open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leili ja Medžnun (ooper)

**"Leili ja Medžnun"** on Aserbaidžaani helilooja Üzeyir Hacıbəyovi neljavaatuseline ooper. See põhineb 16. sajandi poeet Muhammad Fuzuli kirjutatud poeemil "Leili ja Medžnun". Traagilise armastusloo võttis luuletaja araabia legendist, mille esimest korda pani kirja 12. sajandi teisel poolel Pärsia poeet Nizami Ganjavi. Hiljem on sama legendi kasutanud veel paljud luuletajad paljudes maades.

Ooper räägib õnnetust armastusest. Leili ja Geis armastavad teineteist piiritult. Geis läheb armastusest hulluks ja teda hakatakse kutsuma Medžnuniks, mis tähendab hullumeelset. Leili vanemad ei anna oma tütart hullule naiseks, mispeale Medžnun läheb erakuna kõnnumaale elama. Vanemad annavad Leili rikkale mehele, kuid Leili on lohutamatu ja sureb igatsusest Madžnuni järele. Medžnun tuleb Leili hauale ja sureb seal ka ise.

Ooperi esmaettekanne toimus 12. jaanuaril 1908 Bakuus Tagijevi teatris. See oli esimene Aserbaidžaani ja islamimaailma ooper.

Ooper saavutas erakordse populaarsuse. Aserbaidžaanis etendati seda 30 aastat järjest igal hooajal. 1913. aastal lavastati seda autori kodulinnas Šušas, mis asub Mägi-Karabahhis. Väljaspool Aserbaidžaani lavastati seda ooperit kõigepealt Thbilisis, seejärel Venemaal ja Ukrainas, Türgis ja Iraanis, Turkmeenias ja Usbekistanis.

1996. aastal valmis Aserbaidžaanis ooperi põhjal kaheosaline ooperfilm "Leili ja Medžnun". 2013. aastal valmis samanimeline üheosaline ooperfilm.
Pseudolaticauda

**Pseudolaticauda** oli laisabalaste alamasugukonna maoperekond, millesse liigitati üksainus maoliik    
*[[Pseudolaticauda semifasciata]]* (Reinwardt *in* Schlegel, 1837).

*Selles artiklis on kasutatud hollandikeelset artiklit [[:nl:Pseudolaticauda]] seisuga 2.05.2015.*
Apollonios Tyanast

**Apollonios Tyanast** (u 40 - 96/98; ladina keeles **Apollonius**) oli vanakreeka filosoof, uuspütaagorlane, arst ja maag. 

Flavius Philostrates (u 170-245/249) kirjutas raamatu "Apolloniose elu".

Apoloonios uuendas uuspütagoorlust, luues enda filosoofiakoolkonna ja õpetuse. Ta reisis Türgis, Paabelis, Iraanis, Indias ja Egiptuses. Ta tundis gümnosoofide, maagide ja braahmanite õpetusi. Elas õpilase Damisega Ephesoses ja Nero valitsuse ajal (54-68) 8 õpilasega Roomas. Ajal kui teisi filosoofe vaenati, lubas Nero konsul Telesimus Apolloniosel olemasolevate templiriituste uuendamist. Aga pidid ka nemad Roomast põgenema Egiptusesse. Aleksandrias sõbrunes Vespasianusega, kes oli hiljuti maha surununud juutide mässu ja sai Rooma imperaatoriks (69-79). Apollonios rajas Ephesusse kooli ja suri ilmselt Nerva valitsemise ajal, aastatel 96-98.

Tema kuulsus filosoofina oli nii suur, et Tyanasse ehitati tema auks pühamu ja templites üle kogu maailmariigi püstitati tema kujusid. 3. sajandi lõpul vaenulikus võitluses kristlaste ja hellenistide vahel püüdsid Efesose ja Väike-Aasia õpetlased Apollonios Tyanast teha Jeesus Natsareenile võistlejat. Apoloniosele püstitati palju templeid ja pühamuid. Loodi ja levitati lugusid tema imetegudest kurjade vaimude (*[[lamia]]*) üle.

Diocletianuse valitsemise ajal kasutas provintsikuberner Hierocles Flavius Philostratese raamatut "Apolloniose elu" kristlaste vastaseks propagandaks ja alustas vaenuliku vaidluse kristlaste ja hellenistide vahel. Eusebios kirjutas vastuseks Hieroclese kõnele, et Apolloonios on petis ja tema võimed on kurjadest vaimudest.

Varem ajaloos Apolloniose samastamine Torio surilinal oleva kujutisega, apostel Pauluse või Jeesus Natsareeniga on ekslikud.

## Vaata ka
* Hellenistlik kirik
Paala kolhoos

**Paala kolhoos** oli kolhoos Viljandi rajoonis Suure-Jaani külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Reegoldis. Kolhoosi pindala oli 3900 ha.

Kolhoosi põhiliseks tootmisharuks oli loomakasvatus. Lisaks tegeleti kasvuhoonetes kurgikasvatusega.

## Viited
Robert Pszczel

**Robert Pszczel** (sündinud 24. septembril 1962 Varssavis) on Poola diplomaat ja poliitik. Ta oli aastatel 2010–2015 Moskva NATO Infobüroo direktor.

Pszczeli kinnitusel saab 90% venelastest uudiseid riiklike teabekanalite vahendusel ning võib väita, et Venemaale on naasnud vanad külma sõja aegsed müüdid.

Pszczel on abielus, peres on kaks last.

## Viited

## Välislingid
* NATO Moskva Infobüroo Twitteri leht 
* Tom Balmforth. Kas maailma halvim amet? Kohtuge NATO saadikuga Venemaal. Vabadusraadio, 30. aprill 2015 (*inglise keeles*)
* NATO on valmis aitama kaasa uute ohvrite vältimiseks Ukraina kaguosas. Postimees, 9. oktoober 2014
* Robert Pszczel, How NATO is perceived in Russia (or lessons in optimism). NATO Review (*inglise keeles*)
Asipovičy

**Asipovičy** (poola keeles *Osipowicze*, transkribeerituna **Assipovitšõ**) on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Asipovičy rajooni halduskeskus. Linna läbib Liibavi–Romnõ raudtee, sealt hargnevad raudteed ka Baranavičy ja Mahiloŭ suunas. Asipovičy asub Mahiloŭ linnast 136 kilomeetri kaugusel, merepinnast 126 meetri kõrgusel.

Haridust annavad neli keskkooli, valgevenekeelne gümnaasium, kutsekool, internaatkool, spordikool, kunstikool ja kutseharidust andev kolledž. Linnas on kaks kino. Asipovičys tegeletakse masinaehitusega, seal on toiduainetööstus, linnas töödeldakse ka puitu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, aastal 1826 ehitatud õigeusu kirik ja XX sajandi alguse arhitektuur (raudteejaam, veetorn).

Asipovičyst läänes asub Valgevene relvajõudude laskepolügoon. Lisaks Asipovičy raudteejaamale asub linna piirides veel Jubilejny raudteejaam.

## Ajalugu

Asipovičyt on esimest korda mainitud XVIII sajandil. Toona kuulus see Słucki kihelkonda.

Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Asipovičy hakkas kuuluma Minski kubermangu. Küla kuulus Radziwillidele. Raudtee avamisel aastal 1872 rajati sinna raudteejaam. Seejärel rajati sinna kaks saekaatrit ja veski, avati postkontor. Sealne raudteejaam oli Rudzienski jaama ja Babrujskis asuva jaama järel 1880. aastatel Liibavi–Romno raudteel kaubakäibelt kolmas raudteejaam. Käibele aitas kaasa ka Słucki suunas viiva kitsarööpmelise haruraudtee rajamine, mille järel Asipovičy jaam kerkis käibelt teisele kohale.

