open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vexillum

***Vexillum*** (mitmus *vexilla*) oli Vana-Rooma armees kasutusel olnud nelinurkse kujuga lahingulipp ja väeosa välitähis, mida peetakse tänapäeva lippude otseseks eelkäijaks.

Rooma *vexillum*ist on tuletatud liputeaduse nimetus veksilloloogia.

## Kirjeldus
Vexillum oli valmistatud kangast ja rippus vertikaalselt rõhtsele põikpuule kinnitatuna, mis omakorda oli püstise kandevarda küljes, mille tipus võis olla leegioni embleem (*[[signum]]*), tavaliselt kotkakuju. Tekstiil oli värvitud punaseks ja sellel olid kontrastses toonis tekstid ja piltkujutised.

## Kasutamine
*Vexillum*it kasutasid leegioni eri allüksused (maniipulid): leegionäride ratsavägi (*equites legionis*) ja jalavägi, samuti ajutised salgad, mida vastavalt nimetati *vexillatio*. Väejuhi lipp heisati enne laagrist lahkumist pretooriumile, samuti oli see meresõjas laevastiku juhataja laeva mastis.

Roomlastele oli lahingulipp püha, selle kaotamist peeti häbistavaks.

*Vexillum* toimis ka signaallipuna või anti seda kõrgetele ohvitseridele sõjalise aumärgina, näiteks Marcus Agrippale.

## Vexillarius
*Vexillum*it kandis *vexillarius* ehk *vexillifer*.

## Vaata ka
* labarum
* gonfaloon
* *[[Vexilla regis]]*

## Viited
Zbýšov

**Zbýšov** (ka **Zbýšov u Brna**, saksa keeles *Zbeschau*) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Zbýšov asub Brno kesklinnast ligikaudu 19 km läänes.

Asulat on esmamainitud 1280. aastal. Kivisöe kaevandamist alustati Zbýšovis 19. sajandi algul. Linnaõigused sai Zbýšov 1. jaanuaril 1965. Kivisöe kaevandamine piirkonnas lõpetati 1992. aastal.

## Viited
Viljar Tigasson

**Viljar Tigasson** (7. november 1937 Timo vald – 22. juuni 1961) oli eesti agronoom.

Ta lõpetas 1956. aastal Antsla Põllumajandustehnikumi ja 1961. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna.

Samal 1961. aastal valiti ta Põlva rajooni Partisan Lembitu nimelise kolhoosi esimeheks, kuid hukkus liiklusõnnetuses. 

## Viited
Mauritz Posse (surnud 1724)

**Mauritz Posse** (1670. aastad – 1724) oli Possede aadlisuguvõsa Säby liinis pärit Rootsi sõjaväelane ning mõisnik, kes osales Põhjasõjas. 

## Elulugu
Mauritz Posse sündis Mauritz ja Maria Posse (sünninimega Gyllenstierna) perekonda. 1687. aastal on teda mainitud Uppsala Ülikooli tudengina. 1694. aastal reisis ta välismaale ning külastas Saksamaad, Hollandit, Prantsusmaad, Itaaliat ja Inglismaad. 

1700. aastal astus Posse rittmeistrina Västergötlandi ratsarügementi. 1710. aastal edutati ta ratsaväe kindraladjutandiks ning kaks aastat hiljem Upplandi ratsarügemendi ooberstleitnandiks. Kuni 1716. aastani teenis ta veel ka Västergötlandi ja Skåne tragunirügementides. 1719. aastal ülendati ta Upplandi ratsarügemendi ooberstiks. 1721. aastal läks ta sõjaväest erru ning suri 1724. 

## Perekond
Mauritz Posse abiellus 1700. aastal krahvinna Charlotta Hastferiga. Abielu oli lastetu. Charlotta Posse suri 1705. aastal. 

1706. aastal abiellus Posse Anna Christina Fleminguga. Abielust sündis 12 last, kellest kaks (Maria, Nils Mauritz, Catharina Ebba ja Eva) surid juba noorelt. Kaks tütart (Maria ja Hedvig Margaretha) surid hilisemas elus, kuid vallalisena. 

* Vendela Christina Posse (1707–1730ndad). Abiellus 1729 krahv Carl Stenbockiga.
* Axel Magnus Posse (sündinud 1710). Rootsi kaptenleitnant, seejärel 1736 astus kuningas Stanisław I teenistusse. 1740. aastal lahkus ta Rootsi teenistusest ning asus elama Prantsusmaale, kus astus katoliiklusse.
* Jöran Mauritz Posse (1713–1733). Tudeng Uppsalas ning hiljem kuningliku kantselei ametnik.
* Lage Posse (1714–1747). Rootsi leitnant.
* Anna Posse (1715–1777). Abiellus 1743 kindralleitnant Johan Zanderiga.
* Mauritz Posse (1722–1793). Rootsi major. Abiellus 1752 krahvinna Vendla Possega.

## Viited


## Kirjandus
* Elgenstierna, Gustaf. *Den introducerade svenska adelns ättartavlor*. Kd. 6. 1931.
* Lewenhaupt, Adam. *Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar*. 1920.
Bragança ringkond

**Bragança ringkond** on ringkond Portugali põhjaosas. Piirneb põhjas ja läänes Hispaaniaga

## Haldusjaotus

Ringkonda kuuluvad järgmised vallad:

## Viited
Jäähoki maailmameistrivõistluste I divisjon

**Jäähoki maailmameistrivõistluste I divisjon** on Rahvusvahelise Jäähokiliidu (IIHF) korraldatav turniirisari, mis kuulub meeste jäähoki maailmameistrivõistluste struktuuri. I divisjon on maailmameistrivõistluste tasemelt teine tugevusgrupp, mis jaguneb kaheks alagrupiks: A-grupp ja B-grupp.

## Tulemused
Jaapani jäähokikoondis

**Jaapani meeste jäähokikoondis** esindab Jaapanit jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

2024. aasta mai seisuga oli Jaapani koondis maailma koondiste rankingus 23. kohal. Nad on osalenud kaheksal olümpiamängude võistlusel.

## Välislingid
* Hockey Jaapan koduleht
Siobhan Kattago

**Siobhan Ann Kattago** (sündinud 1966) on Ameerika Ühendriikide päritolu Eesti filosoof ja sotsioloog. Ta on Tartu Ülikooli poliitikafilosoofia kaasprofessor.

Ta omandas 1993. aastal New Yorgi The New School for Social Research'is magistrikraadi sotsioloogias ja kaitses 1997. aastal väitekirja natsi-ajastu mõjust saksa kollektiivsele mälule omandades seeläbi doktorikraadi. Ta on õpetanud The New School'is, Tallinna Ülikoolis ja 2015. aastast Tartu Ülikoolis. Samuti on olnud tegev mitme poliitilise sotsioloogia, mäluuuringute ja poliitikateooria teemaliste teadusajakirja toimetustes.

## Tunnustus
2025 Tartu Ülikooli aumärk

## Teoseid
* Siobhan Kattago. Encountering the Past within the Present: Modern Experiences of Time. Routledge. Abingdon: 2020
* Siobhan Kattago. Memory and Representation in Contemporary Europe. The Persistence of the Past. Ashgate. Farnham: 2012
* Siobhan Kattago. Ambiguous Memory: The Nazi Past and German National Identity. Praeger. USA: 2001

## Viited
Vexilla regis

**"Vexilla regis prodeunt"** on Venantius Fortunatuse (u 530 – 609) loodud ladinakeelne hümn, mis jutustab Kristuse ristilöömisest ja mida lauldakse katoliku kirikus kannatusajal. Hümni peetakse kristliku ladinakeelse hümnoodia väljapaistvaks näiteks.

