open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sopwith Camel

**Sopwith Camel** oli esimese maailmasõja aegne ühekohaline Suurbritannia hävituslennuk, mis jõudis läänerindele 1917. aastal. Tänu lühikesele kerele, võimsale radiaalmootorile ja kahele sünkroonitud kuulipildujale oli Camel üliefektiivne hävitaja. Algajale keeruliselt juhitavad, kuid kogenud piloodi käes ülimalt manööverdamisvõimelised lennukid tulistasid alla kokku 1294 vastase lennukit, rohkem kui ükski teine liitlaste kasutatud lennuk. Seda kasutati ka ründelennukina, eriti sõja lõpufaasis, kui see õhulahingutes uuematele hävitajatele alla hakkas jääma.

Eesti sõjalennuk nr. 5 aastail 1919–1922.

## Vaata ka
* Eesti sõjalennukite loend (1918–1940)
Ville Nousiainen

**Ville Nousiainen** (sündinud 5. detsembril 1983 Kouvolas) on endine Soome murdmaasuusataja.

2015. aastal abiellus ta murdmaasuusataja Mona-Liisa Nousiaineniga, kes suri 2019. aastal maovähki.

## Saavutused
### [[Suusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]
* 2009  Liberec 
**  pronksmedal paarissprindis (koos Sami Jauhojärviga)
**  pronksmedal 4×10 km teatesõidus

### [[Maailma karikavõistlused murdmaasuusatamises|Maailma karikasarjas]]

Ville Nousiainen osalesindividuaalselt 169 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kahel korral.

## Välislingid

* Ville Nousiainen FIS-i kodulehel
Anatoli Kuznetsov (kirjanik)

**Anatoli Kuznetsov** (vene keeles *Кузнецов, Анатолий Васильевич*; 18. august 1929 Kiiev – 13. juuni 1979 London) oli vene nõukogude kirjanik, kes palus aastal 1969 Inglismaal poliitilist varjupaika.

Ta elas lapsepõlves koos kooliõpetajast ema, vanaema ja vanaisaga Kiievis Kurenjovka rajoonis; isa, insener ja endine punaarmeelane, hülgas perekonna ja asus elama Nižni Novgorodi. Teise Maailmasõja ajal oli tal palju kokkupuuteid Babi Jari ümbrusega. Ta on õppinud balletti Tarass Sevtšenko nimelise akadeemilise Ukraina ooperi- ja balletiteatri balletistuudios. Aastal 1955 astus ta Maksim Gorki nimelisse Kirjandusinstituuti, mille lõpetas aastal 1960 (Enne Stalini surma polnud tal võimalik Kirjandusinstituuti astuda, kuna ta elas sõja ajal fašistide poolt okupeeritud territooriumil). Üliõpilasena töötas ta betoneerijana Irkutski hüdroelektrijaama ehitusel.

Ta on tantsinud balletti Tarass Sevtšenko nimelises akadeemilises Ukraina ooperi- ja balletiteatris. Aastal 1952 töötas ta Kahhovka hüdroelektrijaama ehitusel.
Ash-Shabāb

**Ash-Shabāb** (araabia keeles الشباب, 'noored') on Somaalia paljurahvuselise sõjalise rühmituse (araabia keeles حركة الشباب المجاهدين; *Ḩarakat ash-Shabāb al-Mujāhidīn*, lühend *HSM*; somaali keeles *Xarakada Mujaahidiinta Alshabaab*, 'Mudžahiidide Noorte Liikumine') lühem nimetus. Tekkis katusorganisatsiooni *Islami õiguse liidu* (*Ittihād al-mahākim al-islāmiyya*) äärmusliku noorteliikumisena 2006. aasta lõpus. Tegutsevad suuremates linnades ja kontrollivad kahte piirkonda Somaalia lõunaosas (seal on kehtestatud šariaat).  

Alates aastast 2009 püüti Ash-Shabābi edutult liita Al-Qaidaga, sest nad keeldusid tapmast muslimeid. Alles pärast Osama bin Ladeni surma õnnestus Ayman az̧-Z̧awāhirīl (*Aiman aẓ-Ẓawāhirī*) 2012. aastal muuta Ash-Shabāb Al-Qaida rahvusvahelise võrgustiku osaks.

2014. aastal hinnati Ash-Shabābi vägede suuruseks 7000–9000 võitlejat. Nende juhtidel on Afganistani ja Iraagi sõja kogemused. Struktuur on detsentraliseeritud. 2014. aastast juhib rühmitust Ahmad Umar (Abu Ubaidah).

Somaallased ei kasuta enesetapupomme. Seda teevad sealsed Iraani, Egiptuse ja Liibüa islamistlikud džihadistid. Enamik Ash-Shabābi välisvõitlejatest pärineb Jeemenist, Sudaanist, Afganistanist, Saudi Araabiast, Pakistanist ja Bangladeshist. Aastal 2010 oli nende arv 200–300 sõdurit, kellele lisandus 1000 välissomaallast ja ka mõne tõrjutud rahvusvähemuse esindajaid. Pärast 2012. aastat koosneb rühmitus 25% ulatuses Keenia võitlejatest. Ka Keenia ja Tansaania muslimite alad on värbamispiirkondadeks. Ash-Shabābi rühmitused paiknevad ka mõnes eespool nimetatud riigis.

MI5 2010. aasta teadete järgi olid USA ja Ühendkuningriigi elanikud käinud Somaalias väljaõppel. Inglismaal võib olla ka rühmituse salajane esindus.

Austraalia, Kanada, Uus-Meremaa (10.02.2010), Norra, USA, Araabia Ühendemiraadid, Ühendkuningriik ja Singapur on Ash-Shabābi ametlikult tunnistanud terroriorganisatsiooniks.
KC

**KC** võib tähendada järgmist:
*Kent Cochrane (patsient K.C.), erilise mäluhäirega Kanada patsient
*...
Jiří Magál

**Jiří Magál** (sündinud 11. aprillil 1977 Chrudimis) on Tšehhi murdmaasuusataja.

Magáli ainus tiitlivõistluste medal pärineb 2010. aasta Vancouveri taliolümpiamängudelt, kus ta võitis teatesõidus pronksmedali. Karjääri parim individuaalkoht on 2006. aasta Torino taliolümpiamängudelt 50 km ühisstardist saadud kaheksas koht.

Maailma karikasarjas on Magál osalenud 1997.–1998. aasta hooajast. Parim koht MK-etappidel on 27. novembril 2005 Kuusamos 15 km distantsil saadud viies koht. MK-sarjas on ta kolmel korral teatesõidumeeskonnaga saanud kolmanda koha.

## Saavutused

### [[Taliolümpiamängud|Olümpiamängudel]]
* 2010  Vancouveris
**  pronksmedal teatesõidus

### [[Maailma karikavõistlused murdmaasuusatamises|Maailma karikasarjas]]

Jiří Magál on osalenud individuaalselt (seisuga 23. veebruar 2015) 176 maailma karikasarja etapil, kuid pole esikolmikusse jõudnud.

## Välislingid
* Jiří Magál FIS-i kodulehel
Kristus elab Siberis

**"Kristus elab Siberis"** on Eesti 2015. aasta dokumentaalfilm, mille on lavastanud Arbo Tammiksaar ja Jaak Kilmi. Film räägib Siberis elavast Vissarioni kommuunist.
Martin Jakš

**Martin Jakš** (sündinud 6. septembril 1986 Plzeňis) on endine Tšehhi murdmaasuusataja.

2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Kranjis võitis Jakš 10 km klassikas hõbemedali ning suusavahetusega sõidus ja teatesõidus pronksmedali. 2008. aastal võitis ta alla 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Malles Venostas 15 km klassikas kuldmedali.

