open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Piiskopililla

**Piiskopililla** (prantsuse keeles *violet d'évêque*, inglise keeles *bishop's purple*, *Roman purple*) on üks lilladest värvitoonidest, ere kuni kergelt summutatud violetne värvitoon, mis rohkem või vähem vastab katoliku piiskoppide ametiriietuses esinevale violetsele värvile. Eri traditsioonides peetakse seda toonidelt veidi erinevaiks, kuid punaka poole kalduvaks violetseks värviks.

Värvinimetus esineb eesti keeles 1930. aastate moesõnavaras.

## Pildid

Daniele Comboni.jpg|Piiskop Daniele Comboni (1831–1881)
Bischof Leo Mergel 1905.jpg|Piiskop Leo Mergel 1905
Cassock (Bishop) - SACROEXPO-2013-06-17.jpg|Anglikaani piiskopi lilla (*roman purple*) vaimulikusärk näitusel
20110716 Otto von Habsburg funeral procession 2280.jpg|Piiskopid protsessioonil kandmas lillat riietust


## Ajaloost
1740. aastal ilmunud Louis-Bertrand Casteli raamatus "L'optique des couleurs: fondée sur les simples observations, & tournée sur-tout à la pratique de la peinture, de la teinture & des autres arts coloristes" esineb värvinimetus esimest korda prantsuse keeles ja tähistab seal punakasvioletset, mida eristatakse selgelt sinakasvioletsest ehk ahhaatlillast.

1878. aastal ilmunud põhjalik käsiraamat liturgilise riietuse kohta märgib, et Rooma [katoliku] vaimulike riietuses ette nähtud lilla on nagu vana purpur, see tähendab kergelt punakas violetne ja et uus moekas aniliinvärv pole õige tooniga, mis on liiga sinine.

Katoliku kirikus tänapäeval piiskoppide riietuses kasutatav värvitoon pole sügava tooniga purpurpunane ega sügavlilla, vaid eredam punakam ja lähedasem lillakaspunasele.

## Variatsioonid
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub piiskopililla vasteks sügavlilla, mis sarnaneb ametüstilillale ja pole selgelt punakas, kuid on soojatoonilisem lavendlisinisest või kannikesesinisest.

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on värvuste *Bishop* ja *Roman Purple* vasteiks keskmine lilla (*moderate violet*) ja värvuste *Bishop's purple* ja *Bishop's violet* vasteiks keskmine punakaslilla või erklilla (*moderate reddish purple*, *vivid purple*).

Värvinimetus (*püspöklila*) on võrdlemisi sage ungari keeles. See jäi nimetamiskatses 32. kohale 351-st ja nimetamiskatses nimetati seda 46 korral ja kümmekonnal korral liitvärvinimetuse osana. *Püspöklila* tähistas keelejuhtidel puhast või tumedamat punakasvioletset (värvikaardid *red-violet-red* ja *red-violet*) tooni, kuid nime anti ka muudele toonidele, nagu violetne (värvikaardid *violet-red-violet* ja *violet*) ning üksikutel juhtudel sinakasvioletne (värvikaart *violet-blue-violet*).

Veebivärv *Violet d'évêque* on summutatud punakaslilla värvitoon.

## Vaata ka
* Purpur
* Purpurpunane
* Purpur (heraldika)
* Amarandipunane
* Liturgilised värvid

## Viited
Tsiviilaeg

**Tsiviilaeg** on igapäevases elus kasutatav efemeriidiajal põhinev ajaarvestus, milles loetakse ööpäeva alguseks Päikese alumise kulminatsiooni hetk (kesköö).
 
## Viited
Sulev Saarup

**Sulev Saarup** (16. september 1904 Sooaluse – 31. juuli 1976 Rakvere) oli eesti näitleja.

Sulev Saarup õppis Rakvere reaalgümnaasiumis ja 1938. aastal Rakvere Näitlejate Ringi kursustel. Ta töötas 1920. aastatel Rakvere lauavabrikus ning 1930. aastatel kirjutajana sõjaväes ja Rakvere asutustes, oli aastatel 1940–1966 Rakvere Teatri näitleja.

## Viited
Bregenzer Ach

**Bregenzer Ach** (ka *Bregenzer Ache*) on peamine jõgi Bregenzerwaldis Austria Vorarlbergi liidumaal. See suubub Bodeni järve, millest voolab välja Rein.
Jumalakartus

**Jumalakartuse** all mõeldakse kartust (heebrea keeles יִרְאַ֣ת; kreeka keeles φόβῳ), mis on austus, lugupidamine, tunnustamine ja allumine Jumalale. Kuna Jumal on õiglane, peab ta karistama pattu, seetõttu on mõistlik teda karta. Need, kes kardavad Jumalat, hoiavad tema käske, seadusi, määrusi ja norme.
Hõljuk

**Hõljuk** on elastse äärisega (seelikuga) ümbritsetud kere alla tekitataval õhkpadjal püsiv ja propelleri abil liikuv veesõiduk. 

## Kirjeldus
Hõljukid jagunevad: 
* Amfiibhõljukid - elastsema kereäärisega, võimalik liikuda vee-, maa- ja jää pinnal; 
* Veehõljukid - jäigema kereäärisega, võimalik liikuda vaid veepinnal (kasutusel harvem).

Hõljuki eelis on väike süvis ja elastse seeliku puhul ka amfiibsus, sealhulgas veekogu jääl liikumiseks. Miinuseks on kaldal seismise tingimuste vajadus ja ekspluatatsiooni kulukus. Hõljuki kere alla õhkpadja tekitamiseks kasutatakse vastavaid puhureid või kompressoreid. Hõljuk peab kandma sõites ühtlasi plinkivat navigatsioonituld.

## Vaata ka
* Tiibur
* Laugur

## Välislingid
*Mereviki: Hõljuk
*Mereviki: Laugur
Flüšš

**Flüšš** on settekivimikihtide jada, mis kulgeb süvavee- ja hägususvoolu ladestustest madalaveeliste savikiltade ja liivakivideni. See ladestub, kui mäeehituse episoodi mandripoolele moodustub kiiresti sügav bassein. Näiteid on leitud Kordiljeeridest, Alpidest, Püreneedest ja Karpaatidest.

## Sedimentoloogilised omadused

Flüšš koosneb korduvatest settetsüklitest, setete ülespoole peenenemisega. Iga tsükli põhjas on mõnikord jämedad konglomeraadid või bretšad, mis arenevad järk-järgult ülespoole liivakiviks ja savikildaks/mudakiviks. Tavaliselt koosneb flüšš kiltade jadast, mis on rütmiliselt segatud õhukeste, kõvade, hallikate liivakividega. Tavaliselt ei sisalda savikilt palju kivistisi, samas kui jämedamates liivakivides on sageli vilgu ja glaukoniidi fraktsioone.

## Tektoonika

Mandrite kokkupõrkel surub subdutseeriv tektooniline plaat selle kohal asuvale plaadile, põhjustades kivimite kurrutust, sageli sinna, kus tekivad kerkemurrangud ja mäeahelik tõuseb. Ülemisel plaadil paindub mägede ja deformeerimata mandri vaheline maa allapoole, moodustades mandri basseini. Kui bassein moodustub aeglaselt, nagu Põhja-Apalatšides, täidab see madalas vees asuvaid setteid. Kui see moodustub kiiresti, nagu Kordiljeeride idaküljel, võib merevesi sisse tormata ja esimesed setteladestused on sügava vee maardlad. Kui mäenõlv on basseini ääres piisavalt järsk, siis satub see materjal kiiresti liikuvatesse settevoogudesse, mida nimetatakse hägususvooludeks, mille tagajärjel tekivad turbidiitsetted. Basseini täitumisel moodustuvad madalas vees olevad liivakivid ja mandriladestused. Enamik tekkivatest kivimitest on vähedeformeerunud, kuid mäeaheliku serva lähedal võivad nad kurrutuda ja kerkida. Pärast basseini täitumist ladestatakse mandrisetted (molass) flüšši peale.