## Ajaloost
Fortunatus kirjutas hümni Tõelise risti reliikvia saabumise auks. Reliikvia kinkisid kuninganna Radegundile keiser Justinus II ja keisrinna Sophia ajal, mil Radegund oli jäänud elama enda ehitatud kloostrisse Poitiers' lähedal ja palus reliikviat kloostrikirikule. Et reliikvia saabumist vääriliselt pühitseda, palus kuninganna Fortunatusel kirjutada hümn, mida lauldaks reliikvia toomise protsessioonil.

Seetõttu kõneleb hümni tekst ristist ja seetõttu lauldakse seda suure paastu viienda pühapäeva vesprist (kannatusnädala algusest) suure neljapäeva vesprini, samuti risti ülendamise pühapäeval, 14. septembril. Varem oli tavaks laulda seda ka suurel reedel siis, kui sakrament toodi altarile.

17. sajandil muutis paavst Urbanus VIII teksti esimeses, kolmandas, kuuendas ja viimases salmis, avaldamiseks 1632. aastal ilmunud breviaaris. Breviaari variandi kaht viimast salmi (alates "O crux, ave...") peetakse tänapäeval mitte Fortunatuse, vaid mõne hilisema luuletaja kirjutatuks.

## Viited

## Välislingid

*Vexilla Regis Prodeunt (Passiontide Hymn - Gregorian Chant)
Nehatu lennuväli

**Nehatu lennuväli** (ka Iru lennuväli) oli tsiviilotstarbeline lennuväli Tallinna lähedal Nehatu mõisa maadel. Seda kasutati aastatel 1928–1933. Lennuvälja rajas Nõukogude Venemaa ja Saksamaa ühisettevõte lennufirma Deruluft.

Aeronaudi pankrotistumise järel jätkas lende liinidel Königsberg–Tallinn–Helsingi ja Tallinn–Leningrad Nõukogude Venemaa ja Saksamaa ühisettevõttest lennufirma Deruluft. Strateegilistel kaalutlustel ei lubatud Derulufti lennukeid Lasnamäe sõjaväelennuväljale, mistõttu rajati selleks otstarbeks Nehatu mõisa maale Iru lähedale Nehatu (Iru) lennuväli. Tegemist oli 22 ha suuruse enam-vähem tasandatud platsiga, kuhu viis Narva maanteelt käänuline külavahetee. 

7. juunil 1928 avas Saksa-Vene lennufirma Deruluft oma lennuvälja Narva maantee ja Pirita jõe läheduses. Lennuväljale püstitatud puithoones olid telefon, mõned vaadid lennukibensiini ning materjal suitsutule tegemiseks. Kõrge, kuiva ja tasase maapinna poolest sobis Nehatu hästi lennuväljaks, kuid probleemiks sai selle kaugus Tallinnast. Lennuväljalt Tallinna tuli reisijatel sõita lennukile vastu sõitnud autoga 12 km.   

Nehatu lennuvälja kasutati reisilennukite teenindamiseks kuni Ülemiste lennuvälja valmimiseni 1933. aastal. Hiljem leidis see kasutust purilennukite lennuväljana. Ainus ehitis oli vana küün, mida kasutati ajutise angaarina. Purilennukeid seal pidevalt hoida ei saanud, kuna angaaris valitsev niiskus oleks neid kahjustanud.

## Viited
Kahevõistlus 2026. aasta taliolümpiamängudel

**[[Kahevõistlus]] [[2026. aasta taliolümpiamängud]]el** toimus 11.-19. veebruarini 2026 Itaalias Val di Fiemmes, suusahüpped toimusid Predazzos Giuseppe Dal Beni suusahüppe keskuses ja murdmaasuusatamine Teseros Lago suusastaadionil.

Sellel olümpial oli sportlaste kvooti vähendatud 55-lt 36-le ja võistkondlikus arvestuses võistlevate võistlejate arvu neljalt kahele.

## Kvalifikatsioonid

Olümpiakvootide jaotusnimekiri arvutati FIS-i maailmakarikavõistluste kumulatiivse individuaalse edetabeli põhjal kahe hooaja jooksul 1. juulist 2024. aastal kuni 18. jaanuarini 2026. aastal. Kui NOC saavutas maksimaalse kahe mehelise kvoodi, ei võetud selle teisi esindajaid enam arvesse.

Selle edetabeli kaudu jagati kolmkümmend kuus meeste kvooti. Kui pärast seda pingerida oli veel vabu kvoote, tagati asukohariigile vähemalt üks esindaja ja seejärel eraldati nimekirja läbides kolmas lisakvoot riigi kohta.

## Võistluste ajakava

## Tulemused

### Individuaalvõistlus (HS107 + 10 km)




Finaal: 11. veebruar 
Osavõtjaid: 36
Riike: 15
**[[Kahevõistlus 2022. aasta taliolümpiamängudel#Normaalmägi + 10 km|Olümpiavõitja 2022]]**: Vinzenz Geiger,  
**[[2023. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused#Normaalmägi+10 km|Maailmameister 2023]]**: Jarl Magnus Riiber,  
**[[2025. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused#Kompaktvõistlus HS102+7,5 km|Maailmameister 2025]]**: Jarl Magnus Riiber, 
**[https://medias1.fis-ski.com/pdf/2026/NK/4177/2026NK4177ROF.pdf Ametlikud tulemused]**


### Individuaalvõistlus (HS141 + 10 km)


					

Finaal: 17. veebruar 
Osavõtjaid: 36
Riike: 15
**[[Kahevõistlus 2022. aasta taliolümpiamängudel#Suur mägi + 10 km|Olümpiavõitja 2022]]**: Jørgen Graabak,  
**[[2023. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused#Suur mägi+10 km|Maailmameister 2023]]**: Jarl Magnus Riiber,  
**[[2025. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused#Gundersen (HS138 + 10 km)|Maailmameister 2025]]**: Jarl Magnus Riiber,   
**[https://medias1.fis-ski.com/pdf/2026/NK/4178/2026NK4178ROF.pdf Ametlikud tulemused]**


### Meeskonnavõistlus (HS141 + 2 x 7,5 km)



Kuupäev: 19. veebruar
Osavõtjaid: 14 võistkonda
**[[Kahevõistlus 2022. aasta taliolümpiamängudel#Meeskonnavõistlus (Suur mägi + 4x5 km)|Olümpiavõitja 2022]]**:  Espen BjørnstadEspen AndersenJens Lurås OftebroJørgen Graabak
**[[2023. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused#Meeskonnavõistlus suur mägi + 4×5 km|Maailmameister 2023]]**:   Espen Andersen  Jens Lurås Oftebro  Jørgen GraabakJarl Magnus Riiber
**[[2025. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused#Meeskonnavõistlus (suur mägi HS138 + 4x5 km)|Maailmameister 2025]]:**   Johannes Rydzek, Wendelin Thannheimer, Vinzenz Geiger, Julian Schmid
**[https://medias1.fis-ski.com/pdf/2026/NK/4179/2026NK4179ROF.pdf Ametlikud tulemused]**


## Medalitabel

{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|- bgcolor="#efefef"
! colspan=6|  Milano Cortina 2026 
|-

## Viited

## Välislingid

*Milano Cortina 2026 ametlik veebisait.
Skeleton olümpiamängudel

**[[Skeleton]] on [[taliolümpiamängud]]el** esinev talispordiala, kus võistleja sõidab tasasel kelgul pea ees ja kõhuli (lamades näoga alaspidi). Tavaliselt sõidetakse seda jäärajal, mis võimaldab kelgul raskusjõu toimel kiirust suurendada. Esmakordselt võisteldi sel alal 1928. aasta taliolümpiamängudel St. Moritzis ja uuesti 1948. aasta taliolümpiamängudel, misjärel see olümpiaala jäi aastateks olümpiaprogrammist välja.