Jakš osales täiskasvanute seas esimest korda maailmameistrivõistlustel 2009. aasta Libereci maailmameistrivõistlustel, kus saavutas 15 km klassikas 22. koha. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris suusatas ta pronksmedali võitnud Tšehhi teatemeeskonnas avavahetust.

Tema viimasteks tiitlivõistlusteks jäid 2018. aasta taliolümpiamängud Pyeongchangis.

Esimest korda osales Jakš maailma karikasarjas 2005.–2006. aasta hooajal, seal sai ta 7. jaanuaril 2005 Otepää etapil 15 km klassikas 46. koha. Järgmisel päeval sõitis ta välja oma esimese punktikoha, kui oli klassikasprindis 25. Esimest korda jõudis ta poodiumile 14. märtsil 2008 etapil Bormios, kus oli 3,3 km vabatehnikasõidus kolmas. 2011. aasta jaanuaris oli ta etapil Otepääl 15 km klassikas kuues ja Tour de Skil üldjärjestuses kaheksas. Parim koht maailma karikasarja lõppjärjestuses oli 16. (hooajal 2010–2011).

## Saavutused

### [[Taliolümpiamängud|Olümpiamängudel]]
* 2010  Vancouveris
**  pronksmedal teatesõidus

### Juunioride maailmameistrivõistlustel
*2006  Kranjis
**  hõbemedal 10 km klassikas
**  pronksmedal 20 km suusavahetusega sõidus
**  pronksmedal teatesõidus

### U-23 maailmameistrivõistlustel
*2008  Malles Venostas
**  **U-23 maailmameister** 15 km klassikas

### [[Maailma karikavõistlused murdmaasuusatamises|Maailma karikasarjas]]

Martin Jakš osales individuaalarvestuses 177 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kahel korral.

## Välislingid
* Martin Jakš FIS-i kodulehel
Cats Don't Dance

**"Cats Don't Dance"** on USA muusikalise komöödia žanri kuuluv joonisfilm 1997, mille tootis Warner Bros.

## Välislingid
Leviathan (film)

**"Leviathan"** (originaalpealkiri **"Левиафан"**) on Venemaa 2014. aasta mängufilm, mille on lavastanud Andrei Zvjagintsev. 

Film valiti 2014. aasta Cannesi filmifestivalil Kuldse Palmioksa võistlusprogrammi. Stsenaristid Andrei Zvjagintsev ja Oleg Negin pälvisid seal parima stsenaariumi preemia. 2015. aastal nimetati film Ameerika Ühendriikide filmi- ja teleauhindade Kuldgloobuste jagamisel parimaks võõrkeelseks filmiks. Film valiti ka Ameerika filmikunsti ja -teaduste akadeemia preemiate Oscarite jagamisel üheks viiest parimast võõrkeelsest filmist. 

## Tegelased
*Aleksei Serebrjakov – Kolja
*Jelena Ljadova – Kolja naine
*Vladimir Vdovitšenkov – Kolja advokaadist sõber Dmitri
*Roman Madjanov – linnapea Vadim
*Sergei Pohhodajev – Kolja poeg Roma
Gnoosis

**Gnoosis** (kr γνῶσις: *gnō̂sis*) on taipamine, teadmine. Gnoosis tähendab inimvaimu avanemist millegi uue mõistmiseks. Antiikses hellenistlikus maailmas oli gnoosis jumalike saladuste taipamine, tundmine. Gnoosis oli gnostitsismiks nimetatud usuliste suundumuste keskne mõiste.

Gnostitsism (kui "teadmise usund") tekkis Vahemereruumi idaosas ja levis meie ajaarvamise esimestel sajanditel Rooma impeeriumi erinevates piirkondades. Ühe oma haru, maniluse ehk manihheismi näol levis liikumine laialdaselt ka Sassaniidide (ehk Uus-Iraani) riigis, jõudes misjonäride kaudu Hiinasse. Gnoosisel on palju kokkupuutepunkte algkristluse, ja teiste Rooma keisririigis levinud usunditega (judaism, müsteeriumikultused) ja filosoofiasüsteemidega, eriti keskmise platonismiga.

Gnostiline suundumus on iseloomulik kõikidele religioonidele. Gnoosise esilekerkimine toimus pärast I maailmasõda, kui Euroopas tehti katseid levitada (hääbunud) idamaiseid usundeid. 20. sj. lõpus kasutasid gnoosist New Age jt sarnased liikumised.

## Kirjandust eesti keeles
* Kurt Rudolph "Gnoosis: Ühe hilisantiikaegse usundi olemus ja ajalugu". Saksa keelest tõlkinud Jaan Lahe, Jana Lahe ja Marju Lepajõe, saatesõna Jaan Lahe. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2014. 552 lk; ISBN 9789985587911

## Vaata ka
* gnostitsism
Wheeleri geomaastikuala

**Wheeleri geomaastikuala** (kuni 1950 **Wheeler National Monument**) on kõrge erodeeritustasemega paljandunud vulkaanilise tufi kihiga kaetud piirkond Ameerika Ühendriikide lääneosas La Garita mägedes. Administratiivselt asub geoala Colorados Minerali maakonnas. Ala jääb umbes 13 kilomeetrit Creede'ist kirde suunas. 

Tufi päritolu on seotud umbes 26–28 miljonit aastat tagasi toimunud La Garita hiidvulkaani  purskega.

1908. aastal kuulutas president Theodore Roosevelt Wheeleri maastikuala rahvusmonumendiks (osariigi esimene rahvusmonument), kuid 1950. aastal tühistas USA Kongress selle otsuse. Tänapäeval on Wheeleri geoala La Garita ürgloodusala koosseisus.

Geoala on saanud nime kartograaf George Wheeleri järgi, kes uuris seda piirkonda 1874. aastal USA armee ülesandel.

## Viited
Valdur Himbek

**Valdur Himbek** (31. juuli 1925 Tallinn – 4. aprill 1991 Tallinn) oli eesti näitleja ja filmirežissöör.

Ta on õppinud Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledžis, ta lõpetas aastal 1943 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1949 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.

Ta oli aastatel 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatri näitleja. Aastatel 1950–1955 oli ta represseerituna Venemaal Magadani oblastis vangilaagris. Aastatel 1955–1991 oli ta (vaheajaga) Eesti Televisioonis ja aastatel 1971–1973 Tallinnfilmis režissöör. Lisaks on ta mänginud filmides kõrvalosi.

## Isiklikku
Ta oli abielus pianist Aino Himbekiga; tema isa oli näitleja Aado Hõimre.

## Rolle
* 1949 Shakespeare "Mida soovite" (Malvolio)
* 1950 Leonid Zorin "Noorus" (Sergei)

## Filmilavastusi
* 1965 "Külmale maale" (koos Ants Kivirähkiga, Tallinnfilm)
* 1966 "Võlg" (Eesti Telefilm)
* 1968 "Katused ja korstnad" (Eesti Telefilm)
* 1971 "Inspiratsioon" (Tallinnfilm)
* 1971 "Tuli öös" (Tallinnfilm)

## Kirjandus
* Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
Lembit Lump

**Lembit Lump** (sündinud 14. oktoobril 1959) on Eesti ettevõtja.

Lembit Lump on juhtinud ASi Kodumaja ja sellega seotud ettevõtteid (varem kaubamärkide all Tartu Maja ja Kodumajatehas) alates 1994. aastast, laiendades kontserni tegevuse Eestist Põhjamaadesse: Soome, Taani, Rootsi ja Norrasse. 1. maist 2017 on ta Kodumaja ASi nõukogu esimees.

