open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ate mõis

**Ate mõis** (saksa keeles *Ottenhof*, läti keeles *Ates muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. See on kujunenud Kalniena mõisa Ate  karjamõisast. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 439 hektarit maad. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Anna vallas 
Otte külas.

Mõisakompleksi kuulunud  Ate mõisa ait ja Ate (Ote) vesiveski on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised, mis jäävad Kalncempji valla territooriumile.

Mõisa juures kasvab looduskaitsealune Otte mõisa pärn.

## Ajalugu

Alexander von Vietinghoff pantis mõisa 95 000 rubla eest koos Jaunkalnamuiža mõisa ja Kalniena mõisaga aastal 1838 Otto, Constanze ja Gottlieb  Wolffidele ning August von Transehele. Viimane sai aastal 1839 Kalniena ja Jaunkalnamuiža mõisade valdajaks. Aastal 1852 müüs Alexander Vietinghoff Ate mõisa 60 000 rubla eest Heinrich Gottfried von Magnusele. Tema pärandi jagamisel omandas aastal 1862 mõisa 87 183  ja 1/3 rubla eest tema tütar Caroline Wilhelmine.

## Mõisa suurus

Aastal 1627 oli Kalniena mõisa suurus (koos Jaunkalnamuiža mõisa ja Ate mõisaga) kokku 30 ja 1/2 adramaad, sellest 19 adramaa jagu oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisadel adramaid 17. Aastal 1758 oli mõisade suurus 23 ja 5/8 adramaad. Aastal 1823 oli nende suurus 42 ja 4/5 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisadel 42 ja 4/5 adramaad maad. Aastal 1881 oli Ate mõisal adramaid 2 ja 19/80, lisaks allus mõisale 13 ja 68/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

## Viited
Kalnapededze mõis

**Kalnapededze mõis** (saksa keeles *Charlottenburg*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisakompleks Lätis Alūksne piirkonnas Pededze vallas Kalnapededze külas.

## Ajalugu

Mõis kujunes Aluliina ordulinnuse linnuselääni maadest, mille Gustav Adolf Gustav Hornile annetas. Mõisade reduktsiooni käigus sai sellest riigimõis, mille keisrinna Jelizaveta Petrovna aastal 1753 koos teiste ümbruskonna mõisadegaoma kantslerile krahv Mihhail Vorontsovile kinkis.  Too sinna aga kunagi elama ei asunud, ja nii müüs ta mõisa juba 1744. aastal Otto Hermann von Vietinghoff-Scheelile. Temalt päris selle tema poeg, salanõunik Burchard Cristoph von Vietinghoff, kes valduse tükikaupa ära müüs, jättes Aluliina kihelkonnast endale vaid linnusemõisa ja Kalniena mõisa.  Aastal 1834 ostis Alexander Vietinghoff mõisa 46 225 rubla eest teistelt pärijatelt välja. Aastal 1875 omandasid 300 000 rubla eest Aluliina ja Kalnapededze mõisad vennad Paul Alexander Constantin ja Constantin Paul Eugen Vietinghoffid.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisate, sealhulgas ka Vecanna mõisa, kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisatele allus kokku 2011 mees- ja 2182 naishinge.

Aastal 1823 oli Kalnapededze mõisa suurus 5 ja 1/10 adramaad. Aastal  Aastal 1832 oli mõisal 5 ja 3/10 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 1 ja 63/80, lisaks allus mõisale 5 ja 68/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

## Viited
Alsviķi mõis

**Alsviķi mõis** (saksa keeles *Alswig*, läti keeles *Alsviķu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Alsviķis. 

Mõis sai nime esimeste omanike Halswigide järgi. Hiljem kuulus see Wulffidele. 

Mõisa peahoones asub Smiltene tehnikumi Alsviķi osakond.

Alsviķi mõisa hoonetekompleks (park, kelder, laut, moonakamaja, häärber, mõisavalitseja maja ja kuivati) on kohaliku tähtsusega muinsuskaitse objektid.

## Ajalugu
Mõis on nime saanud Halswigide suguvõsalt, kellele see orduajal kuulus. Stefan Batory andis selle mõisa koos Nēķene mõisaga ja Tūja mõisaga Nicolaus Gutile eluaegseks kasutamiseks.  Aastal 1590 kinnitas Sigismund III selle õiguse ka tema lastele.  Hiljem andis ta mõisa kellegile Tolkowskyle. Aastal 1627 oli mõis hüljatud ja seda kasutas keegi Rosen. Hiljem olid selle maad liidetud Aluliina mõisaga. Aastal 1810 ostis Adolph von Wulff 270 000 rubla eest  Nēķene mõisa, mille alla kuulusid siis ka Alsviķi, Tūja ja Rēzaka mõisade maad. Aastal 1845 ostis Julius von Wulf need mõisad 300 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja, müües selle siis 300 000 rubla eest aastal 1858 Joseph Wolffile. Aastal 1771 leppisid tema pärijad kokku, et mõisad lähevad ühisomandisse, ent aastal 1872 ostis Alexander Ernst Magnus Wolff mõisad 302&nbsp;215 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 3/4 adramaad, sellele allus 386 mees- ja 427 naishinge.

Aastal 1627 oli Alsviķi mõisa suurus kokku 16 adramaad, haritavat maad seal ei olnud. Alsviķi allus hiljem mõnda aega Aluliina mõisale. Aastal 1758 oli mõisa suurus 6 ja 3/4 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 14 ja 9/10 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 14 ja 9/10 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 4 ja 7/80, lisaks allus mõisale 15 ja 65/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1208 hektarit maad.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Neu-Alswig*.

## Vaata ka
*Alsviķi

## Viited

## Kirjandus
*Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 96.
Šļukumsi mõis

**Šļukumsi mõis** (saksa keeles *Schluckum*, läti keeles *Šļukuma muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas Šļukumsi külas.

## Ajalugu
Šļukumsi mõis oli algselt Beja mõisa osa. Esimene teadaolev omanik oli aastal 1591 Hans Bey või Beyen. Aastal 1629 kuulus see Emmerich Beyenile. Temalt ostis mõisa Johann Nandelstädt, kellele see aastal 1679 koos tema Soome valdustega kinnistati. Aastal 1740 oli mõisa eestseisja keegi kapten Webel. Aastal 1752 tunnistati Sophia Elisabeth Nandelstädti õiguseid sellele mõisale.  kuulus mõis Vietinghoffide perekonnanõukogule, kes mõisa Hermann von Nandelstädtile üle andis. Seejärel päris mõisa tema tütar Amalie Justine Neuheuser. Aastal 1855 päris mõisa Emma Neuheuser, kes selle samal aastal 25 000 rubla eest Alexander Vietinghoffile müüs. Aastal 1874 ostis mõisa 41 500 rubla eest Bernhard Wolff.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/8 adramaad, sellele allus 90 mees- ja 88 naishinge.

