Prantsuse Aerostaatiline Korpus

**Prantsuse Aerostaatiline Korpus** oli maailma esimene sõjaväeline õhupalliüksus, mis formeeriti 1794. aastal, eesmärgiga kasutada kuumaõhupalle luureks lahinguväljal.

## Korpuse loomine
1793. aastal alustati Rahvapäästekomitee korraldusel katsetusi, et leida sõjaliseks kasutuseks sobiv õhupallikonstruktsioon ja usaldusväärne vesiniku tootmise viis. Katsed, mida viidi läbi Tuileries’ palee juures ja Meudoni lossis, osutusid edukaks. Selle tulemusena loodi 2. aprillil 1794 Rahvapäästekomitee otsusega Sambre’i ja Meuse’i armee juurde esimene aerostaatiline üksus ehk 1. aerostaatiline kompanii.

Kompanii koosseisu kuulus 26 meest ning selle käsutuses oli vesinikõhupall L’Entreprenant. Üksuse juht oli insener ja aerostaadipioneer Jean-Marie-Joseph Coutelle, tema lähedase kaastöölisena tegutses leiutaja ja teadlane Nicolas-Jacques Conté.

## Fleurus’ lahing
1794. aasta mais liitus kompanii kindral Jean-Baptiste Jourdani vägedega Maubeuge’is, tuues kaasa ka õhupalli L’Entreprenant. 2. juunil 1794 kasutati seda esimest korda lahinguolukorras, kui õhupall tõusis vaatluseks Austria suurtükitule kohale. Selle peamine ülesanne oli luure ja vastase vägede liikumise jälgimine. Õhupall mõjus lahinguväljal uudse ja muljetavaldava nähtusena: austerlastele oli see häiriv ja isegi hirmutav, prantslastele aga moraali tõstev.

Õhupallide praktiline kasutus oli siiski piiratud. Vesiniku tootmiseks vajalik aparatuur oli raske ja kohmakas ning õhupalli täitmine võis võtta 36–48 tundi. Lisaks sõltus selle kasutegur suuresti vaatlejate oskustest: vaatlused pidid olema täpsed ja kiiresti tõlgendatavad, kuid see ei olnud alati võimalik.

22. juunil 1794 anti käsk viia kompanii Fleurus’ juurde, kus toimus 26. juunil 1794 Fleurus’ lahing. Lahingu päeval püsis L’Entreprenant õhus ligi üheksa tundi. Õhupallist edastasid Jean-Marie-Joseph Coutelle ja kindral Antoine Morlot andmeid Austria vägede liikumise kohta. Sõnumeid saadeti alla nii värviliste signaallippude kui ka liivakottide külge seotud kirjalike teadete abil. Kuigi selle süsteemi tegelik taktikaline tõhusus on ajaloolaste hinnangul vaieldav, oli Fleurus’ lahing esimene kord sõjaajaloos, mil õhuvaatlus mängis lahingus dokumenteeritud rolli. Prantslased saavutasid lahingus võidu, kuigi pole võimalik täpselt hinnata, kui suur osa selles oli õhupalli kasutusel.

## Teise kompanii loomine ja edasine tegevus
Juba enne Fleurus’ lahingut, 23. juunil 1794, otsustati luua ka 2. aerostaatiline kompanii. Selle käsutusse anti mitu uut õhupalli, nende seas Céleste, L’Intrépide, Hercule, Martial ja Aigle. Uus üksus allutati Reini armeele.

Aerostaatilised üksused osalesid hiljem ka mitmetes teistes sõjalistes ettevõtmistes. Nende hulka kuulusid näiteks Mainzi piiramine ja sellele järgnenud Mainzi lahing 29. oktoobril 1795 ning Mannheimi evakueerimine 1795. aasta lõpus. Ka neil puhkudel kasutati õhupalle peamiselt vaatlus- ja luureülesanneteks. Kuigi mõnikord on väidetud, et Napoleon Bonaparte kasutas õhupallivaatlust juba 1796. aasta Itaalia kampaanias, ei olnud sellel seal märkimisväärset ega püsivat rolli.

## Laiali saatmine
Aerostaatiliste üksuste tegevus sai tõsise tagasilöögi Würzburgi lahingus, mis toimus 3. septembril 1796. Selles lahingus said prantslased lüüa ning osa aerostaatilisest varustusest langes austerlaste kätte. Nende seas oli ka vesinikõhupall L’Intrépide, mida säilitatakse tänapäeval Viini sõjaajaloo muuseumis (Heeresgeschichtliches Museum) kui vanimat säilinud mehitatud õhusõidukit Euroopas.

Pärast Leobeni vaherahu, mis sõlmiti 18. aprillil 1797, vabastati vangi langenud üksuse liikmed. Seejärel määrati Jean-Marie-Joseph Coutelle üksuse juhiks ja koloneliks. 1798. aastal saadeti osa aerostaatilisest korpusest koos Napoleon Bonaparte’i Egiptuse sõjakäiguga Vahemerele. Õhupallivarustus jäeti aga algul laevadele ning Niiluse merelahingus, mis peeti 1.–2. augustil 1798, hävitati suur osa prantsuse laevastikust ja õhupallivarustus langes brittide kätte. Egiptuses viibinud üksuse liikmed täitsid seejärel peamiselt muid tehnilisi ja sõjalisi ülesandeid.

Napoleon ei pidanud vaatlusõhupalle kuigi praktiliseks, eriti pärast Egiptuse kampaania ebaõnnestumisi. Tema hinnangul olid need liiga aeglased, raskesti liigutatavad ja sobisid halvasti liikuva sõjapidamisega. Seetõttu kaotas aerostaatiline korpus järk-järgult oma tähtsuse ning saadeti 1799. aastal laiali.

## Viited