open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Percé kalju

**Percé kalju** (prantsuse keeles *rocher Percé* ’augustatud kaljurüngas’) on järsk kaljurüngas, mis asub Kanadas Québeci provintsis Percé linna juures Gaspésie poolsaare tipus Saint Lawrence'i lahes. Percé kalju on looduslik kaar.

Percé kalju koosneb lubjakivist ning selles on näha liivakivi ja aleuriidi sooned. Selle tekkimise ajaks arvatakse devoni ajastu. Kalju on umbes 400 miljonit aastat vana.

Kaljurünka pikkus on 450 meetrit, laius 90 meetrit, suurim kõrgus 85 meetrit. Kalju on saanud nime loodusliku kaare järgi, mis asub merepoolses küljes ning on 30 meetrit lai ja 18 meetrit kõrge.

Esimesena eurooplastest avastas ja kirjeldas Percé kaljut prantsuse meresõitja Jacques Cartier 1534. Tema kirjeldas kalju sees olevat kolme kaart. Tänapäevaks on neist säilinud vaid üks. Millal neist esimene kokku varises, ei ole teada, aga 1760. aastast pärinev joonistus näitab kaljut juba kahe kaarega, millest väiksem varises 17. juunil 1845.

Kaljule pani nime prantsuse maadeavastaja Samuel de Champlain 1607. Esimesena uuris kalju ja kogu selle piirkonna geoloogiat William Edmond Logan 1844. Alates 20. sajandi algusest on ta turismi sihtpunkt.

Kalju on looduskaitse all ja kuulub Île-Bonaventure-et-du-Rocher-Percé rahvuspargi koosseisu. Ta on nii rahvuspargi kui Gaspésie poolsaare peamine vaatamisväärsus ja turismimagnet. Ühtlasi on teda peetud kogu Québeci sümboliks.

Rahvuspark asutati 1985 ja selle pindala on 5,8&nbsp;km². Pargi alale jääb 2&nbsp;km rannajoont. Rahvuspark aitab kaitsta suulasid, kes hulgaliselt kalju tipus pesitsevad. Suulasid on rahvuspargis loendatud 110 000 – 121 000. Seal pesitseb ka lunne, alke, krüüsleid ja kaljukajakaid. Kokku on kaljul nähtud üle 200 linnuliigi esindajaid.

Mõõna ajal saab kalju juurde minna kuiva jalaga mööda sel ajal paljanduvat laia maasäärt. Seda võimalust suur osa turiste ka kasutab. Kuid see on lubatud üksnes 28. maist 12. oktoobrini. Rahvuspark korraldab kalju juurde giidiga ekskursioone ja giid juhib tähelepanu kaljus olevatele kivististele.

Kalju sees on näha umbes 150 liiki fossiile, mis pärinevad kalju moodustumise ajast. Nende hulgas on käsijalgseid, trilobiite, koralle ja mereusse.

Kalju mass on 5 miljonit tonni. Aastas kaotab ta tuule ja lainetuse mõjul umbes 300 tonni kivimeid. See tähendab, et kui see tempo jätkub, siis umbes 17 000 aastaga Percé kalju hävib.

Rahvuspark on keelanud Percé kalju otsa ronimise. Selle eest on ette nähtud suur rahatrahv. Siiski on seda korduvalt üritatud. Mõnel on see ka õnnestunud, aga üle kümne inimese on kalju otsast alla kukkunud ja surma saanud.

Õieti muud moodi kui kuiva maad mööda mõõna ajal kaljule ligineda ei saagi. Meres on kalju lähedal teravad kivid, mis takistavad juurdepääsu meritsi. Õhu kaudu kaljule liginemist takistavad sagedased tugevad tuuled, mis merelt peaaegu pidevalt puhuvad.

## Viited
London Bridge

**London Bridge** on Londonis Thamesi jõel asuv sild. Sild ühendab City ja Southwarki linnaosa.

Niinimetatud "vana" London Bridge ("old" London Bridge) ehitati 1209. aastal ja lammutati pärast "uue" London Bridge'i ("new" London Bridge) avamist 1831. aastal.

1896. aastal oli sild Londoni kõige rahvarohkem koht, iga tund ületas silla 8000 jalakäijat ja 900 sõidukit. Sild vajus aga iga kaheksa aastaga ühe tolli (2,54 cm) võrra.

1968. aastaks hakkas sild üha kasvava liikluse jaoks väikeseks jääma ja Londoni linnavolikogu otsustas volikogu liikme Ivan Luckini soovitusel silla ära müüa. Silla ostis 18. aprillil 1968 2,46 miljoni USA dollari eest USA Saint Louise mootorsaemagnaat Robert P. McCulloch kavatsusega transportida see USA-s Arizona osariiki Colorado jõe äärde tema rajatud Lake Havasu City linna. Vana London Bridge võeti osadeks ja transporditi laevaga Panama kanali kaudu Long Beachi, kust edasi viidi Arizonasse. Kui selgus, et Lake Havasu Citys ei olnud veekogu, millest sild üle ulatuks, laskis McCulloch linna rajada kanali. Sillaehitus algas 1968. aastal, nurgakivi pani toonane Londoni ülemlinnapea Gilbert Inglefield. Sild valmis Arizonas 10. oktoobril 1971.

Praegune London Bridge ehitati aastatel 1967–1972, selle avas kuninganna Elizabeth II 17. märtsil 1973.

Silla lähistel Southwarkis asub samanimeline raudteejaam London Bridge.

## Vaata ka

*Intsident Londoni sillal (2017)
*Intsident Londoni sillal (2019)

## Välislingid
Orme Kaul

**Orme Kaul** (sündinud 5. veebruaril 1961) on eesti kabetaja.

## Välislingid
*Rakverlane Orme Kaul oli kabeturniiril kolmas Virumaa Teataja, 25. oktoober 2005
*Mälestusturniiri võitis Orme Kaul Virumaa Teataja, 19. jaanuar 2007
*Rakverlane Orme Kaul võitis välkkabes pronksi Virumaa Teataja, 13. mai 2010
Kristjan Kärber

**Kristjan Kärber** (14. mai 1908 Pärnu – 20. jaanuar 1977 Tallinn) oli Eesti ehitaja.

Kristjan Kärber töötas aastatel 1940–1941 ja 1945–1962 Tallinna Ehitustrustis maalri, krohvija ja müürsepana, oli tööeesrindlane. 

1941. aastal mobiliseeriti ta Nõukogude armeesse.

## Tunnustus

*1958 – sotsialistliku töö kangelane
*1961 – Eesti NSV teeneline ehitaja
*1973 – Tallinna aukodanik

1977. aastal nimetati Kutsekool nr 12 Kristjan Kärberi nimeliseks Kutsekooliks nr. 12 (praegu Tallinna Ehituskool). Kärberi nimi on ka ühel Lasnamäe tänaval.

Kristjan Kärber suri 1977. aastal ja maeti 25. jaanuaril 1977 Metsakalmistule.

## Teosed
*"Telliste kiirladumine ehitustel", Eesti Riiklik Kirjastus, 1953

## Viited
Janne Mumme

**Janne Mumme** (sündinud 13. augustil 1975) on eesti kabetaja.

Ta on mitmel korral naiste arvestuses võitnud Sulev Tuka mälestusturniiri. 

Ta töötab Kentmanni kohtumajas referendina ja tegutseb Nõmme kabeklubis, tal on kabetreeneri kutse.

Ka tema tütar Karmen Vagula on kabetaja.

## Viited

## Välislingid
*Janne Mumme Eesti Kabeliidu kodulehel
Kaar

**Kaar** on kõverjoone kahe eri punkti vaheline osa, mis ei sisalda kordseid punkte. 

Algselt on kaareks nimetatud ringjoone kaart.

