open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Madrus

**Madrus** (saksa keeles *Matrose*, hollandi keeles *Matroos*) on veesõiduki laevapere tekimeeskonna lihtliige. 

Sadamas laevade sildumist toetav ja vajadusel muid vajalikke lihttöid tegija ametinimetus on **kaimadrus**.

**[[Madrus (auaste)|Madrus]]** on ühtlasi mitme riigi mereväes madalaim mereväelase auaste.

## Kirjeldus
Madrused osalevad laeval vahiteenistuses (näiteks roolija, vaatleja, trapivaht), tegutsevad tekitöödel (näiteks sildumisel, lastimisel, kalapüügil) ja teevad mitmesuguseid muid laevatöid (näiteks hooldustööd, majandustööd). Purjelaeva madruste oluliseks ülesandeks on ka tegevused taglasega (näiteks purjede heiskamine).

Madrused alluvad üldjuhul pootsmanile, sõidu ajal vahis olles vahitüürimehele.

Töölaevade madruseid valmistatakse ette merekoolide vastavatel kursustel. Tänapäeval antakse Eestis kolme liiki madruse kutset:
# madrus, 
# vahimadrus,
# vanemmadrus. 

Rahvusvahelised mõisted on ingliskeelsed *able seaman* ja *seafarer*, vt ka IMO ja ILO.

Kogenum, targem ja tublim madrus (näiteks vanemmadrus) võidakse määrata pootsmaniks.

## Kultuur
Madrust on peetud sageli üheks meremehelikkuse sünonüümiks ja aluseks. Näiteks paljud merestiilis kujundatud riided jäljendavad traditsioonilist (madruse)kraega madruseriietust. Valge-sinisetriibulist meremehesärki nimetatakse ka madrusesärgiks. 

Madrustest ja nende elust on kirjutatud laule. Näiteks kuulub Väikeste Lõõtspillide Ühingu repertuaari rahvalik laul "Vana madrus".

## Vaata ka
* Madrus (auaste)
* Motorist
* Junga

## Välislingid
* Mereviki
Veduut

**Veduut** on topograafiliselt tõetruu maastiku- või linnavaade maali, joonistuse või gravüürina.

Kuigi žanr tekkis 17. sajandil, on sel oma eellugu. Äratuntavaid maastiku- ja linnamotiive on teada juba 15. sajandist. Selliste teoste eesmärk oli jäädvustada erilise tähendusega sündmusi või kaasahaaravaid pidustusi nende loomulikus keskkonnas.

Tõeliselt populaarseks said veduudid 18. sajandil, mil noored inglise aristokraadid sooritasid oma suurt Euroopa ringreisi Grand Tour. Reisimarsruuti kuulusid Veneetsia, Firenze, Rooma ja Napoli. Muidugi oli Itaalia linnades külalisi ka teistest maadest. Kõik nad vajasid suveniire ning loomulikult oli sobiv mälestusese pilt külastatud linnast. Vaatemaale paljundati graafiliselt ja levitati harilikult sarjadena, kuid jätkus turgu ka maalidele. Kõrvuti suurte meistritega töötasid ses vallas keskpärased kunstnikud ja lausa diletandid, ostjaid leidus kõigele.

Veduutgraafika kuulsamad esindajad on olnud Canaletto (Giovanni Antonio Canal), Bernardo Bellotto, vennad Guardid, Giovanni Battista Piranesi jt.

Eestis oli veduutgraafika silmapaistvamad esindajad Karl Ferdinand von Kügelgen (1772–1832) ja Johannes Hau (1771–1838).

## Viited
Carelia

**Carelia** on Venemaa Föderatsiooni Karjala Vabariigi pealinnas Petroskois kord kuus ilmuv soomekeelne (ka soome keele murretes; on ka karjala- ja vepsakeelseid artikleid) kirjandus- ja kultuuriajakiri. 

Ajakiri asutati 1928. aastal ja see kandis kuni 1990. aastani nime **Punalippu**. 

Peatoimetaja oli aastatel 1994–2014 Robert Kolomainen, alates 2014. aastast on Armas Mašin. Ajakirja tiraaž on 1500 eksemplari.

Ajakiri ilmub 10 korda aastas.

## Viited

## Välislingid
*Ajakirja veebiväljaanne
Reino Ylönen

**Reino Ylönen** (16. juuli 1910 Suonenjoki – 22. märts 1981 Kuopio) oli soome vaimulik.

Reino Ylönen sündis Suonenjoel (praeguse haldusjaotuse järgi Põhja-Savo maakonnas). Ta lõpetas Kuopios lütseumi ja aastal 1935 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna. Ta ordineeriti 22. oktoobril 1935 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1935–1938 Soomes pastor. Aastatel 1938–1940 oli ta Eestis Narva Rootsi-Soome Mihkli koguduse ja Kallivere koguduse kirikuõpetaja. 

Ta arreteeriti NKVD poolt 23. juulil 1940 ja viibis Peterburis Špalernaja vanglas. Pärast vanglast vabanemist oli ta aastatel 1944–1945 Soome sõjaväevaimulik.

## Viited

## Kirjandus
*Esko Jalkanen. Reino Ylönen, heimo- ja diakoniapastori. Kuopio: Kuopion Isänmaallinen Seura, 2004
Golden Boy

**Golden Boy** on auhind, mis antakse parimale alla 21-aastasele mõne Euroopa riigi kõrgliiga klubis mängivale jalgpallurile. 

## Valimine
Auhinna asutas Itaalia ajaleht Tuttosport. Auhinna saaja otsustavad spordiajakirjanikud. Otsustajad esindavad selliseid väljaandeid nagu prantsuse l'Équipe ja France Football, brittide The Times, hollandi De Telegraaf, hispaania AS, Marca ja Mundo Deportivo, portugali A Bola ja Record, saksa Bild ja Kicker, kreeka Ta Néa, horvaatia Slobodna Dalmacija, ukraina Sport Express, rumeenia Gazeta Sporturilor, Šveitsi Blick jt.

## Auhinna laureaadid
:Allikas:

## Viited

## Välislingid
Kārlis Vēmanis

**Kārlis Vēmanis** (ka **Karl Wehmann**; 26. jaanuar / 7. veebruar 1867 Ģibzde Dundaga lähedal – 18. juuli 1929 Valga) oli läti vaimulik.

Ta sündis Dundaga lähedal Ģibzdes. Ta õppis 3 aastat Tukumsis kreiskoolis ja lõpetas Kuldigas gümnaasiumi. Aastatel 1888–1894 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Seejärel õppis ta Saksamaal kurttummade koolitamist. Pärast seda töötas õpetajana kurttummade koolis ja Valmiera õpetajate seminaris. 3. juulil 1898 ordineeriti ta õpetajaks.

Ta oli aastatel 1898–1908 Valmiera praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1908–1920 oli ta Suntaži (asub praeguse haldusjaotuse järgi Ogre piirkonnas) koguduse õpetaja, olles koguduses esimene lätlasest pastor. Aastatel 1920–1929 oli ta Valga Jaani koguduse õpetaja (ta pidas jumalateenistusi saksa ja läti keeles). Lisaks oli ta õpetaja ja direktor Valga läti koolis.

## Viited
Kalju-puukoristaja

**Kalju-puukoristaja** (*Sitta neumayer*) on puukoristajalaste sugukonda puukoristaja perekonda kuuluv linnuliik.

Ta on märksa suurem ja heledam kui puukoristaja. Kalju-puukoristaja keha ülaosa on hall, alaosa aga hele ning tal on pikk ja kitsas allapoole kaarduv tume triip üle silma. 

Kalju-puukoristaja elutseb Kagu-Euroopas (peamiselt Kreekas ja Balkani maades).
Jyrki Kataineni valitsus

**Jyrki Kataineni valitsus** oli Soome 72. valitsus. Valitsus oli ametis 22. juunist 2011 kuni 24. juunini 2014. 

Valitsus moodustati pärast 2011. aasta Eduskunna valimisi, mis toimusid 17. aprillil 2011.