## Nimetus ja selle kasutamine

Nimetuse "flüšš" võttis geoloogilises kirjanduses kasutusele Šveitsi geoloog Bernhard Studer 1827. aastal. Studer kasutas seda mõistet liivakivi ja savikilda tüüpiliste vaheldumiste jaoks Alpides. Nimi tuleb saksakeelsest sõnast *fliessen*, mis tähendab *voolama*, kuna Studer arvas, et flüšši on ladestanud jõed. Arusaam, et flüšš on tegelikult süvamere sete, mis on tüüpiline konkreetsele laamtektoonika keskkonnale, tuli alles palju hiljem.

Nimetust "flüšš" kasutatakse praegu paljudes Alpi vööndi mäeahelikes. Tuntud flüššilademeid on leitud Püreneede ja Karpaatide aladel ning tektooniliselt sarnastes piirkondades Itaalias, Balkani poolsaarel ja Küprosel. Põhja-Alpides on flüšš ka litostratigraafiline üksus.
Mariam Tsiklauri

**Mariam Tsiklauri** (მარიამ წიკლაური; sündinud 18. märtsil 1960 Thbilisis) on gruusia kirjanik ja tõlkija.

Ta lõpetas Thbilisi Riikliku Ülikooli 1983. aastal keemikuna. 

Ta on töötanud õpetajana ja mitme kirjastuse toimetajana. 

Ta on Gruusia kultuuriministeeriumi "Elava raamatukogu" projekti kuraator ning Gruusia lastekirjanduse arengufondi Libo üks asutajaid 2006. aastal. 

Mariam Tsiklauri on 32 Gruusia naisluuletaja tekstide kakskeelse antoloogia "ქართველი პოეტი ქალები. Georgian Female Poets" (2016) idee autor ja koostaja.

Ta on tõlkinud gruusia keelde Giórgos Seférise, Odysséas Elýtise, Natalja Trohhimi ja Vladas Braziūnase tekste.

## Viited

## Välislingid
* Mariam Tsiklauri veebileht
* Mariam Tsiklauri Gruusia Riikliku Raamatukeskuse saidil
Täitsa Eesti

**Täitsa Eesti** oli väliseesti huumorileht, mis ilmus aastatel 1944–1946 Stockholmis.

Ajaleht oli kirjutusmasinal trükitud ja paljundusmasinaga paljundatud ning seda jagati tasuta.

Kokku ilmus seitse numbrit: 1944, nr 1, 2; 1945, nr 1, 2, 3, 4/5; 1946, nr 13.
Margarita Kustinskaja

**Margarita Kustinskaja** on vene päritolu Eesti laulja ja laulukirjutaja, kes laulab vene keeles. 2015. aastal ilmus tema esimene singel "Nezavisima", mis oli üliedukas ja pani aluse tema soolokarjäärile. 

2016. aastal Riias toimunud rahvusvahelisel laulukonkursil Tonna Awards võitis Kustinskaja parima naislaulja auhinna. Samal aastal laulis Kustinskaja duetti Ilona Kaldrega. 2020. aasta seisuga on lauljal ilmunud juba mitu singlit ning ta on andnud menukaid kontserte, sealhulgas esinenud rahvusvahelisel festivalil "Slavjanski Bazar" Vitebskis.

## Viited

## Välislingid
*Margarita Kustinskaja Youtube'is
Rüü

**Rüü** on põhitähenduses kehakate, rõivas, ka eriotstarbeline rõivas, ametirüü. Teises tähenduses kiht, kest, sulestik või miski muu kattev ehk ümbritsev. 

Eesti etnograafias oli rüü endisaegne valgest villasest või linasest riidest suvine pikk ülerõivas.

## Eesti alad
Rüü oli Ida-Euroopas tuntud peamiselt meeste ja naiste töörõivana. Eesti rüüd vastasid lõikelt ja tegumoelt sama piirkonna pikk-kuuele. Viimati kanti rüüd 19. sajandi II poolel Lõuna-Eestis, eriti Mulgimaal. Saartel rüüd ei kantud. Rüü pandi selga teiste riiete kaitseks, sellega käidi ka karjas. Valmistatud olid rüüd enamasti kimpvoltide või ümberringi voltidega.

## Setumaa
Lisaks nimetati rüüks setu naiste valget villasest riidest pikka pidulikku pealisrõivast, väljanägemiselt vene sarafani tüüpi. See oli vööst kurguni nööbitava rinnalõhikuga ning pikkade väga kitsaste liigvarrukatega, mis asusid seljal vöö vahel. Käed pisteti välja avadest, mis paiknesid õlgade kohal. Rüü ääred ja allserv olid kanditud punase paelaga. Vööle seoti kirivöö. Sellist valget rüüd kanti 19. sajandi keskpaigani, hiljem levis setude hulgas venelaste mõjul tumesinine või must varrukateta villane pealisrõivas ehk **sukman**, samuti argipäevane sinine puuvillasest riidest **kitasnik**. Neid kanti veel 1920. aastail, valge rüü püsis nende kõrval tavapärase pruudirõivana.

## Viited

## Välislingid
*Rüü, Eesti Rahva Muuseum
*Soome-ugri rüü Sirp 05.06.2015
Riikliku julgeoleku peakomissar

**Riikliku julgeoleku peakomissar** (vene keeles **Генеральный комиссар государственной безопасности**) oli NKVD ja NKGB kõrgeim auaste aastail 1935–1945. Vastav sõjaväeline auaste oli Nõukogude Liidu marssal. Madalam riikliku julgeoleku auaste oli riikliku julgeoleku 1. järgu komissar.

Auaste anti kolmele järjestikusele Nõukogude Liidu siseasjade rahvakomissarile, kes üksteist välja vahetasid ja seejärel hukati. Ühtegi neist pole hiljem postuumselt rehabiliteeritud.

*26. november 1935 Genrihh Jagoda
*27. jaanuar 1937 Nikolai Ježov
*30. jaanuar 1941 Lavrenti Beria (9. juulil 1945 ümber nimetatud Nõukogude Liidu marssaliks)
Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia

**Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia** oli kirjanduspreemia, mida aastatel 2004–2007 andsid välja Eesti Raudtee ja ajaleht Sirp aasta elusaima originaalkirjandusteose eest.

## Laureaadid

* 2004 Kristiina Ehin, "Simunapäev"
* 2005 Ervin Õunapuu, "Eesti gootika II", Triin Soomets, "Toormaterjal"
* 2006 Olavi Ruitlane, "Kroonu", Kristiina Kass, "Kasper ja viis tarka kassi"
* 2007 Indrek Hirv, "Surmapõletaja", Peeter Sauter, "Vere jooks"
Riikliku julgeoleku 1. järgu komissar

**Riikliku julgeoleku 1. järgu komissar** (vene keeles *комиссар государственной безопасности 1-го ранга*) oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku julgeoleku auaste, mis oli riikliku julgeoleku peakomissarist madalam ja riikliku julgeoleku 2. järgu komissarist kõrgem. 1945. aastal nimetati auaste ümber armeekindraliks.