## Vaata ka
*pöördenurk
Kaar (täpsustus)

**Kaar** on mitmetähenduslik sõna:
***[[Kaar (arhitektuur)|Kaar]]** on arhitektuuris painutatud joon või pind kahe tugipunkti vahel, mis sildab nendevahelise avause, ehituses kõvera varda kujuline tasandiline sildetarind.
***[[Kaar (merendus)|Kaar]]** on merenduses laeva ribi.
***[[Orvand (geomorfoloogia)|Kaar]]** (omastavas käändes 'kaari', saksa keeles *Kar*) on geograafias sama mis orvand (nišitaoline järskude veergudega süvend mäeaheliku nõlval).
***[[Kaar]]** on geomeetrias kõverjoone kahe eri punkti vaheline osa.
***[[Kaar (graafiteooria)|Kaar]]** on graafiteoorias suunatud graafi serv.
***[[Kaar (anatoomia)|Kaar]]** on kaarekujuline anatoomiline struktuur.
***[[Kaar (diakriitik)|Kaar]]** on üks diakriitik.

Perekonnanimena:
*Kaar (perekonnanimi)
**Aleksander Kaar (1892–1943) oli eesti poliitik.

## Vaata ka
*Suur kaar, tänav Tartus
*Kesk kaar, tänav Tartus
*Väike kaar, tänav Tartus
*Looduslik kaar, geoloogias
*Vulkaaniline kaar, geoloogias
*Saarkaar, geoloogias
Vilhelm Ekelund

**Otto Vilhelm Ekelund** (14. oktoober 1880 – 3. september 1949) oli Rootsi luuletaja.

Tema töid mõjutasid Friedrich Hölderlin, Friedrich Nietzsche ja Emanuel Swedenborg. Tema tuntumad teosed on: „Melodier i skymning“ ("Videviku meloodiad", 1902), „Havets stjärna“ ("Mere täht", 1906), „Antikt ideal“ ("Antiikne ideaal", 1909), „Böcker och vandringar“ ("Raamatud ja uitajad", 1910) ja „På havsstranden“ ("Merekaldal", 1922).
Jefim Titijevski

**Jefim Titijevski** (sündinud 27. mail 1936 Odessas) on Eesti kabetaja. 

Titijevski on lõpetanud 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. 

Kabet on ta mänginud alates 1954. aastast. 

1989. aastast on ta juhtinud Jõhvis keeltekooli Vestleja.

## Välislingid
*
Semej

**Semej** (kasahhi Семей; kuni 2007. aastani *Semipalatinsk*, aastatel 1917–1920 *Alaş-qala*) on linn Kasahstani kirdeosas, Abaj oblasti keskus. Semej asub Irtõši jõe ääres umbes 1000 kilomeetrit Almatõst põhjas ja 700 kilomeetrit Omskist kagus.

2006. aastal elas linnas ligi 300 000 inimest.

1949. aastal valiti paik linnast 150 kilomeetrit lääne pool Nõukogude tuumaprogrammi katsepolügooniks. Semipalatinski testimispaika kasutati tuumakatsetusteks aastatel 1949–1989, kokku korraldati seal 456 katsetust, millest 340 maa all ja 116 atmosfääris. Linnale on tuumakatsetused põhjustanud tõsiseid keskkonna- ja terviseprobleeme. 2022. aastani kuulus linn Ida-Kasahstani oblastisse.

## Välislingid

* Semej koduleht
Mihkel-Kalju Tammeveski

**Mihkel-Kalju Tammeveski** (sündinud 24. juulil 1943) on eesti kabetaja.

Ta õppis  Tihemetsa Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumis põllumajanduse mehhaniseerimise erialal (1960 - 1965) ja lõpetas tehnikumi mehaanikuna ja  Tartu Riikliku ülikooli Õigusteaduskonnas (1971 - 1976) ja lõpetas ülikooli juristina.

2002. aastal sai ta audoonori tiitli. 2007. aastal sai ta Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi veredoonorluse eest.

Ta töötas  Tallinna Munitsipaalpolitsei Ametis (2007-2013) peainspektorina. Töötas alates 2016. aastast P. Dussmann Eesti OÜ ja  alates 2021. aastast Viking Securities turvatöötajana.

## Viited
Risti kirik (täpsustus)

**Risti kirik** võib tähendada mitut Eesti või välismaa kirikut, mis on saanud nime Kristuse risti järgi:

;Eestis
* Paide Püha Risti kirik Järvamaal
* Audru Püha Risti kirik Pärnumaal
* Peeterristi kirik Ida-Virumaal Vaivara vallas (hävis 1944)
* Pilistvere Risti abikirik Viljandimaal (hävis 17.07.1941, asus Imavere vallas, praeguses Järva maakonnas)
* Harju-Risti kirik Harjumaal
* Harju-Risti õigeusu kirik Harjumaal

;Välismaal
* Lahti Risti kirik
Tsükliavamispolümerisatsioon

**Tsükliavamispolümerisatsioon** on üks ahelpolümerisatsiooni alaliik, milles alitsükliline (enamasti  heterotsükliline) monomeer annab tsükli avanemisega lineaarse polümeerse produkti. 

Protsess initsieeritakse katioonse või anioonse katalüsaatori osalusel, toimub heterotsükli lõhkumine, aktiivse tsentri teke  ja selle kasv uute monomeeri molekulide liitumisel. Initsieerimisviisist tulenevalt eristatakse
* katioonset tsükliavamispolümerisatsiooni
* anioonset tsükliavamispolümerisatsiooni

Polümeeride tootmisel on enamkasutatavad järgmised heterotsüklilised monomeerid:
*polüeetrid saadakse tsüklilistest eetritest (etüleenoksiid, propüleenoksiid, tetrahüdrofuraan)
*polüestrid saadakse laktoonidest (kaprolaktoon)
*polüamiidid saadakse laktaamidest (kaprolaktaam, laurüüllaktaam)

## Vaata ka
*Tsüklilised ühendid
*Ahelpolümerisatsioon
*Heterotsüklilised ühendid
Hildor Lundvik

**Hildor Lundvik** (6. märts 1885 – 24. jaanuar 1951 Stockholm) oli Rootsi muusikapedagoog, organist, dirigent ja helilooja.

Ta alustas õpinguid juuraga Uppsala Ülikoolis, seejärel õppis muusikat Stockholmis Rootsi Kuninglikus Muusikakõrgkoolis ja lõpetas selle 1912. aastal muusikaõpetajana. Aastal 1928 sai temast organist Stockholmi St. Görani kirikus. Aastatel 1930–1950 oli ta Bellmani meeskoori peadirigent. 

Ta kirjutas põhiliselt vokaalteoseid, kuid lõi ka mõne instrumentaalteose, sealhulgas klaveripalu. Tema tuntumad kooriteosed on "Som ett blommande mandelträd",  "Verlaine-stämning" (1937) ja kantaat "Sången". Lundvik kirjutas romantilis-lüürilises stiilis, kasutades impressionistlikku tooni.
Ahela kasv

**Ahela kasv** ehk ahela kasvuetapp (*chain growth*) on ahelreaktsiooni korduv elementaarreaktsioon, mis viib makromolekuli või polümeerse molekuli tekkele.

Ahela kasv realiseerub põhiliselt kahe polümerisatsiooni mehhanismiga:
*ahela pideva kasvu polümerisatsioon, milles monomeerid liituvad järjestikku ahela otsa, see on 
initsieerimisele järgnev staadium, milles toimub aktiivse intermediaadi liitumine monomeeri molekulidega ja tulemuseks on üha suurema molekulmassiga aktiivsed intermediaadid (ahelpolümerisatsioon)
*ahela astmelise kasvu polümerisatsioon, milles monomeerid moodustavad kõigepealt madalamad produktid (oligomeerid), mis edasi reageerides annavad polümeeri, (astmeline polümerisatsioon, näiteks polükondensatsioon).

## Vaata ka
*Ahelreaktsioon (keemia)
*Ahelpolümerisatsioon
*Astmeline polümerisatsioon
*Ahela levik
Ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine

**Ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine** on üks erihoolekande teenustest.

Suurenenud ohtlikkuse astmega inimese parim võimalik ja ühiskonnas aktsepteeritavaks peetav elukvaliteet hoolekandeasutuses.