Aastal 1897 oli praeguse linna kohal kolm samanimelist asulat: raudteejaam, alevik ja küla. Seejärel liideti need ühiseks Asipovičy aleviks. Aastal 1900 avati seal tikuvabrik, aastal 1909 telegraafijaam, aga aastal 1910 hakati seal tootma tõrva. Ka avati seal XX sajandi alguses depoo. 

Aastal 1920 läks Asipovičy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1927 valmis seal õlivabrik, sinna rajati ka masina-traktorijaam. Linn sai asulast aastal 1935.

Enne Teist maailmasõda elas linnas 1694 juuti, nad moodustasid linna elanikkonnast 12,34%. Pärast linna okupeerimist rajati sinna geto, mis aastal 1942 likvideeriti. Aastal 1944 sai Asipovičyst rajoonikeskus. Sealne õigeusu kirik pärineb aastast 1946, mil see viidi sinna Zborski külast.

## Pilte

Pilt:Assipowitschy657.JPG|Asipovičy
Pilt:Asipovitšy railway station 1.jpg|raudteejaam
Pilt:Asipovitšy church 3.jpg|Asipovičy katoliku kirik
Pilt:Asipovitšy church 2.jpg|Asipovičy õigeusu kirik
Pilt:Ghetto Osipovichi 4a.jpg|Asipovičy geto tänapäeval
Pilt:Asipovitšy admin building 1.jpg|Rajoonivalitsuse hoone


## Tuntud elanikke
*Nina Kamienskaja – valgevene ajaloolane
*Barys Majstrenka – valgevene sõjaväelane
*Georgi Špak – Vene poliitik
*Uładzimir Krukoŭski – valgevene kunstnik
*Zinovij Harelik – Valgevene sõjaväelane
*Juryj Daraškievič – valgevene maalikunstnik
*Fjodor Krõlovitš – nõukogude partisan

## Viited

## Välislingid

*Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
*Fotod linnast
*Linn YouTube'is
*Teine video linna ja Jalizava alevi kohta
Kansan Uutiset

**Kansan Uutiset** (*Rahva Uudised*) on Helsingis ilmuv soomekeelne ajaleht, Vasakliidu häälekandja. 

Ajaleht hakkas ilmuma 1957. aastal, kui ühendati Soome Kommunistliku Partei häälekandja Työkansan Sanomat ja Soome Rahva Demokraatliku Liidu häälekandja Vapaa Sana. Nende parteide ühine häälekandja oli Kansan Uutiset kuni 1990. aastani, mil ajalehest sai Vasakliidu häälekandja.

Kuni 2009. aasta septembrini ilmus ajaleht neli korda nädalas, seejärel kord nädalas. Ajalehe peatoimetaja on Jussi Virkkunen.

## Välislingid
*Ajalehe koduleht
Lauluveljed

**Lauluveljed** oli Kirovi kalurikolhoosi meesansambel. 

Ansambel asutati 1962. aastal.

Ansambli juhatajad olid Aile Pajur (1962), Enn Oja (1962–1970) ja Uno Naissoo (1970–1976).

Ansambel lõpetas tegevuse 1976. aastal.

## Koosseis
*Kalju Kattai – I tenor
*Heiki Kreek – I tenor
*Rein Rätsep – I tenor
*Endel Vanatalu – I tenor
*Hans Kadak – II tenor
*Artur Lepik – II tenor
*Ilmar Pääslane – bariton
*Jukk Reintam – bariton
*Harri Tamberg – bariton
*Kalju Kilk – bariton
*Kalju Kivi – bass
*Paul Palk – bass
*Udo Simanson – bass
*Helle Levandi – klaver
*Tiiu Tamm – klaver
*Raivo Tammik – klaver

## Viited
Pohjolan Sanomat

**Pohjolan Sanomat** (*Põhjala Sõnumid*) oli Soomes Lapi maakonnas Kemis ilmunud soomekeelne ajaleht. Pohjolan Sanomatel olid kontorid Kemis ja Tornios. Ajaleht ilmus viiel päeval nädalas.

Ajaleht asutati 1915. aastal. 1918–1964 oli Pohjolan Sanomat Maaliidu ja alates 1964. aastast selle järglase Soome Keskerakonna häälekandja. Alates 2001. aastast oli Pohjolan Sanomat sõltumatu ajaleht. 

Ajaleht lõpetas ilmumise 2017. aasta aprillis.

Ajalehe viimane peatoimetaja aastatel 2014–2017 oli Maria Jauho.

## Viited

## Välislingid
*Ajalehe koduleht
Admiral (ansambel)

**Admiral** oli eesti instrumentaalansambel.

Ansambel asutati 1976. aastal ja see tegutses Eesti Reklaamfilmi juures. Ansamblit juhatas Kustas Kikerpuu. 
Ansambli koosseisus mängisid (osalt erinevatel aegadel) Tõnu Sal-Saller, Tiit Varts, Ain Varts, Tõnis Kõrvits, Rein Roos, Peep Ojavere, Uno Saviauk, Hendrik Nagla, Avo Joala, Ants Laas ja Andi Villenthal. Ansambel lõpetas tegevuse 1982. aastal. 

5. mail 2019 tulid ansambli elusolevad liikmed kolmeks looks Tõnu Sal-Salleri 80. sünnipäevaks kokku. Esineti Riisipere kultuurimajas. Lood olid "Sa äratasid luiged minus lendu" ja "Suudlused soolaste huultega". Lisaks saadeti "Sünnipäeva laulu", mille esitas Laura Maria Hunt. 

## Viited

## Välislingid
*Ansambli Admiral fotd ERR fotoarhiivis
Asipovičy rajoon

**Asipovičy rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1955 km². 2009. aasta seisuga elas seal 52 447 inimest.

Rajoon moodustati 17. juulil 1924, likvideeriti 25. detsembril 1962 ja moodustati uuesti 6. jaanuaril 1965.

Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Darahanava, Dryčyni, Hradzianka, Jasieńi, Łapičy, Lipień, Pratasievičy, Svisłači ja Viaźzie külanõukogu.

Halduskeskus on Asipovičy linn, teised suuremad asulad on Jalizava ja Tatarka alevid ning Svisłač ja Hradzianka. Rajoonileht kannab nime *Асіповіцкі край*.


Ghetto Krynki 2a.jpg|Krynki
Lipen.jpg|Lipień
Jalizava 02.JPG|Jalizava
Bjarezina within Asipovitšy Summer2009.jpg|Biarezina jõgi


Rajooni suurim jõgi on Biarezina, teised suuremad jõed on Pcič ja Svisłač. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150 meetri kõrgusel. Kõrgeim punkt asub Pratasievičy küla lähistel ja ulatub 207, madalaim aga 136 meetrit üle merepinna (Biarezina orus).

2009. aasta seisuga oli elanikest 87,07% valgevenelasi, 9,58% venelasi, 2,12% ukrainlasi ja 1,23% oli teistest rahvustest. 51,95% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 46,04% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 20,39% elanikke, vene keelt aga 76,04%.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Infot rajooni kohta (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Marek Borowski

**Marek Stefan Borowski** (sündinud 4. jaanuaril 1946 Varssavis) on Poola poliitik.

Ta oli Poola Seimi spiiker 19. oktoobrist 2001 kuni 20. aprillini 2004.

18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Seimi spiikrina.