2008. aastal oli ta Eesti Ekspressi koostatud Eesti miljonäride edetabelis 157. kohal 5,2 miljoni krooni suuruse aastatuluga. Ajaleht Äripäev hindas 2013. aastal tema vara väärtuseks 17 miljonit eurot ja paigutas ta sellega Eesti rikaste edetabelis 141. kohale.

Lump on Rotary klubi liige ja Eesti Maaülikooli kuratooriumi liige.

## Tunnustus

*2008 Tartu medal
*2014 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja I klassi aumärk

* 2015 Tartu Tähe kavaler
* 2017 Tartumaa Kuldne Tammeoks

## Viited

## Välislingid
* Lembit Lump Tartu linna kodulehel
* Lembit Lump: mahu kasv veab tükitöö alusel töötaja palga üles Ehitusuudised 29. november 2010
* Lembit Lump: meie järgmise "rünnaku" ohver on Rootsi Tööstusuudised 16. oktoober 2014
* Lembit Lump: pole vajadust valmistuda ametiühingu tulekuks Äripäev 23. jaanuar 2014
John Smith (kunstnik)

**John Smith** on varjunimi, mille all põhiliselt aastatel 2000–2006 tegutsesid Eesti kunstnikud Kaido Ole ja Marko Mäetamm.

John Smith on esindanud Eestit Veneetsia biennaalil.
Kuraator

**Kuraator** on kunstinäituse koostaja. Harvem nimetatakse kuraatoriks festivali vm kultuuriürituse programmijuhti.

Eestis on tuntud kuraatorid näiteks Anu Allikvee, Reet Varblane, Mari Vallikivi, Eha Komissarov, Anders Härm jt. Kuraator võib tegutseda alaliselt muuseumi juures või olla kutsutud vaid üht näitust koostama.

Ajalooliselt on kuraatoriks nimetatud ka ametlikku hooldajat või järelevalvajat, sh riigivõimu esindajat autonoomse kõrgkooli juures ja õpperingkonna ülemat tsaariaegsel Venemaal.

## Viited

## Välislingid
* Lauri Leet Kuraator viib loomingu publikuni Rajaleidja.ee, 2013
Petrone Print

**Petrone Print** on Eesti kirjastus, mille asutas ajakirjanik Epp Petrone.

Tartus tegutseva kirjastuse tuntuim väljaanne on 2007. aastast ilmuv nn Minu-sari, milles inimesed (enamjaolt eestlased) kajastavad oma isiklikke kogemusi mõnest välisriigist, välismaa linnast või piirkonnast. Sarjas on ilmunud ka Justin Petrone kolmeköiteline "Minu Eesti" . 

Eesti Vabariigi 100. aastapäeva puhul 2018. aastal hakati Minu-sarjas laiemalt tutvustama Eesti linnu ja piirkondi.

## Viited
Näitus

**Näitus** on valitud esemete korrastatud väljapanek. Enamasti on näitused muuseumides, kunstigaleriides, raamatukogudes vms kultuuriasutustes, kuid näitusi korraldatakse ka mujal. Tavaliselt on näitusele esemete valikul aluseks konkreetne teema. Üks levinumaid näitusetüüpe on kunstinäitused, kus väljapanek koosneb kujutavast kunstist. Samuti korraldatakse näitusi sageli ajaloost ja loodusest.

Enamik näitusi on ajutised, kindlate algus- ja sulgemiskuupäevadega. Muuseumides või muudes mäluasutustes on vahel püsinäitusi, kus on publikule tutvumiseks pandud teema või valdkonna kõige olulisemad eksponaadid. Ühes paigas korraldatavate näituste kõrval on ka rändnäitusi, mis on üleval järjest mitmes kohas. Samuti on tänapäeval levinud veebinäitused, kus eksponaate näidatakse internetis. Vabaõhunäitusel on stendid väljapanekuga väljaspool suletud ruume, näiteks tänaval, väljakul või siseõues.

## Vaata ka
*Põllumajandusnäitus
*E-näitus
*Koertenäitus
Alessandro Pittin

**Alessandro Pittin** (sündinud 11. veebruaril 1990 Tolmezzos) on Itaalia kahevõistleja.

Ta võitis 2010. aasta taliolümpiamängudel normaalmäevõistlusel pronksmedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel oli Pittin normaalmäevõistlusel teine. Juunioride maailmameistrivõistlustel on ta pälvinud 4 medalit (3 kulda, 1 pronksi).
Pittin on võitnud 3 individuaalset MK-etappi ja 3 kontinentaalkarikasarja etappi.

## Välislingid
* Alessandro Pittin FIS-i kodulehel
Eduard Georg Fick

**Eduard Georg Fick** (19. august (7. august vkj) 1838 Keila kirikumõis – 13. juuli (30. juuni vkj) 1908 Moskva) oli baltisaksa arst.

Ta oli Keila õpetaja Karl Georg Ficki ja selle abikaasa Agnes Sableri poeg ning Johannes Ficki ja Max Wilhelm Ficki vend.

Õppis Tallinna toomkoolis, 1854–1860 Tartu ülikoolis, dr. med. 7/19. detsembril 1860, jätkas õpinguid Viinis.

23. novembrist/5. detsembrist 1865 kuni 1869. aastani oli ta Keila kihelkonnaarst, 1869–1872 maa-arst Jeletsis ja 1872–1874 Putivlis Kurski kubermangus, 1874–1876 vabapraksisega arst Odessas, 6/18. oktoobrist 1876 kuni 1/13. novembrini 1896 Paldiski linnaarst, alates 1899. aastast R. Köhler & Co. direktor ja vabrikuarst Moskvas.

Eduard Georg Fick oli abielus Melanie Gudenusega.
Ida Ingemarsdotter

**Ida Maria Erika Ingemarsdotter** (sündinud 26. aprillil 1985 Svegis) on endine Rootsi murdmaasuusataja.

Pärast sportlaskarjääri lõpetamist 2019. aastal on ta töötanud treenerina.

## Saavutused

### [[Taliolümpiamängud|Olümpiamängudel]]
* 2014  Sotšis
**  **olümpiavõitja** teatesõidus
**  pronksmedal sprinditeates

### [[Suusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]
* 2011  Oslos
**  **maailmameister** sprinditeates
**  hõbemedal teatesõidus
* 2013  Val di Fiemmes
**  hõbemedal sprindis
**  hõbemedal sprinditeates
**  hõbemedal teatesõidus
* 2015  Falunis
**  hõbemedal sprinditeates

### [[Maailma karikavõistlused murdmaasuusatamises|Maailma karikasarjas]]

Ida Ingemarsdotter osales individuaalarvestuses 209 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse üheksal korral. Kaks etappi ta võitis.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

## Välislingid
* Ida Ingemarsdotteri koduleht
* Ida Ingemarsdotter FIS-i kodulehel
Philip Hammond

**Philip Hammond** (sündinud 4. detsembril 1955 Eppingis) on Suurbritannia konservatiivne poliitik, parlamendiliige Runnymede'i ja Weybridge'i valimisringkonnast.

