi loodepoolsetes orgudes. Peamised takistused tootmise suurendamisel on vananenud põllumajandusmeetodid, kurnatud ja vähe väetatud muld, viljaseemne- ja veepuudus. Umbes kolmandikku kogu haritavast maast tuleb kasta. Mitmeotstarbeliste veehoidlate ehitamine Zagrose ja Alborzi mägedes asuvate jõgede ääres on suurendanud niisutamiseks kasutatava vee tarvet.

Kaspia mere piirkonna suurima saagiga põllukultuur on riis. Muude põllukultuuride hulka kuuluvad oder, mais, puuvill, suhkrupeet, teeleht, kanep, tubakas, puuviljad, kartul, kaunviljad, köögiviljad, mandel, ananass ja vürtsid.

## Välispoliitika
### Iraani vastased sanktsioonid
Pärast Iraani revolutsiooni toimumist 1979. aastal lõpetasid Ameerika Ühendriigid nii majanduslikud kui diplomaatilised suhted Iraaniga, keelates Iraani naftaimpordi ja külmutades umbes 11 miljardit eurot oma varadest. 1996. aastal võttis USA Valitsus vastu Iraanile ja Liibüale sanktsioonide kehtestamise seaduse (ILSA), mis keelab USA (ja ka teiste riikide) ettevõtetel investeerida ja kaubelda Iraaniga enam kui 20 miljoni euro ulatuses aastas. Alates 2000. aastast on selle piirangu osas tehtud erandeid mõningate kaupade, eriti ravimite ja meditsiiniseadmete puhul.

Rahvusvaheliste sanktsioonide ja investeeringute vähesuse tõttu langes Iraani naftatoodangu maht 2005. aasta 4,2 miljonilt barrelilt päevas 2010. aastaks 3,8–3,9 miljonile barrelile päevas.

2006. aastast on lääneriigid kahelnud Iraani tuumaprogrammi läbiviimise väljakuulutatud eesmärkides ning nõudnud, et Iraan loobuks oma tuumaprogrammi arendamisest ja uraani rikastamisest. ÜRO Julgeolekunõukogu kehtestas samal aastal sanktsioonid tuumaprogrammiga seotud Iraani ettevõtete vastu, süvendades sellega riigi majanduslikku isolatsiooni. Sanktsioonid keelavad tuuma- ja raketiseadmete ning militaartoodangu ekspordi Iraani ning on suunatud investeeringute piiramisele nafta-, maagaasi- ja naftakeemia tootmisesse, pankadesse, kindlustusse, finantstehingutesse, laevandusse jne.

11. juunil 2010 kehtestati Iraanile täiendavad sanktsioonid: keelati müüa raskerelvastust ja alustati riiki siirduvate laevade inspekteerimist. Iraanil keelati katsetada ballistilisi rakette ja riigi pankadel raskendati maailmaturul tehingute sõlmimist. Lisaks koostati must nimekiri firmadest ja üksikisikutest, kelle tegevust ja liikumist rahvusvahelisel areenil oluliselt piiratakse. Kuigi Iraan on ise üks maailma juhtivaid naftatootjaid, pole neil koduturu vajaduste täitmiseks piisavalt naftatöötlemise seadmeid. Seetõttu on ligikaudu 40% bensiinist tulnud piiri tagant ka sisse vedada. Suured Lääne naftafirmad, näiteks Prantsuse ettevõte Total ja Royal Dutch Shell, on USA sanktsioonide tõttu Iraani energiasektori arendamisest keeldunud.

2012. aastal karmistas Euroopa Liit oma sanktsioone, ühinedes rohkem kui 30-aastase USA naftaembargoga Iraani vastu. 2015. aastal jõudsid Iraan ja viis ÜRO Julgeolekunõukogu alalist liiget tuumaprogrammi arenduse osas kokkuleppele, mille alusel kaotati põhilised sanktsioonid 2016. aasta alguseks.

2018. aastal loobus USA valitsus ühepoolselt ühise kalanduspoliitika kokkuleppest ja kehtestas Iraanile uuesti sanktsioonid naftamüügi ning naftakeemia, laevanduse, metallikaubanduse ja pangatehingute kohta.

## Ajalugu

### Varasem aeg
Tänapäeva Iraani territooriumil moodustus 6. sajandil eKr Ahhemeniidide riik. Riik laius Vahemerest kuni Induse jõeni, sellesse kuulusid tänapäeva Iraan, Iraak, Pakistan, Afganistan, Türkmenistan, Usbekistan, Tadžikistan, Türgi, Jordaania, Küpros, Süüria, Liibanon, Iisrael, Egiptus ning osa Kaukaasia piirkonnast.