Kokku anti see auaste üheksale isikule, kes kõik lasti maha. Neist seitse hukati aastatel 1937−1940, kaks pärast Jossif Stalini surma.

## Riikliku julgeoleku 1. järgu komissarid
Rääts (korv)

**Rääts** on vitstest, juurtest või peergudest punutud madal hõre korv. 

Räätsasid kasutati Pärnu lahe ümbruses, Muhus ja Hiiumaal kala kandmiseks ning roogitud kalade vees loputamiseks. Räätsil oli ovaalne või ümmargune põhi ning kaks käepidet.

## Vaata ka
*vitspunutis

## Viited

## Välislingid
*Rääts, Eesti Rahva Muuseum
Maisikollane

**Maisikollane** on üks kollastest värvitoonidest, hele soojatooniline pisut pastelne kollane, mis vastab maisitõlviku värvusele. Vastavalt maisisortide erinevusele võidakse maisikollase all mõista heledamat või tumedamat, kahvatumat või küllastunumat värvust.

Värvinimetust kasutatakse tekstiilide, paberi, kunstitarvete ja tarbeesemete värvuse tähistamiseks. Värv esineb ka 1930. aastate moeartiklites.

## Pildid

CORN HARVEST close up of ear (48980552538).jpg|Maisitõlvik põllul saagikoristuse ajal
2013 Iowa State Fair (9570832491).jpg|Erineva värvusega maisitõlvikud näituse 2013
Cooked green maize.JPG|Küpsetatud rohelised maisitõlvikud
Yellow close up flower.jpg|Maisikollane hibiskiõis


## Variatsioonid
Pantone värvitoon 13-0746 *Maize* on soe tumekollane .

RAL Classic värvikaardi toon 1006 *Maisgelb* on kergelt oranži või safrankollase suunas kalduv tumekollane .

Kunstitarvete tootja Cansoni 'Mi-Teintes' seeria pastellpaberi üks toone on *maïs* 'mais' , see on pigem beež, mitte kollane.

Veebivärv *Corn* on pastelne heledam kollane värvitoon  ja *Sweet corn* eelmisest tumedam ja soojem . Veebivärv *Cornsilk* on väga kahvatu kollane nagu heledad maisiõled või tõlviku tipus asuvad "maisijuuksed" .

## Vaata ka
* Nisukollane

## Viited
Osvald Michelson

**Osvald Michelson** (17. juuli 1908, Peterburi kubermang, Venemaa Keisririik – 1971, Tallinn, Eesti) Eesti NSV riigitegelane.

Osvald Michelson oli 1937. aasta augustist 1940. aasta septembrini Leningradi oblasti Volossovo rajooni Veresti mittetäieliku keskkooli ja täiskasvanute keskkooli direktor, 1941. aasta juunist 1946. aasta oktoobrini sõjaväelane Punaarmees, sh oli major Osvald Michelson 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 300. laskurpolgu I pataljoni komandör.

1946. aasta oktoobrist 1948. aasta augustini Läänemaa TSN (Töörahva Saadikute Nõukogu) täitevkomitee esimees, 1951. aasta augustist 1957. aasta jaanuarini teenistuja erinevatel juhtivatel ametikohtadel (Eesti NSV Ministrite Nõukogus, Pärnu oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee asetäitja, ühes Eesti NSV ministeeriumis ja Väike-Maarjas), aastatel 1957–1971 restorani "Tallinn-Balti" direktor.

Rahvuselt oli eestlane.

Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige alates 1944. aasta jaanuarist.

## Pere
Oli abielus. Tema naine oli Klavdia Michelson, kellega oli tal kaks poega: Arkadi Michelson (sündinud 11.08.1945), kes oli Tallinna Meditsiinikooli direktor aastatel 1982–1995, ja Rihard Mihelson.
## Viited

## Kirjandus
* Rahvusarhiiv, ERAF.246.50.594
Miilitsadirektor

**Miilitsadirektor** (vene keeles *Директор милиции*) oli Nõukogude Liidu miilitsa auaste aastail 1936–1943.

Sellele auastmele vastasid 2. järgu riikliku julgeoleku komissar, 2. järgu armeekomandör ja 2. järgu laevastikuflagman. Sellest kõrgem miilitsa auaste oli miilitsa peadirektor, mida ei antud kellelegi, ja madalam miilitsainspektor. 

11. juulil 1936 anti miilitsadirektori auaste neljale isikule, kes kõik hukati järgmise kolme aasta jooksul:
* Nikolai Batšinski (1894—1937)
* Leonid Vul (1899—1938)
* Sergei Markarjan (1898—1937)
* Dmitri Ussov (1888—1939)
Volodõmõr Horbulin

**Volodõmõr Horbulin** (ukraina keeles *Володимир Павлович Горбулін*; sündinud 17. jaanuaril 1939 Zaporižžjas) on Ukraina akadeemik ja riigiametnik.  

## Elukäik
Ta oli esimene Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär.

## Välislingid
*Горбулин возглавил набсовет новосозданного Украинского института исследований безопасности - Lb.ua, 07.06.2019
*Валентин Бадрак, Владимир Горбулин. Развитие оборонных технологий в Украине: от обеспечения обороны до экономического роста - Zn.ua, 11.06.2020
Hollmann

**Hollmann** on eesti päritolu literaadisuguvõsa. Praegu elavad suguvõsaliikmed Saksamaal.

## Ajalugu
Suguvõsaliin saab alguse Sänna mõisast pärit eestlase *Mõisa* Jaan Holmanniga. Tema poeg Leonhard Johann Hollmann (1768−u 1839) oli alguses Kõrgepalu mõisas kõrtsmik, hiljem Äksi köster. Tema järeltulijate hulgast võrsus mitmeid vaimulikke, pedagooge ja arste.

## Suguvõsa liikmeid
*Rudolf Gustav Hollmann (1798−1858), teoloogia- ja filosoofiakandidaat, Hargla ja Rõuge pastor, Õpetatud Eesti Seltsi kaasasutaja
*Karl August Hollmann (1801−1849), Puhja pastor, keelemees
*Friedrich August Wilhelm Hollmann (1833−1900), teoloogiakandidaat, Rõuge pastor, kooliõpetajate seminari direktor, Liivimaa kindralsuperintendent ja Liivimaa konsistooriumi viitsepresident
*Franz Friedrich Reinhold Hollmann (1865−1946), teoloogiakandidaat, Maarja-Magdaleena pastor-adjunkt ja pastor, Rõuge ja Irši saksa koloonia pastor, Liivimaa saksa koguduse praost
*Rudolf Friedrich Hollmann (1866−1928), teoloogiamagister, ülemõpetaja, Kuldīga maagümnaasiumi direktor, rahukohtunik
*Walther Friedrich Hollmann (1876−1948), arst
*Reinhard Friedrich Hollmann (1877−1921), keemiamagister, Tartu ülikooli eradotsent, Saratovi ülikooli keemiaprofessor, Tartu ülikooli anorgaanilise keemia professor

## Viited

## Kirjandus
*Seuberlich, Erich. *Stammtafeln deutsch-baltischer Geschlechter*. – Deutsche Stammtafeln in Listenform. Band IV. 3. Reihe. Hrsg. Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V. Leipzig: Verlag Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V, 1931. Veerg 20-21, 22-23 https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001252,00016.html?prozent= https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001252,00017.html?prozent=.

## Välislingid
*Hollmanni suguvõsa genealoogia
Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia

**Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia** on kirjandusauhind, millega tunnustatakse julge, kujundliku ja elus olulisi probleeme tõstatava loomingu autoreid. Auhinda antakse välja luuletaja ja proosakirjaniku Elise Rosalie Auna auks.