Teenuse kirjeldus:
*Inimese juhendamine ja abistamine igapäevaelus vajalike toimingute sooritamisel
*Aktiviseerivatesse tegevustesse kaasamine
*Ohutuse kindlustamine inimesele enesele ja teistele ööpäevaringselt
*Hoolduskeskkonna tugevdatud järelevalve
*Eriarsti poolt määratud toetava ravi tagamine
*Ei sisalda arstiabi diagnoosimise, ravi määramise ja aktiivravi tähenduses.
Käärkamber

**Käärkamber** ehk **sakristei** (saksakeelsest sõnast *Sakristei* < keskladinakeelsest *sacristia* < ladinakeelsest *sacer* 'püha') on kirikuarhitektuuris ruum liturgiliste riiete, nõude ja muude kirikutarvete, samuti koguduse kirjavara hoidmiseks.

Tavaliselt asub see kirikus, kuid vahel ka kõrvalhoones (näiteks mõnes kloostris). Vanemates kirikutes on käärkamber ühe kõrvalaltari lähedal, peaaltari kõrval või taga. Uuemates kirikutes paikneb käärkamber sageli mujal, näiteks sissekäigu juures. Mõnel kirikul on ka rohkem kui üks käärkamber, millest igal on eri ülesanne.

Käärkambris hoitavate missariistade ning -rüüde eest vastutab tavaliselt sakristaan.

## Viited
Pjotr Durnovo (1845−1915)

**Pjotr Nikolajevitš Durnovo** (vene keeles *Пётр Николаевич Дурново*) (12. märts (ukj 24. märts 1845 Moskva kubermang – 11. september (ukj 24. september) 1915 Petrograd) oli Venemaa keisririigi riigitegelane. Aastatel 1905–1906 oli Venemaa keisririigi siseminister.

## Elulugu
### Päritolu ja haridustee

Põlvnes vanast aadlisuguvõsast. Sündis Olonetsi kubermangu viitsekuberneri pojana. Astus merekadetikorpusse, mille lõpetas aastal 1860. Aastal 1870 lõpetas ta Aleksandri-nimelise sõjaväelis-juriidilise akadeemia.

### Teenistus mereväes
Pärast kadetikorpuse lõpetamist teenis üle kaheksa aasta laevastikus kaugsõitudel. Akadeemia lõpetamise järel määrati abiprokuröriks Kroonlinna sõjamerelaevastiku kohtusse.1872. aastal läks ta sõjamerelaevastikust erru ja asus justiitsministeeriumi teenistusse. 

### Teenistus juristina
Ta määrati abiprokuröriks esmalt Vladimiri ringkonnakohtusse, seejärel 1873. aastal Moskvas. Alates 1875. aasta augustist oli ta Rõbinski ringkonnakohtu prokurör, novembrist 1875 oli ta samal ametikohal Vladimiris. 1880. aasta juunis sai temast Kiievi kohtupalati abiprokurör. Oktoobris 1881 määrati ta siseministeeriumi riigipolitsei kohtuosakonna ülemaks, sel ametikohal oli ta 1883. aasta veebruarini. 

### Tegevus politseidepartemangus
18. veebruaril 1883 määrati ta Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu asedirektoriks. 1884. aastal komandeeriti ta välismaale, tutvumaks politsei tööga Pariisis, Berliinis ja Viinis. Ta tutvus seal riigivastaste elementide jälgimisega ja uuris võimalusi kasutada neid jälgimismeetodeid Venemaal. Sama aasta 23. augustil määrati ta politseidepartemangu direktoriks, kellena töötas 1893. aastani. 

### Senaator ja siseministri abi
3. veebruarist 1893 kuni 1900. aastani oli ta senaator. 1900–1905 oli ta siseministri abi ehk aseminister (tema ajal olid ministriteks Dmitri Sipjagin, Vjatšeslav von Plehwe, Pjotr Svjatopolk-Mirski ja Aleksandr Bulõgin).

### Venemaa keisririigi siseminister
Pärast Aleksandr Bulõgini erruminekut (17. novembril 1905) sai Pjotr Durnovo ministrite nõukogu esimehe Sergei Witte soovitusel siseministriks. 30. novembril 1905 kasutas Durnovo võitluses revolutsiooni vastu väga jõulisi meetodeid ja toetas ka mustasajaliste organisatsioonide tegevust. 1906. aastal otsustasid esseerid ta tappa. See neil siiski ei õnnestunud, kuid õnnetuseks sai esseer Leontjeva käe läbi surma üks vanaldane prantsuse kaupmees, kelle ainus süü oli see, et ta oli Durnovoga ühte nägu. Pikaajalises konfliktis Durnovo ja Witte vahel, kus Durnovo süüdistas Wittet revolutsioonilisele tegevusele läbi sõrmede vaatamises, oli tulemuseks Witte ja kogu tema valitsuskabineti tagasiastumine, Durnovo järeltulijaks siseministrina sai Pjotr Stolõpin.

### Riiginõukogu liige
Aastatel 1906–1915 oli ta Riiginõukogu liige. 

### Surm
Ta suri 1915. aastal Petrogradis. Tema haud on Treskinos Serdobski maakonnas Saratovi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Kolõšlei rajoonis Penza oblastis).
Gaston Leroux

**Gaston Louis Alfred Leroux** (6. mai 1868 – 15. aprill 1927) oli prantsuse ajakirjanik ja kriminaalromaanide autor.

Tema aastatel 1909–1910 ilmunud romaani "Ooperikummitus" ainetel on valminud palju filme ja lavastusi, millest tuntuim on Andrew Lloyd Webberi muusikal "Ooperifantoom" (1986). Leroux on tuntud amatöördetektiivi Joseph Rouletabille'i tegelaskuju loojana.

## Elulugu
Gaston Leroux sündis Pariisis rikka kaupmehe pojana, tema lapsepõlv möödus Normandias. Seejärel õppis ta Pariisi ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli 1889. aastal. Ta sai päranduseks miljoneid franke ja elas metsikut elu, kuni raha otsa sai. See juhtus juba järgmisel aastal.

Aastatel 1890–1893 töötas ta advokaadina, seejärel ajalehtede L'Écho de Paris ja Le Matin reporteri, teatrikriitiku ja väliskorrespondendina. Sajandivahetuseks sai temast Prantsusmaa üks juhtivaid kohtukroonikuid. 1905. aastal oli ta Venemaal ja kajastas Venemaa 1905. aasta revolutsiooni.

Tema esimene kirjandusteos oli jutustus "Varanduseotsija" ilmus 1903. aastal ajalehes Le Matin. Järgmisel aastal ilmus see raamatuna "Théophraste Longuet' kaksikelu" ("La Double Vie de Théophraste Longuet").

1907. aastal lõpetas Leroux töö ajakirjanikuna ja hakkas kirjanikuks. Juba järgmisel aastal ilmus "Kollase toa saladus", kus tegutseb Joseph Rouletabille.

1909 asutas Leroux filmistuudio Société des Cinéromans (Kinoromaanide Ühing), et avaldada korraga nii romaane kui ka nende põhjal tehtud filme. Ta töötas seal produtsendi ja stsenaristina. 1918 mängis ta ka ise peaosa filmis "Fantoom". Ühes filmis mängis ka tema 13-aastane tütar Madeleine. Filmistuudio lõpetas tegevuse 1922, kui selle neelas alla ettevõte Pathé, mis toodab filme tänapäevani.

Leroux' romaane, eriti "Kollase toa saladust", kiitsid sürrealistid. Kirjanikumeisterlikkuse näiteks tegevustiku ülesehitamise kohta on seda pidanud teiste hulgas Sergei Eisenstein ja Jorge Luis Borges. Seda romaani on korduvalt ekraniseeritud, esimest korda 1919 ja seni viimast korda 2003.