Valimistel said ainsana hääli juurde Timo Soini juhitud Põlissoomlased, kes 5 koha asemel said 39. Kõige rohkem kaotas hääli peaministri Mari Kiviniemi juhitud Soome Keskerakond, kes 51 koha asemel sai 35. Põlissoomlased ja Keskerakond jäeti valitsusest välja ning ülejäänud 6 Eduskunda pääsenud erakonda moodustasid koalitsioonivalitsuse.

Valitsusprogramm kinnitati 17. juunil. Samal päeval otsustati, missugune erakond missugused ministrikohad saab. 17.–20. juunil kinnitasid erakonnad oma ministrikandidaadid. 22. juunil kinnitas Eduskund valitsuse ametisse.

Valitsuses oli 19 ministrit. Kuue partei koalitsioonivalitsusse kuuluvad Koonderakonna (6 ministrit), Sotsiaaldemokraatliku Partei (6), Rohelise Liidu (2), Vasakliidu (2), Rootsi Rahvapartei (2) ja Kristlike Demokraatide (1) esindajad.

Vasakliidu esindajad lahkusid valitsusest 4. aprillil 2014. 

Valitsusprogrammi järgi suurenes riigi aktiva aastas 2,5 miljardit eurot. Osalt tuli see kulude vähendamisest. Kohalikele omavalitsustele makstavat summat vähendati 600 miljonit eurot, sõjalisi kulutusi 200 miljonit eurot, tööstuse subsiidiume 100 miljonit eurot ning ravimite ja ravikindlustuse kompensatsiooni 100 miljonit eurot. Arenguabi külmutati kaheks järgmiseks aastaks. Osalt suurenes aktiva maksude tõstmise tõttu. Kapitalitulumaks suurenes 30%-ni ja oli 50 000 € ületava summa pealt 32%. Bensiini aktsiis suurenes 10%. Suurenesid maksud auto omamisele, alkoholile, tubakale, maiustustele ja karastusjookidele. Kinnisvara hüpoteegimaksete intressi maksuvabastus vähenes parlamendi ametiaja lõpuks 100%-lt 75%-le. Majapidamisteenustele, näiteks koristajatele kuluva summa maksuvabastus vähenes aastas 2000 euroni. Ajalehtede ja ajakirjade tellimine oli enne käibemaksuvaba, aga nüüd kehtestati sellele 9% suurune käibemaks.

Aprillis 2014 teatas Jyrki Katainen, et loobub ametist. Juunis valiti Koonderakonna uueks esimeheks Alexander Stubb, kes moodustas seejärel uue valitsuse, mis astus ametisse 24. juunil 2014.

## Ministrid

## Välislingid
*Valitsusprogramm (soome keeles, PDF)
Birobidžaner Štern

**Birobidžaner Štern** (jidiši ביראָבידזשאנער שטערן , "Birobidžani Täht") on Venemaa Föderatsiooni Juudi Autonoomse Oblasti pealinnas Birobidžanis ilmuv jidiši- ja venekeelne ajaleht. Birobidžaner Štern ilmub alates 1933. aastast. Aastatel 1949–1952 ajaleht ei ilmunud. Alates 1991. aastast on enamus avaldatavaid materjale vene keeles.

## Välislingid

*Ajalehe internetiväljaanne
Otselot

**Otselot** (*Leopardus pardalis*) on loomtoiduline imetaja kaslaste sugukonnast. 

Otselot elab Lõuna- ja Kesk-Ameerika metsades ning lagendikel ja on väga osav ronija.

Otseloti pikkus koos sabaga on veidi vähem kui 120 cm. 

Otselotte on kütitud nende ilusa, pruunikaskollaste ja mustade rosetilaadsete laikudega karusnaha pärast. Kuigi nende müük on nüüd keelatud, on paljud otselottide elupaigad metsa maharaiumise tõttu hävimas. Ühendriikides on otselot arvatud ohustatud liikide hulka.

## Viited
AEC Armoured Car

**AEC Armoured Car** oli seeria raskeid soomusautosid, mida Teise maailmasõja ajal tootis Associated Equipment Company (AEC).

## Ajalugu
AEC oli veoauto ja busside veermikke tootev ettevõtte Southallis, Middlesexis. Soomusautot hakati eraettevõtmisena ehitama sama firma suurtükitraktori Matador veermikule. Masinat demonstreeriti 1941. aastal Londonis paraadi ajal ametiisikutele ja see avaldas Winston Churchillile muljet. Kokku toodeti aastatel 1942–1943 629 masinat.

AEC üritas luua soomusautot, mille tulejõud oleks võrreldav kaasaegsete tankidega. Esimene kasutas Valentine Mk II torni 2-naelase (40 mm) kahuriga. Järgnevatele versioonidele paigaldati võimsamad kahurid – alguses 6-naelane (57 mm) ja viimaks 75 mm. Soomusautodel oli veel kaks kuulipildujat, suitsugranaadi heitjad ja raadiojaam nr 19.

Mk I masinaid kasutati esmakordselt Põhja-Aafrikas 1942. aasta lõpus, kus osadele masinatele paigaldati 6-naelase kahuriga Crusader tanki torn. Mk II ja Mk III osalesid lahingutes Euroopas Briti ja Briti India armee koosseisus. Tihti kasutati neid koos soomusautodega Staghound.

Seda kasutati edasi pärast sõja lõppu, kuni asendamiseni Alvis Saladiniga. Liibanoni armee kasutas neid vähemalt 1976. aastani.

## Mudelid
* **Mk I** – esimene versioon Valentine'i torniga, toodeti 129 masinat.
* **Mk II** – raskema torni, 6-naelase kahuri ja 158 hj diiselmootoriga.
* **Mk III** – tuletoetussoomusauto: MK II 6-naelase kahuri asemel kasutati 75 mm kahurit. 
* **AA** – versioon Crusader'i AA torniga. Tornis paiknes kaks Oerlikoni kahurit, mida sai tõsta suure nurga alla, et õhusihtmärke lasta. Kuna Euroopa tandritel kuulus ülekaal õhus liitlastele, siis ei hakatud seda versiooni tootma.

## Viited

### Kirjandus
* George Forty *World War Two Armoured Fighting Vehicles and Self-Propelled Artillery*, Osprey Publishing 1996, ISBN 1-85532-582-9.

## Välislingid

* Britain's Associated Equipment Company (AEC) Armored Cars
* Бронеавтомобили AEC Armored Car
Idakonverents

**Idakonverents** on klubisid koondav konverents mitmes Põhja-Ameerika spordiliigas:
* **[[Idakonverents (MLS)|Idakonverents]]**, konverents jalgpalliliigas MLS
* **[[Idakonverents (NHL)|Idakonverents]]**, konverents jäähokiliigas NHL
* **[[Idakonverents (NBA)|Idakonverents]]**, konverents meeste korvpalliliigas NBA
* **[[Idakonverents (WNBA)|Idakonverents]]**, konverents naiste korvpalliliigas WNBA
Sadajalgsed

**Sadajalgsed** (*Chilopoda*) on hulkjalgsete alamhõimkonda kuuluv lülijalgsete klass. Nende keha moodustub paljudest lülidest, iga lüli külge kinnitub paar lülilisi jalgu.

Sadajalgseil on neli silma ning tugevad, lõugade sarnased mürginäärmetega varustatud esijalad, mille abil nad püüavad valdavalt teisi selgrootuid, näiteks putukaid, usse ja tigusid. Sageli elavad sadajalgsed kivide ja sambla all.

Maailmas on umbes 2800 sadajalgsete liiki. Mõni troopikas elav liik on inimesele mürgine.