1999. aasta oktoobris lisas Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) skeletoni 2002. aasta Salt Lake City olümpiamängude spordiprogrammi, kus oli nii meeste kui ka naiste alad, ning alates sellest aastast on seda peetud igal taliolümpiavõistlusel. 2022. aasta juunis lisas ROK 2026. aasta taliolümpiamängude spordiprogrammi kolmanda ala, segavõistkonna.

## Olümpiamängude kokkuvõte

 Skeletoni võistlust ei toimunud 

## Medalid

## Välislingid
*Skeleton ROK-i kodulehel
Bobisõit olümpiamängudel

**[[Bobisõit]] [[taliolümpiamängud]]el** on võistlus, kus kahe- või neljaliikmeline võistkond sõidab spetsiaalselt selleks ette nähtud kelguga mööda jäärada alla ning võidumeeskond läbib teekonna kiireima ajaga. Bobisõit on olümpiaala alates esimestest talimängudest 1924. aastal Prantsusmaal Chamonix’s, välja arvatud 1960. aasta mängud Squaw Valleys, kui korralduskomitee otsustas kulude vähendamise eesmärgil rada mitte ehitada. Peale selle erandi on neljabobil võisteldud igal mängul (1928. aastal oli see viiebobil). Kahemehebobi tutvustati 1932. aasta Lake Placidi mängudel ja esimest korda võistlesid naised kahebobil 2002. aasta Salt Lake City olümpiamängudel.

## Olümpiamängude kokkuvõte

 Bobisõidu võistlust ei toimunud 

## Medalid

## Välislingid
*Bobisõit ROK-i kodulehel
Radegund

**Radegund** (ka **Radegundis**, **Rhadegund**, **Radegonde** või **Radigund**; sündinud umbes 520, surnud 13. augustil 587) oli Tüüringi printsess ja Frangi kuninganna, kes asutas Poitiers's Püha Risti kloostri ja keda austatakse pühakuna. Ta on üks esimesi Merovingide pühakuid.

## Eluloost
Radegund vangistati 11-aastase Tüüringi printsessina 531. aastal Chlothar I sõjakäigul tüüringite vastu. Ta õppis Chlothari õukonnas lugema ja kirjutama ning sai kristlaseks. Ta abiellus 540. aasta paiku kuningaga ja oli kuulus oma vagaduse ja karskuse poolest, nii et kuningas olevat öelnud, et on saanud oma kuningannaks nunna. Hoolimata kõrgest staatusest oli ta alandlik ja hoolitses vaeste ja haigete eest.

Kümme aastat hiljem lasi Chlothar mõrvata Radegundi venna, mispeale Radegund lahkus abielust ja sai abtissiks oma asutatud kloostris Poitiers's. Klooster nimetati Püha Risti kloostriks Tõelise risti reliikvia järgi, mille kinkis kloostrile Bütsantsi keiser Justinus II. Radegundi isiklike sõprade hulka kuulusid Toursi Gregorius ja Venantius Fortunatus. Viimaselt pärineb rida hümne, sealhulgas kuulus "Vexilla regis", mis valmis ristireliikvia kloostrisse toomise protsessiooniks. 

## Austamine
Tema mälestuspäev on 13. augustil ja teda austatakse nii katoliku kui ka õigeusu kirikus. Tema peamine pühamu on Poitiers' Sainte-Radegonde'i kirik. Pühale Radegondile on pühitsetud mitu kirikut nii Prantsusmaal kui ka Inglismaal, samuti on ta üks Cambridge'i Jesus College üks kaitsepühakuist (The College of the Blessed Virgin Mary, Saint John the Evangelist and the glorious Virgin Saint Radegund, near Cambridge). Radegondi järgi on saanud nime Sankt Radegund Ülem-Austrias Baieri piiri lähedal ja Sankt Radegund bei Graz, samuti kümmekond Sainte-Radegonde nimelist kohta Prantsusmaal.

## Ikonograafia
Radegundi kujutatakse kuninglikus rõivas (liiliatega), krooniga ja skeptriga, ja vahel taltsaste metsloomadega, kes talle kuuletusid.

## Viited
Ertskantsler

**Ertskantsler** (ladina keeles *archicancellarius*; saksa keeles *Erzkanzler*) oli Püha-Rooma keisririigis alates 9. sajandist kasutatav tiitel. Ertskantsleriks määrati riigi vaimulikke kuurvürste. Tiitlikandja vastutas keisririigi aladel kantslerite, õukonnasekretäride ja notarite töö eest. Ertskantsleri tiitel oli valdavalt tseremoniaalne. 

## Ajalugu
Esimesed teated ertskantsleri positsioonist pärinevad 9. sajandi esimesest poolest. Keiser Lothar I määras 835. aastal enda ertskantsleriks Vienne'i peapiiskop Agilmari. 882. aastal avaldatud traktaadis kirjeldab Reimsi peapiiskop Hincmar, et ertskantsler (teoses *summus cancellarius*) oli osa keiserlikust nõunikkonnast. 

Ertskantsleri positsioon oli kasutuses ka alates Otto I-st Saksa-Rooma riigis. Saksamaa ertskantsleri tiitlit kandsid peamiselt Mainzi peapiiskopid (nt peapiiskopi Willigis tegi ertskantsleriks keiser Otto II). Pärast Põhja-Itaalia alade hõivamist anti Itaalia alade ertskantsleri tiitel ka Kölni peapiiskopile. Alates 13. sajandist kandsid Trieri peapiiskopid Burgundia (allikates ka kui Gallia provintside ja Arles'i kuningriigi) ertskantsleri tiitlit. Ertskantsleri positsiooni kolmeks jagunemise sätestas keiser Karl IV 1356. aasta bulla. Bullas mainitakse ka ertskantslerite rolli keiserliku õuekohtu (*Hoftag*) tseremoonias. Ertskantslerid kandsid kuurvürstide protsessioonis hõbedast saua ning keiserlikku pitserit.

Ertskantsleri tiitel oli kasutuses kuni 1803. aastal toimunud Saksamaa mediatisatsioonini. Mainzi peapiiskop Karl Theodor von Dalberg säilitas oma tiitli aga kuni keisririigi lõpuni 1806. aastal. 

Ertskantsleri tiitel säilis lühiajaliselt Prantsusmaa esimeses keisririigis. Napoleon I määras Jean-Jacques-Régis de Cambacérès' keisririigi ertskantsleriks. 

## Viited


### Kirjandus

* *.* Kd. 2. 1911*.*
* Hincmar. **. Toimetaja Maurice Prou. Pariis: F. Vieweg, 1885. 

* Screen, Elina. "The Importance of the Emperor: Lothar I and the Frankish Civil War, 840–843", *Early Medieval Europe.* 12. 2003.
Feldzeugmeister

***Feldzeugmeister*** ehk suurtükiväekindral oli alates 16. sajandist kuni esimese maailmasõja lõpuni Habsburgide monarhias, Austria keisririigis ja Austria-Ungari keisririigis ning ka Preisimaal ja Baierimaal kasutuses olnud sõjaväeline auaste. 

*Feldzeugmeister*'i auaste oli Austria sõjaväes feldmarssal-leitnandi ja feldmarssali vahel ning oli võrdne ratsaväe- ja jalaväekindrali auastmetega. 

## Viited


### Kirjandus

* Ciriacy, Ludwig Friedrich von. *[https://books.google.ee/books?id=TLplAAAAcAAJ&dq=Feldzeugmeister+%C3%BCberblick&lr=&source=gbs_navlinks_s Chronologische Übersicht der Geschichte des Preussischen Heers, dessen Stärke, Verfassung und Kriege seit den letzten Kurfürsten von Brandenburg bis auf die jetzigen Zeiten].* Berliin. 1820. 