Auhinna asutasid 2015. aastal Võtikvere raamatuküla eestvedaja, kirjanik Imbi Paju ja kunstnik Lilli-Krõõt Repnau. Auhind antakse kirjandusuurijale, kes on tõstnud ajaloost esile unustusse vajunud naiskirjanikud ja on olnud märkimisväärne Eesti mälu mõtestaja, või looduslüürikat viljelevale kirjanikule või luuletajale. Auhind antakse üle Võtikvere raamatuküla raamatupäeval iga aasta augustis. Auhinnaga kaasneb kunstnik Lilli-Krõõt Repnau kujundatud aukiri ja graafiline leht.

## Laureaadid

* 2015 – Leena Kurvet-Käosaar, kes on viimastel aastatel publitseerinud mitu teematilist artiklit unustusse vajuvast naiskirjandusest
* 2016 – Ly Seppel-Ehin, kelle puhul tõsteti esile tegevust luuletajana, haruldastest keeltest tõlkijana, kultuuririkastajana ning elu ja ühiskonna mõtestajana läbi kirjanduse ja psühholoogia
* 2017 – Eeva Park, kelle loomingu puhul hinnatakse keele kujundlikkust, voolavust, julgust tõsta esile inimsuhete keerulisust ja üksikisiku eksistentsiaalseid küsimusi, ühiskondlikke probleeme, mälu ja ajalugu
* 2018 – Vahur Afanasjev, "Serafima ja Bogdan"
* 2019 – Helga Nõu, "Ingel ja idioot", ja Enn Nõu, "Elu ja aeg"

## Viited
Oru raamatukogu (Harju maakond)

**Oru raamatukogu** on raamatukogu Harju maakonnas Kose vallas Oru asulas. Oru raamatukogu on Kose raamatukogu haruraamatukogu.

## Ajalugu
1919. aastal asutati Gustav Sagrisa eestvedamisel Tuhala Noorteühing "Laine", mis avas ka avaliku raamatukogu. 1925. aastal avas Tuhala vallavolikogu vallas veel teisegi avaliku raamatukogu, mille asukohaks sai Oru mõisa peahoone, kus tegutsesid juba Tuhala vallavalitsus ja kool. Kui 1930. aastal noorteühing tegevuse lõpetas, siis anti sellele kuulunud raamatud üle Tuhala Vallaraamatukogule.

Aastail 1950–1959 allus Tuhala raamatukogu Kose Rajooni Raamatukogule ja 1971–1975 Harju Rajooni Keskraamatukogule.

1987. aastal kolis raamatukogu kortermajja Männimäel.

Kose valla moodustamise järel 1991. aastal allus raamatukogu taas Kose raamatukogule.

1993. aastal koliti Oru põhikooli ruumidesse ja 1994. aastal Oru mõisa.

Alates 1995. aastast kannab Tuhala raamatukogu Oru raamatukogu nime.

Raamatukoguprogramm URRAM on kasutusel alates 2003. aastast.

Kose vallavolikogu otsusega ühendati 2005. aastal külaraamatukogu ja põhikooli raamatukogu ning asutus sai ruumid värskelt avatud Oru külakeskusse.

2013. aastal liideti Oru raamatukogu ja teised Kose valla raamatukogud Kose raamatukogu haruraamatukogudeks.

## Viited

## Välislingid
*Raamatukogust Kose raamatukogu kodulehel
Metsküla raamatukogu (Lääneranna)

**Metsküla raamatukogu** on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Metsküla külas.

Raamatukoguhoidja on Tiina Ulm.

Alates 1. septembrist 2018 on raamatukogu koos teiste Lääneranna vallas asuvate raamatukogudega Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogu.

## Viited
Kohila Noortevolikogu

**Kohila valla Noortevolikogu** on Kohila vallavolikogu juures tegutsev noorteorganisatsioon, mis annab nõu noori puudutavatel teemadel.

Kohila Noortevolikogu asutati 2018

Kohila Noortevolikogu esimene koosseis valiti mais 2019.

## Varasemad koosseisud
Mai 2019 - märts 2020

* Mihkel Juhkam
* Kea Kristiin Laanmets
* Kevin Kristofer Laanmets
* Marek Morel
* Ethel Mäekivi
* Markos Parve
* Jarek Riska

Märts 2020 -

* Mihkel Juhkam
* Kristofer Kidra
* Kevin Kristofer Laanmets
* Ethel Mäekivi
* Markos Parve
* Jarek Riska
* Adrianne Talts

## Vaata ka

* Noortevolikogu
* Eesti Noorteühenduste Liit

## Välislingid
Facebook
Põrkeionisatsioon

**Põrkeionisatsioon** on aatomite või molekulide ionisatsioon, mida põhjustab nende põrkumine kiiresti liikuvate osakestega. Niisugusteks osaketeks võivad olla elektronid, ioonid, aatomid või molekulid.

Et tekiks põrkeionisatsioon, peab elektroni kineetiline energia olema vähemalt niisama suur, kui on aatomi ionisatsioonienergia, neutraalse aatomi või positiivse iooni kineetilineenergia age peab olema ionisatsioonienergiast märksa suurem. Põrkeionisatsiooni tekitav elektron või ioon saab kiirenduse enamasti välise elektrivälja või kõrge temperatuuri mõjul.

Pooljuhtides kutsub põrkeionisatsioon esile elektron-auk-paaride tekkimise, teatud tingimustel ka laengukandjate laviinitaolise paljunemise (vt laviinläbilöök).

## Vaata ka
* Ionisatsioon
* Aatomite ergastamine ja ionisatsioon elektriväljas

## Viited
Jalmar

**Jalmar** on eesti mehenimi. See on mugandus nimest Hjalmar.

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Jalmar 93 mehel. Jalmar on Eestis levikult 674. mehenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Jalmar vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,56, ning Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,28. Jalmar oli keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 38).

## Nime kandjaid
*Jalmar Vabarna, eesti muusik

## Viited
Aleksandr Morozevitš

**Aleksandr Sergejevitš Morozevitš** (vene keeles Александр Сергеевич Морозевич; sündinud 18. juulil 1977 Moskvas) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1994). 

Morozevitš sai suurmeistriks 17-aastaselt 1994. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta on võitnud kolmel korral Bieli suurmeistrite turniiri (2003, 2004, 2006). 2003. aastal võitis ta Tallinnas rahvusvahelise kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest", edestades Aleksei Drejevit ja Jevgen Mirošnõtšenkot.

Morozevitš on tulnud kahel korral Venemaa malemeistriks (1998, 2007). 2003. aastal jagas ta esikohta koos Pjotr Svidleriga, kuid kaotas talle *tie-break*'is. 2004. aastal jagas meistrivõistlustel 4.–7. kohta, 2005. aastal 2.–3. kohta, 2008. aastal 4.–6. kohta, 2011. aastal tuli teisele kohale ja 2014. aastal jagas 6.–7. kohta.

## Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused
Detsembris 1997 mängis Morozevitš Groningenis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis, kus võitis avaringis Vassili Smõslovi, kuid kaotas teises ringis Lembit Ollile tulemusega 1½:½. 2000. aastal New Delhis FIDE MM-turniiril kaotas kaheksandikfinaalis Prantsusmaad esindanud Vladislav Tkachievile.

Aprillis 2002 kvalifitseerus Morozevitš tänu kõrgele reitingule (üle 2700) Dortmundis peetud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide turniirile, kus ta aga alagrupist edasi poolfinaali ei pääsenud.