## Viited
Marek Siwiec

**Marek Maciej Siwiec** (sündinud 13. märtsil 1955 Piekary Śląskies) on Poola poliitik.

Ta on olnud Poola presidendi julgeolekunõunik.

18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi julgeolekunõunikuna.

## Viited
Česlovas Juršėnas

**Česlovas Juršėnas** (sündinud 18. mail 1938 Panižiškės) on Leedu ajakirjanik ja poliitik.

Ta sündis Panižiškės (praeguse haldusjaotuse järgi Ignalina rajoonis Utena maakonnas). Ta lõpetas aastal 1955 kuldmedaliga Ignalina keskkooli. Aastal 1960 lõpetas ta ajakirjanikuna Vilniuse Riikliku Ülikooli ja aastal 1973 Leningradi Kõrgema Parteikooli.

Ta on olnud Leedu Seimi esimees ja esimene aseesimees.

4. oktoobril 2004 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Leedu Seimi esimese aseesimehena.

## Viited
Leszek Balcerowicz

**Leszek Henryk Balcerowicz** (sündinud 19. jaanuaril 1947 Lipnos) on Poola põllumajandusteadlane ja poliitik.

Ta oli Poola rahandusminister 12. detsembrist 1989 kuni 23. detsembrini 1991 ja 31. oktoobrist 1997 kuni 8. juunini 2000.

18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola endise rahandusministrina.

## Viited
Üzeyir Hacıbəyov

**Üzeyir Hacıbəyov** (ka Uzeir Gadžibekov, 18. september (5. september vkj) 1885 Ağcabədi – 23. november 1948 Bakuu) oli Aserbaidžaani helilooja, pedagoog ja ühiskonnategelane.

## Ooperid
*"Leili ja Medžnun" (1907; esmaettekanne 12. jaanuaril 1908 Bakuus Tagijevi teatris)
Karl Aavik

**Karl Aavik** (25. mai 1913 – 27. august 2009) oli eesti klarneti- ja saksofonimängija.

Ta õppis klarnetit 1930. aastast eraviisiliselt Aleksander Kirikali juures.

1935. aastal jätkas õpinguid Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klarnetiklassis, 1938. aastast õppis samas altsaksofoni, kuid konservatoorium jäi lõpetamata. 

1930. aastate lõpus mängis Aavik ansamblites Dancing Travellers, Bi-Ba-Bo, Kuldne 7 ja Merry Pipers. Ta oli Eesti esimesi džässiimprovisaatoreid.

Aastatel 1941–1944 mängis ka Tallinna politseiorkestris.

Pärast 1945. aastat mängis bigbändis Mickeys, Uno Naissoo juhatatud džässiansamblis Metronoom, svingansamblis Swing Club, Eesti Televisiooni ja Raadio Estraadiorkestris, bigbändis Kalev, Kaitseliidu puhkpilliorkestris ja mujal.

Karl Aavik on maetud Rahumäe kalmistule.

## Isiklikku
Tema isa oli Juhan Aavik.

## Viited
Leszek Miller

**Leszek Cezary Miller** (sündinud 3. juulil 1946 Żyrardówis) on Poola poliitik. Ta oli 19. oktoobrist 2001 kuni 2. maini 2004 Poola peaminister.

18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Vabariigi peaministrina.

## Viited
Longin Pastusiak

**Longin Hieronim Pastusiak** (22. august 1935 Łódź – 10. jaanuar 2025 Varssavi) oli Poola poliitik, ajaloolane ja politoloog.

Ta oli 20. oktoobrist 2001 kuni 18. oktoobrini 2005 Poola Senati spiiker.

18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.

## Viited

## Välislingid
Kazimierz Sosnkowski

**Kazimierz Sosnkowski** (19. november 1885 Varssavi – 11. oktoober 1969 Arundel, Québec) oli Poola sõjaväelane, poliitik ja vabadusvõitleja.

1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk, tunnustades tema tööd kindralina. 1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.

## Viited
Joachim Gauck

**Joachim Wilhelm Gauck** (sündinud 24. jaanuaril 1940 Rostockis) on saksa poliitik, publitsist, vaimulik.

18. märtsist 2012 kuni 18. märtsini 2017 oli ta Saksamaa Liitvabariigi liidupresident.

24. mail 2005 anti talle kui massirepressioonide uurijale Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk .

9. juulil 2013 anti talle kui Saksamaa liidupresidendile seoses riigivisiidiga Eestisse Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk .

Alates 2000. aastast on tema elukaaslane Daniela Schadt.

## Viited
Mieczysław Gocuł

**Mieczysław Gocuł** (sündinud 21. mail 1963 Choszcznos) on Poola sõjaväelane (kindralleitnant).

18. märtsil 2014 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola kindralstaabi ülemana.

## Viited
Utria dessandi mälestussammas

**Utria dessandi mälestussammas** on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Udria külas asuv mälestusmärk, mis püstitati 1919. aasta Utria dessandi mälestamiseks. Sammas on arvele võetud ajaloomälestisena. 

Sammas avati 30. juulil 1933.

## Vaata ka
*Utria hõbepärg ja aukiri (avati 1919, Udria koolimaja seinal)
*Utria dessandi mälestustahvel‎ (maabumiskohas; avati 1939)

## Viited

## Välislingid
*
Sininõmme Vabadussõja mälestussammas

**Sininõmme Vabadussõja mälestussammas** on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Peeterristi külas Sininõmme kalmistul asuv mälestusmärk. See on arvele võetud ajaloomälestisena. 

Sammas avati 16. juulil 1933.

## Viited

## Välislingid
*
Manny Pacquiao

**Emmanuel Dapidran Pacquiao** (sündinud 17. detsembril 1978 Kibawes) on Filipiinide poksija.

Ta on ainus, kes on võitnud maailmameistrivõistlused kaheksas erinevas kaaluklassis. Tema arvel on 57 võitu, kuus kaotust ja kaks viiki.

Ta on tegelenud ka korvpalli ja näitlemisega.

2010. aastast on ta Filipiinide Kongressi liige.

2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial oli ta Filipiinide lipukandja.

Septembris 2021 teatas Manny Pacquiao oma kandidatuurist 2022. aasta presidendivalimistele.

## Viited
Kalju Ruuven

**Kalju Ruuven** (3. detsember 1919 Võrumaa – 30. aprill 1996 Otepää) oli eesti näitejuht.

Õppis Linnamäe algkoolis, hiljem Otepääl käsitööd.

Alustas teatritegevust harrastusnäitlejana Vana-Otepää näiteringis. Mõne aja pärast sai kultuurimaja ja näiteringi juhatajaks.

1957. aastal asutas Otepää Rahvateatri ja juhatas selle tööd kuni surmani 1996. aastal.

Mängis Teele isa filmis "Suvi" (1976), tegi episoodiliselt kaasa telemängufilmis "Tants aurukatla ümber".

## Tunnustus
*1962 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
*1995 Eesti Vabariigi kultuuripreemia

## Viited
Vaike Vahi

**Vaike Vahi** (9. mai 1928 Alūksne – 28. detsember 1998 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Juba algkoolis õppides käis klaveritundides Tallinna konservatooriumi õppejõu Aino Kõrbi juures, hiljem Erika Franzi juures. Aastatel 1946–1951 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Bruno Luki klaveriklassis. Töötas õpingute kõrvalt professor Aleksander Arderi lauluklassis klaverisaatjana.

1948–1952 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister. 1952–1978 töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kontsertmeistrina, 1971. aastast oli ühtlasi Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeistriklassi õppejõud. 1977. aastast dotsent.