Philip Hammond oli alates 15. juulist 2014 kuni 13. juulini 2016 Suurbritannia välisminister. Alates 13. juulist 2016 kuni 24. juulini 2019 oli ta Suurbritannia rahandusminister. Hammond astus ametist tagasi seoses sellega, et Boris Johnsonist sai Suurbritannia peaminister.

Hammond on alates 1991. aastast abielus Susan Carolyn Williams-Walkeriga ning neil on kolm last, kaks tütart ja poeg.

## Viited

## Välislingid

* Profiil partei kodulehel
* Profiil: Philip Hammond *BBC News*
* Runnymede and Weybridge Conservatives
* ''Debrett's People of Today''
Dmitri Linter

**Dmitri Linter** (sündinud 22. novembril 1973 Tallinnas) on Venemaa Föderatsiooni ametnik. 2000. aastatel oli ta rühmituse Öine Vahtkond liider Eestis ja seotud Pronksiöö rahutuste korraldamisega.

Linter oli erakonna Vene Erakond Eestis liige.

Aastal 2014 töötas ta Moskvas koordineerimiskeskuses Novaja Russ (*Центр координации "Новая Русь"*).
Märtsis 2014 üritas ta Eestis korraldada inimeste sõitmist Venemaa okupeeritud Krimmi. 

Ta on 2014. aastast ühiskondlik-riikliku Venemaa Sõjaajaloo Ühingu (vene keeles Российское военно-историческое общество) direktori nõunik. Sama aasta oktoobris tutvustati teda Lätis Venemaa kultuuriminister Vladimir Medinski visiidil kui ministri abi.

2017. aastal estati talle Eestis süüdistus oma lapsele elatisraha maksmisest tahtlikus kõrvalehoidmises.

2020. aastal sai temast partei "Donetski vabariik" täitevkomitee asejuht Venemaa okupeeritud Ukrainas. Spekuleeritakse tema heade suhete üle Putiniga ning arvatakse, et ta võib olla Donetski Rahvavabariigi juhi Deniss Pušilini väimees.

## Isiklikku
Tema ema on Leonora Linter.

## Vaata ka
*Johan Bäckman
*Venemaa luuretegevus Eestis

## Viited

## Välislingid
* Дмитрий Линтер принимал участие в церемонии открытия в Риге мемориальной доски, 18. oktoober 2014
* Ģirts Vikmanis, Medinska “izlūk brauciens” (Krievijas Federācijas kultūras ministrs Vladimirs Medinskis), 21. oktoober 2014,
* Mikk Salu, Dmitri Linter on Venemaa kultuuriministri abi, 22. oktoober 2014
* Дмитрий Линтер стал помощником министра культуры РФ и выступает с докладами в Крыму, rus.DELFI.ee, 22. оktoober 2014
Enesetsensuur

**Enesetsensuur** on omaenese teoste (nt blogi, raamatu, filmi) või muu eneseväljenduse tsenseerimine kartusest või soovimatusest riivata kellegi tundeid või eelistusi (tõelisi või näivaid) ilma otsese avaliku surveta konkreetse osapoole või võimuorgani poolt. Enesetsensuuri kasutavad sageli filmitegijad, kirjastajad, ajakirjanikud, kirjanikud ja muud laadi loojad, samuti sotsiaalmeedia kasutajad.

Autoritaarsetes riikides võivad kunstiteoste autorid eemaldada materjali, mida valitsus võiks pidada ebasoovitavaks, hirmust võimuorganite sanktsioonide eest. Pluralistlikes kapitalistlikes riikides võidakse rakendada enesetsensuuri kartusest mõjukate huvigruppide või repressiivse kohtusüsteemi ees.

Enesetsensuuri võivad esile kutsuda ka turu ootused. Näiteks võib ajakirja toimetaja vältida teadlikult või alateadlikult teemasid, mis vihastaksid reklaamiostjaid, tellijaid või omanikke, et kaitsta oma töökohta otseselt (hirmust vallandamise ees) või kaudselt (uskudes, et ajakirja ostetaks rohkem, kui see kedagi ei solvaks). Seda nimetatakse "pehmeks tsensuuriks".

## Vaata ka
*Lojaalsus
*Poliitiline korrektsus
Veneetsia biennaal

**Veneetsia biennaal** (itaalia keeles *La Biennale di Venezia*) on Veneetsias alates 1895. aastast üle aasta korraldatav kaasaegse kunsti näitus. Aja jooksul on sellest välja kasvanud rida kunstinäitusega kaasnevaid festivale teistes žanrides, nagu kaasaegse muusika festival (1930. aastast), teatrifestival ja Veneetsia filmifestival (1934. aastast), arhitektuuribiennaal (1980. aastast), kaasaegse tantsu festival (1999. aastast) ning lastekarneval (2009. aastast).

Biennaali algatamisel 1895. aastal oli üks põhieesmärke luua turg kaasaegsele kunstile. 1968. aastal lõpetati näitusel müügitegevus. Kunstiturg on siiski jäänud biennaaliga seotuks, muu hulgas ka seetõttu, et sellega samal ajal toimub Veneetsia lähedal Šveitsis maailma suurim kaasaegse kunsti laat Art Basel, kus tihti esinevad samad kunstnikud.

Veneetsia biennaali keskus asub Giardini pargis, mille suures näitusehallis toimub biennaali direktori korraldatud teemanäitus. Pargis on 30 riigi alalised paviljonid, mis jagunesid suuresti 1930. aastate ja külma sõja aegse poliitika mõjul, neid haldavad riikide kultuuriministeeriumid. Riigid, kel pole alalist paviljoni, eksponeerivad oma teoseid mujal Veneetsias. Nii esines Hiina Rahvavabariik Veneetsia biennaalil esimest korda 2005. aastal, 2007. aastal lisandusid Mehhiko ja Aafrikan, 2009. aastal Araabia Ühendemiraadid ning 2011. aastal India.

2013. aastal oli põhinäituse eelarve 2,3 miljonit USA dollarit, lisaks oli kasutada üle 2 miljoni dollari annetusi eraisikutelt, fondidelt ja filantroopidelt. 

Eesti paviljon Veneetsia biennaalil on esindatud 1997. aastast, 1999. aastast korraldab seda Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus.    

## Vaata ka
* Eesti paviljon
* 59. Veneetsia biennaal

## Välislingid
* Veneetsia biennaali koduleht (inglise keeles)
** Veneetsia biennaali ajalugu näituse kodulehel
Vassili Tuvik

**Vassili Tuvik** (4. veebruar 1887 – 22. juuli 1938) oli eesti omavalitsustegelane.

Vassili Tuvik oli Petserimaa taluperemees, Vilo vallavanem ja Petseri maavolikogu liige. Aastatel 1936–1938 Petseri põllumeeste konvendi liige.

## Viited
Ambrose Bierce

**Ambrose Gwinnett Bierce** (24. juuni 1842 – 11. jaanuar 1914) oli USA õuduskirjanik.

## Elukäik
Bierce sündis Ohio osariigis vaeses, kuid kirjandushuvilises perekonnas. Tema ekstsentrikust isa oli võtnud kinnisideeks panna kõigile oma 13 lapsele A-tähega algav eesnimi. Aastatel 1861–1864 võitles Bierce Ameerika kodusõjas. Kogetud sõjakoledused ja haavatasaamine süvendasid tema negativistlikku hoiakut. Pärast sõda kolis mees Californiasse ning temast sai teravmeelseid juhtkirju kirjutav ajakirjanik.