* *[https://books.google.de/books?id=gt0OAAAAYAAJ&vq=Feldzeugmeister&hl=et&source=gbs_navlinks_s Militär-Handbuch des Königreiches Bayern]*. München. 1862. 

* Scheibert, Justus; Porth, Wenzel von. *[https://books.google.ee/books?id=kkhztUtXZ1cC&dq=K.+u.+K+Armee+Offizier&lr=&source=gbs_navlinks_s Illustrirtes Militär-Lexikon für die k. und k. österreichisch-ungarische und deutsche Armee]*. Berliin. 1897.
2027. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

**2027. aasta [[jäähoki maailmameistrivõistlused]]** toimuvad 14.–30. maini 2027 Saksamaas Düsseldorfis ja Mannheimis.

Korraldaja kinnitas Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (IIHF) 26. mail 2023 Soomes Tamperes.

## Võistlusareenid

## Välislingid
*Ametlik koduleht
Jääkeegel olümpiamängudel

Jääkeegel ehk kurling lisati taliolümpiamängude programmi 1924. aastal Chamonix’s, kuigi Rahvusvaheline Olümpiakomitee pidas selle võistluse tulemusi ametlikuks alles 2006. aastal. Curling oli näidisspordiala 1932. aasta mängudel ja seejärel pärast pikka eemalolekut 1988. ja 1992. aastal. Spordiala lisati lõpuks olümpiamängude  ametlikku programmi 1998. aastal Naganos.

Kuni 2018. aasta taliolümpiamängudeni võisteldi ainult meeste ja naiste arvestuses. 2010. aasta lisaala, segapaarismäng, lükati tagasi, kuna olümpiaprogrammi komisjon arvas, et see pole piisavalt arenenud, kuid 2015. aasta juunis toimunud ROK-i täitevnõukogu koosolekul kiideti see heaks 2018. aasta taliolümpiamängudeks.

Alates 1998. aasta olümpiamängudest on Kanada jääkeeglit üldiselt domineerinud, kuna nende meeste meeskonnad on võitnud kulla aastatel 2006, 2010 ja 2014, hõbeda 1998 ja 2002 ning pronksi 2022. Naiskond võitis kulla 1998 ja 2014, pronksi 2010 ja 2020 hõbedat 2002 ja 2006. Nende segapaaride võistkond võitis 2018. aastal kulla.

## Olümpiamängude kokkuvõte

 Jääkeegel oli näidisspordiala 

## Medalid

## Välislingid

*Jääkeegel ROK-i kodulehel
Dominik Kubalík

**Dominik Kubalík** (sündinud 21. augustil 1995 Plzeňis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliiga National League (NL) klubis EV Zug.

Ta valiti 2013. aasta NHLi draft'il seitsmendas voorus üldjärjestuses 191. valikuna Los Angeles Kingsi poolt. Ta on NHL-is mänginud ka Chicago Blackhawksi, Detroit Red Wingsi ja Ottawa Senatorsi eest, samuti Šveitsi NL-is klubi HC Ambrì-Piotta ja Tšehhi Extraliga meeskonna HC Plzeň eest.

## Välislingid
* Dominik Kubalík NHL.com lehel
* Dominik Kubalík eliteprospects.com lehel
* Dominik Kubalík hockeydb.com lehel
Jeongeup

**Jeongeup** (ka *Chŏngŭp*; ametlikult *Jeongeup-si*, hangulis 정읍시, hanjas 井邑市) on linn Lõuna-Korea kirdeosas Põhja-Jeolla provintsis.

Linna piires on osa Naejang-sani rahvuspargist.

2019. aastal oli linnas 113 415 elanikku.

## Välislingid

*Koduleht
Veverská Bítýška

**Veverská Bítýška** (saksa keeles *Eichhorn Bittischka*) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Veverská Bítýška asub Brno kesklinnast ligi 16 km loodes.

Veverská Bítýška ajalugu on olnud seotud lähedal asuva Veveří lossiga, mis on tõenäoliselt rajatud enne 12. sajandi lõppu. Veverská Bítýškat on esmamainitud 1376. aastal. 1645. aastal põletasid Rootsi väed küla täielikult maha. 1911. aastal rajati külla kaoliini. Linnaõigused sai Veverská Bítýška 2018. aastal.

## Viited
Vaese mehe eine

**Vaese mehe eine** (inglise keeles *poor man's meal*) on klassikaline Ameerika Ühendriikide depressiooniajast pärit toit, mis koosneb praetud kartulitest ja viinerilõikudest.

Vaese mehe eine muutis Ameerika Ühendriikides populaarseks Clara Cannucciari, kes mäletas seda toitu üleilmse majanduskriisi ajast ja tegi sellest populaarseid videoid.

Lihtsa vaese mehe eine valmistamiseks on tarvis 3 supilusikatäit toiduõli, 0,7 kg kartuleid, 1 suur sibul, 8 viinerit (Clara versioonis 4 viinerit), 0,25 tassi ketšupit ja 0,5 tassi vett. Kartulid ja sibul lõigatakse väikesteks tükkideks, kartulid, sibulad ja toiduõli pannakse kuumale pannile ning praetakse 10 minutit. Seejärel tükeldatakse viinerid ja lisatakse pannile, jätkates praadimist kuni nad pruunistuvad. Praadimise käigus lisatakse ketšupit ja vett.

## Vaata ka
* Viinerid

## Viited

## Välislingid
* Great Depression Cooking - The Poorman's Meal -- Algupärane video *vaese mehe eine* valmistamisest.
Oslavany

**Oslavany** (saksa keeles *Oslawan*) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Oslavany asub Brno kesklinnast ligikaudu 22 km lääneedelas ja Ivančicest umbes 4 km loodes.

Asulat on esmamainitud 1104. aastal. 1225. aastal rajati külasse tsistertslaste nunnaklooster. 1525. aastal lõpetas klooser tegevuse ja see ehitati ümber Oslavany lossiks. 18. ja 19. sajandil arenes Oslavany piirkonnas fajansi käsitöönduslik tootmine. 1760. aastal leiti piirkonnas kivisütt. Kivisöe kaevandamist alustati 1783. aastal. 1913. aastal ehitati Oslavanysse soojuselektrijaam.  Kivisöe kaevandamine lõpetati Oslavanys 1973. aastal ja soojuelektrijaam suleti 1993. aastal.

Oslavany sai linnaõigused 1964. aastal.

## Viited
Blovice

**Blovice** (saksa keeles *Blowitz*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi lõunaringkonnas. Blovice asub Plzeňi kesklinnast ligikaudu 20 km lõunakagus.

Blovicet on esmamainitud 1284. aastal, mil see oli Pomuki tsistertslase kloostrile kuuluv küla. 14. sajandi lõpu ürikutes on Blovicet nimetatud aleviks. Alates 18. sajandist on Blovicet nimetatud linnaks.

## Viited
Kaznějov

**Kaznějov** (saksa keeles *Kaznau*, ka *Kasenau* või *Kazniow*, aastatel 1939–1945 *Gaßnau*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Kaznějov asub Plzeňi kesklinnast ligikaudu 17 km põhjas.

Kaznějovit on esmamainitud 1145. aastal, mil see oli Plasy tsistertslasete kloostrile kuuluv väike küla.

Linnaõigused sai Kaznějov 1. novembril 1997.