Aastal 1627 oli Šļukumsi mõisa suurus kokku 10 adramaad, sellest 2 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal adramaid 2 ja 5/6. Aastal 1688 kuulus Šļukumsi mõisale adramaid 1 ja 1/8, ent aastal 1734 oli neid 3/4. Aastal 1758 oli mõisa suurus 1 ja 1/8 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 2 ja 19/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 2 ja 19/20 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 1 ja 27/80, lisaks allus mõisale 2 ja 75/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

## Viited
Russalka rannapark

**Russalka rannapark** (ka **Kadrioru rannapark**) on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadriorus Pirita tee ja mere vahelisel alal. Pargi pindala on 14,4 ha. See on osa Kadrioru pargist.

Park kujundati 1901-1902 seoses Russalka mälestussamba püstitamisega.

## Viited
Rēzaka mõis

**Rēzaka mõis** (saksa keeles *Rehsack*, läti keeles *Rēzakas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Lätis Alūksne piirkonna Alsviķi valda Rezaka külla.

Rēzaka mõisa hoonetekompleks (keldriga majandushoone, laut, elumajaks ümber ehitatud ait ja mõisavalitseja maja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Mõisas tegutses aastani 2000 algharidust andev erakool.

## Ajalugu

Mõis on oma nime saanud Rosenhacke või Röshacki pere nimest, kellele  see aastal 1540 läänistati. Hilisemates sõdades suri pere välja ja aastaks 1627 oli see täielikult hüljatud. Aastal 1640 omandas selle Johann Salesk. Aastal 1660 doneeris Karl XI selle mõisa Edmund Griepenhielmile, kes selle aastal 1673 koos Repjekalnsi mõisaga 1600 taalri eest Andreas Virginiusele ja tema vennale Berendt Virginiusele müüs.  Aastal 1797 müüs Adolph Wilhelm von Virgin mõisa 16 900 rubla eest Aluliina mõisa omanikule Otto Hermann von Vietinghoffile. Aastal 1810 ostis Adolph von Wulff 270 000 rubla eest  Nēķene mõisa, mille alla kuulusid siis ka Alsviķi, Tūja ja Rēzaka mõisade maad. Aastal 1845 ostis Julius von Wulf need mõisad 300 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja, müües selle siis 300 000 rubla eest aastal 1858 Joseph Wolffile. Aastal 1771 leppisid tema pärijad kokku, et mõisad lähevad ühisomandisse, ent aastal 1872 ostis Alexander Ernst Magnus Wolff mõisad 302215 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/8 adramaad, sellele allus 332 mees- ja 356 naishinge.

Aastal 1641 oli Rēzaka mõisa suurus 1 adrama. Aastal 1688 kuulus mõisale adramaid 1 ja 1/2, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli Rēzaka mõisa suurus 2 ja 3/5 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 10 ja 17/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 10 ja 17/20 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 2 ja 69/80, lisaks allus mõisale 12 ja 40/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1208 hektarit maad.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: *Alexandershof* ja *Zelmin*.

## Viited
Nēķene mõis

**Nēķene mõis** (saksa keeles *Nötkenshof*, varem ka *Tepelshof*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Nēķene külas. Mõisa hoonetekompleks (tall, küün, magasiait-sepikoda, staarostimaja ait ja moonakamaja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

## Ajalugu

Mõis sai alguse aastal 1464, mil Johann von Mengede ühe adramaa jagu Aluliina ordulinnuse maad Lübecke Schwarthofile andis. Hiljem kuulus see Hermann Kerskenile (ka Korßkene). Aastal 1543 ostis selle Heinrich Noetken. Aastal 1556 müüs ta sealse kõrtsi Reinhold von Feldele. Poola ajal doneeriti see mõis aastal 1596 Walter Vogelsangile, ent aastal 1626 sai heinrich Noetken mõisa tagasi. Tolle tütar abiellus Otto von Gylteniga, kes aastal 1650 omandas õigused sellele mõisale. Aastal 1663 antis ta osa mõisa maid Kokeskalnsi mõisa nime all  1000 taalri eest oma kasupojale Franz Lämmerhirtile. Mõisa peaosa müüs ta aastal 1666 Johann Freymannile. Aastal 1726 müüs Reinhold Johann von Freymann mõisa Israel von Wulffile, kes aastal 1729 ka Kokeskalnsi Franz Lämmerhirtilt välja ostis. Aastal 1766 ostis mõisa Aluliina mõisa omanik Otto Hermann von Vietinghoffile. Aastal 1810 ostis Adolph von Wulff 270 000 rubla eest Nēķene mõisa, mille alla kuulusid siis ka Alsviķi, Tūja ja Rēzaka mõisade maad. Aastal 1845 ostis Julius von Wulf need mõisad 300 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja, müües selle siis 300 000 rubla eest aastal 1858 Joseph Wolffile. Aastal 1771 leppisid tema pärijad kokku, et mõisad lähevad ühisomandisse, ent aastal 1872 ostis Alexander Ernst Magnus Wolff mõisad 302215 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal neli adramaad, sellele allus 230 mees- ja 241 naishinge.

Aastal 1641 oli Nēķene mõisa suurus 2 ja 3/4 adramaad. Aastal 1688 kuulus mõisale adramaid 4 ja 3/4, ent aastal 1734 oli neid 4. Aastal 1758 oli Nēķene mõisa suurus 2 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 7 ja 19/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 7 ja 19/20 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 4 ja 30/80, lisaks allus mõisale 7 ja 76/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1137 hektarit maad.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Kokeskalns*. Hiljem kuulus sellele veel Buliņise karjamõis. Buliņise hoonetekompleks (magasiait, tall, kelder, mõisavalitseja maja, laut, ait ja elumaja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

## Viited
Kolberģi mõis

**Kolberģi mõis** (saksa keeles *Goldbeck*, läti keeles *Kolberģa muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas Kolberģise külas.

Mõisa hoonetekompleks (ait, küün ja häärber) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised.

## Ajalugu
Mõis sai alguse aastal 1528, mil Wolter von Plettenberg 10 ja 1/2 adramaad Aluliina ordulinnuse maadest Johann Neuenkirchenile loovutas. Tolle tütar abiellus Johann Goltbeckiga, kellele Johann von der Recke selle maa aastal 1549 läänistas. Aastal 1597 kinnistas Sigismund III mõisa Johanni pojale George Goltbeckile. Temalt omandas mõisa Heinrich Tiesenhusen.  Kuna too toetas Poola riiki, liideti mõis Rootsi aja alguses Aluliina mõisaga. Aastal 1646 kinkis kuninganna Kristiina mõisa Mathias Hilgärtnerile. Tolle tütar abiellus George Heinrich Koßkulliga, ja aastal 1671 kinnitas Karl XI tolle õigused mõisale. Aastal 1767 päris mõisa George Johann Koskull, seejärel tema vend Carl Reinhold. Tolle pärijad leppisid aastal 1805 kokku, et Carl Georg von Koskull omandab Kolberģi, Vizikumsi, Beja ja Babecka mõisad, makstes teistele pärijatele 80 000 rubla. Aastal 1843 pärisid mõisa Georg August, Oscar Friedrich, Caroline Luise ja Charlotte Constance Koskull. Aastal 1846 ostis Georg August mõisa  koos Visikumsi mõisaga 37 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/4 adramaad, sellele allus 307 mees- ja 316 naishinge.