Iraan oli kaua Lähis-Ida üks suuremaid, mõjuvõimsamaid ja püsivamaid riike. Iraani riigid ja impeeriumid olid Meedia, Ahhemeniidide riik, Partia impeerium ja Sassaniidide riik, mis püsis kuni 7. sajandi keskpaigani. Seejärel valitses Iraani aladel kuni 13. sajandini Abbassiidide kalifaat. Hulagiidide riik, mis võimutses neil aladel 14. sajandi keskpaigani, moodustas nominaalselt Mongolite impeeriumi edelapoolse osa.
Safaviidide riigi koosseisus olid Iraani alad aastatel 1502–1736 ning sellest perioodist alates on šiiism olnud Iraani riigiusund. Kadžaaride dünastia valitses Pärsias šahhidünastiana aastatel 1781–1925.

Vene-Pärsia sõjad olid sõjad Pärsia ja Venemaa vahel aastatel 1651–1828. Konfliktide põhjuseks oli võitlus ülemvõimu pärast Kaukaasias. Peetud sõjad nõrgendasid riiki ning Kadžaaride Pärsia jäi suurde sõltuvusse Euroopa suurriikidest. 1882. aastal asutas šahh Nasir al-Din Pärsia kasakabrigaadi.

### 20. sajand
Toimusid mitmed feodalismi vastased ülestõusud, neist suurim oli 1905. aasta Iraani konstitutsiooniline revolutsioon. Iraani revolutsiooni tagajärjel asendati Iraani senine šahhi ainuvõim konstitutsioonilise monarhiaga, moodustati parlament.

Kadžaarid tõukas troonilt 1925. aastal Pärsia kasakabrigaadi ohvitser, tulevane šahh Reẕā Pahlavī. Ta asutas autoritaarse valitsuse, mis väärtustas natsionalismi, militarismi, ilmalikkust ja antikommunismi ning viis läbi mitmeid sotsiaalmajanduslikke reforme, korraldades ümber armee, valitsuse ja rahanduse. Reẕā Pahlavī valitsusajal hakati 1935. aastast Iraani kohta šahhi nõudmisel Euroopas kreekapärase nimetuse Pärsia asemel, riigi nimetusena kasutama Iraan.

Pahlavī valitses kuni 16. septembrini 1941, mil Inglise-Nõukogude Iraani invasioon sundis teda tagasi astuma. Invasiooni eesmärk oli kindlustada Teine maailmasõja ajal Iraani naftaväljad ja tagada liitlaste tarneliinid (nn Pärsia koridor). Iraan jäi ametlikult neutraalseks. Toimunud okupatsiooni ajal kõrvaldati Reẕā Pahlavī ja asendati tema noore poja Moḩammad Reẕā Pahlavīga.

Aastatel 1951–1953 oli lühikest aega riigi eesotsas peaminister Mohammed Mosaddeq, mille tõttu oli šahh mõnda aega eksiilis. 19. augustil 1953. aastal sunniti sõjaväelaste poolt Mosaddeq ametist lahkuma (1953. aasta Iraani riigipööre), ta arreteeriti ja tema üle mõisteti kohut riigireetmise eest. Moḩammad Reẕā Pahlavī oli seejärel võimul 1979. aastani USA valitsuse toel. Iraan algatas sel perioodil mitmeid majanduslikke, sotsiaalseid, agraar- ja haldusreforme, et moderniseerida riiki, mis said tuntuks šahhi valge revolutsioonina.

Iraani 1979. aasta islamirevolutsioon muutis Iraani konstitutsioonilise monarhia, kus oli valitsenud šahh Moḩammad Reẕā Pahlavī, islami vabariigiks, mida asus juhtima ajatolla Rūḩollāh Khomeynī. Iraani kiiresti moderniseeruv kapitalistlik majandus asendati nüüd populistliku ning islamistliku majandus- ja kultuuripoliitikaga. Suur osa tööstust natsionaliseeriti, seadused ja koolid islamiseeriti ning lääne mõjutused keelati. Khomeynī oli revolutsiooni juht ehk Iraani kõrgeim juht 1979. aastast kuni surmani 3. juunil 1989. ‘Alī Khāmene'ī valiti kõrgeima juhi kohale pärast ajatolla Khomeynī surma ning on sellel kohal tänaseni.