## Viited
Candi Milo

**Candyce Anne Rose** "**Candi**" **Milo** (sündinud 9. jaanuarl 1961 Palm Springsis Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

## Välislingid
* Ametlik koduleht
*
Kelgutamine olümpiamängudel

**[[Kelgutamine]] [[taliolümpiamängud]]el** on talispordiala, kus võistleja või kaheliikmeline võistkond sõidab kelguga lamades (nägu ülespoole) ja jalad ees. Kelgutamisel võisteldakse tavaliselt spetsiaalselt loodud jäärajal, mis võimaldab raskusjõul kelgu kiirust suurendada. Võitja läbib marsruudi kiireima üldajaga. Esimesed ebaõnnestunud katsed kelgutamist olümpiaprogrammi lisada pärinevad 1930. aastatest. Rahvusvaheline Olümpiakomitee kiitis sellise taotluse heaks 1954. aastal ja kümme aastat hiljem sai kelgutamisest esmakordselt olümpiaala. Esimest korda võisteldi kelgutamises 1964. aasta taliolümpiamängudel Innsbruck nii meeste kui ka naiste arvestuses ühekelgul ning kahekelgul. Kahekelkul olid võistelnud ainult mehed, kui enne 1994. aasta mänge muutis Rahvusvaheline Kelgutamisföderatsioon kahekelgu meeste võistlusest avatud võistluseks, võimaldades meestel ja naistel koos võistelda. Nende mängude ajal aga naised sellel alal ei võistelnud.

2011. aasta aprillis kiitis Rahvusvaheline Olümpiakomitee heaks segavõistkondade teatevõistluse lisamise (iga riigi kohta võistleb üks võistkond), mis tähendab, et kelgutamises oli esimest korda programmis neli ala. Algatuste programm jäi suures osas samaks kuni 2014. aasta Sotši olümpiamängudeni, mil kavasse lisati põnev võistkondlik kelgutamise teatevõistlus. Teatevõistkonnad koosnevad naiste ja meeste ühekelgust ning meeste kahekelgust. Võisteldi samas järjekorras ja omapärase "teatevahetusega". Pärast oma sõidu finišijoont peab kelgutaja käega pihta saama raja kohal rippuvale plaadile, mille puudutus avab üleval stardivärava, et järgmine kelk saaks startida.

Eelseisvatel Milano Cortinas 2026. aasta taliolümpiamängudel on alaprogrammis veel üks põnev täiendus meeste ja naiste kahekelgu lisamisega, mis peaks asendama eelmainitud avatud kahekelku. Kelgutamine lummab olümpiamänge jätkuvalt oma uskumatu kiiruse ja tiheda võidusõiduga.

Algusaastatel tekkis mitmeid raskusi, sealhulgas spordiala vastuvõtlikkus ilmastikutingimustele ja sellega seotud sagedased edasilükkamised. See probleem lahendati, kui olümpiakelgutamisvõistlused peeti 1976. aastal esimest korda kunstjääl. Teine algusaastate iseloomulik tunnus oli katsetamine uute tehnikate ja materjalidega, mida üha rangemad reeglid aja jooksul piirasid. 

Võistlusi on domineerinud Saksa kelgutajad (võistlesid ROK-i riigikoodide EUA, GDR, FRG ja GER all erinevatel aegadel alates 1964. aastast) võitnud 87 medalit 153-st võimalikust.

Esimese eestlasena osales taliolümpiamängudel kelgutamises 1994. aastal Lillehammeris Helen Novikov.

## Olümpiamängude kokkuvõte

 Kelgutamise võistlust ei toimunud 

## Medalid

*Märkus: 1972. aastal anti kahekelgul välja kaks kuldmedalit.*

## Välislingid
*Kelgutamine ROK-i veebilehel
Sitakoti Matsi rõngasrist

**Sitakoti Matsi rõngasrist** on hauatähis Kullamaa kirikuaias, mis on püstitatud Eestimaa talupojale Sitakoti Matsile.

Seda on nimetatud ka Eesti vanimaks rõngasristiks, kuigi Eestis on mitmeid vanemaid rõngasriste. Küll võib seda nimetada Eesti vanimaks kalmistul asuvaks dateeringuga rõngasristiks, mis on tänapäevani säilinud.

See rõngasrist on kunstimälestis, mis võeti kaitse alla Eesti Vabariigi kultuuriministri määrusega nr 36 3. juulil 1997. Rist on Muinsuskaitseametis arvel 4. aprillist 1998. Kultuurimälestise tunnuseks on piirkonna ajastu tüüpilise hauatähise näide. Kinnismälestise registrinumber on 16265 (enne oli 476).

Rõngasristi kõrgus maapinnast on 106 cm, ratta maksimaalne laius 82,5 cm. See on tehtud raidtehnikas paekivist.

Rist asus varem kirikust vahetult idas, kuid tõsteti praegusesse asukohta seoses koori ümberehitusega. Rist on oma praeguses asukohas arvatavasti aastast 1868.

Rõngasrist on ažuurne laienevate otstega ladina rist, mille ülaosa läbib rõngas. Rõngas jätab ristihaara otsad rõngast välja. Haarasid on algselt kaunistanud poolsfäärilised näsad. Rist on monteeritud betoonalusele. Risti jalamilt ja ka ratta osast puuduvad killud, külgmised näsad puuduvad, kuid ülemine on säilinud osaliselt.

Esiküljel ülal keskel on daatum A° 1621, jalamil kiri "SITTA / KODT/ MATZ".

## Viited

## Välislingid
*
Nýřany

**Nýřany** (saksa keeles *Nürschan*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Nýřany asub Plzeňi kesklinnast ligikaudu 13 km läänes.

Nýřanyt on esmamainitud 1272. aastal. 1830. aasta paiku leiti piirkonnast kivisütt, mille kaevandamist alustati 1848. aastal. Linnaõigused sai Nýřany 29. jaanuaril 1892. Kivisöe kaevandamine Nýřanys lõppes 1995. aastal.

## Viited
Sainte-Radegonde

**Sainte-Radegonde** võib tähendada mõnd neist asulatest või omavalitsusüksustest, mis on saanud nime püha Radegundi auks:

* Sainte-Radegonde (Aveyron) Aveyroni departemangus
* Sainte-Radegonde (Charente-Maritime) Charente-Maritime'i departemangus
* Sainte-Radegonde (Deux-Sèvres) Deux-Sèvresi departemangus
* Sainte-Radegonde (Dordogne) Dordogne'i departemangus
* Sainte-Radegonde (Gers) Gersi departemangus
* Sainte-Radegonde (Gironde) Gironde'i departemangus
* Sainte-Radegonde (Saône-et-Loire) Saône-et-Loire'i departemangus
* Kunagine Sainte-Radegonde (Charente) Charente'i departemangus, nüüd osa Baignes-Sainte-Radegonde'ist
* Kunagine Sainte-Radegonde (Creuse) Creuse'i departemangus, nüüd osa Budelière'ist
* Kunagine Sainte-Radegonde-en-Touraine Indre-et-Loire'i departemangus, nüüd osa Toursist
* Kunagine Sainte-Radegonde (Somme) Somme'i departemangus, nüüd osa Péronne'ist
* Sainte-Radégonde Vienne'i departemangus
* Sainte-Radégonde-des-Noyers Vendée departemangus
Sirge harakalatv