Bierce oli tuntud kui kibestunud mees, kes kaasinimesi eriti ei armastanud. Oma 60. eluaastatel avaldas ta "Saatana sõnaraamatu", sisuks pessimistliku alatooniga ja satiirilised sõnaseletused, mis ühtlasi annavad edasi autori arusaamu inimloomusest. Tema elu lõpp on jäänud saladuseks – ta siirdus Mehhikosse tööülesannet täitma, kus ta hukkus.

## Bierce'i jutustuste teemad
Tema lood julmusest ja surmast on kirja pandud fantaasiarohkelt ning külmaverelise suhtumisega. Bierce'i kuulsaim jutustus "Owl Creeki silla juhtum" ilmus kogumikus "Elu keskel". See algab sõjajutustusena vangist, kes ootab enda poomist, ent äkitselt saab sellest üleloomulike sündmustega õudusjutt. Vang suudab ühtäkki ajas rännata ja ta usub, et on sellega kurvast lõpust pääsenud, ent paraku naaseb ta reaalsusesse täpselt poomise hetkel. Ajarännud on Bierce'i loomingus korduv motiiv. Novell "Corcosa elanik" jutustab mehest, kes rändab mööda kõrbe ning leiab sealt omaenese haua.
Bierce'i nägemuses oli maapealne elu õudne, ent sellele järgnev veelgi hullem. Tema lood olid kõhedust tekitavad, ent samas sisaldasid paraja annuse absurdihuumorit.

## Teoseid
*1872 "The friends Delight" ("Vaenlase nauding")
*1891 "In the Midst of Life" ("Elu keskel")
*1906 "The Devil´s Dictionary" ("Saatana sõnaraamat")
*1909–1912 "The Collected Works of Ambrose Bierce" ("Ambrose Bierce'i kogutud teosed")

## Kirjandus
*Maailmakirjanduse leksikon: 1000 kirjanikku, 10 000 teost / Tallinn: TEA Kirjastus, c2012, lk 67.
Ohete sild

**Ohete sild** (itaalia keeles *Ponte dei Sospiri*) on sild Põhja-Itaalias Veneetsias. Kaetud sild on ehitatud valgest paekivist ja sel on kivist trellidega aknad. Sild ületab Rio di Palazzo kanalit ning ühendas Veneetsia uut vanglat (*Prigioni Nuove*) Doodžide palees asunud ülekuulamisruumidega.

## Ehitamisest
Silla projekteeris Antonio Contino, kelle onu Antonio da Ponte oli projekteerinud samuti Veneetsias asuva Rialto silla. Silla ehitamist alustati aastal 1600.

## Nimest
Ohete sillalt avanev vaade Veneetsiale oli viimane vaade, mida süüdimõistetud enne oma vangistamist nägid. Sillale andis nime 19. sajandil lord Byron ning see tuleneb arvamusest, et vangid ohkasid, kui nad nägid kaunist Veneetsiat viimast korda läbi akna teel allpool asuvatesse kongidesse.

Tegelikult olid silla ehitamise ajaks inkvisitsiooni ja suurte hukkamiste ajad möödas ning palee katuse all olevad kongid olid enamasti täis väiksemaid kurjategijaid. Lisaks ei olnud aknaid katnud kivist võrede tõttu sealt ka võimalik kuigi paljut näha.

## Legend
Kohalik legend räägib, et armastajatele tagatakse igavene armastus ja õndsus, kui nad suudlevad päikeseloojangul gondlil Ohete silla all, samal ajal kui helisevad San Marco basiilika kellatorni (*Campanile di San Marco*) kellad. Sellel legendil põhineb ka 1979. aastal valminud film "A Little Romance", kus mängisid peaosi Laurence Olivier ja Diane Lane.


View from the Bridge of Sighs.jpg|Vaade Ohete sillalt
Ponte dei Sospiri during maintenance.jpg|Ohete sild hooldustööde ajal
Brooklyn Museum - The Bridge of Sighs - John Singer Sargent.jpg|John Singer Sargenti akvarell


## Sarnased sillad
Hiljem on nime "Ohete sild" kasutatud seoses teiste sarnaste kaetud sildadega üle maailma: sillad Peruu pealinnas Limas, Cambridge'i ja Oxfordi linnades Inglismaal, Stockholmis, Maini-äärses Frankfurdisis Saksamaal ning mitmel pool Ameerika Ühendriikides.

## Viited

* Bridge of Sighs, Veneetsia
Kunstinäitus

**Kunstinäitus** on kunstiteoste väljapanek, üldjuhul kujutava kunsti (maalide, joonistuste, skulptuuride), tarbekunsti, video- ja heliinstallatsioonide, interaktiivse kunsti vms väljapanek. 

Kunstinäitus võib olla ühe kunstniku või kunstnike rühma loomingu näitus; esimest nimetatakse isikunäituseks, teist rühmanäituseks. 

Kunstinäitus võib olla keskendatud mingile žanrile, teemale või kunstikogule. Vahel korraldatakse kunstinäitusi erilisel puhul, näiteks sünnipäeva või aastapäeva tähistamiseks.

Eksponeeritavad teosed võib näitusele valida kuraator või žürii.

Tavaliselt tõstetakse teosed kunstinäitustel esile ruumi ja valgustusega, andes nende kohta teavet siltidel, audiogiidide abil või näitusekataloogides. 

Kunstinäitusi korraldatakse peamiselt muuseumides, kunstisaalides ja galeriides, kuid ka kohtades, mille põhiülesanne ei ole kunsti eksponeerimine ega müük, näiteks kohvikutes. Oluline erinevus on ka selles, kas kunstiteosed on müügiks (nagu on tavaks eragaleriides) või mitte (nagu on üldjuhul muuseumides). 

Kunstinäitused võivad olla ühekordsed, osa näituste sarjast või korduda perioodiliselt. Kahe aasta tagant korraldatavaid näitusi nimetatakse biennaalideks, kolme aasta tagant toimuvaid triennaalideks.

Eesti esimeseks kunstinäituseks peetakse 1906. aastal Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi eestvõttel Eesti Üliõpilaste Seltsi majas toimunud näitust, kus eksponeeriti 11 kunstniku teoseid.

## Vaata ka
*Näitus
*Kunstimuuseum

## Viited
Giulino

**Giulino** (rohkem tuntud kui **Giulino di Mezzegra**, kohalikus murdes *Giülin*) on Itaalia Como provintsi Mezzegra valla  (*comune*) osa. Külaelanike kohta kasutatakse nime *giulinesi*.

## Ajalugu
### Varasem ajalugu
Küla oli autonoomne omavalitsus aastani 1928, mil see ühines Mezzegraga, saades selle üheks osaks (*frazione*).

### Mussolini surm
Koht on läinud ajalukku kui paik, kus 1945. aasta 28. aprillil tapeti Benito Mussolini ja tema armuke Claretta Petacci. Hukkamise viisid läbi kohalikud vastupanuvõitlejad (*partigiani*), kes olid diktaatori tabanud Dongo vallas (mida peetakse sageli ekslikult kohaks, kus hukkamine aset leidis).

## Geograafia
Giulino on osa Intelvi geograafilisest piirkonnast ning see asub mägedes Como järve loodekalda lähedal. Küla on Mezzegrast 2 km, Comost 30 km ja Luganost (Šveitsis) 40 km kaugusel.