## Süstemaatika
Sadajalgsed on liigitatud nelja seltsi.
**Geophilomorpha* – sadajalalised
**Scolopendromorpha* – skolopendrilised
**Lithobiomorpha* – kivihargilised
**Scutigeromorpha* – kilpsadajalgsed

## Eesti liikidega perekondi ja liike
**[[Geophilus]]*
***[[Geophilus truncorum]]*  
***[[Geophilus flavus]]*
**[[Lithobius]]*
***Lithobius forficatus* – harilik kivihark

## Vaata ka
*tuhatjalgsed

## Kirjandus
* G. Abrikossov. Selgrootute zooloogia. Tallinn 1960
* Loomade elu. 3. köide. Selgrootud III. Tallinn 1984
* H. Remm. Lülijalgsed. Tartu 1987

## Välislingid
* Alamklass sadajalgsed (Chilopoda). Üldinfo
* Alamklass sadajalgsed. Üldinfo
Julius Vambola

**Julius Vambola** (aastani 1903 **Julius Simpmann**; 4. detsember 1876 Tallinn – 25. juuni 1949 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, ettevõtja, sporditegelane ja talisupleja.

Ta õppis aastatel 1889–1894 Tallinna linnakoolis. Aastal 1891 hakkas ta harrastama Adolf Andruškevitši juhendamisel tõstmist. Ta esines tõstevägilasena, paistis silma sõrmede tugevusega. Pärast linnakooli lõpetamist töötas ta aasta otsa (kooliraha kogumise eesmärgil) kohtupristavi, notari ja advokaadi juures.

Hiljem Peterburis olles jätkas tõstmist Władysław Krajewski juhendamisel. Peterburis lõpetas ta aastal 1902 eksternina Peterburi õpetajate instituudi, aastal 1907 Peterburi ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli spordiseltsi Peterburi Kalev asutajaid, oli aastatel 1900–1903 seltsi esimees ja hiljem auesimees. Aastatel 1903–1906 oli ta Peterburis tegev Eesti seltside esimehena, abiesimehena ja kirjatoimetajana. Aastal 1916 lõpetas ta Petrogradi polütehnilise instituudi ehitusinsenerina. Aastatel 1914–1920 oli ta Soomes metsatööstur.

Julius Vambola suri 25. juunil 1949. Ta maeti 29. juunil 1949 Siselinna kalmistule. Kuid tema hauaplatsi asukoht on teadmata.

## Viited

## Välislingid
*
Tatari keel

**Tatari keel** (tatari keeles *татар теле*, *татарча*, *tatar tele*, *tatarça*; täpsemalt volga- ehk kaasanitatari keel) on turgi keelte kõptšaki-bulgari rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Tatarstanis, Baškortostanis ja mitmel pool mujal Venemaa Föderatsioonis.Tatarstanis on tatari keel vene keele kõrval teiseks riigikeeleks. Tatari keele lähimaks suguluskeeleks peetakse baškiiri keelt ning paljud baškiirid peavad tatari keelt ka oma emakeeleks. Tatari keelt ei peeta ohustatud keeleks, kuid keele prestiiž on suhteliselt madal ning kasutussfäär mitmeti piiratud.

Venemaa ametlikud allikad peavad tatari keeleks enamasti ka ennast tatarlasteks nimetavate, eeskätt Siberis elavate turgi väikerahvaste keeli. Enne Esimest maailmasõda Eestisse asunud tatari kogukond rääkis tatari keele mišääri murret. 

Tüpoloogiliselt kuulub tatari keel aglutinatiivsete keelte hulka.

## Kõnelejate arv
Tatari keele kõnelejate arv on järjekindlalt languses olnud. 1989. aastal oli tatari keele kõnelejaid üle 6,5 miljoni. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel rääkis Venemaal tatari keelt umbes 5,3 miljonit inimest. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel valdas Venemaal tatari keelt 4 280 718 inimest. Sealhulgas Tatarstanis valdas tatari keelt 1 965 208 inimest ja Baškortostanis 1 059 271 inimest. Sellegipoolest on tatari keel üks suuremaid räägitavaid keeli Venemaal.

## Ajalugu
Tatari keel kujunes 13.–14. sajandil Kuldhordi läänealade kirjakeeleks. Ka pärast Vene vallutusi 16. sajandil säilitasid tatarlased oma kirjakeele kasutusse, kuni 19. sajandi keskel nn vanatatari kirjakeel asendus uustatari kirjakeelega. Traditsiooniliselt kasutati araabia tähestikku, kuni see 1928. aastal Nõukogude Tatarstanis ladina tähestikuga asendati. 1939. aastal mindi üle kirillitsale. Kaasaegse tatari filoloogia alusepanija oli professor Ğabdelxäy Äxätov.

Aastal 1999 võeti Tatarstanis vastu seadus ladina tähestikule ülemineku kohta 2011. aastast ning 2001. aastast kasutatakse paralleelselt ladina tähestikku, mille alus võeti türgi kirjaviisilt. Venemaa valitsus ei kiitnud seadust heaks. 

## Tatari tähestikud

* Tatari tähestik ladina kirjas

* Tatari tähestik kirillitsas

## Vaata ka
*Tatarikeelne Vikipeedia

## Viited
Jääkaur

**Jääkaur** (*Gavia immer*) on kaurlaste sugukonda kuuluv keskmise suurusega veelind.

## Levila
Jääkaur pesitseb Põhja-Ameerikas ning sageli Gröönimaal ja Islandil, ka Briti saartel. Talvitub Norra, Prantsusmaa ja Pürenee poolsaare rannikul. Eestis on ta eksikülaline.

## Viited

## Välislingid

* 
*Jääkaur YouTube'is
Adolf Andruškevitš

**Adolf Andruškevitš** (ka **Adolphe Andruschkewicz**; 6. märts 1872 Tallinn – 21. detsember 1933 Tallinn) oli eesti raskejõustiklane ja treener ning spordiajakirjanik.

Ta õppis Peterburis, olles Vene raskejõustiku rajaja Władysław Krajewski õpilane. Naasis aastal 1892 Tallinna. Ta tegutses aastatel 1895–1907 Tallinna Vabatahtliku Atleetide Klubi juhataja ja peatreenerina. Tema õpilasteks olid Georg Hackenschmidt, Aleksander Aberg, Johannes Kalle, Gustav Vahar, Maria Loorberg ja Linda Belling. Lisaks valmistas ta ette tsirkuseatleete, oli aastatel 1907–1917 Peterburi ja teiste Venemaa linnade tsirkustes kohtunik. Aastatel 1892–1907 töötas ta Tallinna-Haapsalu rahukogus kirjutajana. Ta oli ka Eesti esimesi spordiajakirjanikke.

## Viited

## Välislingid
*
Baškiiri keel

**Baškiiri keel** (ka **baškordi keel**; baškiiri keeles *башҡорт теле*) on turgi keelte kõptšaki-bulgari rühma kuuluv keel, mida kõneldakse Baškortostanis ja naaberaladel Venemaa Föderatsioonis. Baškiiri keele lähim sugulaskeel on tatari keel. Baškortostanis on baškiiri keel vene keele kõrval teine riigikeel. 

Venemaal valdas 2002. aasta rahvaloenduse andmetel baškiiri keelt 1 379 700 inimest, neist Baškortostanis 1 056 900. 

2010. aasta rahvaloenduse andmetel valdas Venemaal baškiiri keelt 1 152 404 inimest, neist Baškortostanis 931 936 inimest.

Hoolimata suhteliselt suurest kõnelejate arvust peetakse baškiiri keelt ohustatud keeleks.

2012. aastal ilmus Venemaal baškiiri keeles 168 nimetust raamatuid ja brošüüre kogutiraažiga 777 300 eksemplari. 2019. aastal ilmus Venemaal baškiiri keeles 153 nimetust raamatuid ja brošüüre kogutiraažiga 718 950 eksemplari.