Aastal 1627 oli Beja mõisa suurus koos Babecka mõisa, Vizikumsi mõisa ja Kolberģi mõisaga kokku 22 ja 1/2 adramaad, sellest 7 ja 1/2 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal koos Vizikumsi mõisaga adramaid 2. Aastal 1688 kuulus mõisadele adramaid 2 ja 3/4, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 3 ja 1/4 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 6 ja 3/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 6 ja 3/20 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 2 ja 5/80, lisaks allus mõisale 6 ja 42/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1166 hektarit maad.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Vizikumsi karjamõis (*Wissekum*, hilisem Vizikumsi mõis) ja *Ploskum*.

## Viited
Tūja mõis

**Tūja mõis** (saksa keeles *Kragenhof*, vanasti ka *Andreshof*, läti keeles *Tūjas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Tūja külas.

## Ajalugu

Stefan Batory andis selle mõisa koos Nēķene mõisaga ja Alsviķi mõisaga Nicolaus Gutile eluaegseks kasutamiseks.  Aastal 1590 kinnitas Sigismund III selle õiguse ka tema lastele. Aastal 1631 kinkis Gustav Adolf selle ALuliina ordulinnuse linnuselääni osaks oleva mõisa Nicolaus Heinrich Taubele. Tolle järeltulija Otto Heinrich Taube müüs mõisa 12 000 taalri ja 1500 rubla eest Aluliina mõisa omanikule Otto Hermann von Vietinghoffile. Aastal 1810 ostis Adolph von Wulff 270 000 rubla eest  Nēķene mõisa, mille alla kuulusid siis ka Alsviķi, Tūja ja Rēzaka mõisade maad. Aastal 1845 ostis Julius von Wulf need mõisad 300 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja, müües selle siis 300 000 rubla eest aastal 1858 Joseph Wolffile. Aastal 1771 leppisid tema pärijad kokku, et mõisad lähevad ühisomandisse, ent aastal 1872 ostis Alexander Ernst Magnus Wolff mõisad 302215 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kuus adramaad, sellele allus 228 mees- ja 251 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1276 hektarit maad.

Aastal 1627 oli Tūja mõisa suurus kokku 11 adramaad, sellest 5 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal adramaid 2 ja 3/4. Aastal 1688 kuulus Tūja mõisale adramaid 4 ja 3/4, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 6 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 6 ja 3/4 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal 6 ja 3/4 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 4 ja 6/80, lisaks allus mõisale 7 ja 51/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Krāgaskaln (*Krageskalns*). Mõisa hoonetekompleks (laut-küün, laut suletud tagahooviga ja mõisavalitseja maja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

## Mõisaansambel
Tūja mõisa hoonetekompleks (rehi-küün, moonakamaja ja eluhoone) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

Mõisa juures kasvab looduskaitsealune Tūja lehis.

## Viited

## Välislingid
*Krāgaskalni karjamõisa fotod
Räägu park

**Räägu park** on park Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Nõmme tee, Räägu tänava ja Tüve tänava ääres. Pargi pindala on 1 ha.

Räägu park sai nime 5. mail 2010. Park on saanud nime Räägu tänava järgi.

## Viited
Kitseaed

**Kitseaed** (ka **Nunne tänava haljasala**) on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Nunne tänava ja Laia tänava ristumiskohas.

Park sai nime 16. mail 1989.

Pargis asub Jaan Koorti skulptuur "Metskits"

## Viited
Lāzberģi mõis

**Lāzberģi mõis** (saksa keeles *Fianden*, vanasti ka *Feygen*, läti keeles *Lāzberģes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub see koht Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas Lāzberģise külas. Mõisa häärber on arhitektuurimälestisena kohaliku kaitse all.

## Ajalugu
Lāzberģi mõis läks 1550. aastal Andreas Buchholtzi valdusse. Temalt ostis selle Johann Uxküll, kelle poja Johanni õigused mõisale Sigismund III 1598 kinnitas. Tolle lesk Anna abiellus taas Bernhard von Scharenbergiga ja aastal 1626 sai too mõisa omanikuks. Aastal 1664 müüs Bernhard Johann von Uexküll mõisa 3000 taalri eest Karksi mõisa omanikule Gotthard von Plaßbeckile. Aastal 1674 müüs tolle lesk mõisa sama summa eest Caspar von Ceumernile. Aastal 1784 asuti jagama Ulrika Helena von Ceumerniga abiellunud Boltho von Hohenbachi pärandust, mõisa omandas 21 000 taalri eest Jacob Johann von Lesken. Tema lesk pantis mõisa aastal 1798 Otto Magnus von Richterile ja Johann Gottlieb Wolffile, saades selle eest 48 000 taalrit. Johann Gottliebist sai hiljem mõisa pärisomanik, kes ärandas selle Ernst Alexander Christoph Wolffile. Aastal 1858 omandas Burchard Wolff mõisa, makstes teistele pärijatele 90 000 rubla.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 3/4 adramaad, sellele allus 600 mees- ja 652 naishinge.

Aastal 1627 oli Lāzberģi mõisa suurus kokku 21 ja 1/2 adramaad, sellest 12 ja 1/2 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal adramaid 3 ja 1/4. Aastal 1688 kuulus Ziemeri mõisale adramaid 4 ja 1/2, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 5 ja 3/4 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 15 ja 3/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal 15 ja 8/10 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 15 ja 75/80, lisaks allus mõisale 20 ja 3/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

## Karjamõisad
1816. aastal kuulus mõisale kolm karjamõisa: *Johannshof*, *Justinenhof* ja *Wolkowa*.

## Viited

## Kirjandus
*Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 103.
Kataloonia Vabariik (2017)

**Kataloonia Vabariik** (katalaani keeles *República Catalana*) on tunnustamata riik Pürenee poolsaarel. Kataloonia parlament kuulutas välja iseseisvuse Hispaaniast 27. oktoobril 2017 pärast Kataloonia iseseisvusreferendumit.
Lembitu tänav (Võru)

**Lembitu tänav** on tänav Võrus.

Lembitu tänav sai praeguse nime 22. juunil 1953. Enne seda oli tänava nimi alates 1909. aastast **Kasarmu tänav** (saksa keeles *Kasernenstraße* või *Kasarmenstraße*, vene keeles *Казарменная улица*).

## Viited
Peppersack

**Peppersack** on restoran Tallinna vanalinnas aadressil Viru tänav 2 / Vana turg 6. 

Restoran asub hoones (Viru 2 / Vanaturg 6), mis ehitati 15. sajandil. Hoone on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Igal õhtul toimub restoranis mõõgavõitlus.