Küla asub merepinnast 250 meetri kõrgusel.

## Kirjandus
* Bruno Giovanni Lonati. "*Quel 28 aprile. Mussolini e Claretta: la verità*". Mursia, 1994. ISBN 88-425-1761-5.
Pühapäevakool

**Pühapäevakool** on enamasti pühapäeviti peetav mitteametlik kool, kus lastele õpetatakse usuõpetust. Tavaliselt tegutsevad pühapäevakoolid usuorganisatsioonide, eriti koguduste juures.

Maailma esimese pühapäevakooli asutas Robert Raikes Inglismaal Gloucesteris 1761. Nende arv kasvas plahvatuslikult ja juba 1765. aastal oli pühapäevakoolides veerand miljonit õpilast. Ainuüksi Manchesteri piirkonnas oli umbes 5000 pühapäevakooli. 18. sajandil ei olnud kooliharidus kohustuslik ja tööliste lapsed ei saanud tavaliselt peale pühapäevakoolide muud haridust (ning enne pühapäevakoolide asutamist ei saanud üldse). Koolid töötasid pühapäeviti sellepärast, et see oli lastel ainus vaba päev (teistel päevadel tegid nad hommikust õhtuni tööd).

Pühapäevakoolide õitseaeg hakkas läbi saama siis, kui kehtestati kohustuslik kooliharidus. Kogu maailmas on nende arv selle ajaga võrreldes palju kordi väiksem.

Eestis oli pühapäevakoole juba 1930. aastatel. 1940 need suleti pärast Eesti NSV loomist, kuid mitme usuühingu juures tegutses neid ebaseaduslikult edasi.

Alates 1989 on pühapäevakoole Eestis taastatud, kuid neid ei ole palju.

## Viited
Claude Scudamore Emery

**Claude Scudamore Emery** (28. september 1895 Clifton, Bristol, Suurbritannia – 15. september 1981 Warwick, Suurbritannia) oli Briti sõjaväelendur.

Claude Scudamore Emery oli Briti kodanik ja Suurbritannia Kuningliku Õhuväe (*Royal Air Force*) lendur, kes Eesti Vabariigi kaitseväes õpetas välja sõjaväelendureid. 

Teenis Eesti Vabariigi kaitseväes lendur-instruktorina 1. aprillist 1919 kuni 31. detsembrini 1926. Eesti kaitseväeteenistuse kohustuste täitmisel saadud haiguse tagajärjel kaotas 60% töövõimest. 1928. aastal Riigikogus vastu võetud seadusega määrati talle teenete eest Eesti Vabariigi kaitsmise alal autasuna eluaegne toetus 1200 krooni aastas. 

Auastmelt 1924. aastani leitnant, 1924–1927 kapten, 1927. aastast major.

## Tunnustus
*1922 Eesti sõjaväelenduri kutsemärk
*1927 Läti lennuväe märk
*Eesti Vabaduse Risti I liigi 3. järgu medal

## Viited

## Kirjandus
*Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn, 2011. Lk 153–156.

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Claude-Scudamore Emery, Inglise lennuväelane, kapten
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Lennuväe õppejaoskonna kadett Villem Valdmann, õppejaoskonna ülem Jakob Tillo, instruktor Suurbritannia Kuninglike Õhujõudude (RAF-Royal Air Force) leitnant Claude Scudamore Emery, kadetid Gustav Oamer ja Carl Fiskar õppelennuki Avro 504K taustal Lasnamäe lennuväljal
Indrek Grigor

**Indrek Grigor** (sündinud 27. juunil 1981 Pärnus) on eesti semiootik, kunstiajaloolane, -kriitik, ajakirjanik ja kuraator. Elab ja töötab Tartus.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis kunstiajalugu ja semiootikat. 2004. aastal kaitses ta bakalaureusetöö semiootikas teemal "Vladimir Nabokovi läbipaistev maailm", 2008. aastal magistritöö kunstiajaloos teemal "Modernistlik ornament".

2006–2010 oli ta Tartu Kunstimuuseumi foto- ja videokunsti kogu hoidja ja kuraator. 2010–2018 Tartu Kunstimaja galerist. 2019. aasta juulist Tartu Kunstimuuseumi kuraator.

Aastast 2008 on ta olnud külalislektor Tartu Kõrgemas Kunstikoolis, Eesti Kunstiakadeemias ja Tartu Ülikoolis.

Aastast 2006 avaldanud kunstikriitilisi artikleid väljaannetes Sirp, Cheese, Kunst.ee, Kunstiteaduslikud Uurimused (retsensioonid), Müürileht, Artishok, 30+, Echo Gone Wrong, Studija jm.

## Liikmesus
*Eesti Semiootika Selts
*Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing
*Tartu Kunstnike Liit

## Tunnustus
* 2010 Tartu Kultuurikandja auhind (kultuurikajastaja)
*2018 stipendium "Ela ja sära"

## Viited

## Välislingid

*indrekgrigor.com 
*Tartu möliseb, lips korralikult kaelas. Postimees, 29. jaanuar 2012
*Kunstikriitika Kombinaat. Femme.ee 25. september 2012
*youtube.com/indrekgrigor
Cannaregio

**Cannaregio** on kuuest Veneetsia ajaloolisest linnaosast (*[[sestiere]]*) põhjapoolseim. Tegemist on pindalalt suuruselt teise ja elanike arvult suurima *sestiere*'iga – 2007. aastal elas seal 13 169 inimest.

Linnaosaga on seotud ka ajalooline kalmistusaar Isola di San Michele.

## Ajalugu
Cannaregio kanal, mis oli peamine tee linna enne raudteeühenduse ehitamist mandriga, andis linnaosale ka oma nime (*Canal Regio* tähendab itaalia keeles "Kuninglik kanal"). Piirkonna areng algas 11. sajandil, mil ala kuivendati ja süvendati paralleelsed kanalid. Ent uhked paleed ehitati siiski Veneetsia Suure kanali äärde ning Cannaregio piirkond arenes peamiselt töölisklassi elamispindade ja tööstuse arvelt. 

Alates aastast 1516 oli juutidel keelatud linnas elada mujal kui selleks ette nähtud Veneetsia getos. Geto oli ümbritsetud vahipostidega väravatega ja keegi ei tohtinud sealt lahkuda päikeseloojangust kuni -tõusuni. Siiski olid juutide käes linnas edukad ametikohad kaupmeeste, arstide, liigkasuvõtjate ja muude ametite esindajatena. Piirangud juutide igapäevaelule kestsid rohkem kui 270 aastat, kuni Napoleon Bonaparte Veneetsia vabariigi 1797. aastal vallutas. Ta lasi kõrvaldada väravad ja andis kõigile elanikele vabaduse elada seal, kus nad ise soovivad.

19. sajandil rajasid ehitusinsenerid nii läbi Cannaregio linnaosa kulgeva tänava Strada Nuova kui ka maanteesilla, et ühendada Veneetsia otse mandril asuva Mestrega. Tänapäeval on linnaosa Suure kanali ääres olevad alad, mis jäävad Suure kanali ja rongijaama vahele, turiste täis. Muu Cannaregio on suhteliselt rahulik elamurajoon, kust leiab hommikused turud, väikesed poed ja kohvikud.