Baškiiri keelt kirjutatakse alates 1940. aastast kirillitsas, millele on lisatud mõned tähemärgid. Kuni 1929. aastani oli kasutusel araabia kiri, seejärel aastatel 1929–1940 ladina kiri.

## Baškiiri tähestik

## Viited
Richard Knill Freeman

**Richard Knill Freeman** (1840 Stepney, London – 24. juuni 1904) oli Suurbritannia arhitekt, kes projekteeris nii muuseume, kirikuid, koole, elumaju kui ka haiglaid.

Ta alustas arhitektitööd Derbys (näiteks Derby Muuseumi ehitamisel). 1860. aastate teisel poolel kolis Boltonisse.  

Tema viktoriaanlikus gooti stiilis hooned meenutavad tihti hiliskeskaja arhitektuuri. Tema projekteeritud maju võib näha paljudes Põhja-Inglismaa linnades. Ta töötas kokku umbes 140 ehitise projekti kallal, umbes pooled ehitused on mingil kujul säilinud. 

Freeman oli Manchesteri Arhitektide Ühingu liige ja sama ühingu president aastail 1890–1891.
Louise Rayner

**Louise Ingram Rayner** (21. juuni 1832 Matlock Bath – 8. oktoober 1924 St Leonards-on-Sea) oli inglise akvarellist. 

Tema vanemad Samuel Rayner ja Ann Rayner (sündinud Manser) olid mõlemad kunstnikud. Isa esimene maal oli vastu võetud Kuningliku Kunstiakadeemia näitusele, kui ta oli kõigest 15-aastane. Louise'i neli õde Ann, Margaret, Rose ja Frances ning vend Richard olid samuti kunstnikud. Perekond elas Matlock Bathis ja Derbys kuni Londonisse kolimiseni 1842.

Louise õppis maalimist algul isa ja pärast kunstnikest perekonnasõprade juures. Tema esimene avaldatud teos, õlimaal "Haddoni kabeli sisevaade", pandi välja Kuningliku kunstiakadeemia näitusele 1852 ja see oli tema õlimaalide sarja esimene töö. Kuid 1860 läks ta üle akvarellidele. Neid esitas ta näitustele rohkem kui 50 aasta jooksul selliste organisatsioonide kaudu kui Naiskunstnike Ühing, Kuninglik Kunstiakadeemia, Kuninglik Akvarelliühing ja Kuninglik Briti Kunstnike Ühing.

Rayner elas Walesi piiri lähedal Chesteris, aga 1870. ja 1880. aastatel reisis ta suviti palju. Suur osa tema loomingust kujutab detailirikkaid vaateid rahvarohketele tänavatele ning need annavad edasi Victoria ajastu linnade ja alevite elu. 1910. aasta paiku kolis ta Kenti Tunbridge Wellsi ja hiljem Sussexisse St Leonards-on-Seasse, kus ta suri.

Suurim Louise Rayneri tööde kollektsioon (23 akvarellmaali) on Grosvenori muuseumis.

Autoriõigus Rayneri töödele on lõppenud ja detailirohkuse tõttu on need tänapäeva Suurbritannias levinud pusledena.
Lučenec

**Lučenec** (ungari *Losonc*, saksa *Lizenz*) on linn Slovakkia keskosas Banská Bystrica maakonnas, Lučeneci ringkonna halduskeskus. Asub Ipolyi keskjooksul.

Linna on esmamainitud 1247. aastal. 1918. aastani kuulus linn Ungari Kuningriigile. 1938–1945 kuulus Ungarile.

1910 oli linnaelanikest 82% ungarlased. Tänapäeval on ungarlasi umbes 16% elanikest.

## Rahvastik

## Viited

## Välislingid

* Lučeneci koduleht *(slovaki keeles)*
Považská Bystrica

**Považská Bystrica** (saksa keeles: *Waagbistritz*, ungari keeles: *Vágbeszterce*) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas, Považská Bystrica ringkonna halduskeskus. Asub Váhi jõe ääres.

## Ajalugu
1384. aastal sai Považská Bystrica linnaõigused. 1458 kinkis Mátyás I linna ja selle ümbruskonna Ladislav Podmanickýle.

## Rahvastik

## Viited

## Välislingid

*Považská Bystrica koduleht
Felice Bauer

**Felice Bauer** (18. november 1887 Neustadt, Saksamaa (tänapäeval Prudnik, Poola) – 15. oktoober 1960 Rye, New Yorgi osariik, USA) oli Franz Kafka kihlatu.

Felice Bauer pärines Sileesias elanud väikekodanlikust juudi perekonnast. 1899. aastal kolis Bauerite perekond Berliini. 1909. aastal asus Felice Bauer tööle ühte Berliini firmasse, kus ta suutis ennast paari aastaga üles töötada ja saada prokuristiks.

Franz Kafka sai Felice Baueriga tuttavaks 13. augustil 1912 Prahas Max Brodi juures. Max Brodi õde Sophie oli abielus ühe Felice Baueri sugulasega. Natuke aega hiljem alustas Kafka Felice Baueriga intensiivset kirjavahetust. 1. juunil 1914 kihlusid Franz Kafka ja Felice Bauer Berliinis. 12. juulil 1914 nad tühistasid kihluse.

2. juulil 1917 kihlusid Franz Kafka ja Felice Bauer teist korda. 1917. aasta augustis lõi Kafkal akuutsel kujul välja tuberkuloos. Ta kasutas seda ettekäändena, et kihlus tühistada ja suhe Felice Baueriga lõpetada. Ametlikult tühistasid nad kihluse 25. detsembril 1917. 27. detsembril 1917 saatis Franz Kafka Felice Baueri Praha raudteejaamas Berliini rongile. Nad ei kohtunud enam kunagi.

1919. aastal abiellus Felice Bauer endast 14 aastat vanema pangaprokuristi Moritz Marassega. Neil oli kaks last: poeg Heinz (1920–2012) ja tütar Ursula (1921–1966). 1931. aastal asus perekond elama Šveitsi ja 1936. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Moritz Marasse suri 1950. aastal.

Rahapuuduse tõttu müüs Felice Bauer 1955. aastal Franz Kafka kirjad 8000 dollari eest kirjastusele Schocken Books. Esimest korda avaldati need kirjad 1966. aastal saksa keeles pealkirjaga "Briefe an Felice". Inglise keeles ilmusid Franz Kafka kirjad Felice Bauerile esimest korda 1973. aastal. Felice Baueri kirjad Franz Kafkale ei ole säilinud.

USA muusik Adam Green (s. 1981) on Felice Baueri lapselapselaps.

## Viited
Doom 3

**"Doom 3"** on FPS-mäng õudusulme teemadel, mängu "Doom" järg. Mängu tootja on id Software. See toodi turule 3. augustil 2004 Microsoft Windowsi jaoks, kuid on hiljem porditud ka Linuxile ja Mac OS X-ile ning mängukonsoolile Xbox.
Kivipääsuke

**Kivipääsuke** (*Ptyonoprogne rupestris*, ka *Hirundo rupestris*) on linnuliik pääsulaste sugukonnast. Asustab Pürenee poolsaare ja teiste Vahemere maade kaljukoopaid, pesitseb ka Punase mere idaranniku mägedes, suvel levinud ka Ees- ja Sise-Aasia mäestikes, talvitub ka Atlase mäestikus ja India lääneosas.

Pikkus on 14–15 cm.

Kivipääsuke sarnaneb sulestiku värvuse poolest kaldapääsukesega. 

Eestis registreeriti kivipääsuke esimest korda linnuvaatlusel 11. novembril 2013 Sääre külas Saaremaal.