Gaston Leroux suri 58-aastaselt tsüstiiti ja on maetud Nice'i lossikalmistule.

## Teoseid eesti keeles
### Joseph Rouletabille'i sari
* "Kollase toa saladus" – "Le Mystère de la chambre jaune", 1907; eesti keeles: Loodus, 1932 sarjas "Tänapäeva romaan" nr 9
* "Mustas kleidis daami parfüüm" – "Le parfum de la dame en noir", 1908; eesti keeles: Eesti Raamat 2000 sarjas "Mirabilia"

### Muud teosed
* "Äraneetud aukoht" – "Le fauteuil hanté", 1909; eesti keeles: Kupar 1992
* "Ooperikummitus" – "Le fantôme de l'Opéra", 1911; eesti keeles: Eesti Raamat 1995

## Viited

## Välislingid
* Gaston Leroux (1868–1927) Kirjasto.sci.fi
* Gaston Leroux The Literature Network
Endel Saar

**Endel Saar** on olnud mitme tuntud inimese nimi:

***[[Endel Saar (maadleja)|Endel Saar]]**, maadleja (1928–1987)
***[[Endel Saar (ajakirjanik)|Endel Saar]]**, ajakirjanik (1935–2017)
Eesti poide loend

**Eesti poide loend** loetleb Eesti sise- ja territoriaalvetes asunud ning asuvaid Veeteede Ametis registreeritud poisid. Toodrite kohta vaata Eesti toodrite loendit.

__NOTOC__

### A
*Abruka teljepoi
*Aegna läänepoi
*Aksi idapoi
*Aksi põhjapoi
*Apollo madala põhjapoi

### E
*Eesti värava parema külje poi
*Eesti värava vasaku külje poi

### H
*Harilaiu ohupoi
*Hiiumadala idapoi
*Hiiumadala läänepoi
*Hiiumadala põhjapoi
*Hiiu väina laevatee teljepoi nr 708
*Hiiu väina laevatee teljepoi nr 709
*Hiiu väina laevatee teljepoi nr 746
*Härjamaa madala läänepoi

### K
*Katariina kai idapoi
*Kesse madala vasaku külje poi
*Kesse parema külje poi
*Kesse vasaku külje poi
*Kihnu idapoi
*Kumari ohupoi (endine, vaata Kumari parema külje poi)
*Kumari parema külje poi
*Kumari vasaku külje poi

### L
*Laidunina lõunapoi
*Lalli madala parema külje poi

### P
*Pakri madala põhjapoi
*Paljassaare idapoi
*Prangli lõunapoi

### R
*Raugi vasaku külje poi (Raugi tulepoi)
*Rukki kanali poid (6 tk)
*Russalka madala põhjapoi nr 253
*Russalka madala põhjapoi nr 254

### S
*Sorgu idapoi
*Suurupi teljepoi nr 1
*Suurupi teljepoi nr 2
*Suurupi teljepoi nr 3

### T
*Tallinna teljepoi nr 1
*Tallinna teljepoi nr 2
*Tallinna teljepoi nr 3

### U
*Unterneemani madala parema külje poi

### V
*Viinakari tulepoi (endine)

*Loend on mittetäielik.*

## Vaata ka
* Eesti päevamärkide loend
* Eesti tulepaakide loend
* Eesti tuletornide loend

## Välislingid
* Navigatsioonimärkide andmekogu
Kurtšatov (Kasahstan)

**Kurtšatov** (kasahhi Курчатов) on linn Kasahstanis Abaj oblastis, Irtõši jõe lõunakaldal.

Linn on nimetatud vene tuumafüüsiku Igor Kurtšatovi järgi. Nõukogude Liidu päevil oli Kurtšatov Semipalatinski tuumapolügooni juhtimiskeskus. Kurtšatov (või sihtnumbri järgi Moskva-400 ja Semipalatinsk-21) oli kinnine linn.

Linna elanike arv on pärast tuumakatsetuste lõpetamist langenud 20 tuhandelt 8000-ni.

2022. aastani kuulus linn Ida-Kasahstani oblastisse.

## Viited

## Välislingid
* http://kurchatov.vko.gov.kz/
Jeesuse ristilöömine

**Jeesuse Kristuse ristilöömine** ja surm oli sündmus, mis leidis aset 1. sajandil pKr. Evangeeliumites kirjeldatud kevadine kuuvarjutus toimus astronoomilistel andmetel 30.–33. aasta aprillis; tõenäoliselt toimus Jeesuse ristilöömine aastal 30 pKr. 

Jeesus, keda peeti prohvetiks või messiaks, võeti kinni, viidi kohtu ette ning Pontius Pilatus mõistis talle karistuseks piitsutamise ja lõpuks ristilöömise. Jeesuse kannatused ja ristisurm on kristliku mütoloogia tähtsad osad, millega seostub päästmisõpetus ehk soterioloogia.

Jeesuse ristilöömist kirjeldavad kõik neli kanoonilist evangeeliumi, samuti teised tollased allikad, ning üldiselt peetakse seda ajalooliseks sündmuseks. Kristlased usuvad, et Kristuse kannatuslugu ennustas Vana Testamendi pühakiri, näiteks 22. psalm ja Jesaja laulud kannatavast sulasest. Uue Testamendi järgi võeti Jeesus kinni Ketsemani aias pärast viimset õhtusöömaaega koos kaheteistkümne apostliga ning viidi sanhedrini kohtu, Pontius Pilatuse ja Herodes Antipase ette, enne kui ta anti sõduritele üle ristilöömiseks. Pärast piitsutamist mõnitasid Rooma sõdurid Jeesust kui "juutide kuningat": ta rõivastati purpurrüüsse, krooniti okaskrooniga, teda peksti ja tema peale sülitati. Seejärel pidi Jeesus minema ristilöömispaika Kolgatale.

Kolgatal joodeti Jeesust äädikaga segatud veiniga. Matteuse ja Markuse evangeeliumite andmeil keeldus ta sellest. Siis löödi ta risti ja pandi rippuma kahe süüdimõistetud röövli vahele. Markuse evangeeliumi järgi kannatas ta ristilööduna kuus tundi, alates kolmandast tunnist, mis oli umbes kella 9 ajal hommikul, kuni surmani üheksandal tunnil, mis oli umbes kella 3 ajal pärastlõunal. Sõdurid kinnitasid tema pea kohale kolmekeelse sildi "Jeesus Natsareen, juutide kuningas", jagasid omavahel ta rõivad ning viskasid liisku tema mantli peale. Rooma sõdurid ei murdnud Jeesuse jalgu, nagu nad tegid kahe teise ristilööduga (jalgade murdmine kiirendas surma), kuna Jeesus oli juba surnud. Iga evangeelium annab Jeesuse viimastest sõnadest oma kirjelduse, kokku seitse varianti. Sünoptilistes evangeeliumites kirjeldatakse ristilöömise ajal toimunud üleloomulikke sündmusi, mille hulgas on pimedus, maavärin ning (Matteuse järgi) pühakute elluärkamine. Pärast Jeesuse surma võttis Arimaatia Joosep Nikodemuse abiga ta keha ristilt ning mattis kaljusse raiutud  hauakambrisse. Kristliku traditsiooni kohaselt tõusis Jeesus kolm päeva hiljem surnust üles.

Tavapäraselt on kristlased pidanud Jeesuse ristisurma teadlikuks ja vabatahtlikuks ohvriks (kuna ta ei püüdnud ennast kohtus kaitsta), mida ta tegi "Jumala esindajana", et kannatada inimkonna pattude pärast ning teha võimalikuks lunastus. Enamik kristlasi pühitseb seda ohvrit leiva ja veiniga armulaual, mälestusena viimsest õhtusöögist, ning paljud ka igal aastal suurel reedel.