## Isiklikku
Ta oli abielus Kaljo Alakülaga, nende lapsed on telesaatejuht Ruth Alaküla ja laskur Kristjan Alaküla.

Vaike Vahi on maetud Metsakalmistule.

## Tunnustus
* 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Kirjandus
* Kaljo Alaküla. Jutustus Eestimaa naisest Vaike Vahist. Tallinn, 2001.
Kriukai

**Kriukai** on alev Leedus Joniškise rajoonis, Kriukai valla halduskeskus. Alev asub Sesava jõe kaldal.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1792 püstitatud katoliku kiriku kellatorn ja Kriukai kabel.

Alevi järgi on nime saanud Volhovi lademe Kriukai kihistu.

## Ajalugu

Kriukai alad kuulusid XI–XIII sajandil semgalite Upmale muinasmaakonda. Küla on esimest korda nimetatud aastal 1586. Aastal 1793 õnnistati sisse sealne kirik. Kuni aastani 1842 kuulus küla Žemaitija piiskoppidele. Aastal 1936 põles sealne kirik maha.

XX sajandi alguses oli Kriukais ka suur juudi kogukond, sealt on pärit USA juudi rahvusest poliitik Hillel Kook. Aastal 1941 lasksid Saksa okupatsiooniväed asula lähedal metsas maha 200 sealset juuti. Pärast sõda tegutsesid Kriukai ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kriukai kohaliku kolhoosi keskasula.

## Pilte


Kriukai.jpg|Kriukai
Kriukai_koplycia.JPG|Kriukai kabel
Kriukai_varpine.JPG|Kriukai kiriku kellatorn


## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
Venemaa narkopolitsei

**Venemaa Föderatsiooni Narkootikumide Ringluse Kontrolli Föderaalteenistus** (vene keeles *Федеральная служба Российской Федерации по контролю за оборотом наркотиков*, lühendatult *ФСКН России*) ehk **Venemaa narkopolitsei** oli Venemaa täitevvõimu organ, mille ülesandeks oli narkootikumide käitlemise, levitamise ja kasutamise vastu suunatud riikliku poliitika väljatöötamine ja rakendamine.

2003. aasta 11. märtsil moodustatud organ kandis nime "Venemaa Föderatsiooni Narkootikumide Ringluse Kontrolli Föderaalteenistus" alates 2004. aasta 28. juulist. Narkopolitsei juhiks oli alates 2008. aasta 15. maist kindralpolkovnik Viktor Ivanov.

5. aprilli 2016. aasta korraldusega saadeti Venemaa Föderatsiooni Narkootikumide Ringluse Kontrolli Föderaalteenistus laiali ning töötajad viidi üle siseministeeriumi alluvusse.

## Viited

## Välislingid

* Venemaa narkopolitsei YouTube'i kanal
Wiktor Woroszylski

**Wiktor Woroszylski** (8. juuni 1927 Hrodna – 13. september 1996 Varssavi) oli juudi päritolu Poola kirjanik ja tõlkija.

Wiktor Woroszylski oli pärit assimileerunud juudi perekonnast, ta isa oli arst. Saksa okupatsiooni ajal elas Wiktor Woroszylski võltsitud dokumentidega Hrodnas, töötades tislerina. 1945. aastal repatrieerus ta Lódźi ja astus Lódźi Ülikooli, kus lühikest aega õppis meditsiini ning seejärel poola filoloogiat. Samuti sai temast Poola Töölispartei liige.

1947. aastal kolis Woroszylski Varssavisse. 1948. aasta lõpust kuni 1951. aastani elas Szczecinis. 1952–1956 õppis ta Moskvas Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis aspirantuuris.

Nikita Hruštšovi ettekanne isikukultusest ja selle tagajärgedest NLKP XX Kongressil 1956. aasta veebruaris avaldas Woroszylskile sügavat muljet. Ungari ülestõusu ajal viibis ta Budapestis. Nende sündmuste mõjul hakkas oma endistest kommunistlikest vaadetest lahti ütlema ning muutus üha enam režiimikriitiliseks. 1966. aastal astus ta Poola Ühendatud Töölisparteist välja. 1970. aastatel oli ta seotud demokraatliku opositsiooniga. Pärast sõjaseisukorra kehtestamist Poolas 13. detsembril 1981 oli ta lühikest aega interneeritud.

Wiktor Woroszylski töötas mitme kirjandusajakirja toimetajana. Ta oskas hästi vene keelt ja oli vene kirjanduse hea tundja. Ta tõlkis poola keelde paljude vene kirjanike teoseid.

Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Wiktor Woroszylski lasteraamat "Sinustki võib saada indiaanlane" (poola keeles "I ty zostaniesz Indianinem", 1960, tõlkija Aleksander Kurtna).

## Viited
Stephen Rea

**Stephen Rea** (sündinud 31. oktoobril 1946 Belfastis) on iiri teatri- ja filminäitleja.

Stephen Rea on näidelnud muu hulgas filmides "Intervjuu vampiiriga" (1994), "Michael Collins" (1996), "V nagu veritasu" (2005) ja "Breakfast on Pluto" (2005). 

Suurepärase osatäitmise eest filmis "The Crying Game" kandideeris ta 1993. aastal parima meespeaosatäitja Oscarile ja Briti Akadeemia auhinnale.
Ivan Chrucki

**Ivan Famič Chrucki** (valgevene Іван Хруцкі; vene Иван Хруцкий; 8. veebruar (27. jaanuar vkj) 1810 – 26. jaanuar (13. jaanuar vkj) 1885) oli valgevene maalikunstnik.

### Galerii

Pilt:Khrutsky-Still-life.jpg|
Pilt:Khrutsky14.jpg|
Pilt:Фрукты Хруцкий.jpg|
Pilt:Нацюрморт з грыбамі і рыбай. 1839 г.jpg|
Pilt:Vilnia, Kalvaryja. Вільня, Кальварыя (J. Chrucki, 1844-49).jpg|
Pilt:To holy place by I.Khrutsky (1840s, GTG).jpg|


## Välislingid
David Tuhmanov

**David Tuhmanov** (vene keeles Давид Фёдорович Тухманов; sündinud 20. juulil 1940 Moskvas) on vene helilooja.

David Tuhmanovi isa armeenia rahvusest Fjodor Tuhmanov oli insener, ema Vera Karasjova oli muusik ja helilooja. Muusikaga hakkas David Tuhmanov tegelema juba varases lapsepõlves. Muusikakoolis õppis ta klaveriklassis. 1958. aastal astus David Tuhmanov Gnessinite-nimelisse Riiklikusse Muusikapedagoogilisse Instituuti, mille kompositsiooniklassi ta lõpetas 1963. aastal. Pärast instituudi lõpetamist kutsuti David Tuhmanov ajateenistusse, ta oli Nõukogude Armee Aleksandrovi nimelises Laulu- ja Tantsuansamblis orkestrijuht.

Laulukirjutamist alustas David Tuhmanov 1960. aastatel. Ta kirjutas nii estraadilaule kui ka patriootilisi laule. Tuhmanovi laule on esitanud paljud populaarsed lauljad, nende hulgas ka Jaak Joala ja Tõnis Mägi. 

Tuhmanovi tuntuim laul on "Võidupäev" (vene keeles "День Победы"), mis on loodud 1975. aastal Suures Isamaasõjas saavutatud võidu 30. aastapäeva puhul. Selle laulsid kuulsaks Jossif Kobzon ja Lev Leštšenko. 

Aastatel 1991–1997 elas David Tuhmanov Saksamaal, kuid pöördus seejärel Venemaale tagasi. Alates 2005. aastast elab David Tuhmanov Iisraelis.