## Viited

## Välislingid
* 

* Eesti sai taas uue linnuliigi 
*Sissekanne Avibase'is
*Sissekanne AWD-s
*Sissekanne ITIS-es
*Sissekanne IUCN-is
*Sissekanne NCBI-s 
*Sissekanne saidil Wikispecies

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Hirondelle_de_rochers]] seisuga 15.11.2013.*
Leena Laas

**Leena (Jelena) Laas** (sündinud 26. augustil 1966 Narvas) on eesti viiuldaja ja viiulipedagoog.

## Haridus
Laas õppis viiulit ja klaverit Narva Lastemuusikakoolis, viiulit Tallinna Muusikakeskkoolis ja Tallinna Konservatooriumis (õpetajad Jüri Gerretz ja Ulrika Kristian). Lõpetas Eesti Muusikaakadeemia magistrantuuri Ulrika Kristiani ja professor Mari Tampere-Bezrodnõi juhendamisel. Täiendanud end järgmiste tunnustatud viiuldajate meistrikursustel: Igor Bezrodnõi (Moskva), Sigiswald Kuijkeni (Belgia), Anatoli Reznikovski (Peterburi konservatoorium), Regis Pasquier ja Gérard Poulet (Pariisi konservatoorium).

## Töö
Solistina ja ansamblistina on Leena Laas esinenud Eestis, Soomes, Rootsis, Venemaal ja Saksamaal ning arvukatel kontsertidel esitanud teiste tuntud heliloojate loomingu kõrval ka palju Eesti muusikat. Koostöös kammerpianist Nata-Ly Sakkosega on valmis 2001. aastal CD "Poème d'amour", mis ilmus Eesti Raadio egiidi all.

CD-d arvustanud Lembi Metsa sõnul on Laasil väliseesti kuulsa viiuldaja Evi Liivakuga ühine "kirglik poognakäsi, mis ühestki noodist embuseta lahti ei taha lasta, olgu tegu õhkõrna puudutuse või sügava paitusega. Leena Laasi kunstnikuomadustest ongi olulisimad kõlavoolimise" oskus ja külluslik tämbripalett, mille abil ta teosed elavaiks, hingavaiks ja arenevaiks tervikuiks köidab."

Laas on olnud mitme orkestri ja projektikollektiivi liige, näiteks Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Rahvusooper Estonia orkester, Kremerata Baltica, Tallinna Kammerorkester, Tallinn Sinfonietta, Jyväskylä Linnaorkester (Soome) jpt.

1998. aastast on Laas oma sünnilinna Narva sümfooniaorkestri kontsertmeister ja 2011. aastast Pärnu Ooperi orkestri kontsertmeister. Ta on olnud ka rahvusooperi Estonia sümfooniaorkestri kontsertmeister.
 
Leena Laas on tegutsenud viiulipedagoogina Eestis ja Soomes (meistrikursused Kokkolas). Praegu töötab viiuliõpetajana Keila Muusikakoolis ja Nõmme Muusikakoolis. Tema õpilasi Keila Muusikakoolis on autasustatud Loode-Eesti viiuliõpilaste konkursil, 2010. aastal Eesti Muusikakoolide Liidu üleriigilisel muusika- ja kunstide koolide viiuliõpilaste konkursil  jne. Varem on ta õpetanud Tallinna 21. Keskkoolis (1997–1998) ja Tabasalu Muusikakoolis (1996–1997).

Laas on korduvalt pälvinud Pille Lille Muusikute Toetusfondi stipendiumi.

Leena Laas on Eesti Interpreetide Liidu 2009. ja 2010. aasta stipendiaat.

## Viited

## Välislingid
* Jelena Laas
* Lembi Mets "Veel üks armastuse poeem" Sirp, 6. juuli 2001 (CD "Poème d'amour" arvustus)
Tartu 2. Mittetäielik Keskkool

**Tartu 2. Mittetäielik Keskkool** oli kool Tartus.

Kooli varasem nimi oli **Tartu 12. Algkool**.

Koolihoone asus aadressil Kesk tänav 19.
Jelena Bonner

**Jelena Bonner** (vene keeles Елена Георгиевна Боннэр; 15. veebruar 1923 Mary, Turkestani ANSV – 18. juuni 2011 Boston) oli vene ühiskonnategelane, dissident ja publitsist, akadeemik Andrei Sahharovi abikaasa.

Tema isa oli armeenlane Levon Kotšarjan, kasuisa Gevork Alihanjan oli parteitöötaja; ema oli juuditar Ruth Bonner.

1940. aastal asus Bonner õppima Leningradi pedagoogilises instituudis vene keele ja kirjanduse teaduskonnas.

Teises maailmasõjas oli Bonner vabatahtlikult meditsiiniõena rindel. 1953 lõpetas ta Leningradi Esimese Meditsiiniinstituudi, töötades seejärel jaoskonnaarsti ja lastearstina.

1965 astus Bonner Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse. 1972 lahkus ta parteist poliitiliste veendumuste tõttu. Samal aastal abiellus ta Andrei Sahharoviga.

1975. aastal võttis Bonner Oslos Sahharovi nimel vastu Nobeli rahuauhinna, kuna Sahharovil oli keelatud Nõukogude Liidust lahkuda. 1980. aastast elas ta Gorkis koos sinna asumisele saadetud Sahharoviga. 1987 aitasid Bonner ja Sahharov rajada ühinguid Memoriaal ja Moskva Tribüün.

Bonner kuulus president Boriss Jeltsini inimõiguste komisjoni, kuid lahkus sealt 1994. aasta lõpul, pärast Esimese Tšetšeenia sõja algust.

Jelena Bonner pälvis oma tegevuse eest 2008. aastal Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi, mis anti talle üle aasta hiljem Washingtonis.

Bonneri surma järel nimetas USA välisministeerium tema tööd inimõiguste kaitsel erakordseks. Euroopa Komisjoni president José Manuel Barroso tunnustas Bonneri julgust.

## Välislingid
* Jürgen Tamme "Suri Maarjamaa Risti kavalerist dissident" Postimees, 19. juuni 2011
* Jürgen Tamme "Dissidendi surm ei pälvinud Kremli tähelepanu" Postimees, 19. juuni 2011
* Heikki Aasaru "Suri akadeemik Sahharovi lesk Jelena Bonner" ERR, 19. juuni 2011
Tuttlõoke

**Tuttlõoke** (*Galerida cristata*) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast.
Tuttlõoke on Eestis väga haruldane haudelind, arvukusega 0–5 paari.
## Viited

## Välislingid

*
Saksi-Wittenberg

**Saksi-Wittenbergi hertsogkond** (sks Herzogtum Sachsen-Wittenberg) oli aastatel 1296–1356 Saksa-Rooma riigi osastisriik, mille keskus oli Wittenbergis. 

Algne Saksi hertsogkond lagunes aastal 1180 paljudeks väikeriikideks. Järelejäänud Saksi hertsogkond koosnes alates aastast 1212 kolmest eraldiseisvast väikevaldusest Elbe jõe ääres Wittenbergi, Belzigi ja Lauenburgi (Land Hadeln) ümbruses. 

Aastal 1295 otsustati Saksi hertsogkond jagada Saksi-Lauenburgi ja Saksi-Wittenbergi hertsogkonnaks. Jagamine toimus 20. septembril 1296.

Esimeseks Saksi-Wittenbergi hertsogiks sai Albrecht II Askania dünastiast. Talle järgnes poeg Rudolf I, kelle valitsemisajal aastal 1356 ülendas keiser Karl IV hertsogkonna kuldbullaga Saksimaa kuurvürstiriigiks.

## Vaata ka
*Askania dünastia
Nõmmelõoke

**Nõmmelõoke** (*Lullula arborea*) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast.

Tema levila ulatub üle kogu Lõuna- ja Kesk-Euroopa, põhja pool kuni Skandinaavia ja Briti saarte lõunaosani.

Pikkus on 15 cm.

Eestis hinnatakse nõmmelõokese pesitsusaegset arvukust 10 000 – 20 000 paarile. Nõmmelõoke on võetud Eestis kaitse alla.