## Vaata ka
* Jeesuse perekonna hauakamber

## Viited
Lipp (male)

**Lipp** on liikumisvõimelt kõige tugevam malend, mis võib liikuda diagonaalis, horisontaalis  või vertikaalis. Male eelkäijas šatrandžis kutsuti lippu vesiiriks ja see oli üks nõrgemaid vigureid mängulaual. Vesiiriga sai käia ainult ühe välja võrra diagonaalses suunas. Oma tänapäevase liikumisvõime sai lipp 15. sajandi lõpus.

## Üldist

### Lipu väärtus

Tavaliselt on lipp natuke tugevam kui vanker ja oda kokku ja natuke nõrgem kahest vankrist. Lipu vahetamine muu viguri kui vastase lipu vastu on peaaegu alati kahjulik. 

Lipp on vankrist ja odast tugevam kahel põhjusel (kuigi nad kontrollivad sama arvu välju). Esiteks on lipp liikuvam üksus ja selle liigutamiseks kulub üks käik, samas kui vankri ja oda liigutamine nõuab kahte käiku. Teiseks pole  lipu liikumine erinevalt odast piiratud üht värvi väljadega. Vankri ja oda eelis on, et nad võivad ühte välja kaks korda rünnata (või kaitsta), kuid praktika on näidanud, et lipu eelised on tähtsamad.

Lipp on kõige võimsam lahtises seisus, kui vastase kuningas pole kaitstud või kui vastase laagris on palju kaitsmata malendeid. Oma pika ulatuse ja mitme liikumissuuna tõttu on lipuga sageli võimalik kahvlit anda. Võrreldes teiste pika liikumisulatusega malenditega (vanker ja oda) ei vähene lipu võimsus eriti ka kinnistes seisudes.

### Strateegia

Algajad toovad lipu tihti juba avangus välja lootes sellega vastase malendeid lüüa või matti panna. Kuna lipp on kõige väärtuslikum malend, peab sellega vastaste ähvarduste eest taanduma, mistõttu tugevamad mängijad eelistavad lippu hoida kaitstuna oma laagris. Vaatamata sellele on erandlikke avanguid, kus lipp tuuakse juba teisel käigul välja nagu Skandinaavia kaitse, mida on mängitud maailmameistrimatšil.

Lippude vahetus on üks lõppmängu alguse tunnuseid, kuid olemas on ka lippude lõppmängud ja mõnikord vahetatakse lipud juba avangus.
Kuningas (male)

**Kuningas** on males kõige tähtsam malend. Malemängus on poolte eesmärgiks matistada vastase kuningas. Kui kuningas asub vastase malendi tulejoonel, öeldakse, et kuningas on tules. Kui mängija ei suuda oma käigul kuningat tulest vabastada, on tegemist matiga. Vaatamata sellele, et kuningas on kõige tähtsam malend, on ta käimisvõimaluste poolest üks nõrgemaid (välja arvatud lõppmängus).

Kuningas võib käia igale endaga piirnevale ruudule, kuid mitte sinna, kus ta tulle jääb.

Kuningal on teatud tingimustel ka võimalik spetsiaalne käik vangerdus, mille korral kuningas liigub esimesel real kaks välja vankri poole ja vanker tõstetakse üle kuninga.
Sarah Jana Portner

**Sarah Jana Portner** (sündinud 1983 Baierimaal Starnbergis) on Saksa-Eesti ajakirjanik, Tallinna 2011. aasta linnakirjutaja.

2010. aasta oktoobrini õppis Portner Passau ülikoolis võõrkeeli, majandust ja kultuurikorraldust, keskendudes peamiselt Ida- ja Kesk-Euroopa ajaloole ning kaitstes diplomitöö heliloomingu tingimustest Nõukogude Liidus. 2008. aastal tutvus ta Heinrich Bölli Fondi uurimisstipendiumi abil Eesti Peipsi-äärsete vanausuliste kultuuriga ning oli Dr. Hans Kapfingeri stipendiumi toel ajakirjanduslikul väljaõppel ajalehes Passauer Neuen Presse.

2011. aastal pälvis Portner Saksa Ida-Euroopa Kultuurifoorumi viiekuulise stipendiumi, mille toel on ta Tallinna kui Euroopa kultuuripealinna ametlik linnakirjutaja. Sellena on tema ülesanne resideerida Tallinnas ning kajastada linna ja seal toimuvaid kultuuriüritusi saksakeelses veebipäevikus, mille tõlgib eesti keelde Nele Meikar. Portneri valisid linnakirjutajaks Saksa Kultuurifoorum ja Eesti Kirjanike Liit.

## Välislingid
* Tallinna linnakirjutaja eestikeelne veebipäevik
* Sarah Jana Portner Tallinna linnakirjutaja blogis
* Ingrid Teesalu "Culture Capital's Town Scribe Arrives in Estonia" ERR, 3. mai 2011
* "Sarah Jana Portner wird Stadtschreiberin von Tallinn" Baltische Rundschau, 5. märts 2011
* "Stadtschreiberin Tallinn 2011" Deutschen Kulturforumi veebilehel
* "1. mail saabub Tallinna linnakirjutaja" Eesti Kirjanike Liidu pressiteade, 28. aprill 2011
Gintaras Graujauskas

**Gintaras Grajauskas** (sündinud 19. veebruaril 1966 Kapsukases) on leedu kirjanik ja rokkmuusik.

Ta on kirjutanud romaane, lühijutte ja luulet. Lisaks mängib ta basskitarri ja laulab *poprock*-ansamblis Rokfeleriai. 

1993. aastal ilmus Graujauskase esimese raamatuna luulekogu "Tattoo". Ilmunud on ka tema näidendite kogu "Mergaitė, kurios bijojo Dievas" (2007), mille eest ta tunnistati 2007. aasta Leedu parimaks näitekirjanikuks, ning luuleraamat "Eilėraščiai savo kailiu" (2008).

Eesti keeles on tema luule ilmunud kogumikus "Kiirus vaikuse sees : luulet üheteistkümnelt maalt : tekste neljandalt ja viiendalt Põhjamaade luulefestivalilt Tallinnas 2004. ja 2005. aasta kevadel" (Tallinn, 2006).

## Välislingid
*Lithuanian Literature Today
Aleksandr Bulõgin

**Aleksandr Bulõgin** on mitme tuntud inimese nimi:

***[[Aleksandr Bulõgin (siseminister)|Aleksandr Bulõgin]]** (1851–1919) oli aastal 1905 Venemaa siseminister
***[[Aleksandr Bulõgin (asekuberner)|Aleksandr Bulõgin]]** oli aastatel 1892–1901 Liivimaa kubermangu asekuberner
Kolgata

**Kolgata** on paik väljaspool Jeruusalemma müüre 1. sajandi alguses pKr, kus väidetavalt toimus Jeesuse Kristuse ristilöömine. 

Nimi *Kolgata* on eesti piiblikeele mugandus kreeka nimest *Golgotha* Uues Testamendis. Selle aluseks on omakorda arameakeelne nimi, mille kujuks on traditsiooniliselt oletatud *Gûlgaltâ* (kuid on ka teisi variante); piibel tõlgendab seda "pealuu paigana" – kreeka keeles Κρανίου Τόπος (*Kraniou Topos*) ja ladina keeles *Calvariae Locus* (siit ka inglise *Calvary*).

## Viited piiblis ja etümoloogia

Ehkki 6. sajandist saati viidatakse Kolgatale kui mäele ja 333. aastast kui künkale, kirjeldavad evangeeliumid seda lihtsalt kui "paika". Seda on mainitud kõigis neljas kanoonilises evangeeliumis:

: Markuse evangeelium:
:: *Ja nad viisid Jeesuse Kolgata-nimelisse paika – see on
tõlgitult Pealuu paik.*

: Matteuse evangeelium:
:: *Ja kui nad jõudsid paika, mida hüütakse Kolgataks – see tähendab Pealuu paigaks –,*

: Luuka evangeelium:
:: *Ja kui nad tulid sinna paika, mida hüütakse Pealuuks, siis nad lõid Jeesuse sinna risti, samuti kurjategijad – ühe temast paremale, teise vasemale.*

: Johannese evangeelium:
:: *ja ta läks välja, kandes ise oma risti Pealuuasemeks hüütud paika, mida heebrea keeles kutsutakse Kolgataks.*

Nimele on antud ka terve rida teisi seletusi.