Akbar Hāshemī Rafsanjānī oli Iraani president aastatel 1989–1997 ja keskendus ettevõtlusmeelsele poliitikale, et taastada majandus, samas muutmata islamirevolutsiooni ideoloogiat. Ta toetas vaba turumajandust riigisiseselt, eelistades riigitööstuste erastamist ja mõõdukat positsiooni rahvusvahelisel tasandil.

### 21. sajand
Tema järel oli kuni 2005. aastani riigi president Moḩammad Khātamī, kelle valitsuse eelistuseks oli sõnavabadus, konstruktiivsed diplomaatilised suhted Aasia riikide ja Euroopa Liiduga ning vaba turu majanduspoliitika.

2005. aasta presidendivalimised tõid võimule konservatiivse populistliku ja natsionalistliku kandidaadi Maḩmūd Aḩmadīnezhādi, kes oli tuntud oma jäikade vaadete ning vaenulikkuse poolest Iisraeli, Saudi Araabia, Ühendkuningriigi, USA ja teiste riikide suhtes.

2013. aasta 3. augustist kuni 2021. aasta 5. augustini oli Iraani president mõõdukate vaadetega Ḩasan Rūḩānī. Tema järel oli president Ebrāhīm-e Ra'īsī, kes hukkus 2024. aasta mais helikopteriõnnetuses.

Iraan on alates 1979. aastast tegelenud tuumauuringute ja uraani rikastamisega. Et hoida ära aatomirelva valmistamist, ründas Iisrael 13. juunil 2025 Iraani, andes põhilöögid Iraani tuumarajatistele, ballistilistele rakettidele, õhutõrjele ja sõjalisele juhtkonnale. Iraan vastas raketi– ja droonirünnakutega Iisraeli linnadele.

2025. aasta detsembri lõpus algasid Iraanis halvenenud majandusliku olukorra tõttu 
2025.–2026. aasta Iraani meeleavaldused
,
mis jaanuaris 2026 paisusid poliitilisteks protestideks.
Iraani Islamirevolutsiooni valvurite korpus surus need meeleavaldused veriselt maha.
Iraani ametlikel andmetel 11. jaanuarist 2006 oli tapetud 4500 meeleavaldajat ja 500 julgeolekutöötajat, Iraani arstidelt 18. jaanuaril saadud andmetel on hukkunud vähemalt 16 500 ja vigastada saanud 330 000 inimest. Teistel andmetel hukkus ainuüksi 8.-9. jaanuari veresauna käigus umbes 30 000 inimest.

28. veebruaril 2026 alustasid USA ja Iisrael rünnakut Iraani vastu, mis järgnes nädalaid kestnud edututele läbirääkimistele USA ja Iraani ametnike vahel Teherani tuumaprogrammi üle.

## Vaata ka
* Iraani keeled
* Iraani-Iraagi sõda
* Iraani jalgpallikoondis
* Religioosne muusika Iraanis
* Iraani tuumalepe
* Iraani keisririik
* Iran Airi lend 655
* Eesti-Iraani suhted
* Pärsia mütoloogia
* 2026. aasta Iraani veresaunad
* Kõrgeim Riikliku Julgeoleku Nõukogu

## Viited

## Kirjandus
* Vladimir Sazonov. Vladimir Sazonov: vanad rivaalid arvamus.postimees.ee, 6. veebruar 2012
* Vladimir Sazonov. Iraani ideoloogiast, aja- ja kultuuriloost Diplomaatia, märts 2012.
* Vladimir Sazonov. Iraan - Mõningaid täheldusi Iraani kultuuriloost ja ideoloogiast. Maailma Vaade, nr 16
* Vladimir Sazonov. Iraan - arvestatav regionaalne suurriik Lähis-Idas Maailma Vaade, nr 18
* Holger Mölder, Vladimir Sazonov, René Värk. Iraani ideoloogiast ja geopoliitikast läbi ajaloo ning selle mõjust Iraagile ksk.edu.ee
* Kalle Kasemaa. Kui religioosne on Iraan? Tartu Ülikool, oes.ut.ee
* Pärsia lahe riigid, Iraan, Iraak ja Jeemen europarl.europa.eu

## Välislingid

* Iran urged to free HIV pioneers BBC NEWS, 22. juuli 2008
* "Iraanis kehtib maailmas ainulaadne valitsemissüsteem" ERR, 23. veebruar 2021
* Iraan. Reisi targalt Välisministeeriumi koduleht