### Tunnustus
2000. aastal sai ta Venemaa Föderatsiooni rahvakunstniku aunimetuse.

2003. ja 2020. aastal määrati Tuhmanovile Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia. 

2010. aastal autasustati teda ordeniga Teenete eest Isamaa ees.
Deathcrush

**"Deathcrush"** on Norra *[[black metal]]*i bändi Mayhemi EP, mille avaldas 16. augustil 1987 Posercorpse'i plaadifirma. See oli esimene selle stiili stuudioalbum Norras.
Live in Leipzig

**"Live in Leipzig"** on Norra *[[black metal]]*i ansambli Mayhem kontsertalbum. See salvestati Eiskelleri klubis Leipzigis 26. novembril 1990, aga seda ei avaldatud enne 1993. aastat. Kontserdil esitatud laulud pärinesid demolt "Pure Fucking Armageddon" (1986), "Deathcrush" (1987) ja siis veel salvestamata olnud albumilt "De Mysteriis Dom Sathanas" (1994). See oli bändi üks vähestest ametlikest salvestistest, kus Dead oli vokalist.
Maija Kristalinskaja

**Maija Kristalinskaja** (vene Майя Владимировна Кристалинская; 24. veebruar 1932 Moskva – 19. juuni 1985 Moskva) oli vene estraadilaulja.

Maija Kristalinskaja sündis Moskvas vene-juudi perekonnas. Tema juudi rahvusest isa Vladimir Kristalinski (1904–1972) oli pärit Valgevenest, vene rahvusest ema Valentina Kristalinskaja (sündinud Põtkina, 1911–1996) oli pärit Kasahstanist Pavlodarist.

Keskkooli lõpetamise järel 1950. aastal astus Maija Kristalinskaja Moskva Lennundusinstituuti. Instituudi lõpetamise järel suunati ta tööle Novosibirskisse Tškalovi-nimelisse tehasesse. Kuid varsti pöördus ta Moskvasse tagasi ja asus tööle ühes konstrueerimisbüroos.

1957. aastal sai ta VI ülemaailmse noorsoofestivali laureaadiks, kus ta esines isetegevusansambli koosseisus. 1960. aastal saavutas ta lauljana laiema tuntuse. 1966. aastal tunnistati ta televaatajate küsitluse järgi aasta parimaks estraadilauljatariks.

1961. aastal diagnoositi tal Hodgkini lümfoom.

1970. aastal sai Nõukogude Liidu Teleraadiokomitee esimeheks Sergei Lapin. Lapin oli antisemiitlike vaadetega, seetõttu sattus Kristalinskaja varsti "musta nimekirja" ning tema pääs teleekraanile keelustati. Tal oli võimalik esineda ainult väikelinnades ja rajoonikeskustes, suuremates linnades lubati tal kontserte anda harva.

## Tunnustus
*Vene NFSV teeneline kunstnik (1974)

## Viited
Fjodor Jordan

**Fjodor Ivanovitš Jordan** (vene *Фёдор Иванович Иордан*; 25. august (vkj. 13. august) 1800 – 1. oktoober (vkj. 19. september) 1883 Peterburi) oli vene kunstnik ja graveerija.

Õppis Keiserlikus Kunstide Akadeemias. 1844. aastast akadeemik, 1850. aastast professor, 1871. aastast akadeemia rektor maali ja plastika alal.
Lapin Kansa

**Lapin Kansa** ('Lapi rahvas') on Soomes Lapi maakonnas Rovaniemis ilmuv soomekeelne ajaleht. Ajaleht ilmub seitsmel päeval nädalas.

Lapin Kansa asutati 1928. aastal Maaliidu Ida-Lapi häälekandjana. 1958. aastast on Lapin Kansa poliitiliselt sõltumatu ajaleht.

Alates 2008. aasta lõpust on ajalehe peatoimetaja Antti Kokkonen.

2013. aasta seisuga oli ühe ajalehe numbri trükiarv keskmiselt 28 992.

Soome valitsus pakub toetust ajakirjandusväljaannetele, mis avaldavad uudiseid saami keeltes. Nii taotles Lapin Kansa aprillis 2011 seda toetust ning on alustanud uudiste avaldamist põhjasaami keeles.

## Lapin Kansa peatoimetajad
Lapin Kansa senised peatoimetajad on olnud

* Lauri Kaijalainen 1928–1940
* Eero Lappalainen 1940–1943
* Martti Suontila 1943–1947
* Reino Rinne 1947–1948
* Kalevi Kuusela 1948–1951
* Matti Pekkala 1951–1953 
* Eino Hemmilä 1953–1954
* Martti Suontila 1954–1967
* Juhani Nurmela 1967–1986
* Heikki Tuomi-Nikula 1984–2008
* Antti Kokkonen 2009–

## Viited

## Välislingid
*Ajalehe koduleht
Crotaphopeltis hotamboeia

***Crotaphopeltis hotamboeia*** on  *Colubridae* sugukonna maoliik.

## Levila

Neid madusid võib roomamas kohata Mustas Aafrikas: Lõuna-Aafrika Vabariigis, Beninis, Botswanas, Burkina Fasos, Burundis, Kamerunis, Eritreal, Gabonis, Gambias, Ghanas, Keenias, Libeerias, Malawis, Malil, Mosambiigis, Ugandas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Rwandas, Senegalis, Somaalias, Svaasimaal, Tansaanias, Sambias, Zimbabwes.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Crotaphopeltis hotamboeia]] seisuga 3.05.2015.*
Karl Alexander von Wistinghausen

**Karl Alexander von Wistinghausen** (ka **Carl von Wistinghausen**) (27. mai/8. juuni 1826 Lihula mõis – 10. september/22. september 1883 Tallinn) oli Eestimaa aadlik, arstiteadlane, riigitegelane ja Eestimaa kubermangu kameraalhoovi president ja Eestimaa kubermangu aktsiisivalitsuse juht.

Ta õppis aastatel 1844–1850 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Dr. med.

Oli Eesti III üldlaulupeo aupresidendiks.

1860. aastal immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 311 all.

## Viited

## Välislingid
*Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 4583, lk.337
*Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz 1930. (lk 278)
Dasypeltis medici

***Dasypeltis medici*** on *Colubridae* sugukonna maoliik.

## Alamliigid

Maoliigil *Dasypeltis medici* klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
* *[[Dasypeltis medici lamuensis]]* Gans, 1957
* *[[Dasypeltis medici medici]]* (Bianconi, 1859). 

## Levila

Neid madusid võib kohata Keenias, Malawis, Mosambiigis, Somaalias, Tansaanias, Sambias ja Zimbabwes.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Dasypeltis scabra]] seisuga 3.05.2015.*
Dipsadoboa flavida

***Dipsadoboa flavida*** on *Colubridae* sugukonna maoliik. 

## Alamliigid

Maoliigil *Dipsadoboa flavida* klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
* *[[Dipsadoboa flavida broadleyi]]*  Rasmussen, 1989
* *[[Dipsadoboa flavida flavida]]* (Broadley & Stevens, 1971).