**Sirge harakalatv** (*Erysimum strictum*) on kapsalaadsete seltsi ristõieliste sugukonda kuuluv rohttaim. 

## Välislingid

* Sirge harakalatv andmebaasis eElurikkus
Vesi-naaskelleht

**Vesi-naaskelleht** (*Subularia aquatica*) on kapsalaadsete seltsi ristõieliste sugukonda kuuluv veetaim. 

## Välislingid

* Vesi-naaskelleht andmebaasis eElurikkus
Püstkollakas

**Püstkollakas** (*Barbarea stricta*) on kapsalaadsete seltsi ristõieliste sugukonda kuuluv rohttaim.

## Välislingid

* Püstkollakas andmebaasis eElurikkus
Lumelauasõit olümpiamängudel

**[[Lumelauasõit]] lisati [[taliolümpiamängud]]e** programmi esmakordselt 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos Jaapanis. Lumelauasõit oli üks viiest uuest spordialast, mis lisati taliolümpiamängude programmi aastatel 1992–2002, ja see oli ainus, mis polnud varem olnud medali- ega demonstratsioonala. 1998. aastal toimus võistlus neljal alal, kaks meestele ja kaks naistele: suurslaalom, mäesuusatamisega sarnane ala; ja rennisõit, kus võistlejad teevad trikke, liikudes poolringikujulise kraavi ühelt küljelt teisele. Kanadalane Ross Rebagliati võitis meeste suurslaalomi ja temast sai esimene sportlane, kes võitis lumelauasõidus kuldmedali. Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) võttis Rebagliatil lühikeseks ajaks medal ära pärast seda, kui ta andis positiivse marihuaanaproovi. ROK-i otsus tühistati aga pärast Kanada Olümpialiidu apellatsiooni. 2002. aasta taliolümpiamängudeks laiendati suurslaalomit ja see nimetati ümber paralleelsuurslaalomiks. 2006. aastal korraldati esmakordselt kolmas ala, lumelauakross. Sellel alal võistlevad sportlased üksteisega läbi raja, kus on hüppeid, poome ja muid takistusi. 11. juulil 2011 kiitis Rahvusvahelise Olümpiakomitee täitevkomitee heaks suusatamise ja lumelauasõidu küngaslaskumise (slopestyle'i) lisamise taliolümpiamängude alade nimekirja, mis jõustus 2014. aastal. Otsus tehti teatavaks pressikonverentsil ROK-i kohtumisel Durbanis Lõuna-Aafrikas. Viies ala, paralleelslaalom, lisati alles 2014. aastaks. Big air lisati 2018. aastaks.

## Olümpiamängude kokkuvõte

 Lumelauasõidu võistlust ei toimunud 

## Medalid

 

## Viited

## Välislingid

*Lumelauasõit ROK-i veebilehel
Liam Kirk

**Liam Kirk** (sündinud 3. jaanuaril 2000 Maltbys) on Suurbritannia jäähokimängija, kes mängib vasakäärina Saksamaa kõrgliiga Deutsche Eishockey-Liga (DEL) klubis Eisbären Berlin.

Kirk alustas oma karjääri Suurbritannia Elite Ice Hockey League'i (EIHL) klubis Sheffield Steelers.

Rahvusvahelisel tasandil on Kirk esindanud Suurbritannia jäähokikoondist, aidates meeskonnal tõusta 2018. aasta maailmameistrivõistluste I divisjoni turniiril eliitdivisjoni. Ta mängis olulist rolli ka 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.

2018. aasta juunis valis ta NHL-i draft'is klubi Arizona Coyotes, tehes temast esimese Inglismaal sündinud ja treenitud mängija, kelle NHL-i klubi on draft'inud.

## Viited

## Välislingid
* Liam Kirk eliteprospects.com lehel
* Liam Kirk hockeydb.com lehel
Niko Kapanen

**Niko Klaus Petteri Kapanen** (sündinud 29. aprillil 1978 Hattulas) on Soome endine jäähokimängija, kes mängis keskründajana. Tema viimane klubi oli HPK Soome kõrgliigas Liiga.

Ta on 2011. aasta jäähoki maailmameister.

## Viited

## Välislingid
* Niko Kapanen eliteprospects.com lehel
* Niko Kapanen NHL.com lehel
* Niko Kapanen hockeydb.com lehel
Dennis Endras

**Dennis Endras** (sündinud 14. juulil 1985 Immenstadtis) on Saksamaa jäähokiväravavaht. Ta mängib praegu Deutsche Eishockey-Liga (DEL) klubis Augsburger Panther.

Rahvusvaheline karjäär: Endras on esindanud Saksamaa jäähokikoondist 2009. ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ning kuulus Saksamaa koosseisu ka 2010. aasta taliolümpiamängudel. 
2010. aasta maailmameistrivõistlustel, mis toimusid Saksamaal, valiti Endras turniiri kõige väärtuslikumaks mängijaks (MVP). Ta sai esimeseks sakslaseks, kellele on see aunimetus omistatud, ja esimeseks sakslaseks, kes valiti turniiri tähtrivistusse alates 1987. aastast.

## Viited

## Välislingid
* Dennis Endras eliteprospects.com lehel
* Dennis Endras hockeydb.com lehel
Niklas Kronwall

**Hans Niklas Kronwall** (sündinud 12. jaanuaril 1981 Stockholmis) on Rootsi endine elukutseline jäähokikaitsja, kes töötab praegu Detroit Red Wingsi peamänedžeri nõunikuna. Varem mängis ta National Hockey League'i (NHL) klubis Detroit Red Wings.

Ta kuulub Triple Gold Clubisse, kuhu kuulub vaid 30 mängijat. Kronwall alustas oma karjääri Rootsi klubis Järfälla HC ning on esindanud Rootsit rahvusvahelistel turniiridel.

NHL-is sai Kronwall tuntuks oma tugeva avajäähiti poolest, mida hakati kirjeldama fraasiga "being Kronwalled", viidates tema tüüpilistele tagurpidi liikuva stiiliga keha- ja lahtistele tabamustele.

2008. aastal võitis ta Stanley karika Detroit Red Wingsiga.

## Viited

## Välislingid
* Niklas Kronwall NHL.com lehel
* Niklas Kronwall eliteprospects.com lehel
* Niklas Kronwall hockeydb.com lehel
Bernhard Truuberg

**Bernhard Truuberg** (6. aprill (vkj)/ 19. aprill 1913 Tallinn – 24. veebruar 1964 Tallinn) oli eesti poksija.

## Sportlasena
Ta poksis Eesti Töölisspordiliidus.

Ta võitis 1939. aasta II Eesti mängude poksivõistlustel Tallinnas Tallinna võistlejana kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2&nbsp;kg) esikoha.

## Looming
*1962 "Pii". Jutustus. Illustreerinud Valli Lember-Bogatkina. Eesti Riiklik Kirjastus. Tallinn 1962. 40 lk

## Viited

## Välislingid
*Haud Tallinna Liiva kalmistul
Holýšov

**Holýšov** (saksa keeles *Holleischen*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Holýšov asub Radbuza jõe ääres, Plzeňi kesklinnast ligi 25 km edelas. 

Asulat on esmamainitud 1273. aastal. 1897. aastal rajati Holýšovi klaasitehas, mis suleti 1930. aastal. Saksa okupatsiooni ajal ehitati mahajäetud klaasivabriku ruumidesse laskemoonavabrik. 1945. aastal saadeti Holýšovi saksa rahvusest elanikud riigist välja. Linnaõigused sai Holýšov 1960. aastal.

## Viited
Liivtuder

**Liivtuder** (*Camelina microcarpa*) on kapsalaadsete seltsi ristõieliste sugukonda kuuluv rohttaim.

## Välislingid

* Liivtuder andmebaasis eElurikkus
Lea Massari

**Lea Massari** (sünninimi **Anna Maria Massetani**; 30. juuni 1933 Rooma – 23. juuni 2025) oli itaalia filminäitleja.

Šveitsis arhitektuuri õppinud neiu hakkas filmides mängima 22-aastaselt. Ta tegi rolle rohkem kui 60 itaalia ja prantsuse filmis ja telesarjas.

1962. aastal pälvis Massari David di Donatello eriauhinna (Special David) rollide eest filmides "Una vita difficile" ja "I sogni muoiono all’alba".