## Peamised vaatamisväärsused
* Ponte delle Guglie sild
* Venezia Santa Lucia raudteejaam
* Veneetsia geto
* Sacca della Misericordia sadam
* Ca' d'Oro palee
* Palazzo Labia palee
* Ca' Vendramin Calergi palee:
** Richard Wagneri muuseum (*Museo Wagner*)
** Veneetsia kasiino (*Casinò di Venezia*)
* San Michele saar

## Kirikud

*Le Cappuccine 
*Corpus Domini (lammutatud)
*Gesuiti (Santa Maria Assunta)
*La Maddalena di Venezia
*Madonna dell'Orto
*Sant'Alvise
*Santi Apostoli
*San Canciano
*Santa Caterina (ei ole enam sisse õnnistatud)
*San Felice
*Santa Fosca 
*San Geremia
*San Giobbe
*San Giovanni Crisostomo di Venezia
*San Leonardo
*San Marcuola
*Santa Maria dei Miracoli
*Santa Maria della Misericordia (ei ole enam sisse õnnistatud)
*Santa Maria dei Servi (hävitatud)
*San Marziale
*Santa Sofia
*Scalzi (Santa Maria di Nazareth)

## Välislingid
* Cannaregio fotod kodulehel ''visitvenice.co.uk''
Dorsoduro

**Dorsoduro** on üks kuuest Veneetsia ajaloolisest linnaosast (*[[Sestiere|sestieri]]*).

Dorsoduro hõlmab linna kõrgemaid kohti ja Giudecca ning Sacca Fisola saart. Linnaosa nimi võib tuleneda itaaliakeelsest nimetusest "kõva kõrgendik", mis viitab selle võrdlemisi kõrgele ja kindlale pinnale.

## Ajalugu
Piirkonna algne süda oli Giudecca kanal, mille äärde ehitati hooneid juba alates 6. sajandist. 11. sajandiks oli asula laienenud teisele poole Suurt kanalit ning piirkonna praegused peamised tähised on Santa Maria della Salute basiilika ja Zattere kai.

19. sajandil rajati Dorsoduro linnaossa Veneetsia Kaunite Kunstide Akadeemia ja linnaosa San Marco *sestierega* ühendav Ponte dell'Accademia sild, muutes Dorsoduro kalliks välismaalaste seas populaarseks piirkonnaks. Ligikaudu sel ajal muutusid kvartali läänepoolne ots ja Giudecca tööstuspiirkonnaks.

## Peamised vaatamisväärsused
Peamistel saartel asuvad vaatamisväärsused on:
* Peggy Guggenheimi kollektsioon
* Palazzo Dario palee
* Ospedale Giustinian
* Palazzo Ariani
* Palazzo Zenobio
* Scuola Grande dei Carmini
* Campo Santa Margherita väljak
* Ca' Foscari palee
* Ca' Rezzonico palee
* Campo San Barnaba väljak

## Kirikud

* Basilica di Santa Maria della Salute
* Chiesa dell'Angelo San Raffaele
* Le Eremite
* Gesuati (Santa Maria del Rosario)
* Nome di Gesù di Venezia
* Ognissanti di Venezia
* Püha Georgi kirik (Anglikaani kirik)
* San Barnaba
* San Gregorio di Venezia (ei ole enam sisse õnnistatud)
* San Nicolò da Tolentino
* San Nicolò dei Mendicoli
* San Pantaleone Martire
* San Sebastiano
* San Trovaso
* Sant'Agnese di Venezia
* Sant'Andrea della Zirada
* Santa Maria del Carmini di Venezia
* Santa Maria della Visitazione
* Spirito Santo di Venezia
* Le Terese (ei ole enam sisse õnnistatud)

### Giudecca
* Il Redentore
* Santa Croce di Venezia (ei ole enam sisse õnnistatud)
* Sant'Eufemia
* Le Zitelle
Meelis Mölder

**Meelis Mölder**  (sündinud 10. augustil 1961 Tõrvas) on eesti geofüüsik.

## Elulugu
Ta lõpetas 1979 Nõo Keskkooli ja 1984 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1984–1994 Tartu Observatooriumi insener, nooremteadur ja teadur. Aastail 1994–1998 Uppsala Ülikooli doktorant. Aastast 1999 töötab Lundi Ülikoolis uurija-insenerina.

## Teadustöö
Filosoofiadoktori väitekirja hüdroloogia erialal
"Roughness lengts and roughness sublayer correction in partly forested regions" kaitses 1998 Uppsala Ülikoolis.

Uurimisvaldkonnad: mikrometeoroloogilised mõõtmised, energia- ja massivahetus aluspinna ja atmosfääri vahel.

## Publikatsioone
*Feigenwinter, C. et al. Comparison of horizontal and vertical advective CO2 fluxes at three forest sites. Agricultural and Forest Meteorology, 148, 12–24 (2008).
*Grelle, A., Lindroth, A., Molder, M. Seasonal variation of boreal forest surface conductance and evaporation. Agricultural and Forest Meteorology, 98, 563–578 (1999).
*Molder, M., Grelle, A., Lindroth, A. et al. Flux-profile relationships over a boreal forest – roughness sublayer corrections. Agricultural and Forest Meteorology, 98, 645–658 (1999).

## Viited

## Välislingid
*Meelis Mölder Lundi Ülikoolis
Seadlus

**Seadlus** on riigipea, valitsuse või riigi muu juhtorgani välja antav seaduse jõuga normatiivne õigusakt või seadusest madalama jõuga rakendusakt. 

## Eesti
Eesti Vabariigi põhiseaduse (1992) § 109 kohaselt on juhul, kui Riigikogu ei saa kokku tulla, Vabariigi Presidendil õigus edasilükkamatute riiklike vajaduste korral anda seaduse jõuga seadlusi. Seadlused allkirjastavad President, Riigikogu esimees ja peaminister. Seadlusega ei saa kehtestada, muuta ega tühistada põhiseadust, riiklikke makse kehtestavaid seadusi, riigieelarvet ega põhiseaduse §-s 104 loetletud seadusi, mille vastuvõtmiseks on nõutav Riigikogu koosseisu häälteenamus.

Peale Riigikogu kokku tulemist peab President esitama seadlused Riigikogule, kes kas võtab need seadusena vastu või tühistab.

Eesti Vabariigi põhiseaduses sätestatud Vabariigi Presidendi õigus anda seadlusi on erakorraline seadusandlik õigus, et tagada eriolukordades seadusandlik järjepidevus või lahendada hädasituatsioonis konkreetseid üksikjuhtumeid.

### Ajalugu
1920. aasta Eesti Vabariigi põhiseaduse kohaselt oli seadluste väljaandmise õigus Vabariigi Valitsusel. Seadlused ei olnud seaduse jõuga õigusaktid tänapäeva mõttes, nendega reguleeriti üksnes kaitsevägesid puudutavaid küsimusi. Vabariigi Valitsuse poolt vastu võetud seadlused allkirjastasid riigivanem, riigisekretär ning kaitseväge puudutavates küsimustes sõjaminister, piirivalvet puudutavates küsimustes siseminister.

Näiteks 1928. aastal andis Vabariigi Valitsus välja üleajateenijate teenistusseadluse.

1933. aasta Eesti Vabariigi põhiseadusega läks kaitsevägesid puudutavate seadluste väljaandmise õigus riigivanemale.

1938. aasta Eesti Vabariigi põhiseaduse § 131 kohaselt oli Vabariigi Presidendil õigus anda seaduses sätestatud alustel riigikaitset ja relvastatud jõude puutuvaid seadlusi. Sellised seadlused pidi kaasallkirjastama peaminister, asjaomane minister ja sõjavägede ülemjuhataja või sõjavägede juhataja. 