## Levila

Neid madusid võib kohata Malawis, Somaalias, Keenias ja Tansaanias, Mosambiigis.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Dipsadoboa flavida]] seisuga 3.05.2015.*
Philothamnus hoplogaster

***Philothamnus hoplogaster*** on *Colubridae* sugukonna maoliik. 

## Levila

Neid madusid võib kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Botswanas, Zimbabwes, Sambias, Mosambiigis, Malawis, Tansaanias, Keenias, Rwandas, Burundis ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Philothamnus hoplogaster]] seisuga 3.05.2015.*
Palaeopython

***Palaeopython*** oli eotseenis Saksamaal ja Prantsusmaal elanud madude perekond.

## Liigid
*†*[[Palaeopython cadurcensis]]*
*†*[[Palaeopython ceciliensis]]* Barnes, 1927
*†*[[Palaeopython filholii]]* Rochebrune, 1880
*†*[[Palaeopython fischeri]]* Schaal, 2004
*†*[[Palaeopython neglectus]]* Rochebrune, 1884

## Viited
Harilik kuldkann

**Harilik kuldkann** (*Helianthemum nummularium*) on kuldkanni perekonda kuuluv taimeliik.

Ta on madalakasvuline väikeste lehtedega ja kollaste õitega taim.

Teda leidub niitudel, meil eriti Põhja- ja Lääne-Eestis.

## Välislingid
*
Viktor Ivanov

**Viktor Ivanov** (sündinud 12. mail 1950 Novgorodis) on Venemaa riigitegelane ja ärimees, endine KGB ohvitser.

Aastatel 1977–1994 teenis juhtivates ametites Leningradi KGB-s, aastatel 1987–1988 osales KGB ohvitserina Afganistani sõjas.

Asus 1994. aasta oktoobris tööle Peterburi linnavalitsuses (ajakirjanduse andmeil sai tööle tänu oma uue tuttava, tolleaegse Peterburi linnapea Anatoli Sobtšaki abi, Vladimir Putini kaasabile).

Viktor Ivanov on alates 2008. aasta 15. maist Venemaa Föderatsiooni Narkootikumide Ringluse Kontrolli Föderaalteenistuse (FSKN) juht.

Pärast Krimmi okupeerimist ja seonduvalt Venemaa interventsiooniga Ukrainasse rakendasid Ameerika Ühendriigid 20. märtsil 2014 Ivanovi suhtes sanktsioone.

Ivanov on abielus, peres on kaks last.

## Viited

## Välislingid
* Sofja Samohhina. Благосостояние Виктора Иванова увеличилось в 23 раза. Директор Федеральной службы по контролю за оборотом наркотиков отчитался о доходах // «Kommersant», 28.05.2013 (*vene keeles*)
* Irina Tševtajeva. Суд Лондона опубликовал разоблачительное досье на главу ФСКН России, заказанное Литвиненко  Litvinenko Venemaa FSKN juhi , *[[Deutsche Welle]]*, 1. mai 2015, (*vene keeles*)
Kuijõe kalmistu

**Kuijõe kalmistu** (ka **Kuijõe baptistikalmistu**) on kalmistu Kullamaa kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuijõe külas Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas. Kalmistu paikneb kunagisest Kuijõe palvelast linnulennult umbes 2,5 km põhja suunas ja selle pindala on umbes 0,3 ha. 

Kuijõel moodustati 1888. aastal iseseisev priilaste kogudus, 1903. aastal ühineti baptisti kogudusega. Millalgi pärast ühinemist asus kogudus rajama oma kalmistut. Esimene matus toimus uuel kalmistul teadaolevalt 1921. aastal, kui maeti Kuijõe baptistikoguduse esimene vanem Juhan Sillart. Kalmistu on praegu kasutusel ja korrastatud, seda hooldab Lääne-Nigula vald.

## Kalmistule maetuid
*1921 – Juhan Sillart
*1998 – Bernhard Pärni

## Käsikirjad
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

## Välislingid
*Kuijõe kalmistu endise Risti valla kodulehel
*Kalmistud Lääne-Nigula valla kodulehel
*Lääne-Nigula valla kalmistute kasutamise eeskiri
Järva-Jaani kirikuaed

**Järva-Jaani kirikuaed** on Järva maakonnas Järva vallas Järva-Jaanis Järva-Jaani kiriku ümber paiknev kirikuaed. See on koos kirikuaeda ümbritseva piirdemüüriga võetud kultuurimälestisena kaitse alla.

Kalmistule on maetud:
* Christian Jacob Glanström (1752–1825 Järva-Jaani),  Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse pastor  (1776–1825),
* Gustav Reinhold von Nieroth (1769–1828), Võhmuta ja Kuie mõisnik
*Ferdinand Theodor von Gebhardt (1803–1869 Kullaaru), Järva-Jaani koguduse pastor 1825–1861 ning Järva praost 1851–1865 
*Ferdinand von Gebhardt (1832 Järva-Jaani – 1902 Järva-Jaani), Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse pastor 1861–1902,  Järva praost 1895–1902 
*ümberkaudsete Orina, Kuksema, Rava ja Karinu mõisnike suguvõsade - Schillingide, Stackelbergide, Nierothide ning Rosenite suguvõsa liikmeid:
*Karl Gebhard von Schilling (1719–1779), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor) ja Müüsleri ning Orina mõisnik 
*Fabian Wilhelm von Schilling (1761–1831), Orina, Särevere, Pähu, Müüsleri mõisnik 
*Carl Otto von Schilling (1824–1864), Kuksema mõisnik
*Georg Friedrich von Stackelberg (1769–1808),  Eestimaa rüütelkonna sekretär, Rava ja Öötla mõisnik
*Karl *Wilhelm* von Rosen (1778–1846), Karinu, Prandi ja Piira mõisnik
*Otto Gustav von Stackelberg (1771–1811), Eestimaa rüütelkonna peamees, Rava ja Roosna-Alliku mõisa omanik
* *Paul* Alexander von Rosen (1814–1884), Karinu mõisnik, Karinu külakooli asutaja, Järva-Jaani kirikutorni ehitamise rahastaja
*Theodor von Baggehufwudt (1819–1878), Einmanni mõisnik, Catharina von Loevenstern (1819–1859), Paul 
*Julius von Schilling (1831–1897),  Orina mõisnik, Järva-Jaani kirikutorni ehitamise rahastaja
* Bernhard *Arnold* Alexander *von Stackelberg* (1837–1907), Prümli ja Rava mõisnik
**Ernst* Friedrich Bogislaus von Rosen (1859–1922), Karinu, Prandi mõisnik, Järva-Jaani Tuletõrje Seltsi üks asutajaid
*Osvald Põldma (1903–1954), Järva-Jaani koguduse kirikuõpetaja 1950–1954
*Endel Mets (1921–1994), Järva-Jaani koguduse abiõpetaja 1976–1988
*Eesti Vabadussõjas langenud: Ferdinand Kirsipuu, Johannes Nurklik, Jaan Okas, Karl Einmann, Johannes Kranich, Karl Pässa, Hans Edding, Aleksander Pauker, Hermann Ziegel, Oskar Laupa, Leopold Vilper
*Eesti Vabadusristi kavalerid: Johannes Kippar  (1893–1943), kolonelleitnant Julius-August Renter (1888–1973), Richard Riisberg (1900–1993)
## Vaata ka
*Järva-Jaani kalmistud
## Viited

## Välislingid
*
*
Peetri Vabadussõja mälestussammas

**Peetri Vabadussõja mälestussammas** on Järva maakonnas Järva vallas Peetri alevikus asuv Vabadussõda mälestav monument. Monumendi juures on ka Vabadussõjas langenute matmispaik. Monument on arvele võetud ajaloomälestisena. 

## Viited

## Välislingid
*
Järva-Madise Vabadussõja mälestussammas

**Järva-Madise Vabadussõja mälestussammas** on Järva maakonnas Järva vallas Järva-Madise külas Järva-Madise kirikuaias asuv Vabadussõda mälestav monument. 

Monument avati 23. juunil 1929. Selle autor oli Voldemar Mellik. See on arvele võetud ajaloomälestisena. 