1979. aastal sai ta Itaalia filmiajakirjanike ühenduse Hõbelindi auhinna (Nastro d'Argento) parima naiskõrvalosatäitja kategoorias rolli eest Francesco Rosi filmis "Kristus peatus Ebolis" ("Cristo si è fermato a Eboli", 1979).

## Valik filme ja telesarju

## Välislingid
*
Kinkažu

**Kinkažu** ehk **haspelkaru** (*Potos flavus)* on Kesk- ja Lõuna-Ameerika troopilistes metsades elav pesukarulaste (*Procyonidae*) sugukonda kuuluv kiskjaline.

## Taksonoomia
Kinkažu puhul eristatakse seitset alamliiki: 

* *Potos flavus flavus* – Suriname
* *P.f. chapadensis* – Amasoonia
* P.f. *chiriquensis* *–* Kesk-Ameerika ja Lõuna-Mehhiko
* *P.f. megalotus* – Colombia ja Panama
* *P.f. meridensis* – Venezuela
* *P.f. modestus* – Lääne-Ecuador
* *P.f. nocturnus* – Ida-Brasiilia

## Välimus
Kinkažu kaalub 1,4-4,5 kg. Täiskasvanud isased on veidi suuremad kui emased. Tal on pikk haardsaba (saba pikkus 39-57 cm) , kogu tema üldpikkusest moodustab saba vähemalt poole . Välimuselt meenutavad kinkažud mõnevõrra ahvi, algselt kirjeldati teadusele teda mitte kui kiskjat, vaid kui leemurit  .  

## Elupaik ja eluviis
Kinkažud leidub mitmetes troopilise metsa elupaikades (vihmamets, pilvemets, kuiv mets), kus leidub aastaringselt valmivaid puuvilju. Neid võiub kohata kõrguste vahemikus 0–2500 meetrit üle merepinna. Kinkažud tegutsevad puudel, maapinnale satuvad harva. Kinkažu on täielikult öise eluviisiga. Tavaliselt alustavad nad aktiivset tegutsemist 15 minutit pärast päikese loojumist ja lõpetavad 15-30 minutit enne päikesetõusu .   

## Roll ökosüsteemis
Kinkažul on ökosüsteemis oluline koht seemnete levitajana ja tolmeldajana . 

## Ohud ja kaitse
Kinkažu on IUCN punasesse nimestikku kantud kui soodsas seisundis (LC) liik. Mõnel pool kütitakse kinkažusid liha saamiseks, kuid nad ei kuulu inimese poolt eelistatud toiduobjektide hulka. Nende karusnahkade järgi nõudlus puudub. Nad on mõõdukalt tundlikud elupaikade fragmenteerumise suhtes. Väheseid isendeid püütakse lemmikloomakaubanduse eesmärgil . 

## Viited
Caprino Bergamasco

**Caprino Bergamasco** on vald Italiaas Lombardia maakonas Bergamo provints, asub umbes kahekümne kilomeetri

kaugusel Bergamost.
Emil Paigaline

**Emil Alfred Paigaline** (4. august 1884 Laiuse vald – 21. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Sverdlovski oblast (hukati)) oli eesti luterlik vaimulik.

Ta sündis aastal 1984 Sootagal. Ta on töötanud algkooliõpetajana Elistveres ja Laiusel. Aastatel 1910–1931 oli ta Tartu Pauluse koguduses köster-organist. Aastal 1919 võttis ta osa Vabadussõjast. Aastal 1928 lõpetas ta Tartu õhtu-ühisgümnaasiumi. Aastatel 1928–1931 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.

Ta oli aastatel 1932–1941 Sindi koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1933–1934 Mõisaküla kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1932–1937 Sindi alevi 6-klassilises Algkoolis, aastatel 1934–1936 Vändra gümnaasiumis ja aastatel 1937–1940 Pärnu Kaubanduskeskkoolis usuõpõtaja.

Emil Alfred Paigaline arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Sindis. Ta mõisteti surma 21. märtsil 1942 ja hukati 21. aprillil 1942 Sverdlovski oblastis Sosvas Sevurallagi vangilaagris.

## Välislingid
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
*Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
Heino Siigur

**Heino Siigur** (2. jaanuar 1930 Sindi – 30. märts 2021) oli eesti õigusteadlane.

Ta sündis aastal 1930 Sindis. Sindi algkoolis lõpetas ta põhikooli. Aastal 1949 lõpetas ta Pärnu 1. Keskkooli. Aastal 1954 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

## Tunnustus
* 2006 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2015 Tartu Ülikooli aumärk

## Isiklikku
Arst ja arstiteadlane Urmas Siigur on tema poeg.

## Viited

## Välislingid
* In memoriam. Emeriitprofessor Heino Siigur
Bilär

**Bilär** (tatari keeles Биләр; vene keeles Биля́р, Билярское городище) oli keskaegne linn Volga-Bulgaarias Väike-Tšeremšani jõe vasakul kaldal, riigi teine pealinn enne mongolite invasiooni. Biläri varemed hõlmavad umbes kaheksa ruutkilomeetri suuruse ala tänapäeva Tatarstani Aleksejevskoje rajoonis, 50 km kaugusel samanimelisest külast ja  150 km kaugusel Kaasanist.

## Ajaloost
Biläri asutas 10. sajandi paiku kohalik bulgaaride hõim ja sellest sai uus pealinn. Linn oli Volga keskjooksul üks peamisi kaubandusekeskusi. Ajalooallikate järgi oli selle rahvastik umbes 100 000 elanikku ja linn oli Bagdadi ja Konstantinoopoli järel üks keskaegse Euraasia suurimaid linnu.

Linnas asus 922. aastal valminud puidust peamošee, mis järgis Araabia hulgasambaliste mošeede tüüpi, Meka suunas orienteeritud pikiteljega ja mihrabiga; kümnenda sajandi keskpaigas ehitati selle külge hulgasambaline kivimošee, 1,5 meetri kõrguse minaretiga loodeseinas. UUrijad oletavad, et mošeedel olid ka eeskojad sissepääsude juures.

12. sajandil ja 13. sajandi algul oli Bilär koos Bolğari ja Suariga Volga-Bulgaaria riigi üks pealinnadest. 1236. aastal rüüstasid linna Batu-khaani väed. Linn ehitati hiljem üles, kuid ei saavutanud endist suurust ega võimu.

Linna jäänused avastati 18. sajandil. Vassili Tatištšev oli läbi Volgamaa rännates üks linna avastajatest, ta kirjutas sellest oma raamatus "Venemaa ajalugu iidseimatest aegadest peale) ja temalt pärineb muuhulgas idee, et tšuvašid on bulgaaride järglased.

1654. rajati kunagise linna lähedale Vene piirikindlus Biljar.

## Muud
Biläri auks on nimetatud Antarktikas asuvate Lõuna-Shetlandi saarte Livingstoni saare Biläri neem (Bilyar Point).

## Viited

## Kirjandus
* Ravil Bukharaev. That Time of Bloom. Volga Bulgaria develops as an independent Islamic state. Routledge, 2000
Balti-Ameerika Liin

**Balti-Ameerika Liin** (inglise keeles *Baltic American Line*, läti keeles *Baltijas-Amerikāņu līnija*) oli Läänemerelt regulaarset Atlandi ookeani ületust korraldanud laevandusettevõte, mis vedas aurulaevadega reisijaid liinil Liepāja – Gdańsk – Hamburg – New York.

## Ajalugu
1899. aastal asutati Taanis tütarettevõte aktsiaseltsile Ida-Aasia Kompanii (taani keeles *A/S Det Ostasiatiske Kompagni*), mis alustas 1900. aastal opereerimist Peterburist. 1906. aastal avas see ettevõte liini Libau – Rotterdam – New York. Liini jaoks lasti järgmisel kümnendil vette neli uut vene nimedega ookeaniliinilaeva.