## Viited

## Välislingid

*
Välja-väikelõoke

**Välja-väikelõoke** (*Calandrella brachydactyla*) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast. Ta on rändlind.

Ta pesitseb Lõuna-Euroopas, Aasias ja Aafrikas.

Elupaigana eelistab ta stepitasandikke. Eestis on teda korra nähtud mererannas.

Pikkuseks on 14–16 cm.

## Viited

## Välislingid
*
Natasha St-Pier

**Natasha St-Pier** (kodanikunimega **Natasha Saint-Pierre**; sündinud 10. veebruaril 1981 Bathurstis New Brunswickis) on prantsuse päritolu (Acadia, Uus-Prantsusmaa) Kanada poplaulja.

Alates teisest eluaastast elas ta Edmundstonis.

Tema esimene album "Émergence" ilmus 1996. aastal. Albumi helilooja ja produtsent oli Steve Barakatt. 

2000. aastal debüteeris Natasha St-Pier lauljana Fleur-de-Lys osas muusikadraama "Notre Dame de Paris" Londoni versioonis.

Natasha St-Pier osales 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kopenhaagenis ja sai 4. koha. Ta esindas Prantsusmaad ballaadiga "Je n'ai que mon âme", hiljem on ilmunud selle ingliskeelne versioon "All I Have Is My Soul". 

2010. aastaks oli tal ilmunud seitse albumit. Natasha St-Pier sai populaarseks prantsuskeelsetes Euroopa riikides, Poolas ja Venemaal. 2010. aastal esines ta Kanadas, Belgias ja Prantsusmaal.

## Diskograafia
### Albumid
* 1996 – "Emergence"
* 2001 – "À chacun son histoire"

* 2002 – "De l'amour le mieux"
* 2002 – "Encontrarás" ("De l’amour le mieux" hispaaniakeelne versioon)
* 2003 – "L' Instant d'après"
* 2006 – "Longueur d’ondes"
* 2008 – "Natasha St Pier"
* 2009 – "Tu trouveras... 10 ans de succès (Best of)"

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Kesk tänav

**Kesk tänav** (*Zentralstraße*, *Centralstraße*) on tänav Tartus.

Tänav on peaaegu paralleelne Võru tänava ja Tähe tänavaga, asudes nende vahel.

Kesk tänav on ligikaudu 1,1 km pikkune. Selle keskel asub puudeallee.

Tänav on väikese liikluskoormusega. Nii selle äärtes kui ka keskel asuvad kõnniteed.

Kesk tänaval asus varem Tartu 2. Mittetäielik Keskkool.

## Pilte

Karlova, Kesk 7 ja Eha 19.JPG|Kesk 7 ja Eha 19
Karlova, Kesk 16.JPG|Kesk 16
Karlova, Kesk 19.JPG|Kesk 19
Karlova, Kesk 26.JPG|Kesk 26
Karlova, Kesk 27.JPG|Kesk 27
Karlova, Kesk 44.JPG|Kesk 44
Ringtee

**Ringtee** ehk ringristmik on ringliiklusega ristmik.

**Ringtee** on ka mitme tänava ja maantee nimi.

**Tänavad**
*Ringtee tänav (Paide)
*Ringtee (Tartu)
*Ringtee (Tõrvandi)

**Maanteed**
*Kuressaare ringtee
*Põlva ringtee
*Tallinna ringtee

**Muid tähendusi**
*"Ringtee" on ühe Eestis tehtud filmi pealkiri
Ringtee tänav (Tartu)

**Ringtee tänav** on tänav Tartus Ropka tööstusrajoonis, peamiselt asuvad selle ääres kontori- ja tööstushooned.

Tänav kulgeb Võru tänavast kuni Turu tänavani ja on umbes 1,5 km pikk. Ringtee tänav rekonstrueeriti Idaringtee projekti raames aastatel 2012–2013 kogu ulatuses neljarealiseks.

Kuni 2022. aastani kandis Ringtee nime ka Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee lõik Ilmatsalu ringist kuni Postimaja liiklussõlmeni, kuid kohanimede korrastamise käigus anti sellele lõigule nimeks Lääneringtee.

## Viited


## Välislingid
Ringtee (Tõrvandi)

**Ringtee** on tänav Tõrvandis.

Ringtee tänav algab ja lõpeb Aia tänaval ning on umbes 1 km pikk.

Selle tänava ääres asub mitu viiekorruselist korterelamut.
Ellen-Vivian Orgmets

**Ellen-Vivian Orgmets** (29. aprill 1927 Tallinn – 22. juuni 2011) oli eesti keeletoimetaja.

Aastatel 1946–1949 töötas Ellen-Vivian Orgmets kaadriinspektorina Tallinna Kalakombinaadis.

1949. aasta detsembris kutsuti ta tööle Eesti Riiklikku Kirjastusse, kus töötas korrektorina 1953. aastani. Samal aastal asus Orgmets korrektorina tööle lasteajakirja Pioneer, mille juurde loodi 1960. aastal ajakirja Täheke toimetus. Aastatel 1966–1971 käis ta Teataja Eesti grupi liikmena Moskvas NSV Liidu Ülemnõukogu istungjärkude materjalide õigekeelsust toimetamas. Töötas lasteajakirja toimetuses kuni 1976. aastani. Kuni pensionile jäämiseni 1982. aastal töötas ta ajakirja Nõukogude Naine vastutava sekretärina.

Pensionieas töötas Orgmets 1997. aastani Tallinna Kiirabihaiglas ja Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudis.

=0Isiklikku=0

Tema isa Hugo-Johannes Möldre oli Eesti Vabariigi sõjaväelane ja Politsei Peavalitsuse ülem 1924–1925. 

Ellen-Vivian Orgmetsa peres kasvas kaks poega jalgrattasportlane Peep Orgmets(13.okt.1951-14.mai 1968), Sven-Orli Orgmets sün.04.08.1958), kes töötas õpetatud agronoomina,taimekaitse spets. A.Sommerlingi nim.sovh.1976.apr.kuni 1988.a., kus suundus 1988–1991 Harju Autoinspektsiooni- rühmakomandör, 1991–1992 Vanalinna Politsei korrapidamisteenistus- inspektor, 2001–2013 Kesklinna politseiinspektor ja Julgestuspolitsei ja Migratsiooniameti keskus politseikomissar.
Orsent TV

**Orsent TV** on Eesti venekeelne telekanal. See tegutseb 1992. aasta oktoobrist. 

Esialgu toimusid saated põhiliselt öösel, kuid alates 2003. aasta jaanuarist hakkas ORSENT TV osaliselt tegutsema ööpäev läbi. 2005. aasta novembris läks ORSENT TV täielikult üle digitaalsetele ööpäevastele saadetele.

## Välislingid
*Orsent TV koduleht
Toropetsi rajoon

**Toropetsi rajoon** on haldusüksus Venemaal Tveri oblastis. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga ja läänes Pihkva oblastiga.

Rajoonis on Toropetsi linn ja 11 külaasundust.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni koduleht
Rannar Sillard

**Rannar Sillard** (9. mai 1985) on eesti helilooja ja muusikaprodutsent. Ta on kirjutanud peamiselt treilerimuusikat.

Ta on õppinud Stockholmi Kuninglikus Tehnoloogiainstituudis.

2009. aastal asutas Sillard Rootsis produktsiooniettevõtte Clearspeaks Music ja on selle juhtiv helilooja.

## Viited

## Välislingid
*Clearspeaks Music
Andreapoli rajoon

**Andreapoli rajoon** (alates 2019 **Andreapoli munitsipaalringkond**) on haldusüksus Venemaal Tveri oblastis. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga.

Rajoonis oli 2019. aastani Andreapoli linn ja 7 külaasundust.