## Viited

## Välislingid
*Restorani koduleht
Kuksu

**Kuksu** **(국수,** ka **guksu)** tähendab korea keeles nuudleid.
Kui räägitakse korea kuksu nimelisest supist, siis peetakse tavaliselt silmas nuudlisuppi janchi-guksu, mis on mahe nuudlisupp, mida pakutakse pulmade ja pidude ajal. Puljong on reeglina maitsestatud anšoovise ja vetikatega ning serveeritakse koos sojakastme, seesamiõli, munaviilude ja köögiviljadega.
Korporatsioon Fraternitas Estica maja

**Korporatsioon Fraternitas Estica maja** on Korporatsioon Fraternitas Estica konvendihoone ja vaimne keskpunkt Tartus aadressiga Vanemuise tänav 54.

Maja ehitamise tellis kaupmees J. Lellep. Maja ehitati 1912 juugendstiilis villaks. Maja projekteeris Fromhold Kangro.

Aastast 1933 ja uuesti alates 1996. aastast kuulub maja korporatsioonile Fraternitas Estica.

Nõukogude ajal tegutses majas ETV Tartu stuudio.

## Viited
Hannibal (film 2001)

**"Hannibal"** (originaal pealkiri "Hannibal") on 2001. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm, 1991. aasta filmi "Voonakeste vaikimine" järg. Filmi stsenaarium põhineb Thomas Harrise samanimelise romaani motiividel.

Sündmuste kronoloogia järgi on see Hannibal Lecteri sarja viimane film:

"" (2007) – "Punane draakon" (2002) – "Voonakeste vaikimine" (1991) – "Hannibal" (2001).

Film tõi piletimüügist sisse 351 692 268 dollarit, sh USA-s 165 092 268 dollarit (esimesel nädalavahetusel 58 003 121 dollarit), ülejäänud maailmas 186 600 000 dollarit. Filmi võtted kestsid 2000. aasta 8. maist kuni 1. septembrini. Film esilinastus 9. veebruaril 2001.

## Osatäitjad
*Anthony Hopkins – dr. Hannibal Lecter
*Julianne Moore – Clarice Starling
*Gary Oldman – Mason Verger
*Ray Liotta – Paul Krendler
*Frankie Faison – Barney Matthews
*Giancarlo Giannini – peainspektor Rinaldo Pazzi
*Francesca Neri – Allegra Pazzi
*Željko Ivanek – dr. Cordell Doemling
*Hazelle Goodman – Evelda Drumgo
*Robert Rietti – Sogliato
*David Andrews – FBI agent Pearsall
*Francis Guinan – FBI asedirektor Noonan
*Enrico Lo Verso – Gnocco
*Ivano Marescotti – Carlo Deogracias
*Danielle de Niese – Beatrice
Možaiski rajoon

**Možaiski rajoon** (vene keeles *Можайский район*) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Možaiski linn.

Rajoon piirneb põhjas Volokolamski rajooniga, kirdes Ruza rajooniga, idas Naro-Fominski rajooniga, lõunas Kaluga oblastiga, läänes Smolenski oblastiga ja loodes Šahhovskaja linnaringkonnaga.

Rajooni pindala on 2627,28 km². Elanike arv oli 2012. aastal 72 661, 2009. aastal 69 627 ja 2002. aastal 70 303.

Možaiski rajoonis on 269 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Možaiski linna ja Uvarovka alevi) ja üheksa külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed on Moskva, Protva, Rut, Luža ja Vorja.

## Viited
Volokolamski rajoon

**Volokolamski rajoon** (vene keeles *Волоколамский район*) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Volokolamski linn.

Rajoon piirneb kirdes Klini rajooniga, idas Istra rajooniga, kagus Ruza rajooniga, lõunas Možaiski rajooniga, läänes Šahhovskaja linnaringkonnaga ja loodes Lotošino rajooniga.

Rajooni pindala on 1683 km². Elanike arv oli 2012. aastal 50 670, 2009. aastal 56 612 ja 2002. aastal 49 032.

Volokolamski rajoonis on 269 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Volokolamski linna ja Sõtšjovo alevi) ja kuue külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed on Ruza ja Lama.

## Viited
OVIR

**Viisade ja välismaalaste registreerimise osakond** (vene keeles Отдел виз и регистрации; lühend ОВИР, **OVIR**) oli NSV Liidu Siseministeeriumi ja liiduvabariikide siseministeeriumite allüksus NSV Liidus ning selle õigusjärglases Venemaa Föderatsioonis aastatel 1935–2005. Viisade ja välismaalaste registreerimise osakondades registreeriti NSV Liitu ja Venemaale saabuvaid välismaalasi ning väljastati dokumente NSV Liidust ja Venemaalt alaliselt väljarändavatele kodanikele.

## Turism
Sotsialistlike riikide külastamiseks polnud sissesõiduviisat vaja. Teistesse riikidesse sõiduks pidi Nõukogude kodanik taotlema väljasõiduloa. Viisa saamiseks oli vaja esitada reisi põhjendus (küllakutse, turismituusik, kiri asutuselt välislähetusse saatmise kohta), põhjalik ankeet kahes eksemplaris, töö- või õppekohast saadud iseloomustuskiri, välispassi originaal ja ühelt poolt täidetud margiga postkaart.

## Väljaränne
1960.–1980. aastatel ei peetud Nõukogude ühiskonnas inimese soovi NSV Liidust seaduslikult välja rännata enam kuriteoks, kuid ametivõimud käsitlesid seda kaaskodanike reetmisena. Väljasõiduavalduse esitamise ja läbivaatamise protsessiga kaasnes palju bürokraatlikke formaalsusi ja viivitusi, mille eesmärk oli muuta väljaränne võimalikult keerukaks.

## Kodakondsuse äravõtmine
NSV Liidu kodakondsuse äravõtmine võis toimuda erandjuhtudel NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega, kui isik "oli pannud toime teo, mis häbistab NSV Liidu kodaniku kõrget nimetust ja kahjustab NSV Liidu mainet või riiklikku julgeolekut". Näiteks võeti 1987. aastal Nõukogude kodakondsus välismaalt naasmata jätnud Valdo Randperelt.

## ''Otkaznik''
1970.–1980. aastatel tekkis mitteametlik termin *[[otkaznik]]* (отказник; sõnast отказ, 'keeldumine'). Selle sõnaga kutsuti Nõukogude kodanikke, kellele võimud keeldusid andmast NSV Liidust väljasõitmise luba.
Mariana (Millais)

**"Mariana"** on inglise kunstniku John Everett Millais' maal.

Teosel on kujutatud William Shakespeare'i teose "Mõõt mõõdu vastu" tegelaskuju Marianat.

## Viited

## Välislingid
* Teose kirjeldus Tate'i Muuseumi kodulehel
Artur Ekbaum

**Artur Ekbaum** (8. veebruar 1903 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 5. juuni 1976 Udora, Kanada) oli eesti põllumajandustegelane, ühiskonnategelane ja pankur.