## Traditsiooniline asukoht

Kolgata traditsioonilise paiga tegi kindlaks Konstantinoopoli Helena, Rooma keisri Constantinus I ema, 325. aastal. Veidi eemal leidis Helena ka Jeesuse haua koha ning väitis end olevat leidnud Püha Risti. Tema poeg Constantinus ehitas seejärel sinna Püha Haua kiriku.

## Viited
Impulsimomendi jäävuse seadus

**Impulsimomendi jäävuse seadus** on füüsikaseadus, mis ütleb, et ainepunktide isoleeritud süsteemi impulsimoment on ajas muutumatu suurus.

Noetheri teoreem seob impulsimomendi jäävuse seaduse ja ruumi isotroopsuse ehk ruumi sarnasuse igas suunas.

## Vaata ka

* Impulsi jäävuse seadus

## Viited
Keel (anatoomia)

**Keel** (ladina *lingua*) on selgroogsete suuõõneelund.

Keel on paljudel loomadel nii seede-, komplemis- kui ka maitsmiselund. Keel on oluline ka häälitsemisel ja rääkimisel.  

Keele areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Keele abil saab toitu peenestada, mäluda ja alla neelata.

Keele värvus on mitme haiguse sümptom: tavaliselt roosa, võib ta infektsiooni korral minna valgeks.

Keele osad eest tahapoole on:
*keeleots (*apex linguae*)
*keelekeha (*corpus linguae*)
*keelejuur (*radix linguae*). 

## Vaata ka
*kaheharuline keel
*limaskest

## Viited

## Välislingid

*Arne Lepp. "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 346, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
Kirikaed

**Kirikaed** on maa kiriku ümber või kõrval, mis tavaliselt kuulub kirikule või kogudusele. Ajalooliselt on kirik ja seda ümbritsev maa olnud koguduseliikmete pühitsetud matmispaik ning kirikaed **surnuaia** ehk **[[kalmistu]]** sünonüüm.

18.–19. sajandil lõpetati suuremas osas Euroopast vanadesse kirikaedadesse matmine ja kirikute ümber surnuaedade rajamine, seda eelkõige ruumipuuduse tõttu.

Kuna vanemad kirikaiad on sageli püsinud sadu aastaid puutumatult, on neis kujunenud haruldased elukooslused.

## Viited

## Välislingid
Aleksandr Bulõgin (siseminister)

**Aleksandr Bulõgin** (vene keeles Александр Григорьевич Булыгин; 6. august / 18. august 1851 Bulõgino küla, Rjazani kubermang – 5. september 1919 Rjazan) oli keiserliku Venemaa riigitegelane ja siseminister.

Bulõgin on pärit aadliperekonnast, õigeusklik. Tal oli 3340 tiinu maad Rjazani ja Saratovi kubermangus ning maja Moskvas.

Ta lõpetas 1871. aastal Peterburi õigusteaduskooli. Töötas pärast seda justiitsministeeriumis, seejärel uurijana Kiievi kubermangus. 1873. aastal määrati ta erivolitustega ametnikuks Saratovi kubermanguvalitsuse juurde. 1879. aastast töötas ta vanglate peavalitsuse inspektorina.
Tallinna hobuveski

**Tallinna Hobuveski** on Tallinna vanalinnas Renteni torni ja Oleviste kiriku juures Laboratooriumi ja Laia tänava ühinemiskohal, aadressil Lai tänav 47 asuv ümara põhiplaaniga paekivist hoone, mis ehitati asuv 14. sajandil. 

Tallinna Hobuveski on kuulutatud kinnismälestiseks 1996. aastast.

Hoone täpne ehitusaeg ei ole teada, kuid vanim teade veski olemasolust pärineb 1379. aastast, veskit kasutati algselt jahu jahvatamiseks juhul, kui linna vesiveskeid käivitada ei saanud või linna piirati ja vee vool Ülemiste järvest Harju värava juurde vallikraavi oli takistatud ning linnamüüri kaitserajatiste hulka kuuluvad vesiveskid (Harju värava juures Harju, Karja värava juures Karja ja Viru värava juures Viru veski) veepuudusel seisid. Hobuveskit kasutati Liivi sõjas ja ka Põhjasõja ajal.

## Hoone arhitektuur

Hobuveski hoone on ümara põhiplaaniga, ehitatud paekivist ning kujutab endast 16-meetrise läbimõõduga ühekorruselist kellerdatud ehitist. Hobuveski mehhanisme ajasid ringi kaheksa hobust korraga, keda rakendati veotiisli ette nelja paarina. Hoone puitkonstruktsioonid koos veski mehhanismidega hävisid 1757. aasta Oleviste kiriku tulekahjus. Algselt oli hoonel järsk kivikatus, mis oli säilinud veel 17. sajandil; praegune lamedakaldeline telkkatus, mis toetub keskpostile, on rajatud 19. sajandil. 16. sajandi lõpul lisati veski linnamüüripoolsele lääneküljele juurdeehitis, mille põhigabariidid on siiani säilinud. 

## Hoone kasutus
1741. aastal anti lagunenud veski sõjaväele laoruumiks. Veskina töötas hoone 1757. aasta tulekahjuni, hiljem on seda kasutatud Tallinna rae poolt, eelkõige relvahoidlana ja väljarenditava laohoonena. Veskihoone taastati tänapäevani säilinud kujul 1772. aastal. Enne II maailmasõda oli hobuveski kasutusel Oleviste kiriku koguduse surnuvankri kuurina. Oleviste kogudus koosnes põhiliselt sakslastest, kes 1939. aastal umsiedlungi käigus Tallinnast lahkusid. Tollaste seaduste põhjal jäi koguduse vara EELK konsistooriumile.  

Pärast II maailmasõda, 1950. aastate alguses anti hoone üle Tallinna muinsuskaitsele ning hoones asusid sinna kogutud Tallinna Linnamuuseumile kuulunud raidkivide ja teiste muinsuskaitseväärtusega detailide hoidla (ühed põnevamad objektid ekspositsioonist on pärast Tallinna 1944. aasta pommitamist kokku korjatud Vaekoja välisseintel linnakodanikke kujutanud medaljonid).

## Hobuveski tänapäev
2001. aastal ehitis restaureeriti ning oli kavandatud paekividetailide muuseumiks, kuid 2003. aastast sai hoone Tallinna Linnateatri kasutusse, kes avas hoone "Mandragora" etendusega 2003. aasta aprillis ning korraldab hoones teatrietendusi. Samuti korraldatakse hoones üritusi Tallinna Vanalinna päevade raames ja Dominiiklaste Kloostri Muuseumi poolt. 

## Viited

## Välislingid
* Hobuveski
* 
* Tallinna hobuveskit ihaldavad kirik ja linn, Eesti Päevaleht, 27. september 1999 
* Jaanus Kulli, Sajanditevanune hobuveski avab uksed, Õhtuleht, 29. aprill 2003
* Karmen Vettik, Teatrijahu hobuveskist, Äripäev, 29. aprill 2005
* Kadri Kallaste, Hobuveski peidab Tallinna pommitamisest päästetud detaile, Äripäev, 1. juuni 2006
* Hobuveski teatrilava tutvustus Tallinna Linnateatri kodulehel
HC Kehra

**HC Kehra** on Eesti käsipalliklubi. Selle kodusaaliks on Kehra Spordihoone saal.

HC Kehra käsipalliklubi on tulnud 11x Eesti meeste käsipalli meistrivõistluste võitjaks (1993; 1994; 1995; 1996; 1999; 2003; 2004; 2006; 2009; 2012; 2014). 

## Välislingid
*HC Kehra klubi veebileht (vaadatud 27.07.2012)
Starnberg

**Starnberg** on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal Ülem-Baieri ringkonnas, Starnbergi kreisi keskus. Asub 25 km Münchenist edelas Starnbergi järve põhjakaldal.