## Viited

## Välislingid

*Andreapoli munitsipaalringkonna koduleht
Jutta Urpilainen

**Jutta Pauliina Urpilainen** (sündinud 4. augustil 1975 Lapuas) on Soome ja Euroopa Liidu poliitik. Ta oli alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni rahvusvahelise partnerluse volinik von der Leyeni esimeses komisjonis.

Ta on hariduselt õpetaja ja on lõpetanud 2002. aastal Jyväskylä Ülikooli magistrikraadiga pedagoogika erialal. Seejärel töötas õpetajana, kuni valiti 2003. aastal parlamenti.

## Poliitiline tegevus

Alates 2001 oli Jutta Urpilainen organisatsiooni Noored Euroopa Föderalistid Soome osakonna esimees. Samast aastast oli ta Kokkola linnanõukogu liige.

Alates 19. märtsist 2003 oli ta Eduskunna liige. Ta valiti sinna Vaasa valimisringkonnast. Ta kuulus Eduskunna haridus- ja kultuurikomisjoni ja oli rahanduskomisjoni asendusliige. Ühtlasi on ta Soome Välissuhete Instituudi nõunike kogu liige.

2008. aasta juunis valiti Urpilainen Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei kõigi aegade esimeseks naisliidriks. Ta vahetas sellel kohal välja endise rahandusministri ja peaministri asetäitja Eero Heinäluoma. Ta võitis valimised teises voorus, edestades endist välisministrit Erkki Tuomioja 218 häälega 132 vastu. Ta oli Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees aastatel 2008–2014.

Alates 22. juunist 2011 kuni 6. juunini 2014 oli Jutta Urpilainen Jyrki Kataineni valitsuses rahandusminister, alates 27. aprillist 2011 ühtlasi peaministri asetäitja.

2024. aasta Soome presidendivalimistel kogus Jutta Urpilainen esimeses voorus 4,5% häältest ja teise vooru edasi ei pääsenud.

## Isiklikku

1997. aastal avaldas Jutta Urpilainen raamatu "*Kaiken maailman koulutusta*" ja 2002. aastal sünnipäevalaulude CD-albumi "*Jouluisia ajatuksia*".

Tema isa oli valitsusnõunik Kari Johannes Urpilainen, ema oli õpetaja Pirjo Riita Urpilainen.

## Viited
Sergei Andrejev

**Sergei Andrejev** (16. oktoober 1897 Tallinn – 12. veebruar 1930 Kirgiisia) oli Eesti tööline ja kommunist.

Andrejev oli alates 1917. aastast VSDT(b)P liige ning aitas organiseerida Punakaarti. 1920. aasta sügisest oli ta Tallinna Ametiühisuste Kesknõukogu asjaajaja ja sama aasta detsembris osales Noorproletaarlaste Ühingu loomisel.

1921. aastal valiti ta Tallinna Linnavolikokku. Ta suunati esimeste seas EISTP-sse parteid õõnestama. Arreteeriti 1921. aasta kevadel.

Ta asendas I Riigikogus 15. märtsist 1922 Johannes Soansi. Mõisteti 1922. aasta mais 115 protsessil sõjaringkonnakohtus kuueks aastaks sunnitööle. Pärast seda läks ta põranda alla ja asus tööle Kominterni Eesti sektsiooni juurde Moskvas. Alates 6. detsembrist 1922 asendas teda Riigikogus Alfred Maurer.

Andrejev kuulus EKP Keskkomiteesse aastatel 1922–1923 ja 1928–1929.

Ta langes punaarmeelasena lahingus Kirgiisias Sõrdarja ringkonnas ülestõusnud talupoegade vastu.

## Välislingid
* I Riigikogu, 20.12.1920 – 30.05.1923
* Mari-Leen Tammela. Kommunistlik töölisterühm I Riigikogus (1920-1923) Riigikogu Toimetised
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK. Andrejev, Sergei
Emma Petersen

**Emma Petersen** (kuni 1921 **Emma Asson**, 1921–1938 **Emma Peterson**; 13. juuli 1889 Vaabina vald, Võrumaa – 1. jaanuar 1965 Tallinn) oli Eesti pedagoog, haridustegelane ja poliitik. Kuuludes Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Parteisse, valiti ta nende esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Ta aitas kaasa Eesti iseseisvuse akti ja esimese põhiseaduse väljatöötamisele ning tegeles eelkõige haridus- ja naisküsimustega.

Ta koostas Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli jaoks vanaaja õpiku, mis ilmus 1912. aastal. Kokku ilmus tema sulest aga üle 30 ajalooõpiku (koos kordustrükkidega) ning need olid ühed esimesed Eesti algupärased ajalooõpikud.

## Elulugu
Emma Asson sündis Võrumaal vallakooliõpetaja peres ning kodust sai ta kaasa ka algõpetuse.

1899–1904 õppis ta Võru linna-tütarlastekoolis ning 1904–1907 Tartu A. S. Puškini Tütarlastegümnaasiumis, mille lõpetas kuldaurahaga. Pärast gümnaasiumi lõpetamist asus ta õppima Peterburi, kus lõpetas 1910. aastal O. Bestuževi kõrgemad naiskursused üldajaloo alal.

1910. aastal kutsuti ta Tartusse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli ajalooõpetajaks, kuhu ta jäi 1919. aastani. Ta valiti kooli kuratooriumisse (1912–1916) ning ta kuulus ka laste koduse lugemise korralduse põhimõtete väljatöötamise komisjoni. Töö kõrvalt õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1912–1913 keskkooliõpetajate kursustel ja 1916. aastal sooritas samas eksamid ning sai 1917 ajaloo-keeleteaduskonnast ajalooõpetaja kutse. 1917 valiti Emma Asson kirjatoimetajana Tartu Rahvaülikoolide Seltsi ajutisse juhatusse, aga seltsi tegevus katkes peatselt.

Ta valiti ESDTP ühe esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Samaaegselt oli ta tegev Eesti Naisorganisatsioonide Liidus ja mitmesugustes komisjonides, kus arutati haridus- ja sotsiaalküsimusi. Lisaks valiti ta Tallinna Linnavolikogusse. I Riigikogus esitas ta koos Alma Ostra-Oinasega perekonnaseaduse eelnõu, millest küll seadust ei saanud aga üks selle paragrahv liideti Vabariigi Valitsuse eelnõuga.

1919. aasta jaanuarist aprillini töötas Emma Asson Tartu Õpetajate Seminaris ajalooõpetajana, 1919–1921 Haridusministeeriumi rahvahariduse osakonna juhatajana.

1926–1935 oli ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi õpetaja. 1925. aastal valiti ta Eesti Naisorganisatsioonide Liidu (1930. aastast Eesti Naisliit) juhatusse, 1925–1940 oli ta selle organisatsiooni sekretär ja kasvatus-hariduskomitee juhataja. 1940–1948 oli ta Tallinna 2. Keskkoolis ja 2. Poeglaste Kommertskoolis ajalooõpetaja, 1948–1950 Tallinna 1. Keskkoolis vene keele õpetaja.

## Isiklikku
1921. aastal abiellus Emma Asson töösturi ja poliitiku Ferdinand Petersoniga, kes oli Ajutises Valitsuses teedeminister. Neil sündis kolm poega, esimene surnult, üles kasvatati Hillar-Ferdinand ja Ivar-Heldur. Ferdinand Petersoni esimesest abielust pärinenud kahe tütre kasvatamine jäi samuti Emma õlule. Abielu lahutati 1941. aastal.