1923. aastal lõpetas ta Eesti Aleksandri Põllutöö Keskkooli. 1932. aastal lõpetas ta Berliini Põllumajanduse Ülikooli agronoomina.

Aastatel 1941–1944 oli ta ETK Põllumajandusosakonna juhataja ja Põllumajanduslikkude Ühistute Keskliidu direktor.

Aastatel 1943–1944 oli ta Eesti Põllumajandusliidu nõukogu liige.

1944. aastal oli ta Eesti Vabariigi Rahvuskomitee juhatuse liige.

1944 sügisel põgenes ta koos abikaasaga Rootsi.

1945 oktoobris nimetati ta eksiilis Otto Tiefi valitsuse ministriks, kuid määramine tühistati 24. juunil 1949, tagasiulatuvalt 1. detsembrist 1945 arvates.

1947. aastal oli ta Rootsis Eesti Rahvusnõukogu üks asutajaid.

1949. aastal siirdus koos abikaasaga Kanadasse, elas Torontos.

1954. aastal oli ta Toronto Eesti Ühispanga asutaja ja esimene juhatuse esimees.

## Isiklikku
Tema vend oli vaimulik Juhan Ekbaum.

Tema abikaasa oli kirjanik Salme Ekbaum.

## Viited

## Välislingid
*Haud Paistu kalmistul
Valgre

**Valgre** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti perekonnanime Valgre isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Sulsinberg, Tiesel, Veisberg ja Vesberg. Elmar Valgre palvel kanti Valgre perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 362 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. maist 1938).

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Valgre 19 mehel ja 20 naisel. Perekonnanimede levikult oli Valgre meeste puhul 6786. ja naiste puhul 7117. kohal.

*Raimond Valgre (1913–1949), eesti helilooja

## Viited
Avalaht

**Avalaht** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti perekonnanime Avalaht isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Besfamilie. Eino-Harald Avalahe palvel kanti Avalaht perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 100 all (Siseministeeriumi teadaanne 3. juunist 1935).
Bleeding Love

"**Bleeding Love**" on Briti laulja Leona Lewise esitatud laul. "Bleeding Love" on Lewise debüütstuudioalbumi "Spirit" singel. 

Laulu autorid on Ameerika poplauljad Jesse McCartney ja Ryan Tedder. Singel anti välja Suurbritannias ja Iirimaal oktoobris 2007. 

## Laulu versioonide avaldamine

***CD singel** 
#"Bleeding Love" (albumi versioon)  – 4:21
#"Forgiveness"  – 4:26

***Maxi singel**
# "Bleeding Love" (albumi versioon)  – 4:21
# "Forgiveness"  – 4:21
# "A Moment Like This"  – 4:17
# "Bleeding Love" (video)

* **USA CD promosingel**
# "Bleeding Love" (raadio versioon)  – 3:59
# "Bleeding Love" (albumi versioon)  – 4:21
# "Bleeding Love" (*Call Out Hook*)  – 0:10

***USA digitaalne singel**
# "Bleeding Love" (albumi versioon)  – 4:22

***Moto Blanco remiksid**
# "Bleeding Love" (Moto Blanco remiksi raadio versioon) – 3:38
# "Bleeding Love" (Moto Blanco remiks *Full Vocal*) – 8:39
# "Bleeding Love" (Moto Blanco remiks *Dub*) – 8:25

## Edetabelites
Singel "Bleeding Love" jõudis esikohale 35 riigi, nende hulgas Jaapani, Saksamaa ja Ameerika Ühendriikide edetabelites  . 

## Muusikavideo
Laulu "Bleeding Love" muusikavideo avaldati 17. oktoobril 2007 ja samal päeval laaditi see üles ka YouTube'i.

## Viited

## Välislingid
* "Bleeding Love" (USA versiooni muusikavideo) YouTube'is
**Laulu "Bleeding Love" muusikavideo
*Laulu "Bleeding Love" sõnad
Vooglaid

**Vooglaid** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti perekonnanime Vooglaid isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Bakhoff, Ergmann, Iisop, Veinman, Viikant ja Vilberg.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Vooglaid 28 mehel ja 29 naisel. Perekonnanimede levikult oli Vooglaid meeste puhul 4332. ja naiste puhul 4663. kohal.

*Varro Vooglaid (sündinud 1980), eesti jurist
*Ülo Vooglaid (sündinud 1935), eesti sotsiaalteadlane, eelmise isa

## Viited
Do I Wanna Know?

**"Do I Wanna Know?"** on inglise *[[indie rock]]*i ansambli Arctic Monkeys laul, nende viienda stuudioalbumi "AM" (2013) singel. 

Singel "Do I Wanna Know?" anti välja koos muusikavideoga 18. juunil 2013. Hiljem tehti laul iTunes'i kaudu kättesaadavaks allalaaditava muusikafailina. Vinüülplaadil anti singel välja 22. juulil 2013, plaadi B-poolel oli laul "2013".

## ''Track listing''

## "Do I Wanna Know?" muusikavideo

"Do I Wanna Know?" muusikavideo režissöör on David Wilson koos animatsiooniagentuuriga Blinkink. Video tehti kättesaadavaks YouTube'i kaudu 18. juunil 2013.

## "Do I Wanna Know?" kaverid

"Do I Wanna Know?" laulu on kaverdanud MS MR, Sam Smith, Chvrches, Hozier ja Christina Grimmie.

## Viited

## Välislingid
*"Do I Wanna Know?" YouTube'is
**Sam Smithi kaver: "Do I Wanna Know" (Arctic Monkeyse kaver)
*Laulu "Do I Wanna Know?" sõnad
Elmut Laane

**Elmut Laane** (31. märts 1928 Sadrametsa küla, Võrumaa – 24. oktoober 2001 Tartu) oli eesti arst (kardioloog) ja arstiteadlane.

Ta õppis Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumis. 1946. aastal ta arreteeriti Võrus süüdistatuna nõukogudevastases õpilasorganisatsioonis osalemises ning määrati karistuseks 10 aastat sunnitööd. Aastatel 1946–1954 viibis sunnitööl Vorkuta vangilaagris. Pärast vabanemist asus õppima Viljandi Meditsiinilisse Keskkooli, mille ta lõpetas kiitusega. 1964. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kiitusega.

Aastatel 1964–1981 töötas ta Võru Rajooni Keskhaiglas. 1967. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiinikandidaadi teadusliku kraadi väitekirjaga "Hegglini sündroomist südame kroonilise liigkoormuse korral" (juhendaja Ülo Lepp).

1982. aastast töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli sisehaiguste propedeutika kateedri õppejõuna, 1988. aastast professor. Aastatel 1992–1993 oli ta Tartu Ülikooli kardioloogia kliiniku professor, 1994. aastast emeriitprofessor.