NSV Liidu konstitutsiooni §123 kohaselt oli NSV Liidus seadluste andmise õigus NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumil. Analoogiliselt, Eesti NSV konstitutsiooni §110 kohaselt oli Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumil õigus anda seadlusi.

## Viited

## Kirjandus
*Lang, Väino. Põhiküsimusi kehtivast riigikaitseõigusest. Õigus, 1939, nr. 6, lk. 241–254.

## Välislingid
*Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi otsus III-4/A-4/94 „Vabariigi Presidendi taotluse tunnistada 3. mail 1994.a. vastuvõetud Vabariigi Presidendi töökorra seaduse § 2 lg 2 Põhiseaduse §-ga 109 vastuolus olevaks läbivaatamine“
Fantaasia (kirjastus)

**Fantaasia** on Tartus tegutsev kirjastus, mille omanik ja juht on Eva Luts.

1999. aastal asutatud Fantaasia avaldab peamiselt žanrikirjandust: ulmet, muinasjutte, naisteromaane jms. 

Koostöös Eesti Ulmeühinguga korraldab kirjastus iga-aastasi ulmejutuvõistlusi. Toimetajatena on kirjastuses tegutsenud Jüri Kallas, Raul Sulbi ja Siim Veskimees (Ats Miller).

Fantaasia kirjastus on välja andnud järgmisi fantaasia- ja ulmesarju:

* "Maailma fantaasiakirjanduse tippteoseid"
* "Sündmuste horisont"
* "Orpheuse Raamatukogu"
* "Saladuslik tsaar"
* Ulmeantoloogia "Täheaeg"

## Välislingid
* Fantaasia koduleht
*Fantaasia blogi
* J. J. Metsavana Intervjuu: Eva Luts Reaktor
* https://taheaeg.wordpress.com
* https://orpheuseraamatukogu.wordpress.com/
* http://syndmustehorisont.veskimees.eu/
Sergi Florinski

**Sergi Florinski** (ka **Sergius Florinski**; kodanikunimega **Sergei Fjodorovitš Florinski**, vene keeles *Сергей Фёдорович Флоринский*; 4. märts 1873 Suzdal – 30. detsember 1918 Palermo mets, Rakvere) oli õigeusu vaimulik, kes 17. juulil 2002 Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinodi otsusega arvati pühakute hulka.

Tema säilmed asuvad Rakvere Jumalaema Sündimise kirikus altarist vasakul paiknevas sargas.

Tema mälestuspäev on 30. detsember ja 2. juuli.

## Elulugu
Sergi Florinski sündis 4. märtsil 1873 Suzdali linnas preester Fjodor Florinski peres. 1893. aastal lõpetas ta Vladimiri vaimuliku seminari ja asus tööle kooliõpetajana. Aastal 1900 määrati ta 151. Pjatigorski jalaväepolgu vaimuliku kohale.

Sergi Florinski pühitseti preestriks 5. märtsil 1900 Peterburis Iisaku katedraalis.  

Aastail 1904–1905 osales ta Vene-Jaapani sõjas Mandžuurias, mille eest teda autasustati püha Anna 3. klassi ordeniga ja Georgi lindil pronksist mälestusmedaliga.

Esimeses maailmasõjas oli ta aastail 1914–1917 oma polguga eesliinil, teda autasustati püha Anna ordeniga, Püha Vladimiri 4. klassi ordeniga ja Georgi lindil kullast rinnaristiga. Viimane neist oli sõjaväevaimulike kõrgeim autasu. 

1917. aastal viidi Sergi Florinski üle Rakveres paiknenud 29. polgu sõjaväehaigla vaimulikuks. 22. märtsil 1918 laatsaret suleti, kuid Sergi Florinski jäi Rakverre elama.

## Märtrisurm
16. detsembril 1918 hõivasid Punaarmee üksused Rakvere. Kolm päeva hiljem vahistati ülempreester Sergi Florinski koos paljude teiste linnaelanikega kui vana režiimi esindaja. 20. detsembril kuulati ta üle ja 26. detsembril kuulutati välja tema surmamõistmise otsus. "Minu arvates on minu süü selles, et ma olen vaimulik, millele ma ka alla kirjutan," teatas ülempreester Sergi Florinski ainsa ja lühikese ülekuulamise lõpus. Sergi Florinski hukati Palermo metsas, kus praegu asub mälestuskivi kõigile neile, kes tol ajal seal hukati.

## Pärast surma
Pärast enamlaste lahkumist tuvastati tema surnukeha ühishauas ning ta maeti ümber linna kalmistule õigeusu kabeli läänepoolsesse serva, kuhu maeti kõik Rakvere Jumalaema Sündimise kirikus teeninud preestrid.

17. juulil 2002 otsustas Moskva Patriarhaadi Püha Sinod Sergius Florinski pühakuks kuulutada. Hukatud Sergius Florinski pühakustati Moskva patriarhi Aleksius II otsusega 19. juulil 2002 ning tema maised jäänused maeti suure pidulikkusega ümber Rakvere õigeusu kirikusse. Pühaku mälestuspäevaks Vene Õigeusu Kirikus on märterpreestri surma aastapäev, 26. detsember.

13. septembril 2003 paigutati Sergi Florinski säilmed Rakvere Jumalaema Sündimise kirikusse, kus need on vaatajatele avatud.

## Perekond
Sergi Florinski oli laulatatud polgu ülempreestri Joann Smolenski tütre Jelizaveta Smolenskajaga. Tema lapselaps Mihhail Florinski on tuntud Venemaa ajaloolane.

## Viited
Vicious Crusade

**Vicious Crusade** on 1996. aastal loodud Valgevene *[[heavy metal]]* ansambel. 

## Diskograafia

* * Life That Kills* (1996) 
* *Faces Of Vice* (1997) (EP)
* *The Unbroken* (1999)
* *Messiah... Isn't It Me?* (2001)(EP)
* *Forbidden Tunes* (2002)
* *Freedom Comes* (2009)

## Koosseis
### Praegused liikmed
*Alaksiej Vierciel – kitarrist
*Źmicier Basik - kitarrist, laulja
*Alaksiej Hładyš – löökpillid
*Bagrat Vartanjan – viiul (aastast 2000)
*Siarhiej Adziniec – basskitarrist (aastast 2000)
*Taciana Łaboda – laulja (aastast 2002)

### Endised liikmed

* Elena Horščuk – laulja (1996 - 1997)
* Alena Hornyh – laulja (1997 - 2002)
* Pavel Reunov – basskitarrist (1996 - 2000)

## Literatuur
* 
## Viited

## Välislingid
* Natural Spiriti ametlik koduleht
* MetalStorm
Annika Vendik

**Annika Vendik** (19. aprill 1963 Pärnu – 21. veebruar 2015 Oiu) oli eesti kohtunik.

Annika Vendik lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal.

Annika Vendik nimetati kohtunikuna ametisse 14. detsembril 1995 ja ta asus kohtunikuna tööle Pärnu Linnakohtu halduskohtunikuna. 

Alates 1. jaanuarist 2000 töötas Annika Vendik Tallinna Halduskohtu Pärnu kohtumaja kohtunikuna.

Alates 7. septembrist 2009 oli ta Pärnu kohtumaja juht.

## Välislingid

* Viljandimaal raskes autoõnnetuses hukkunud naine oli kohtunik Annika Vendik