## Välislingid
*Emma Petersen Eesti Rahvusraamatukogu andmekogus
*
Carl Intelmann

**Carl Intelmann** on olnud mitme tuntud isiku nimi:

***[[Carl Albert Intelmann]]**, Eesti vaimulik (1859–1921)
***[[Carl Helmut Intelmann]]**, Eesti vaimulik (1904–1990)
Integreeritud paisuga suletav türistor

**Integreeritud paisuga suletav türistor** (inglise keeles *integrated gate-commutated thyristor* või *insulated gate-commutated thyristor*, lühend **IGCT**) on paisu kaudu suletava türistori (GTO-türistori) edasiarendus. Nagu GTO-türistor, nii on ka IGC-türistor täielikult tüüritav jõupooljuhtlüliti, mis tähendab, et seda saab tüürelektroodist lülitada nii sisse kui ka välja. Selleks on IGC-türistorisse sisse ehitatud spetsiaalne tüürlülitus.

IGC-türistori paisuga integreeritud tüürlülituse kaasabil toimub türistori sisselülitamine märksa energiasäästlikumalt  ja  kiiremini kui tavalises GTO-türistoris.

Väljalülitamiseks vajab  see transistor anoodvoolust tugevamat paisuvoolu impulssi. Nii saavutatakse lühike väljalülituskestus, ent sellise vooluimpusi samiseks on tarvis transistori  läheduses suurt akupatareid.  

IGC-türistor on kasutatav jõuelektroonikas võimsusel kuni 20 MVA ja kilohertsides mõõdetavatel sagedustel. Üksainus IGCT-moodul on näiteks võimeline lülitama kiloampritesse ulatuvatuvat voolu vastupingel 4500 volti.

## Vaata ka
*Türistor
*GTO-türistor

## Välislingid
* IGCT. Insulated Gate Commutated Thyristor
*IGCT Technology-A Quantum Leap
Johann Adam Klein

**Johann Adam Klein** (1744–1805) oli Tartu justiitsbürgermeister aastail 1799–1805.

Ta oli majaomanik Laial tänaval, sai sündikuks, raehärraks ja linnakonsistooriumi assessoriks 1784. 

Ta oli abielus Magdalena Dorothea Fickiga (1762 – 9/21. märts 1816 Anseküla).
Bernhard Frederking

**Bernhard Christian Ernst Frederking** (18/30. juuli 1819 Arnstadt – 24. detsember 1899/5. jaanuar 1900 Tartu) oli Tartu raehärra aastail 1877–1889.

Ta tuli Liivimaale 1849. aastal ja sai Tartu kodanikuks. Seal oli ta kaupmees, Suurgildi vanem (1877) ja vabrikant.

22. oktoobril/4. novembril 1850 abiellus ta Tartus Alwine Hoffmanniga (4/16. jaanuar 1822 Tartu – 24. mai/6. juuni 1900).
Guido Block

**Guido Block** (24. märts/5. aprill 1843 Ceraukste, Bauska lähedal– 21. jaanuar/2. veebruar 1889 Tartu) oli Tartu justiitsbürgermeister aastail 1886–1889.

Ta abiellus 1876. aastal Olga Wieleriga (surnud 1921).
Constantin Julius Falckenberg

**Constantin Julius Falckenberg** (1821 Kudling – 9/21. jaanuar 1893 Tartu) oli Tartu kaupmees, raehärra aastail 1874–1889.
Emil Musso

**Ernst Emil Musso** (2/14. mai 1857 Tartu – 11. juuli 1936 Rakvere) oli Tartu raehärra ja maalikunstnik.

Lõpetas 1876 Tartus gümnaasiumi. Õppis kodulinnas Woldemar Friedrich Krügeri ja Julie Wilhelmine Hagen-Schwarzi juures õli- ja akvarellmaali. Jätkas kunstiõpinguid Viinis William Ungeri juures ning Berliinis Gustav Richteri juures. Aastatel 1880–1897 pidas Tartus pruulikoda. Sai 1881 Tartu kodanikuks ning oli kuni 1897. aastani linnavolinik. 1888–1889 oli Tartu raehärra. 1898–1920 töötas pangaametnikuna Pihkvas, Łódźis, Šiauliais ja Riias.

Maalinud õli ja akvarelltehnikas maastikke. Esinenud näitustel Tartus, Riias, Peterburis ja Moskvas.

## Isiklikku
Abiellus 14/26. septembril 1880 Elisabeth Ammoniga (22. august/3. september 1857 Tartu – 4. juuli 1924 Tartu).

## Allikad
* Andres Sepp. Õllelinn Tartu. Tartu 2007. Lk. 50–57: A. D. Musso õlletehas, hilisem ASi A. Le Coq Jaani tänava osakond.
* Julius Genss, Eesti Kunsti materjale, Ernst Musso käsikirjaline autobiograafia
Frank Packard (arhitekt)

**Frank L. Packard** (1866 – 26. oktoober 1923) oli USA arhitekt, kes tegutses Ohio osariigis.

## Välislingid
* Frank L. Packard. International Architecture Database
Carl Helwig

**Carl Wilhelm Helwig** (11/22. oktoober 1797 Jēkabpils – 31. august/12. september 1865 Tartu) oli Tartu rae justiitsbürgermeister aastail 1831–1865.

Ta oli ka Tartu linnakonsistooriumi president ja titulaarnõunik.

1830. aastal abielus ta Sophie Charlotte von Hankega.

## Kirjandus
*Die Feier des 25jährigen Amts-Jubiläums des Herrn Justizbürgermeister Carl Wilhelm Helwig in Dorpat am 12ten Mai 1856. Dorpat, 1856 (Dorpat : Schünmanns W-we & C. Mattiesen)
*Zum Andenken an Carl Wilhelm Helwig, weil. Justizbürgermeister in Dorpat. Dorpat, 1865 (Dorpat : E. J. Karow)
## Välislingid
*
Karl August Baars

**Karl (Kaarel) August Baars** (13. märts 1875 Iigaste mõis – 27. veebruar 1942 Kirovi oblast) oli eesti advokaat ja poliitik.

Baars lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1900. aastal. 1903. aastast oli tema alaline elukoht Viljandi, kus ta töötas vandeadvokaadina.

Karl August Baars oli 1917. aasta märtsist Viljandi miilitsaülem, Ajutise Viljandi Maakonnanõukogu  abiesimees  27. novembrist 1918–1919, Viljandi linnavolinik 1917. aastast, Viljandi Maakonnanõukogus aastast 1921.

Karl Baars kuulus Maanõukogusse, Asutavasse Kogusse ning oli I, II, III, IV ja V Riigikogu liige.

Valitsuse tööst võttis Baars osa rahaministrina, pidades seda ametit 26. oktoobrist 1920 kuni 25. jaanuarini 1921 ja 1. aprillist kuni 14. maini 1924. Samuti oli ta 1921. aastal 14. jaanuarist kuni 25. jaanuarini kohtuministri kohusetäitja.

Baars kuulus Tööerakonda ja alates 1932. aastast Rahvuslikku Keskerakonda. Ta oli Sakala Panga juhatuse esimees ja ajalehe Sakala peatoimetaja.

Karl August Baars arreteeriti NKVD poolt Viljandis 1941. Ta suri 1942. aastal Kirovi oblastis enne surmaotsuse täideviimist.

## Viited

## Välislingid
* Kirjed biblioserveri andmebaasis
* 
*Tulihingeline eesti asja ajaja, Karl (Kaarel) August Baarsi abikaasa Frieda Sangernebo suri vaesuses ja üksilduses, sobranna.elu24.ee, 29. august 2017
Jaan Eigo

**Jaan Eigo** (19. oktoober (vkj)/ 31. oktoober 1866 Parveotsa talu, Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 30. oktoober 1946 Viljandi vald) oli eesti põllumees, poliitik ja omavalitsustegelane.

Kuulus Põllumeestekogude liikmena I Riigikogu ja alates 8. oktoobrist 1923 (Hans Sootsi asemel) II Riigikogu koosseisu.

## Viited

## Kirjandus
*"Jaan Eigo 60-aastane". Järva Teataja nr 85, 5. november 1926. Lk 2

## Välislingid
*Haud Viljandi vanal kalmistul