Ta oli Eesti Endiste Poliitvangide Liidu liige ja Õigusvastaselt Represseeritute Rahvusliku Erakonna (hiljem Eesti Rahvusliku Erakonna) esimees.

Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.

## Tunnustus
*1985 Kreutzwaldi mälestusmedal

## Viited
Lotošino rajoon

**Lotošino rajoon** (vene keeles *Лотошинский район*) oli 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti lääneosas. Rajooni keskus oli Lotošino alev.

Rajoon piirnes põhjas ja läänes Tveri oblastiga, kirdes Klini rajooniga, idas ja kagus Volokolamski rajooniga ning lõunas Šahhovskaja linnaringkonnaga.

Rajooni pindala oli 979,57 km². Elanike arv oli 2012. aastal 17 672, 2009. aastal 17 477 ja 2002. aastal 18 337.

Lotošino rajoonis oli 269 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Lotošino alevi) ja kahe külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed olid Šoša, Lama ja Lob.

## Viited
Juuru palvemaja

**Juuru palvemaja** on EEVK palvemaja Rapla maakonnas Juuru vallas Juuru alevikus.

Juuru kihelkonda rajati esimene palvemaja Herrnhuti arhiivi andmetel juba 1792. aastal. Siiani säilinud palvemaja ehitati 1814. aastal Juuru mõisniku kingitud maale ja kohalike inimeste annetustega. Kihelkonnas on olnud veel palvemajad Helda, Lõiuse ja Kädva külas.
1948. aastal Juuru palvemaja riigistati ja anti Rapla rajooni tööstuskombinaadile ning kasutati järgnevalt tööstushoonena (villavabrik, ladu jne). Eesti taasiseseisvumise järel hoone tagastati EEVK-le. 2014. aastal müüdi hoone eraomanikule.

## Viited



## Välislingid

* Kalev Kask, Juuru palvemaja 200. aastapäev. – Eesti Kirik nr.38 2014
*Palvemajast Kultuurimälestiste riiklikus registris (XX sajandi arhitektuur)
Korporatsioon Sakala maja

**Korporatsioon Sakala maja** on Korporatsioon Sakala staap ja vaimne keskpunkt Tartus aadressiga Veski tänav 69. Maja on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Maja tellis 1910 korporatsioon Sakala asutajaliige Oskar Rütli. Maja projekti tegid Armas Lindgren ja Wivi Lönn. Ehitustöid juhtis insener Fromhold Kangro. Maja valmis 1911.

II maailmasõja ajal sai maja tugevasti kannatada, ent maja järk-järgult taastati.

Nõukogude ajal kasutas hoonet Tartu Kunstikool.

Eesti taasiseseisvumise ajal anti maja tagasi korporatsioonile.

## Viited

## Välislingid
*
Salten-Schlern

**Salten-Schlern** (itaalia: *Salto-Sciliar*) on ringkond (itaalia: *comprensorio*; saksa: *Bezirksgemeinschaft*) Lõuna-Tiroolis Itaalias. See koosneb Eisacki jõe oru madalamast osast Waidbruckist Bolzanoni. See on nime saanud Salteni platoo ja Schlerni mäe järgi. Ringkonna keskus asub Bolzanos, mis ise ei ole ringkonna osa.

## Ülevaade

2001. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 77,15% rahvastikust emakeelena saksa keelt, 18,82% ladiini keelt ja 4,03% itaalia keelt.

Salten-Schlerni ringkonda kuuluvad järgmised vallad:

# Deutschnofen
# Jenesien
# Karneid
# Kastelruth
# Mölten
# Ritten
# Santa Cristina Gherdëina
# Sarntal
# Sëlva
# Tiers
# Urtijëi
# Völs am Schlern
# Welschnofen

Provintsikeskus Bolzano on halduslikult ringkonnast eraldatud.

## Välislingid
*Salten-Schlerni ringkond (saksa ja itaalia keeles)
Korporatsioon Fraternitas Liviensise konvendihoone

**Korporatsioon Fraternitas Liviensise konvendihoone** on maja Tartus, kus asub korporatsioon Fraternitas Liviensise konvendikorter. Hoone asub Jakobi mäe nõlval aadressil Jakobi tänav 52.

Maja ehitati 1902 ja esindab historitsistlikku puitarhitektuuri. Maja projekteeris ehitusmeister Jaan Lock.

Nõukogude ajal kasutati hoonet kooli ühiselamuna. Hiljem tegutses majas laste kunstikool.

Hoone on arvatud ehitismälestiseks.

## Viited
Schlern

**Schlern** (itaalia: *Sciliar*; ladiini: *Sciliër*) (2563 m) on mägi Dolomiitides Lõuna-Tiroolis Itaalias. Tippu mäe loodeosas jõudis esimesena 1880. aasta juulis Johann Santner. Tema auks on nimetatud Santner Spitze.

Schlern valitseb Seis am Schlerni ja Völs am Schlerni külasid ja tippu võib mõlemast külast jõuda numbriga 1 tähistatud tsirkulaarset rada pidi.

1700 m kõrgusel on võõrastemaja *Schlernboden* ja tipuplatool 2457 m kõrgusel on võõrastemaja *Schlernhaus*, mõlemad avatud 1. juunist 15. oktoobrini. Kõrgeim tipp on Petz (2564 m).

Schlern on laulus *[[Bozner Bergsteigerlied]]* kui üks Lõuna-Tirooli maamärke. Selle iseloomulik profiil ilmub ajakirjas ''Der Schlern - Zeitschrift für Südtiroler Landeskunde'' (Lõuna-Tirooli piirkondlike uuringute ajakiri) ja logo on pressitud Loackeri vahvliküpsistele.

## Galerii


Pilt:Schlern in winter.jpg
Pilt:Schlern in der Abendsonne.jpg
Pilt:Schlern_pano.jpg
Pilt:Schlern-seiseralm.jpg
Pilt:Schlern - Knüppelsteig 01.jpg


## Välislingid

* http://www.summitpost.org/mountain/rock/152349/schlern-sciliar.html
Avarsoo

**Avarsoo** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti perekonnanime Avarsoo isikutele, kelle senine perekonnanimi oli Tats. Hendrik Avarsoo palvel kanti Avarsoo perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 72 all (Siseministeeriumi teadaanne 26. aprillist 1935).
Patkuli vaateplats

**Patkuli vaateplats** (ka *Patkuli vaateplatvorm*) on vaateplatvorm Tallinna vanalinnas aadressil Rahukohtu tänav 5.

Plats oli minevikus aed. Platsil kasvab neli pärna, millest mõni on üle 100 aasta vana.

Platsi servas on Patkuli trepi ülemine ots.

## Vaata ka
*Piiskopi vaateplats ja Piiskopi aed
*Kohtuotsa vaateplats

## Viited
Eerme

**Eerme** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti Eerme uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Aermann, Eerman, Eermann, Ehrenpreis, Ehrlich, Ehrmann, Embek, Emberg, Erlagen, Ermann ja Luukas. August Eerme palvel kanti Eerme perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 406 all (Siseministeeriumi teadaanne 29. maist 1940).