## Viited

## Välislingid
*
Philothamnus ornatus

***Philothamnus ornatus*** on *Colubridae* sugukonna maoliik. 

## Levila

Neid madusid võib kohata Zimbabwes, Botswanas, Angolas, Sambias, Malawis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kamerunis, Tansaanias ja Namiibias. 

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Philothamnus ornatus]] seisuga 4.05.2015.*
Kandelaine

**Kandelaine** on raadio- ja traatsidetehnikas ning automaatikas püsiva sageduse ja amplituudiga perioodiliselt muutuv elektriline suurus (nt vahelduvpinge, raadiolaine), mida kasutatakse info (elektrisignaali) edasikandmiseks. 

Selleks muudetakse edastatava signaaliga kandelaine mingit parameetrit: amplituudi, sagedust või faasi (vt  modulatsioon).

Kandelainet nimetatakse ka kandesignaaliks. Niisuguse elektrisignaali põhitunnus on sagedus – kandesagedus. Et infot saaks kaduteta edastada, peab kandesagedus olema moduleeriva signaali sagedusspektri kõrgeimast sagedusest vähemalt kaks korda kõrgem

## Vaata ka
* Abikandja

## Viited
Kurerehalised

**Kurerehalised** (*Geraniaceae*) on kaheiduleheliste taimede sugukond.

Eesti taimedest kuuluvad sellesse sugukonda perekonnad
**Erodium* – kurekael ja
**Geranium* – kurereha.

## Teisi perekondi
**Pelargonium* – pelargoon
Vahulillelised

**Vahulillelised** (*Polygalaceae*) on  kaheiduleheliste taimede sugukond.

Eesti taimedest kuulub sellesse sugukonda perekond vahulill (*Polygala*).
Aleksander Eenpere

**Aleksander Eenpere** (perekonnanimi kuni 1938. aastani **Einberg**; 24. veebruar 1876 Vao vald, Väike-Maarja kihelkond – 17. september 1963 Risti) oli eesti õpetaja, põllumees, kaitseliitlane ja omavalitsustegelane.

## Varasem elukäik
Eenpere õppis arvatavasti Väike-Maarja kihelkonnakoolis, mille lõpetas koos linnakooli kursusega. Ta töötas aastatel 1896–1899 maakooliõpetajana ja 1899–1918 mõisavalitsejana. 

## Eesti Vabariigi aeg
Maareformi läbiviimise ajal 1920. aastal oli ta hoolekande- ja riigimaade Läänemaa III ringkonna valitseja. Pärast seda oli ta aastatel 1921–1936 Ristis postijaamapidaja ning Tõlva ja Nikre talu pidajana põllumees.

Ta oli Kaitseliidu Piirsalu-Risti Kompanii vanematekogu liige.

## Okupatsioonide aeg
Eenpere tunnistati Nõukogude teise okupatsiooni ajal suurmaapidajaks (tema valduses oli eri aegadel kuni 122 ha maad), seetõttu varjas ta end alates maist 1941 võimude eest. Tema poja Antsu pere küüditati 14. juunil 1941, poeg ise vahistati. Eenperel endal õnnestuski end varjata kuni Saksa vägede saabumiseni. Ta oli alates 3. septembrist 1941 Piirsalu vallavanem. 

## Vangistus
Ta vahistati NKVD poolt 18. aprillil 1945 ning mõisteti esialgu süüdi Eesti NSV Ülemkohtu 11. oktoobri 1945 otsusega VNFSV KrK §58 järgi. Teda karistati 3-aastase vabaduskaotusega ja õiguste kaotusega 3 aastaks, kuid ilma kogu vara konfiskeerimiseta. Kuna vahepeal oli 7. juulil 1945 ilmunud amnestia, siis Eenpere vabastati ning ta läks tagasi elama Risti alevikku.

Jaanuaris 1946 tühistas NSV Liidu Ülemkohus selle Nõukogude aja kohta leebe otsuse ning saatis Eenpere süüasja uuele läbivaatamisele. Teda taheti 26. veebruaril 1946 uuesti vahistada, kuid Eenpere oli läinud võimude eest peitu. Tal õnnestus end varjata üle kahe aasta.

Ta vahistati uuesti alles 27. mail 1948 ning mõisteti Eesti NSV Ülemkohtu 19. juuni 1948 otsusega süüdi VNFSV KrK §58 järgi. Teda karistati 7-aastase vabaduskaotusega, õiguste kaotusega 3 aastaks ning kogu vara konfiskeerimisega. Ta saadeti Valga vangilaagrisse, kust ta vabanes 20. detsembril 1953. Pärast seda elas ta edasi Risti alevikus.

## Isiklikku
1921. aastal abiellus ta Eudoxia (Jevdokia) Kochiga (1887–1920), kellega tal olid pojad Franz (Eenpere; 1904–1944), Karl (1905–1905) ja Hans (Ants Eenpere; 1907–1943) ning tütar Rita (abielus Korbi; 1909–1966).

Aleksander Eenpere on maetud kunagi talle kuulunud Nikre talu kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*Aleksander Eenpere andmekogus Geni
*Aleksander Eenpere poliitiliste arreteeritute andmekogus
Philothamnus punctatus

***Philothamnus punctatus*** on *Colubridae* sugukonna maoliik. 

## Levila

Neid madusid võib kohata Mosambiigis, Malawis, Tansaanias, Keenias, Somaalias ja Etioopias.

## Viited

## Kirjandus
*Peters : Eine vorläufige Übersicht der aus dem Nachlass des Baron Carl von der Decken Stammenden und auf seiner Ostafrikanischen Reise gesammelten Säugethiere und Amphibien., Monatsberichte der Königlichen Preussische Akademie des Wissenschaften zu Berlin 1866 

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Philothamnus punctatus]] seisuga 4.05.2015.*
Virtsu raudteejaam

**Virtsu raudteejaam** oli raudteejaam Virtsus, Rapla–Virtsu kitsarööpmelisel raudteel. 
Jaam oli kasutusel aastail 1931–1968. 

Peale kolme endise raudteelaste elamu on jaamast tänini alles ka veduridepoo, pagasikuur, perroon ja kauba ümberlaadimisjaama hoone. 

## Ajalugu

Jaam teenindas ronge Rapla–Virtsu raudtee lõpp-peatusena ning asus Rapla raudteejaamast 95,3 km kaugusel. Virtsust sai sellal sõita kitsarööpmelisel raudteel Tallinna. 
Kuigi tegemist oli liini lõppjaamaga, jätkus raudtee sealt veel Virtsu sadamasse.

Algne puidust kahekorruseline jaamahoone ehitati tõenäoliselt Leon Johansoni eriprojekti järgi. Hoone asus hilisema jaamahoone vastas, kuid hävis sõjategevuse käigus 20. septembril 1944. Samuti hävis veetorn ja üks raudteeametnike elamu. 

Hiljem võeti jaamahoonena kasutusele algselt raudteelaste elamuks kavandatud hoone, mis täitis seda funktsiooni kuni raudtee sulgemiseni. 
Peale sulgemist tegutses hoone raudteelaste puhkekoduna. 

Viimane reisirong väljus Virtsust 25. mail 1968 kell 21.06.
Raudtee demonteeriti suuremas osas 1969. aastal.

Virtsu jaamas töötas alaliselt reparatsioonivedur Kc4-100, mis aastatel 1974–2021 seisis Tallinna Transpordikooli õuel. Alates 28. oktoobrist 2021 on vedur Haapsalus Raudtee- ja Sidemuuseumis.

Tänapäeval on endised raudteejaama hooned eraomanduses ja enamasti kasutusel elamutena. 