2004. aastal mängis ta Moskvas FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis, kus kaotas kaheksandikfinaalis valitsevale FIDE maailmameistrile Ruslan Ponomarjovile tulemusega 1½:2½.

Tänu kõrgele reitingule pääses Morozevitš 2005. aastal Potrero de los Funesis toimunud kaheksa osavõtjaga FIDE MM-turniirile, kus jäi neljandaks. Esinelikusse jõudmine tagas talle edasipääsukoha 2007. aastal Méxicos  peetud kaheksa osavõtjaga MM-turniirile, kus ta jäi kuuendaks. 

Maailma karikal 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas Morozevitš kolmandas ringis Aleksandr Grištšukile ja 2013. aastal Tromsøs kaheksandikfinaalis Jevgeni Tomaševskile.

## Võistkondlik esinemine
Morozevitš on võitnud Venemaa võistkonna koosseisus maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), ühe hõbemedali (2004) ja Venemaa teise võistkonna koosseisus ühe pronksmedali (1994). Viimati osales Morozevitš maleolümpial 2008. aastal, kui Venemaa sai viienda koha.

Ta on tulnud võistkonna koosseisus kahel korral maailmameistriks (2005, 2009) ja Euroopa meistriks (2003, 2007).

## Isiklikku
Tema esiisa oli Tomski *[[gorodskoi golova]]* Pjotr Mihhailov (1832–1906).

## Välislingid
*
*Aleksandr Morozevitš FIDE andmebaasis  
*Morozevitš ja Cramling parimad. sport.delfi.ee, 12. jaanuar 2003
Vändra raamatukogu

Põhja-Pärnumaa Raamatukogu Vändras(varem Vändra raamatukogu) on raamatukogu Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vändra alevis. 

Raamatukogu alustas tegevust 1. märtsil 2019, kui Vändra raamatukoguga ühendati Vihtra, Võidula, Suurejõe, Pärnjõe, Kaisma, Libatse, Tootsi, Pärnu-Jaagupi ja Vahenurme raamatukogud.

= Välislingid =
Põhja-Pärnumaa raamatukogu Vändras
Étienne Bacrot

**Étienne Bacrot** (sündinud 22. jaanuaril 1983 Lille'is) on prantsuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1997). 

Bacrot on tulnud kahel korral noorte maailmameistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995) ning Euroopa noortemeistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995). 1997. aastal sai ta 14-aastaselt suurmeistriks. 

Ta on seitsmekordne Prantsusmaa malemeister (1999–2003, 2008, 2017).

2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis jõudis Bacrot kolmandasse ringi, kus kaotas Teymur Rəcəbovile. 2005. aastal mängis Bacrot Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniiril, kus 10 paremat kvalifitseerusid Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile. Poolfinaalis kaotas Bacrot Levon Aronjanile, kuid kolmanda koha mängus võitis Aleksandr Grištšukki. Pretendentide turniiril Elistas kaotas Bacrot esimeses ringis Gata Kamskyle tulemusega ½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja.

## Võistkondlik esinemine
Bacrot on mänginud Prantsusmaa võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1996, 1998, 2002, 2006, 2008, 2014, 2018). Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga kaks kuldmedalit (2001, 2013) ja ühe hõbemedali (2005).
 
## Välislingid
*
*Étienne Bacrot FIDE andmebaasis
Michael Adams

**Michael Adams** (sündinud 17. novembril 1971 Truros) on inglise maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1989). 

Adams sai FIDE-lt 1987. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 1989. aastal tuli ta 17-aastaselt Briti malemeistriks. Samal aastal sai suurmeistriks. Briti meistrivõistlustel on ta võitnud seitse kuldmedalit (1989, 1997, 2010, 2011, 2016, 2018, 2019). 1991. aastal jagas ta koos Jaan Ehlvestiga esikohta rahvusvahelisel turniiril Terrassas.

## Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused
Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jagas Adams 2.–9. kohta ja kvalifitseerus 1994. aastal Wijk_aan_Zee alanud 13 osavõtjaga pretendentide matšidele (kaotas seal  Barys Hielfandile tulemusega 3:5 ja veerandfinaali ei pääsenud). Detsembris 1993 võitis ta Groningenis peetud PCA maailmameistrivõistluste valikturniiri ja kvalifitseerus 1994. aastal alanud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide matšidele, kus kaotas poolfinaalis Viswanathan Anandile tulemusega 1½:5½.

Jaanuaris 1998. aastal Lausanne'is FIDE MM-turniiril kaotas Adams finaalis Viswanathan Anandile tulemusega 4:5. 1999. aastal Las Vegases võitis veerandfinaalis tulevase maailmameistri Vladimir Kramniku tulemusega 4:2, kuid kaotas poolfinaalis Vladimir Hakobjanile. Detsembris 2000 New Delhis võitis Adams veerandfinaalis tulevase FIDE maailmameistri Veselin Topalovi tulemusega 1½:½, kuid kaotas poolfinaalis Anandile 1½:2½.

Aprillis 2002 kvalifitseerus Adams tänu kõrgele reitingule (üle 2700) Dortmundis peetud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide turniirile, kus ta alagrupist edasi poolfinaali edasi ei pääsenud.

2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis võitis Adams kaheksandikfinaalis Hikaru Nakamurat, veerandfinaalis Vladimir Hakobjani, ja poolfinaalis  Teymur Rəcəbovit. Finaalis kaotas Adams Rustam Qosimjonovile tulemusega 3½: 4½, kuid finaali jõudmine tagas talle edasipääsu aasta hiljem Potrero de los Funesis toimunud kaheksa osavõtjaga FIDE MM-turniirile (jäi seal seitsmendaks). Osavõtt MM-turniirist andis omakorda Adamsile edasipääsukoha Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile, kus aga kaotas esimeses ringis Hispaaniat esindanud Alexéi Shírovile ja veerandfinaali ei pääsenud. Detsembris 2007 mängis Hantõ-Mansiiskis maailma karikal, kus kaotas kaheksandikfinaalis tulevasele maailmameistrile 17-aastasele Magnus Carlsenile tulemusega ½:1½.

## Võistkondlik esinemine
Adams on mänginud Inglismaa võistkonna koosseisus 15 maleolümpial (1990–2018). 1990. aastal võitis Inglismaa pronksmedali, 1994. aastal ja 1996. aastal tuli neljandaks ning 2018. aastal viiendaks.

Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga ühe kuldmedali (1997) ja kaks pronksmedalit (1992, 2019) ning võistkondlikel maailmameistrivõistlustel hõbe- (2019) ja pronksmedali (1989).
 
## Välislingid

*Michael Adams FIDE andmebaasis
*Michael Adamsi koduleht
*Terrassa 1991. 365chess.com
Vladimir Malahhov

**Vladimir Nailjevitš Malahhov** (vene keeles Владимир Наильевич Малахов; sündinud 27. novembril 1980 Ivanovos) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1998). 
__NOTOC__ 
Malahhov tuli 1993. aastal Bratislavas noorte maailmameistriks U14-vanuseastmes. 1995. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 1998. aastal.

Venemaa meistrivõistlustel jagas Malahhov 2001. aastal 4.–20. ja 2003. aastal 3.–10. kohta. Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbemedalit (2003, 2009) ja ühe pronksmedali (2012). 

2008. aastal võitis Malahhov Tallinnas rahvusvahelise kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest", edestades seejuures Aleksei Drejevit ja Nigel Shorti.

