Viitamine

**Viitamine** ehk **[[osutus]]** ehk '''viiteseos''' ehk '''viitesuhe''' ehk '''referents''' (ingl *reference*) on keeleteaduses keeleüksuse vastavusse viimine tegeliku või kujuteldava maailma referendiga. Referent võib olla mis tahes terviklikuna käsitletav olend, ese, sündmus, omadus või tekst, millele viidatakse. Viitamisvahendina kasutatakse sõnakordust, leksikaalset asendust, pronoomeneid või ellipsit. Viitesuhete loomise eesmärk on kujundada teksti infostruktuuri ja tugevdada teksti sidusust ehk kohesiivsust.

## Viitamise tüübid
Traditsiooniliselt peetakse viitamise põhitüüpideks ekso- ja endofoorset viitamist:

* Eksofoorne ehk deiktiline viitamine on viitamine kõnehetke ruumis ja ajas kõneaktis osalejale (esimese või teise isiku referendile).
* Endofoorne ehk tekstisisene viitamine on viitamine muule referendile (kolmanda isiku referendile) diskursuses (tekstis, vestluses vms).

Endofoorne viitamine jaguneb omakorda anafooriks ja katafooriks:

* Anafoor ehk tagasiviide viitab tekstis varem esinenud referendile (viitamisvahend on tekstis eespool).  Näiteks lauses ***Õpetaja''' hakkas rääkima ja õpilane jäi '''teda''' kuulama'' esineb referent ''õpetaja'' enne asendavat pronoomenit t''eda''.
* [[Katafoor]] ehk [[edasiviide]] viitab tekstis hiljem esinevale referendile (viitamisvahend on tekstis tagapool). Näiteks lauses ***Oma** õpilastest hoolib **Anu** väga'' on viitamisvahendiks pronoomen ''oma'' ja referendiks nimi ''Anu.''


Viitamise tüüpe eristatakse ka selle järgi, kas referent esineb tekstis esimest või mitmendat korda:

* [[Esmaviitamine]] ehk esmamainimine on viitamine uuele referendile. Esmaviitamiseks kasutatakse üldjuhul deiktilise viitamise korral [[demonstratiivpronoomen]]eid ja tekstisisesel viitamisel [[nimisõnafraas]]e (sh tihti pärisnimesid).
* [[Kordusviitamine]] ehk kordusmainimine on samale referendile korduvalt viitamine. Selleks kasutatakse peamiselt pronoomeneid ja leksikaalseid nimisõnafraase. 

Kordusviitamine jaguneb omakorda samaviitelisuseks ja ühisviitelisuseks:

* [[Samaviitelisus]] ehk [[koreferentsiaalsus]] on samale referendile viitamine teksti eri lausetes, moodustades diskursuses [[viiteahel]]aid. Näiteks lõigus ''Mulle tuli vastu üks punaste juustega **poiss**. **Tal** oli käes suur sinine õhupall. **Poiss** komistas ja lasi palli kogemata lahti. See tõusis taevasse. **Poiss** hakkas nutma ja ka mina kurvastasin'' on viidatud referendile ''poiss'' nii asesõnaga ''tal'' kui ka sõna ''poiss'' kordusega. 
** Lausesisene samaviitelisus ehk lausesisene asendus on samale referendile mitmekordne viitamine [[lihtlause]]s. Lausesisest samaviitelisust on kahte tüüpi: refleksiivne ehk enesekohane ja retsiprookne ehk vastastikune.
*** Refleksiivne samaviitelisus on tegevussubjekti referendile viitamine mis tahes isikus ainsuses või mitmuses. Näiteks lauses ***Peeter*' ostis **endale** uue auto* on referendiks *Peeter* ja asendajaks refleksiivpronoomen *endale*.
*** Retsiprookse samaviitelisuse korral asendatakse referent pronoomeniga *üksteise* ja *teineteise.* Näiteks lauses ***Peeter** ja **Jüri** aitavad **teineteist*** on referentideks *Peeter* ja *Jüri* ning asendajaks pronoomen *teineteist*.

* [[Ühisviitelisus]] on olukord, kus lauses erinevatele referentidele viitavatel sõnadel on mingi ühine nimetaja. Ühisviitelised võivad olla näiteks [[antonüüm]]id (*must – valge*), [[hüponüüm]]id (*koerad – kassid*), osa ja terviku suhet väljendavad sõnad (*koer – käpad, koon, saba*), sisaldussuhteid väljendavad sõnad (*lill – roos*), [[Võrdlusaste|võrdlus]]ed (*ilus – ilusam'') jms. Ühisviitelisuse eelduseks on see, et kirjutaja ja lugejaga saavad tekstis kasutatud sõnade tähendustest ja nende seostest teiste sõnadega ühtviisi aru. 

Esma- ja kordusviitamine loovad tekstis referentsi- ehk viiteahelad. Viiteahelad võivad aga omavahel põimuda ja moodustada viitevõrgustikke. Mida tihedam on lausetevaheline viitesuhete võrgustik, seda sidusam on tekst.

## Viited