*Julius Eerme (1901–1942), Eesti sõjaväelane ja politseinik
*Kalju Eerme (sündinud 1938), eesti astronoom ja geofüüsik
Ebre

**Ebre** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti Ebre perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Eber (Tallinnas, 1938. aastal). Aleksander Ebre palvel kanti Ebre perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 351 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1938).
Mars Observer

**Mars Observer** oli NASA kosmosesond, mis startis 25. septembril 1992 uurima Marsi pealispinda, atmosfääri, kliimat ja magnetvälja. 

Sondi start oli edukas, kuid 21. augustil 1993, kolm päeva enne Marsi orbiidile sisenemist, kadus sellega side. Katsed sidet taastada nurjusid ja NASA kuulutas missiooni ebaõnnestunuks. Missiooni kaotust uurinud komisjoni lõppraporti kohaselt põhjustas Mars Observeri missiooni ebaõnnestumise ilmselt kütusepaagi purunemine.
Gerassim Vassiljev

**Gerassim Semjonovitš Vassiljev** (jakuudi keeles Герасим Семёнович Васильев; sündinud 30. augustil 1949 Viljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi näitleja ja lavastaja, Venemaa teeneline kunstnik.

Alates 2012. aastast on ta Olongho Teatri pealavastaja.

Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist 1974. aastal asus ta tööle Jakuudi Draamateatri (praeguse nimega Oiunski-nimeline Sahha akadeemiline teater) näitetruppi.

Vassiljev on mänginud mitmes jakuudi mängufilmis, sealhulgas 2009. aastal Andrei Borissovi lavastatud mängufilmis "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана"). Ta on tegutsenud ka õppejõuna Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis.

## Tunnustus
*1986 – NSV Liidu riiklik preemia
*1993 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kunstnik
*2003 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahvakunstnik
*2007 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Герасим Васильев. olonkhotheatre.ru
Künnük Uurastõõrap

**Vladimir Mihhailovitš Novikov**, kirjanduslik pseudonüüm **Künnük Uurastõõrap**, (jakuudi keeles Владимир Михайлович Новиков; pseudonüüm jakuudi keeles Күннүк Уурастыырап ja vene keeles Кюннюк Урастыров; 9. mai (vkj  26. aprill) 1907 Amga uluss, Jakuudi oblast – 30. aprill 1990) oli jakuudi kirjanik (luuletaja),  Jakuudi ANSV rahvaluuletaja.

Ta lõpetas 1942. aastal Jakutski pedagoogilise instituudi keele ja kirjanduse teaduskonna. Ta on töötanud ajakirjanikuna mitmes ajalehes (sealhulgas ajalehes Kõõm). 

Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1925. aastal., esimene raamat avaldati 1932. aastal.  1941. aastal töötas ta poeetiliselt ümber olongho "Нуоҕалдьын кугас аттаах Тойон Дьаҕарыма Бухатыыр". 

Ta on tõlkinud vene kirjandusklassikute teoseid jakuudi keelde. Ta sai 1938. aastal NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks.

## Tunnustus
*Jakuudi ANSV rahvaluuletaja

## Viited

## Välislingid
*Владимир Михайлович Новиков – Күннүк Уурастыырап. olonkhotheatre.ru
Dancing in the Dark

**"Dancing in the Dark"** Ameerika rokklaulja ja laulukirjutaja Bruce Springsteeni ("The Boss") kirjutatud ja esitatud laul. "Dancing in the Dark" on tema 1984. aastal välja antud albumi "Born in the U.S.A." esimene singel.

Bruce Springsteen on laulu esitanud mitme turnee kontsertidel, samuti on laul kõlanud raadiotes. Hiljem on laul hakanud levima allalaaditava muusikafailina Spotifys, iTunesis jm.

"Dancing in the Dark" tõi Springsteenile 1985. aastal tema esimese Grammy kategoorias "Best Rock Vocal Performance"; teised nomineeritud selles kategoorias olid David Bowie – "Blue Jean (*live*)", Eurythmics – "Would I Lie to You?", Talking Heads – "Once in a Lifetime (*live*)" ja Tina Turner – "Better Be Good to Me".

"Dancing in the Dark" on lisatud 500 parima loo nimekirja "The Rock and Roll Hall of Fame's 500 Songs that Shaped Rock and Roll".

## ''Track listings''
### 7" singel: Columbia
# "Dancing in the Dark" - 3:59
# "Pink Cadillac" - 3:33

### 12": Columbia
# "Dancing in the Dark" (Blasteri miks) - 6:09
# "Dancing in the Dark" (raadio) - 4:50
# "Dancing in the Dark" (*Dub*) - 5:30

### 12": Epic
# "Dancing in the Dark" (laiendatud remiks) - 6:09
# "Pink Cadillac" - 3:33.

## Laulu "Dancing in the Dark" [[muusikavideo]]

Muusikavideo algversioon filmiti režissöör Brian De Palma juhtimisel Saint Paul Civic Centeris Minnesota osariigis 28. ja 29. juunil 1984.

Septembris 1985 võitis muusikavideo, milles tantsis ka Courteney Cox, auhinna MTV Video Music Award for Best Stage Performance.

## Laulu "Dancing in the Dark" kaverdajaid
* 1985 – Big Daddy
* 1985 – Tina Turner (live'is)
* 1986 – The Shadows
* 1989 – London Philharmonic Orchestra
* 1993 – Zip Code Rapists (live'is CBGB, välja antud 2006 aasta CD-l)
* 1997 – Kermit the Frog (komöödiasarja "Muppets Tonight" osas)
* 1998 – Jive Bunny & the Mastermixers (Rock the Party!)
* 1999 – Mary Chapin Carpenter
* 2001 – Pete Yorn
* 2006 – Tegan and Sara
* 2009 – Nat and Alex Wolff (live'is)
* 2009 – Amy MacDonald (live'is)
* 2009 – White Lies (live'is)
* 2010 – Dan Black ("Drowning in the Dark Drake")
* 2011 – Sara Beck (Sara Lyn Beck) "A Simple Thing" 2.lugu
* 2013 – Ruth Moody
* 2013 – Editors (live'is)
* 2013 – Eddie Berman, kaastegev Laura Marling
* 2013 – Dowsing
* 2013 – Kathryn Williams
* 2014 – Morgan James
* 2015 – Downtown Boys
* 2015 – Hot Chip (live'is)(mixed with LCD Soundsystem's 'All My Friends and Purple Rain by Prince)
* 2016 – Marit Larsen
* 2016 – Jackie Greene *at* The Stone Pony.

## Viited

## Välislingid
* YouTube: laulu "Dancing in the Dark" muusikavideo
* Laulu "Dancing in the Dark" sõnad
Ülo Lepp

**Ülo Lepp** (29. detsember 1917 – 28. aprill 2003) oli eesti arst ja arstiteadlane.

1936. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 1937. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, samast aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Lõpetas Tartu Ülikooli 1944. aastal.