Esimese maailmasõja aegu ründasid Saksa keisririigi väed aga Kuramaa kubermangu, laevad suunati sestap varuliinile Arhangelsk – Hammerfest – New York aastaiks 1914–1917. Venemaa kodusõja algusega prahiti laevad peamiselt Cunard Line'i registrisse suunistega laevanduskontrolörilt Joseph Maclaylt, lühiaegselt evakueeriti need ka Ühendkuningriiki. Vene-Ameerika liin suleti siiski kohe pärast enamlaste riigipööret 1918. aastal.

Poola ja Balti riigid olid maailmasõja lõpuga eraldunud Venemaast. Liepāja kui tugisadam, kuhu saabuti raudteid pidi Kesk- ja Ida-Euroopast, liideti äsja iseseisvunud Läti Vabariiki. Kopenhaagenis asuva kodusadamaga laevandusettevõte nimetas laevad ümber vastavalt äsja iseseisvunud vabariikidele. 1921. aastast tegutses ettevõte edasi nimega Balti-Ameerika Liin; siis seilasid aurulaevad Taani lipu all vaheldumisi edasi ringliinil Liepājast sagedaste peatustega Gdańskis, Kopenhaagenis, Hamburgis (tegelikult Cuxhavenis), Halifaxis, Bostonis ja lõpp-peatusega New Yorgis.

### Laevad

*Latvia (8596 brutoregistertonni (brt)); 1924. aastal müüdi laev Jaapanisse
*Polonia (7858 brt)
*Lituania (6852 brt)
*Estonia (6503 brt)

### Emigratsioon
Väljarändajate hulgas oli rohkelt poolakaid, leedukaid, valgevenelasi ja ukrainlasi. Usutunnistuselt nii katoliiklasi, juute kui õigeusklikke. Teised põhilised sadamad väljarändeks olid Klaipėda ja Odessa ning Hanko/Helsingi.

Põhja-Ameerika praktikas kohtasid aurulaevad üsna sageli rangeid immigratsioonieeskirju, kuukvoote, trahvimisi ning deponeerimist. Loa saanult vormistati sisseränded reeglina Ellise saarel. Tähelepanuväärseim intsident leidis aset laevaga Estonia, mis saabus Ameerika Ühendriikide vetesse väidetavalt vaid 15 sekundit enne uue kuu algust.

1889. aastal New Yorgis asutatud Kuramaa Noorte Meeste Ühing pakkus näitena juudi rahvusest noormeestele kuni tööle saamiseni väikest töötutoetust ning 1920. aastail ka ajutist majutust Liepājas.

## Tegevuse lõpetamine
1930. aastal ehk ülemaailmse majanduskriisi alguses likvideeriti ettevõte lõplikult ning kolm allesjäänud laeva müüdi koos õigusega kasutada New Yorgi kaisid poolakate Gdynia-Ameerika Liinile.

## Vaata ka
*Scandinavian America Line
*Swedish American Line
*Finland America Line
*Thingvalla Line
*Wilson Line

## Viited
Haiti spagetid

**Haiti spagetid** on Haiti päritolu toit, mis on valmistatud spagettidest, viinerilõikudest ning kastmest mis koosneb ketšupist ja täiendavalt Haiti episest.

*Haiti spagettide* valmistamiseks on tarvis 0,5 kg spagette, 0,25 kg kanaviinereid, 3 supilusikatäit tomatipastat, ühte hästi tükeldatud sibulat, 2 peenestatud küüslauguküünt, 0,5 tassi peenestatud paprikat, 0,25 tassi värsket aedpeterselli, 3 teelusikatäit Haiti epist (võib puududa), oliiviõli, soola ja pipart. Spagetid keedetakse, viinerilõigud pruunistatakse pannil, lisatakse sibulad ja küüslauk, seejärel paprika ning küpsetatakse, lisatakse tomatipasta ja pastakeetmise vett ning keedetakse paar minutit, lõpuks lisatakse spagetid, sool ja pipar, lisatakse aedpeterselli.

## Vaata ka
* Viinerid

## Viited
Karl Joseph (1649–1664)

**Karl Joseph** (7. august 1649 – 27. jaanuar 1664) oli Habsburgide dünastiast pärit Olomouci, Passau ja Wrocławi piiskop, ertshertsog ja Teutooni ordu kõrgmeister.

## Elulugu
Ertshertsog Karl Joseph sündis 7. augustil 1649 Viinis keiser Ferdinand III ja Maria Leopoldine seitsmenda lapsena. Lapsena sai ta hariduse Gottfried Alois Kinner von Löwenthurni käest. 

1662. aasta novembris nimetati 13-aastane Karl Joseph Olomouci, Passau ja Wrocławi piiskopiks ning lisaks ka Teutooni ordu kõrgmeistriks (sama aasta mais oli Karl Joseph juba kõrgmeistri koadjuutoriks nimetatud). Samadel ametikohtadel oli olnud ka tema onu, ertshertsog Leopold Wilhelm. Temast kavatseti teha ka Austria Madalmaade kuberner, kuid tema varajase surma tõttu jäi see ära. 

Piiskop Karl Joseph suri 27. jaanuaril 1664 Linzis. Ta on maetud Viini Keiserlikku krüpti.  

## Viited


### Kirjandus

* Wurzbach, Constantin von. *[https://de.wikisource.org/wiki/BLK%C3%96:Habsburg,_Karl_Joseph_(1649%E2%80%931664) Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich]*. Kd. 6. Viin: Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, 1860.
Lühirajauisutamine olümpiamängudel

**[[Lühirajauisutamine]] on olnud [[taliolümpiamängud]]e** kavas alates 1992. aasta taliolümpiamängudest Albertville'is Prantsusmaal. Enne seda oli see demonstratsioonala 1988. aasta mängudel. 1988. aasta demonstratsioonvõistluse tulemusi ametlikus olümpiastatistikas ei arvestata. Lühirajauisutamises on domineerinud Ida-Aasia ja Põhja-Ameerika võistkonnad, nimelt Lõuna-Korea, Hiina, Kanada ja Ameerika Ühendriikide võistkonnad. Need neli riiki on alates 1992. aastast võitnud 195 medalist 147. Lõuna-Korea on medalite arvestuses esikohal, olles võitnud alates 1992. aastast 53 medalit, sealhulgas 26 kuldmedalit. Enamik Lõuna-Korea ja Hiina taliolümpiamängudel võidetud medalitest pärinevad lühiraja kiiruisutamisest.

2010. aasta taliolümpiamängudel sai Läti sportlasest Haralds Silovsist esimene sportlane olümpiaajaloos, kes osales nii lühiraja (1500 m) kui ka pika raja (5000 m) kiiruisutamises, ning esimene, kes võistles samal päeval kahel alal. Pärast 500 m võitu 2014. aasta taliolümpiamängudel sai Viktor Ahnist esimene lühiraja kiiruisutaja, kes võitis kuldmedalid kõigis neljas lühiraja distsipliinis (500 m, 1000 m, 1500 m, 5000 m teatesõit). Ta võitis 2014. aastal Venemaad esindades kolm kuldmedalit ja 2006. aastal Lõuna-Koread esindades kolm kuldmedalit.

2018. aasta juulis lisas Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) ametlikult 2000 meetri pikkuse segateatesõidu, suurendades alasid kokku üheksani. Ala lisamise tõttu pikendati võistlusgraafikut viielt päevalt kuuele.

## Olümpiamängude kokkuvõte

 Lühirajauisutamise võistlust ei toimunud 
 Lühirajauisutamine oli näidisspordiala 

## Medalid

## Välislingid

*Lühirajauisutamine ROK-i veebilehel