## Maailma karikaturniirid ja MM-võistlused
2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis kaotas Malahhov teises ringis Leinier Domínguezele tulemusega 3:4. 2005. aastal maailma karikaturniiril Hantõ-Mansiiskis sai ta 11. koha ja edasipääsukoha mais 2007 Elistas alanud 16 osavõtjaga pretendentide turniirile. Elistas kaotas ta esimeses ringis Aleksandr Grištšukile tulemusega 1½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja. Detsembris 2007 maailma karikal Hantõ-Mansiiskis kaotas ta kolmandas ringis Vladimir Hakobjanile. 2009. aastal maailma karikal Hantõ-Mansiiskis võitis kaheksandikfinaalis Wesley So, ja veerandfinaalis Pjotr Svidleri, kuid kaotas poolfinaalis FIDE eksmaailmameistrile Ruslan Ponomarjovile (tulemusega 2:4). 2013. aastal maailma karikal Tromsøs kaotas ta kolmandas ringis Fabiano Caruanale (tulemusega 1:3).

## Võistkondlik esinemine
Malahhov on tulnud Venemaa võistkonna koosseisus maailmameistriks (2009) ja võitnud maleolümpial hõbemedali (2010).

## Tunnustus
*Venemaa teeneline meistersportlane

## Välislingid
*
*Vladimir Malahhov FIDE andmebaasis
*Rahvusvahelise kiirmaleturniiri võitis Vladimir Malahhov. epl.delfi.ee, 6. jaanuar 2008
2005. aasta maailma karikaturniir males

**2005. aasta maailma karikaturniir males** (inglise keeles * Chess World Cup 2005*) oli 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis (Venemaal) peetud nokautsüsteemis maleturniir, MM-võistluste pretendentide turniiri kvalifikatsioonivõistlus. 

Võistluskorralduselt oli 2005. aasta maailma karikavõistlused sarnased aastatel 1998–2004 korraldatud FIDE MM-turniiridega nokautsüsteemis (sama osavõtjate arv, sama reglement). Ainult selle vahega, et enne selgus sellisel turniiril uus maailmameister, 2005. aastast peetavatel maailma karikaturniiridel võis aga võidelda vaid edasipääsukoha pärast MM-i pretendentide turniirile. 

2005. aasta maailma karikaturniir toimus 27. novembrist kuni 17. detsembrini 2005 Handi-Mansimaa keskuses Hantõ-Mansiiskis. Osavõtjaid oli 128. 10 paremat kvalifitseerusid 2007. aastal Elistas toimunud pretendentide turniirile.

Karikaturniiri finaalis võitis Armeeniat esindav 37-aastane suurmeister Levon Aronjan Ukraina maletaja 2002. aasta FIDE maailmameistri Ruslan Ponomarjovi. Kolmanda koha mängus oli prantslane Étienne Bacrot parem venelasest Aleksandr Grištšukist.

## Reglement
Igas minimatšis mängiti kaks tavapartiid ajakontrolliga 90 minutit 40 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Kui nende põhjal kumbki osaleja paremust ei saavutanud, mängiti lisapartiid (kiir- ja välkpartiid). 

## Osavõtjate kvalifitseerumine
Maailma karikaturniirile kvalifitseerusid:
*2004. aasta FIDE MM-turniiri kolm edukamat: Rustam Qosimjonov, Michael Adams ja Teymur Rəcəbov
*2004. aasta naiste MM-turniiri võitja Antoaneta Stefanova
*2004. aasta juunioride maailmameister Pentala Harikrishna
*FIDE reitingutabeli tipust 22 maletajat
*Maailmajagude meistrivõistlustelt ja FIDE tsooniturniiridelt 90 osavõtjat:
**Euroopast 46 osavõtjat 
**Ameerikast 19 osavõtjat 
**Aasiast ning Austraalia ja Okeaaniast 19 osavõtjat 
**Aafrikast 6 osavõtjat 
**Euroopast 46 osavõtjat 
*FIDE presidendi nominatsiooniga 6 osavõtjat 
*Võistluskorraldaja nominatsiooniga 3 osavõtjat

## Turniiri lõpptulemus
Nokautsüsteemis karikaturniiril mängisid esimeses ringis 128 osavõtjat, teises 64, kolmandas 32 ja neljandas ringis (kaheksandikfinaalis) 16 osavõtjat. Allpool on esitatud viimased kolm ringi (5., 6. ja 7. ring).
 
### 5., 6. ja 7. ring

### Paremusjärjestus (1.–16. kohad)
Märkus: Rasvaselt on esitatud maletajad, kes kvalifitseerusid 2007. aasta pretendentide turniirile

# ** [[Levon Aronjan]]
# ** Ruslan Ponomarjov
# ** [[Étienne Bacrot]]
# ** Aleksandr Grištšuk
# ** [[Jevgeni Barejev]]
# ** Boris Gelfand
# ** [[Sergei Rublevski]]
# ** Mihail Gureviç
# ** [[Gata Kamsky]]
# ** Magnus Carlsen
# ''' Vladimir Malahhov
#  Francisco Vallejo Pons
#  Aleksei Drejev
#  Loek van Wely
#  Joël Lautier
#  Konstantin Sakajev

## Vaata ka
*Maailma karikaturniir males
*2007. aasta pretendentide turniir

## Välislingid
*Levon Aronian wins FIDE World Cup. en.chessbase.com, 18. detsember 2005
Gregor

**Gregor** on mehenimi.

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Gregor 897 mehel. Gregor on Eestis populaarsuselt 184. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Gregor vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 30,91 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 11,63. Gregor oli keskmiselt 9 aasta vanune (mediaanvanus oli 9).

## Nime kandjaid
*Gregor Arbet, eesti korvpallur
*Gregor Gysi, saksa poliitik
*Gregor Mendel, saksa munk, geneetikale alusepanija
*Gregor Rasva, eesti triatleet

## Viited
2007. aasta pretendentide turniir

**2007. aasta male MM-võistluste tiitlipretendentide turniir** (inglise keeles *World Chess Championship Candidates Tournament 2007*) oli 2007. aastal Elistas peetud male MM-võistluste pretendentide turniir, mille neli edukamat kvalifitseerusid samal aastal Méxicos toimunud MM-turniirile. 

2007. aasta pretendentide turniir peeti 26. maist kuni 14. juunini 2007 Elistas. Osavõtjaid oli 16. Peakohtunikuna tegutses rahvusvaheline arbiiter Andrzej Filipowicz  Poolast.

Novembris 2006 teatas FIDE president Kirsan Iljumžinov, et turniiri auhinnafondi annab FIDE 160 000 USA dollarit ja ta ise annetab enda isiklikust fondist 320 000 USA dollarit. 

## Reglement
Mängiti kaks ringi nokautsüsteemis. Iga kohtumine (matš) koosnes kuuest partiist. Viigilise tulemuse korral (3:3)  selgus edasipääseja lisapartiide abil (kiir- ja välkpartiid). Matši põhipartiid (kuus) mängiti ajakontrolliga 120 minutit 40 käigule, seejärel 60 minutit järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 

## Osavõtjate kvalifitseerumine
Noorima osavõtjana pääses pretendentide turniirile 16-aastane norralane Magnus Carlsen, tulevane maailmameister (2013. aastast). Maleajaloos on pretendentide turniiridel sama noorelt mänginud vaid ameeriklane Robert Fischer (hilisem maailmameister), kes osales 1959. aasta pretendentide turniiril. 


¹) 2005. aasta FIDE MM-turniiri 1.–4. koha saanud  maletajad kvalifitseerusid otse 2007. aastal Méxicos toimunud MM-turniirile

## Turniiri lõpptulemus
Kaheringiline nokautsüsteemis mängitud 16 osavõtjaga turniiri eesmärk oli selgitada neli edasipääsejat kolm kuud hiljem Méxicos alanud MM-turniirile. 