1226. aastal on Starnbergi kirjalikult esmamainitud nimega Aheim am Würmsee.

Starnbergis on sündinud Adrian Sutil. Seal on elanud Gustav Meyrink ja Jürgen Habermas. 

2007. aastal oli Starnberg elaniku kohta aasta keskmise sissetuleku poolest (26 120 eurot) Saksamaa rikkaim linn.

## Viited

## Välislingid

*Starnbergi koduleht
Sadul (muusika)

**Sadul** on keelpillide osa. Sadulaid on kaks: ülemine ja alumine sadul.

Ülemine sadul on kohas, kus kael läheb üle peaks. Alumine sadul on kohas, kus kõlakast läheb üle sõrmlauaks. Alumine sadul asub roobil ja hoiab pilli keeled üksteisest õigel kaugusel ja sõrmlaua suhtes õigel kõrgusel.
Baker Hughes

**Baker Hughes Incorporated** on maailma suuruselt kolmas naftatootmisteenuste ettevõte Schlumbergeri ja Halliburtoni järel. Ettevõtte peakorter asub Houstonis.

Ettevõte moodustati 1987. aastal Baker Internationali ja Hughes Tool Company ühinemisel.

## Välislingid
* Ettevõtte koduleht
Kõrvalaltar

**Kõrvalaltar** on altar, mis asetseb kirikus lisaks peaaltarile. 

Tavaliselt asuvad kõrvaltarid külglöövides, kuid võivad paikneda ka lihtsalt seina ääres või eraldi külgkabelis.

Eesti kirikutest on kõrvalaltarid näiteks Kuressaare Nikolai kirikus, Keila Mihkli kirikus, Ambla Maarja kirikus ja Pühtitsa Jumalaema Uinumise peakirikus.

## Viited
Vorgašor

**Vorgašor** on alev Venemaal Komi Vabariigis Vorkuta linnaringkonnas.

Vorgašor asutati 1964. aastal söekaevanduse rajamisega seoses.

Alevis asuv kivisöekaevandus kuulub Vorkutaugolile.
Galilei protsess

**Galilei protsess** oli 1610. aasta paiku alanud sündmuste jada, mille käigus Galileo Galilei, kes pooldas Mikołaj Koperniku heliotsentristlikku astronoomiat, sattus konflikti aristotelliku maailmavaatega, mida toetas katoliku kirik.

1610. aastal avaldas Galilei raamatu "Sidereus Nuncius" ("Täheteataja"), mis kirjeldas tema uue teleskoobiga tehtud üllatavaid avastusi. Need ja teisedki avastused paljastasid tõsised raskused senise teadusliku arusaamaga universumi ehitusest, tekitades huvi uute teooriate vastu nagu Koperniku heliotsentrism, mille too oli avaldanud raamatus "De revolutionibus orbium coelestium" 1543. aastal.

Paljud teadlased ründasid teooriat, kuna see oli vastuolus nii Aristotelese maailmamudeli kui ka pühakirjaga. Galilei osalus teoloogiat, astronoomiat ja filosoofiat hõlmanud poleemikas viis inkvisitsioonikohtus 1633. aastal tema süüdimõistmiseni ketserluses. Süüalune mõisteti eluaegsesse vangistusse, mis tegelikult kujunes mitte eriti rangeks koduarestiks.

Ehkki legendi järgi olevat Galilei inkvisitsioonikohtust lahkudes pomisenud endale kindlaks jäädes "Eppur si muove" ("Ta liigub siiski"), ei ole sel lool teadaolevalt kindlat alust.

## Viited
Eesti kunstikoolide loend

*Siin loetletakse Eesti [[kunstikool]]e.*

* Ahtme Kunstide Kool
* Athena Kool
* DAK Kunstikool
* Haapsalu Kunstikool
* Iisaku Kunstide Kool
* Jõelähtme Muusika- ja Kunstikool
* Jõgeva Kunstikool
*Jõhvi Kunstikool
*Kehtna Kunstide Kool
*Kiili Kunstide Kool
*Kiviõli Kunstide Kool
*Kohila Kunstide Kool
*Kohtla-Järve Kunstide Kool
*Kose Huvikool
*Kuressaare Kunstikool
*Lihula Muusika- ja Kunstikool
*Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kool
*Märjamaa Muusika- ja Kunstikool
*Paide Kunstikool
*Puka Kunstikool
*Põltsamaa Kunstikool
*Põlva Kunstikool
*Pärnu Kunstide Kool
*Rae Huvialakool
*Tartu Lastekunstikool
*Toila Muusika- ja Kunstikool
*Viimsi Kunstikool
*Viljandi Kunstikool
*Võru Kunstikool
*Vändra Kunstikool
Reinimaa

**Reinimaa** () on ajalooline piirkond Lääne-Euroopas, peamiselt Saksamaal Reini jõe kallastel. Uuemal ajal on sellest saanud üldisem nimi Saksamaa alade kohta Reini kesk- ja alamjooksul Bingeni linnast Hollandi piirini või Neckari jõest Kölnini. Läänes ulatub Reinimaa Luksemburgi, Belgia ja Madalmaade piirideni; idas hõlmab see vaid linnu, mis asuvad Reini ääres. Üldjoontes kattub see nime tänapäevase kasutusega, välja arvatud Saarimaa.

Kahe maailmasõja vahel tähistas "Reinimaa" kogu okupeeritud ja demilitariseeritud tsooni lääne pool Reini, sealhulgas sillapäid jõe idakaldal. Pärast Prantsuse võimu aluse läänekalda kokkukukkumist 19. sajandi alguses annekteeris Preisi kuningriik saksa- ja hollandikeelsed (Jülich-Cleves-Berg) alad jõe kesk- ja alamjooksul. Preisi valitsus moodustas neist aladest Reini provintsi (tuntud ka *Reini Preisimaa* nime all); see nimi sisaldub tänapäeval Reinimaa-Palatinaadi ja Nordrhein-Westfaleni liidumaa nimedes. Pärast Esimest maailmasõda okupeeris Reinimaa lääneosa Antant, seejärel demilitariseeriti see Versailles' rahulepingu alusel. Saksa armee remilitariseeris Reinimaa 1936. aastal osana diplomaatilisest jõudemonstratsioonist, kolm aastat enne Teise maailmasõja algust.

Piirkonna lõuna- ja idaosa on peamiselt künklikud (Westerwald, Hunsrück, Taunus ja Eifel) ning seda lõhestavad jõeorud, eelkõige Rein ja Mosel. Põhjaosa hõlmab Ruhri org.

Reinimaa suuremate linnade hulka kuuluvad Aachen, Bonn, Köln, Duisburg, Düsseldorf, Koblenz, Krefeld, Leverkusen ja Trier.

## Viited
Reno Laidre

**Reno Laidre** (sündinud 26. juulil 1977) on Eesti poliitik, aastatel 2017–2021 ja uuesti alates 1. juulist 2024 kuni 4. detsembrini 2025 Tartu abilinnapea, endine Tartu maavanem ja Elva linnapea.

## Haridus
Ta lõpetas 1995 Valga Gümnaasiumi matemaatika ja füüsika eriklassi ja 1999 Tartu Ülikooli füüsika erialal. Aastal 2013 sai ta Eesti Maaülikoolist sotsiaalteaduste magistri kraadi ökonoomika ja ettevõtluse erialal. 

Täiendharidus: 

* 2023 *Coaching*’u põhimõtteid arvestava juhtimise meistriklass, EBS Executive Education OÜ
* 2011 Kohaliku omavalitsuse juhtimine (USA õppeprogramm)
* 2007 Juhtimisoskuste parandamise üldkursus (Geomedia erakool)
* 2000 Valla- ja linnasekretäride pädevuskoolitus (EHI Tallinn)

## Töökäik
Laidre oli 2000–2003 Karula abivallavanem, 2003–2005 Rõngu vallavanem ja 2005–2007 Elva abilinnapea. Alates 30. aprillist 2007 kuni 30. maini 2011 oli ta Elva linnapea. 