## Pilte

Fail:Virtsu jaam ja jaamahoone.jpg|Virtsu jaam aastal 1932
Fail:Virtsu raudteelaste elamu.jpg|Virtsu raudteelaste elamu, mida hiljem kasutati jaamahoonena. Pärast raudtee sulgemist oli see Tallinna vagunidepoo puhkekodu
Fail:Virtsu depoo.jpg|Endine Virtsu veduridepoo
Fail:Raudteelaste elamu Virtsus.jpg|Virtsu raudteejaama juurde kuulunud raudteelaste elamu
Fail:Endine Virtsu raudteetööliste elamu.jpg|Endine Virtsu raudteetööliste elamu
Fail:Endine Virtsu jaama pagasikuur.jpg|Ka endine Virtsu jaama pagasikuur on nüüdseks kasutusel elamuna


## Vaata ka

* Kitsarööpmeline raudtee Eestis
* Eesti raudteetransport
* Rapla–Virtsu raudtee

## Viited

## Välislingid
* Kus lõpevad rööpad, seal varitseb kaos. Virtsu raudtee on endiselt sõidukõlblik!; Sõnumileht: SL, nr. 142, 19 juuni 1996 (DIGAR)
* Nostalgiline matk raudteel, kus viimane vedur andis vilet pool sajandit tagasi; Pärnu Postimees, 02.06.2018
* Kui rong veel Virtsu viis…; tehnikamaailm.ee
* YouTube'i video: Viimane kitsarööpmeline rong
* YouTube'i video: Virtsu rong
Paide kirikuaed

**Paide kirikuaed** on Järva maakonnas Paides Paide kiriku juures olev kirikuaed. 
Kirikuaed koos kirikuaia piirdemüüri ja kiriku aiaga on arvele võetud kultuurimälestisena.

Kirikuaed rajati 18. sajandi lõpul.
 
## Viited

## Välislingid
*
*
*
Lääne-Nigula kalmistu

**Lääne-Nigula kalmistu** (ka *Koela kalmistu*) on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nigula külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. 

Kalmistu on suures ulatuses ümbritsetud kivimüüritisega.

## Viited

## Välislingid

*
Thelotornis capensis

***Thelotornis capensis*** on *[[Colubridae]]* sugukonna maoliik.

## Alamliigid

Maoliigil *Thelotornis capensis* liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: 
* *[[Thelotornis capensis capensis]]* Smith, 1849
* *[[Thelotornis capensis oatesi]]* (Günther, 1881)
* *[[Thelotornis capensis schilsi]]* Derleyn, 1978.

Mitmetes allikates mainitud *[[Thelotornis capensis mossambicanus]]* on omaette maoliik *[[Thelotornis mossambicanus]]*. 

## Levila

Neid võib kohata roomamas Namiibias, Botswanas, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Angolas, Svaasimaal, Zimbabwes, Mosambiigis, Tansaanias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Malawis ja Sambias.

## Kokkupuuted inimestega

Need maod kohtuvad inimestega harva. 

Nende madude inimeste suhtes mürkmadudeks liigitamise kohta pole piisavalt andmeid, perekonna madude peas paiknevad (erinevalt enamikust mürkmadudest) Duvernoy' näärmed. 

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Thelotornis capensis]] seisuga 4.05.2015.*
Ridala kalmistu

**Ridala kalmistu** (ka *Ridala vana kalmistu*) on kalmistu Ridala kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Liivakülas Haapsalu linnas Lääne maakonnas.

Vanast kalmistust umbes 400&nbsp;m ida pool asub Ridala kirik ja kirikuaed. Vanast kalmistust umbes 400&nbsp;m lõunas asub Ridala uus kalmistu.

Vana kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.

## Viited

## Kirjandus
*H. Koppa. Lääne maakonna Ridala valla Ridala vana kalmistu inventeerimise toimik. 2005

## Välislingid

*
Vormsi kalmistu

**Vormsi kalmistu** on Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo külas asuv kalmistu.

Püha Olavi kiriku lähedal asub metsaalune kiviaiaga ümbritsetud kalmistu, mis on hästi säilinud hauatähistega ja järjepidevalt hooldatud ning kus asub ka maailma suurim rõngasristide kogu. Lisaks rõngasristidele leidub kalmistul veel kiviriste, sepis- ja valuriste  ning puuriste. Kalmistu peasissekäik asub lõunaküljel. Kalmistul on kaks poolt: vasakul rõngasristidega vanem pool ja paremal nüüdisaegne matmispaik. Kalmistu edelanurgas kuuskede vahel asub vana kabel, mis taastati 1990. aastal. Kalmistu kaguküljel asub paekivist laotud krohvimata väravapostidega kahepoolne lippidest värav, kirdeküljel on paekivist postidega metallväravad. 

Viimset teekonda kutsuti Vormsil Häcabacanile minekuks, kuna see oli koht, kus ristusid saare teed ning asus Häcabacani (tõlk. ristuma, haakuma) küla.

Kalmistu vanemal alal on säilinud 330 rõngasristi. Ristid on valmistatud rannarootslastest talupoegade poolt ning tahutud pae- ja liivakivist. Iga rist on erineva välimusega, seega omamoodi unikaalne. Ristide peal on kaarena rootsipärased nimed. Nende järgi on hinnatud saareelanike kirjaoskuse arengut. Paljud ristid on algelise töötlusega ja neil esineb kirjavigu. Sageli on ristidel küla nimed, vahel talunimed, kuid peaaegu alati peremärgid. Aastaarvud, mis rõngasristidele märgitud on, tähistavad surmadaatumeid. Nii mõnedki maasse vajunud sammaldunud ristid on ligi kolme sajandi vanused meistriteosed. Rõngasriste hakati Vormsil kasutama Rootsi ajal, 17. sajandil. Kõige vanem säilinud rõngasrist Vormsi kalmistul on aastast 1743 ja kõige uuem aastast 1923. 1977. aastal registreeriti kalmistul 162 rõngasristi. Vanim loetava kirjaga rõngasrist pärineb aastast 1770. Kalmistu ja selle ümbruses olev maa-ala on kultuurimälestisena kaitse all. 

## Vaata ka
*Vormsi kirikuaed

## Viited

## Kirjandus

* Luhaäär, Ingvar. Vormsi. Tallinn 1968.

* Sonn, Meeli. Vormsi. Tallinn 1999.
* Õismaa, K. Läänemaa ja läänlased. Tallinn 1988.



## Välislingid

*
*https://tule-vormsile.ee/
*https://www.kaitsealad.ee/est/puha-olavi-kirik-ja-rongasristidega-kalmistu
*https://www.kalmistud.ee/Vormsi-kalmistu-2
*https://vormsi.ee/vormsi_places/maailma-suurim-rongasristide-kogu/
*https://suveseiklus.ee/static/__SAAR.pdf
Aparallactus capensis

***Aparallactus capensis*** on *[[Lamprophiidae]]* sugukonna maoliik.

## Alamliigid

Maoliigil *Aparallactus capensis* liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: 
* *[[Aparallactus capensis bocagei]]* Boulenger, 1895
* *[[Aparallactus capensis capensis]]* Smith, 1849
* *[[Aparallactus capensis luebberti]]* Sternfeld, 1910
* *[[Aparallactus capensis punctatolineatus]]* Boulenger, 1895.

## Levila

Neid võib kohata roomamas Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Botswanas, Namiibias, Angolas, Zimbabwes, Mosambiigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Malawis, Tansaanias ja Sambias.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Aparallactus capensis]] seisuga 4.05.2015.*