### Pretendentide turniirilt MM-turniirile kvalifitseerusid:
* Levon Aronjan 
* Péter Lékó
* Aleksandr Grištšuk
* Boris Gelfand

## Pretendentide sekundandid
Tiitlivõistlustel ja muudel tähtsamatel malevõistlustel on osavõtjatel enamasti abiks sekundandid. Nii ka siin. Meedia teatel olid osalistel järgmised sekundandid: Péter Lékól GM Aršak Petrosjan, Rustam Qosimjonovil GM Saidali Yo‘ldoshev ja GM Daniel Fridman, Judit Polgáril GM Artur Jussupow ja GM Alexander Chernin, Levon Aronjanil GM Gabrijel Sarkisjan, Ruslan Ponomarjovil GM Mõhhailo Golubev ja GM Juri Kruppa, Aleksandr Grištšukil GM Dmitri Jakovenko ja GM Andreï Chtchekatchev, Jevgeni Barejevil GM Ernesto Inarkijev, Boris Gelfandil GM Pavlo Jeljanov ja GM Alexander Huzman, Sergei Rublevskil GM Maksim Sorokin, Mihail Gureviçil GM Mõhhailo Brodskõi, Magnus Carlsenil: isa ja GM Kjetil Aleksander Lie, Vladimir Malahhovil GM Aleksei Drejev ning Alexéi Shírovil GM Surya Shekhar Ganguly ja GM Liviu-Dieter Nisipeanu.

Sekundandid puudusid Michael Adamsil, Étienne Bacrot'l ja Gata Kamskyl.

## Vaata ka
*2005. aasta FIDE MM-turniir males
*2007. aasta MM-turniir males

## Viited

## Välislingid
*Candidates Matches and Computer Challenge to begin in Elista. en.chessbase.com, 25. mai 2007
Pekka

**Pekka** on  soomepärane mehenimi.

Soomes on Pekka üks tavalisemaid mehenimesid, enim pandi seda aastatel 1940–1980. 2020. aasta aprilli seisuga oli Soomes elanud 103 738 sellenimelist meest. Pekka on ka mitmete liitnimede osa, näiteks Ari-Pekka, Juha-Pekka, Jukka-Pekka, Jussi-Pekka, Kari-Pekka, Olli-Pekka, Veli-Pekka, Vesa-Pekka, Ville-Pekka.

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Pekka 13 mehel. Pekka on Eestis levikult 1974. mehenimi. 

## Nime kandjaid
*Pekka Alava, soome skulptor
*Pekka Ervast, soome okultist ja teosoof
*Pekka Erelt, eesti ajakirjanik
*Pekka Haavisto, soome poliitik
*Pekka Himanen, soome filosoof
*Pekka Kokkonen, soome poksija
*Pekka Kuvaja, soome suusataja
*Pekka Rinne, soome poksija
*Pekka Vennamo, soome poliitik
*Pekka Viippo, soome poksija
*...

## Viited
Mitra

**Mitra** (kreeka keeles *μίτρα* 'peapael') on kahetipuline ja kahe rippuva riidest lindiga liturgiline peakate.

Mitrat kannavad eelkõige roomakatoliku kiriku piiskopid ja abtid, kuid ka mõned luterlikud, anglikaani, õigeusu, ida-katoliku ja vanaida kirikute piiskopid ja kõrgemad vaimulikud.

## Läänekristluses

Roomakatoliku vaimulike kantavad mitrad jagunevad "Catholic Encyclopedia" järgi kolmeks tüübiks:
* *Mitra simplex* ('lihtne mitra'): kaunistamata valgest kangast või siidist miitra, kandmiseks suurel reedel, matustel ja jõululaupäeval küünalde õnnistamisel.
* *Mitra auriphrygiata* ('kuldne mitra'): valmistatud kuldsest kangast või valgest siidist ning kaunistatud kuldsete/hõbedaste tikanditega.
* *Mitra pretiosa* ('hinnaline mitra'): kaunistatud kalliskivide ja kullaga, kandmiseks hümni "Te Deum" kasutavate missade puhuks.

## Heraldika
Mitra on olnud levinud elemente heraldikas, eriti piiskoppide isikuvappidel. Ilmalikel vappidel võib see sümboliseerida erinevate piirkondade ajaloolist seotust kirikuga jne.

Fail:EELK peapiiskopi vapp.jpg|EELK peapiiskopi vapp
Fail:Coat of arms of Andorra.svg|Andorra vapp
File:Coat of arms of Benedictus XVI.svg|Paavst Benedictus XVI vapp. Mitra vahetas välja varasematel paavstivappidel kujutatud paavsti tiaara.
Fail:Bützow-Wappen.PNG|Bützowi vapp
Fail:Rigasiebmacher.JPG|Riia peapiiskopi vapp
File:Wappen Hawangen.svg|Hawangeni vapp


## Vaata ka

* Piiskopisau
* Tiaara

## Viited

## Kirjandus
* Coatsworth, Elizabeth; Owen-Crocker, Gale (2018). *Clothing the Past: Surviving Garments from Early Medieval to Early Modern Western Europe*. BRILL. ISBN 9789004352162
* Naifa, J. A. (1926). *Costume of Prelates of the Catholic Church*. Рипол Классик. ISBN 9785881504113
Slavjanski Bazar

**Slavjanski Bazar** (vene keeles Славянский базар) on iga-aastane kunstifestival, mida korraldatakse juulil Valgevenes Vitebskis. See üritus toimub president Alaksandr Łukašenka isikliku patronaaži all ja esimest korda toimus see 1992. aastal. 

2014. aasta lauluvõistlusel esindas Eestit Toomas Kolk "Pistoda lauluga" ("Viimsest reliikviast") ja sai 21 osaleja seas 15. koha. Vitebski festivalist on osa võtnud ka Eesti laulja Margarita Kustinskaja.

## Viited

## Välislingid

* Ametlik koduleht
Alderi mõis

**Alderi mõis** (saksa keeles *Hollershof*, läti keeles *Alderu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Ādaži kihelkonnas.

## Kirjandus
**Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990.
*Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 68 http://193.40.4.3/bitstream/handle/10062/33742/est_a_60_th_2_ocr.pdf?sequence=2&isAllowed=y.
Jalgrattasport olümpiamängudel

Jalgrattasõit on kuulunud olümpiamängude programmi kõigil suveolümpiamängudel alates nüüdisaegse olümpialiikumise sünnist 1896. aasta suveolümpiamängudel Ateenas, kus peeti maantee grupisõit ja viis ala trekisõidus. Maastikurattasõit kuulus esimest korda olümpiaprogrammi 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas, 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis debüteeris olümpiamängude programmis BMX-võistlused. Enne plaanilisi 2020. aasta suveolümpiamänge olid kõik võistlused kiirvõistlused, kuid 2020. aastalt 2021. aastale edasi lükatud olümpiamängudel on esimest korda kavas BMX-i vabakava.

Naiste maanteesõit osales esimest korda suveolümpiaprogrammis 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses. Naiste trekisõit lisati suveolümpiaprogrammi 1988. aastal Seoulis ja sestpeale on mõlemad alad kuulunud suveolümpiaprogrammi. Naiste trekisprindis 1988. aastal tuli esimeseks olümpiavõitjaks Nõukogude Liitu esindanud Erika Salumäe. Neli aastat hiljem 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas tuli Erika Salumäe teist korda trekisprindi olümpiavõitjaks, kuid siis juba taasiseseisvunud Eestit esindades. 