Ta oli viimane Tartu maavanem alates 1. juunist 2011 13. novembrini 2017. 

Alates 14. novembrist 2017 kuni 16. novembrini 2021 oli Laidre Tartu abilinnapea.  

Alates 16. novembrist 2021 kuni 20. juunini 2024 oli ta Tartu Linnavolikogu aseesimees, 18. juulist 2022 kuni 15. septembril 2022 oli ta esimehe kohusetäitja. 

Laidre kuulub Eesti Reformierakonda alates 27. aprillist 2001.

17. novembril 2014 keskkonnaministri kohale asunud Mati Raidma asendusliikmeks oleks pidanud saama Tartu maavanema ametit pidanud Laidre, aga 18. novembril 2014 loobus ta oma mandaadist ja tema asemel sai 19. novembril 2014 Riigikogu liikmeks Kalmer Lain. 

Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 443 häält ning ei osutunud valituks.

2022-2024 oli ta MTÜ Tartu Regiooni Energiaagentuuri juhatuse liige. 1. juulil 2024 sai temast Tartu abilinnapea sotsiaalabi ja tervishoiu valdkonnas.

## Seisukohavõtte
Reno Laidre on seisnud ligipääsetavuse eest, muuhulgas selle eest, et Tartu Raudteejaam oleks ligipääsetav. Ta on vedanud koroonaajal Tartu linna alates 2021 kehtiva üldpalneeringu koostamist. Linnavolikgu poolt 2021. a sügisel vastu võetud üldplaneeringuga kavandati suurel hulgal ehitusõigust nii elamutele kui ärihoonetele. Loodi ühiskondlik kokkulepe ülelinnaliseks rattateede võrgustiku rajamiseks ning kiideti heaks võimalus Siuru rajamiseks kesklinna.

Ta on kaitsnud hooldereformi, seisnud hea üldhooldusteenuse kättesaadavuse eest, olnud vastasseisus riigiga nii erihoolekande teenuse kättesaadavuse parendamiseks kui üldhooldusteenuse õiglasemaks rahastamiseks.

## Isiklikku

On osalenud paljudel erinevatel spordivõistlustel, harrastab käia jõusaalis, tegeleb kalandusega, mängib discgolfi. 2025. aasta Eesti Talvistel Discgolfi Meistrivõistlustel sai 6. koha. 

Reno Laidre on Eesti Kaitseväe reservväelane, talle on omistatud nooremleitnandi auaste.

Oli üks 2002. aasta 15st Balti robinsonist Malaisias. On valmistanud mitmekäigulise õhtusöögi telesaates “Õhtusöök viiele”

## Tunnustus
* 2009 Lõuna Politseiprefektuuri teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* CV Tartu maavalitsuse lehel
Viimsi Kunstikool

**Viimsi Kunstikool** on kunstikool Viimsi vallas Harju maakonnas.

Kool tegutseb 1977. aasta sügisest ja annab eelhariduse kunstialase elukutse õppimiseks.

Õpetus toimub kunstikoolide üleriigilise õppekava kohaselt. Kool pakub traditsioonilist kunstiharidust, mis sisaldab algtõdesid joonistamisest, maalimisest, kompositsioonist, vormiõpetusest (skulptuurist) ja kunstiajaloost.

Kooli esimene direktor oli Tõnis Soop.

Viimsi Kunstikooli esimene nimi oli S. M. Kirovi nimelise Näidiskalurikolhoosi Lastekunstikool, vahepeal OÜ Esmar Kunstikool.

Kaua aega töötati oma majas Rohuneeme mnt 5. Lapsi tuli juurde, maja jäi kitsaks ja kool kolis 1985. aastal Männi tee 2 hoone ühte tiiba. Alates 2007. aasta maist kuni 2021. aasta augustini asuti Miiduranna külas aadressil Madise tee 2. Kunstikooli direktor oli Elle Soop. 

Vahepealsel ajal õpiti Viimsi Äritares. Alates 2022. aasta sügisest asub kool Viimsi Artiumis. Direktor on Matti Vainio. 

## Välislingid
* Kooli koduleht
Suzanne McLeod

**Suzanne McLeod** on Suurbritannia õudusulmekirjanik. 

## Teosed eesti keeles
### Loitsumurdjad.com sari
* "Vere magus lõhn" – *The Sweet Scent of Blood*, 2008; eesti keeles: Varrak 2011

## Viited

## Välislingid
*Suzanne McLeodi blogi
*Suzanne McLeod. Good Reads
Katrina Kalda

**Katrina Kalda** (sündinud 1980 Tallinnas) on eesti päritolu prantsuse kirjanik.

Ta õppis kirjandust Lyoni Kõrgemas Normaalkoolis (*École Normale Supérieure de Lyon*).

## Looming
* "Eesti romaan" – *Un Roman estonien*, 2010; eesti keeles: Varrak, 2011
* "Jumalate aritmeetika" – *Arithmétique des dieux*, 2013; eesti keeles: Varrak, 2013
*"Maa, kus puudel pole varju" – *Le pays où les arbres n'ont pas d'ombre*, 2016; eesti keeles: Varrak, 2017

## Artiklid
* Florent Georgesco. RL 48. La rentrée littéraire. Entretien avec Katrina Kalda. Blog de La Revue littéraire, 16 août 2010
* Joffrey Bollée. Katrina Kalda en quatre questions. LEXPRESS.fr, 09. september 2010
* "Eesti romaan" Prantsusmaal. Varraku raamatublogi, 1. september, 2010
* Heili Sibrits. Katrina Kalda, uus Sofi Oksanen? Postimees, 30. september 2010
* Kaarel Kressa. Katrina Kalda: traumakirjandus pole minu tee, sest vastutus on suur. Eesti Päevaleht, 25. veebruar 2011

## Viited

## Välislingid

* Suursaadiku kõne Katrina Kalda kirjandusõhtul Prantsuse Instituudis. Ambassade de France en Estonie, 22. veebruar 2011
* Katrina Kalda. Triinu Tamm. Saade "Loos on asju". Vikerraadio, 15. mai 2011
* Katrina Kalda. HeadRead 2011
Juri Tjulin

**Juri Tjulin** (vene keeles *Юрий Николаевич Тюлин*; 14. detsember / 26. detsember 1893 Tallinn – 8. mai 1978 Moskva) oli vene muusikateadlane, muusikapedagoog ja helilooja.

Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. 1917. aastal lõpetas ta Petrogradi Konservatooriumi kompositsiooni erialal ja Petrogradi Ülikooli.

Aastatel 1925–1967 töötas ta õppejõuna Leningradi Konservatooriumis, 1935. aastast professorina. 1937. aastal kaitses ta kunstiteaduste doktori väitekirja.

1967. aastast elas Moskvas. Aastatel 1970–1975 töötas ta Gnessinite nimelises Muusikapedagoogika Instituudis professor-konsultandina, 1976. aastast oli Moskva Konservatooriumi professor.

## Tunnustus
*1957 Vene NFSV teeneline kunstitegelane

## Välislingid
*http://dic.academic.ru/dic.nsf/bse/142069/%D0%A2%D1%8E%D0%BB%D0%B8%D0%BD
Võsakannike

**Võsakannike** (*Viola riviniana*) on kannikeseliste sugukonda kannikese perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.

Taime kõrgus sõltuvalt kasvukohast 2-20 cm, puhmiku laius kuni 15 cm. Helelillad või helesinised õied puhkevad varakevadel. Õied on umbes 2 cm pikad, enamasti valkja kannusega. Lehed pikarootsulised, munajassüdajad, pehmed. Abilehed süstjad, servadel pikalt narmastunud. Viljaks piklikmunajas kupar.

Kasvukohaks segametsad ja puisniidud. Eestis sage.

## Välislingid
*