1953. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Suurte arterite pingsusseisundi võrdlev hinnang hüpertooniatõbiseil, eriti pulsilaine levimiskiiruse määramise alusel" ning sai  meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi.

Aastatel 1960–1991 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri dotsendina ja kardioloogiakliiniku arstina.

Ta harrastas suusatamist, tennist, ratsutamist ja matkamist. Matkates on ta käinud Elbruse tipus.

## Tunnustus
*1997 Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema isa oli arstiteadlane Feliks Lepp.

## Viited
Pirita rannahoone

**Pirita rannahoone** on ehitis Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Supluse puiestee 1.

Tallinna Linna Haljasalade Trusti Pirita rannahoone ehitati 1979. aastal ja selle projekteeris Mai Roosna.

Hoones oli algselt restoran, baar, söökla, kolm banketisaali ning tiibades peamiselt rannasolijaid teenindavad ruumid. 2000. aastate algul ehitati hoone peaaegu täielikult ümber korteriteks, arhitekt oli Ülo Peil. 

Maja ühes otsas on vetelpäästetorn.
## Ajalugu

Esimene Pirita rannahoone ehitati 1929. aastal Edgar Kuusiku ja Franz de Vriesi projekti järgi, lammutati 1975. aastal. Esimese rannahoone keskosas oli rõduga kuursaal, treppidest sai otse rannaliivale. Kõrval asusid riietuskabiinid, duširuumid, medpunkt ja postkontor. Lisaks restoranile oli hoones ka esimese järgu sanatoorium Kloostrimetsa.

## Vaata ka
*Pirita rand

## Viited
Paerand

**Paerand** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti Paerand perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Pankovits, Perkman ja Soonberg. Karl Paeranna palvel kanti Paerand perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 139 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. juulist 1935).

*Ullo Paerand, tegelane Jaan Krossi romaanist Paigallend (1998)
Odintsovo rajoon

**Odintsovo rajoon** (vene keeles *Одинцовский район*) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Odintsovo linn.

Rajoon piirneb põhjas Istra rajooniga, kirdes Krasnogorski rajooniga, idas Moskva linnaga, lõunas Naro-Fominski rajooniga ja läänes Ruza rajooniga.

Rajooni pindala on 1245,11 km². Elanike arv oli 2012. aastal 316 060, 2009. aastal 285 708 ja 2002. aastal 286 033.

Odintsovo rajoonis on 198 asulat, mis kuuluvad seitsme linnaasunduse (Odintsovo, Kubinka ja Golitsõno linnade ning Bolšie Vjazjomõ, Zaretšje, Lesnoi Gorodoki ja Novoivanovskoje alevite) ja üheksa külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed on Setun, Vjazjomka, Storožka, Nahavnja, Ostrovnja, Tšatšenka, Žukovka, Dubešnja, Medvenka, Holjavka ja Malodelnja.

## Viited
Karl Patrick Lauk

**Karl Patrick Lauk** (sündinud 9. jaanuaril 1997 Kuressaares) on Eesti elukutseline jalgrattur.

## Isiklikku
Ta on pärit Saaremaalt. Praegu elab Pärnus.

## Karjäär
Võistelnud järgmistes profimeeskondades:

* 2017–2017 Astana Pro Team (stažöör)
* 2018–2018 Team Fortuneo-Samsic (stažöör)
* 2019–2019 Equipe continentale Groupama-FDJ
* 2022–2023 Bingoal Pauwels Sauces WB
* 2024– ....... Huansheng-SCOM-Taishan Sport Cycling Team

## Saavutused
Karl Patrick Lauk võitis 2017. ja 2021. aasta Tour of Estonia.

Saarte mängudel võitnud kaks kulda ja hõbeda.

2023. aastal tuli ta Eesti meistriks grupisõidus.

2024. aasta Tour of Estonial sai Lauk teise koha üldarvestuses ja võitis punktiarvestuse.

## Viited

## Välislingid
*
*Tulevikulootus Karl Patrick Lauk: olen võitja tüüpi rattur, Err.sport.ee, 13.03.2017
Vene värviline bolonka

**Vene värviline bolonka** ehk **bolonka** on Nõukogude Liidus 1950. aastatel aretatud koeratõug.

2016. aastal oli hertsoginna Catherine Middletoni ja prints William Arthur Philip Louisi poja, prints George’i kolmanda sünnipäeva kingituste seas ka bolonka.

## Viited
Brodõ

**Brodõ** (ukraina keeles *Броди*, poola keeles *Brody*, vene keeles *Броды*, jidiši keeles בראָד) on linn Ukrainas Lvivi oblastis, Zolotšivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Brodõ rajooni keskus. Brodõ asub Lvivist umbes 85 km idakirdes.

## Ajalugu
Asulat on esimest korda kirjalikes allikates mainitud 1084. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1584. aastal. 1772. aastal läks Brody Esimese Poola jagamise tagajärjel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Alates 1919. aastast oli Brody Poola koosseisus. Teise maailmasõja käigus hõivas Punaarmee Brody 19. septembril 1939. 1939. aasta novembri algul annekteeriti Brody Ukraina NSV-sse kuuluvana Nõukogude Liidu koosseisu. Nõukogude-Saksa sõjas vallutasid Saksa väed Brody 30. juunil 1941. Punaarmee vallutas Brodõ tagasi 17. juulil 1944.

## Rahvastik
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Brodõ elanikest ukrainlasi 95,33%, venelasi 3,78%, valgevenelasi 0,25%, poolakaid 0,22% ja moldaavlasi 0,05%.

## Tuntud isikud
Brodõs on sündinud Austria kirjanik ja ajakirjanik Joseph Roth (1894–1939).

## Viited
Pime neiu

"**Pime neiu**" on inglise kunstniku John Everett Millais' maal.

Teosel on kujutatud kahte rändavat kerjust, arvatavasti õde, kellest üks on kontsertiinat süles hoidev pime muusik. Taustal paistab Winchelsea asula.

## Viited

## Välislingid
*Birmingham Museums & Art Gallery, ''The Blind Girl''
Jenesien

**Jenesien** (itaalia: *San Genesio Atesino*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 4km Bolzanost loodes.

## Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2952 inimest ja valla pindala on 69.0km².

Jenesien külgneb järgmiste valdadega: Bolzano, Mölten, Ritten, Sarntal ja Terlan.

### Frazioni

Jenesieni vallas on *[[frazione|frazioni]]* (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Afing (Avigna), Flaas (Valas), Glaning (Cologna) ja Nobls (Montoppio).

## Ajalugu

## Kogukond
### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 97.79% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3.07% itaalia keelt ja 0.14% ladiini keelt.

## Sõpruslinnad

Jenesieni sõpruslinn on:

* Feldkirchen-Westerham, Saksamaa

## Välislingid

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)