2012. aasta suveolümpiamängud Londonis olid esimesed olümpiamängud, kus mehed ja naised võistlesid võrdselt samadel võistlustel kõigil jalgrattaspordi aladel. Naistel on ainult mõne võistluse jaoks lühem vahemaa.

## Eestlaste medalivõidud

## Eestlaste medalivõidud Nõukogude Liidu koondises

## Olümpiamängude kokkuvõte

## Medalid
Allolevas tabelis on toodud suveolümpiamängudel rattaspordis saadud medalid riikide kaupa Ateena 1896. aastast kuni 2024. aasta Pariisini.
Bremen (laev)

**Bremen** oli Saksamaa ookeaniliinilaev. 

1926. aastal andis ettevõte Norddeutsche Lloyd laevatehasele Blohm & Voss tellimuse kahe suure reisiauriku ehitamiseks (teine oli Europa).

Bremeni kiil pandi maha 18. juunil 1927 ja juba 16. augustil 1928 lasti laev vette.

Laeva olulisemad tehnilised andmed olid järgmised: pikkus 286 m, laius 31,1 m, veeväljasurve 51 656 t, koguvõimsus 130 000 hj ja kiirus 28 sõlme.

Aurik mahutas 2228 reisijat ja 1000 meeskonnaliiget. Laeval oli tehtud mitmeid olulisi uuendusi, näiteks olid kõik tekiehitised projekteeritud voolujoonelistena. Laeva pardal asus muuhulgas ka postilennuk, mille õhkutõusuks oli olemas suruõhukatapult. 

Oma esimesel reisil Bremerhavenist New Yorki ületas aurik Atlandi ookeani kõigest 4 päeva, 18 tunni ja 47 minutiga, millega püstitas tolle aja rekordi ning pälvis Sinise Lindi auhinna. Senine rekordiomanik Mauretania oli seda hoidnud ka ligi 20 aastat. Järgmisel aastal püstitas uue rekordi Bremeni sõsarlaev Europa, mis ületas Atlandi kõigest 4 päeva 17 tunni ja 6 minutiga. 1933. aastal võitis Bremen sama rändauhinna taas, kui oli saavutanud keskmiseks ookeaniületuse kiiruseks 27,92 sõlme (ehk 51,71 km/h). Juba sama aasta augustis kaotas ta selle aga lõplikult Itaalia reisilaevale Rex.

Laev hävis 1941. aasta märtsis Bremerhaveni sadamas tulekahjus. Hilisema uurimise käigus selgus, et aluse oli põlema pannud 15-aastane laevapoiss kättemaksuks ohvitserilt saadud kõrvakiilu eest.

## Viited
Station F

**Station F** on idufirmade ülikoolilinnak Halle Freyssinetis Pariisis. Linnak avati 29. juunil 2017. Selle lõi Xavier Niel ja režissöör on Roxanne Varza. See on suurim idufirmade ülikoolilinnak maailmas.

## Ülikoolilinnak
Station F ülikoolilinnak hõlmab 34 000 ruutmeetrit ja seal asub enam kui 3000 töökoha stardiala, turg, 26 rahvusvahelist tugi- ja kiirendusprogrammi, ürituste ruumid ja mitmed söögikohad. Hoones on koosolekuruumid, restoran, kolm baari ja 370 kohaga auditoorium. Inkubaatoris on esindatud ka idufirmade toimimiseks olulised teenused: investeerimisfondid, Fab lab, 3D-printer ja avalikud teenused.

Ülikoolilinnak on partneriks erinevatele koolidele, näiteks Euroopa parimale ärikoolile HEC Paris.

## Viited

## Välislingid
* Station F-i koduleht
Go Traveli reisiraamatu preemia

**Go Traveli reisiraamatu preemia** on kirjandusauhind, mida annab alates 2009. aastast välja reisibüroo Go Travel aasta parima reisiraamatu autorile. Auhind on rahaline.

## Laureaadid

### 2009

* Roy Strider, „Himaalaja jutud“

### 2010

* Aime Hansen, „Jaipur-Delhi-Himaalaja: reisikohvrist leitud lood”

### 2011

* Viivi Luik, "Varjuteater"

### 2012

* Peeter Sauter, "Flirt Budaga. Elust ja tsiklisõidust"
* Vahur Afanasjev, "Minu Brüssel"

### 2013

* Mart Kivastik, "Vietnami retsept"

### 2014

* Janika Kronberg, "Rännud kuue teejuhiga"

### 2015

* Heilika Pikkov, "Minu Jeruusalemm"
* Enn Kaup, "Imekaunis Antarktika" ja "Armulugu Antarktikaga"

### 2016

* Kariina Tšursin ja Margus Sootla, "Ühel teljel ümber planeedi" 

### 2017

* Jaan Undusk, "Teekond Hispaania"

### 2018

* Hendrik Relve, "Kiviaja puudutus" 
* Berit Renser, "Minu Indoneesia: maailma makett"

### 2020

* Rein Kuresoo, „Seal, kus talvituvad suitsupääsukesed"

### 2021
* Eia Uus, "Kirjad Buenos Airesest" 
* Indrek Rohtmets, "Üks rott läks rändama"

### 2022

* Rene Satsi, „Laos: aeg antud elada, aeg antud süüa“

* Tiina Sööt „Minu Rumeenia“

### '''2023'''

* Thea Karin, „Minu Tuneesia“ 
* Susanna Veevo, „Minu Iraan“

### 2024

* Üllar „Myrakas“ Priks, „Minu Euroopa. Matkaautoga maailma otsas“ ja „Hakuna matata, b%&ches! Ühe road trip’i anatoomia“
Vanemtüürimees

**Vanemtüürimees** (ka **esimene tüürimees**; inglise keeles *chief mate* või *chief officer*) on erihariduse ja pikaajalise meresõidukogemustega laevajuht, kes vastutab üldjuhul laevasõidu ohutuse ja laeva laadimise (lastimise ja lossimise) eest. 

Peale selle kuuluvad vanemtüürimehe ülesannete hulka sageli ka turva- ja meditsiiniülema kohustused.

Vanemtüürimees allub vahetult laevakaptenile ja peab erandsituatsioonides olema võimeline teda asendama.

Suurtel reisilaevadel on tavaliselt kapten, vanemtüürimees ja kolm või neli vahitüürimeest.

## Vaata ka
*STCW ehk Meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvaheline konventsioon

## Välislingid
*
*
Vahitüürimees

**Vahitüürimees** (inglise keeles *mate*) on eriharidusega laevajuht, kes juhib laeva oma vahikorra ajal. 
Lisaks vahiteenistuse pidamisele on neil sõltuvalt laevast ka muid vastutusalasid, näiteks pääste- ja tuleohutusvahendite kontroll, kaartide ajakohastamine jne.

Laeval on tavaliselt 2-5 tüürimeest (vanemtüürimees, teine tüürimees jne).

Eestis on võimalik tüürimeheks õppida Eesti Mereakadeemias ja Eesti Merekoolis.

## Välislingid
*
Krasnogvardeiskoje rajoon

**Krasnogvardeiskoje rajoon** on mitme Venemaa haldusüksuse nimi.

* Krasnogvardeiskoje rajoon (Adõgee)
* Krasnogvardeiskoje rajoon (Belgorodi oblast)
* Krasnogvardeiskoje rajoon (Stavropoli krai)

## Vaata ka
* Krasnogvardeiski rajoon
* Krasnohvardiiske rajoon