open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Platon Oiunski

**Platon Aleksejevitš Sleptsov**, kirjanduslik pseudonüüm **Oiunski**; jakuudi keeles Платон Алексеевич Слепцов; Былатыан Ойуунускай; vene keeles Платон Алексееви Слепцов; Платон Ойунский; 11. november (vkj 30. oktoober) 1893 Jakuudi oblast – 31. oktoober 1939 Jakutsk) on jakuudi kirjanik, riigitegelane ja filoloog, jakuudi nüüdiskirjanduse rajaja.

Koos Maksim Ammossovi ja Issidor Barahhoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisel.
Ta oli aastatel 1922–1923 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees ning 1928–1931 vabariigi hariduse ja tervishoiu rahvakomissar. Tema initsiatiivil loodi 1935. aastal Jakuudi keele ja kultuuri teadusuurimisinstituut. Ta sai selle instituudi esimeseks direktoriks. 1935. aastal kaitses ta Moskvas lingvistikakandidaadi kraadi.

1938. aastal Oiunski represseeriti. Rehabiliteeriti 1955. aastal.

## Päritolu, haridustee ja kirjandustegevus
Ta on pärit Kesk-Jakuutias asuvast ulussist (praeguse nimega Tatta uluss). Ta lõpetas 1917. aastal Jakuudi õpetajate seminari. Aastatel 1917–1918 õppis taTomski õpetajate instituudis. Kirjandustegevust alustas ta 1917. aastal (avaldati esimene luuletus). Tema jutustused ja näidendid on läinud Jakuudi kirjanduse kullafondi. Ta kogus ja valmistas ette avaldamiseks jakuudi eeposed. Ta on tõlkinud jakuudi keelde vene ja maailma klassikat.

1934. aastal valiti ta NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks.

## Mälestuse jäädvustamine
Tema auks antakse väljaSahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimelist riiklikku preemiat.
 
## Viited

## Välislingid

*Платон Ойунский. vcisch2.narod.ru
Lõbus Külaline

**Lõbus Külaline** *: nalja- ja jutuleht noorele ja vanale* oli huumoriajakiri, mis ilmus 1931–1932 aastatel Haapsalus sagedusega kord kuus. Väljaandja oli Paul Tamverk, vastutav ja tegevtoimetaja Jakob Arnold Feldmann.

## Viited
Jakuudi ANSV

**Jakuudi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik** (lühinimi **Jakuudi ANSV**; ka **Sahha ANSV**; jakuudi keeles Саха автономнай сэбиэскэй социалистическэй республиката; vene keeles Якутская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne vabariik Vene SFNV ja Vene NFSV koosseisus.

Jakuudi ANSV moodustati Jakuudi kubermangust ja eksisteeris aastatel 1922–1990 põlistel Jakuutia aladel. Haldusjaotuse järgi koosnes vabariik 32 rajoonist, 10 linnast ja 59 alevist.

Nõukogude võimu ajal teostati Jakuudi ANSV-s põllumajanduse kollektiviseerimine, sotsialistlik industrialiseerimine ja kultuurirevolutsioon.

Jakuudi ANSV loomisel andsid olulise panuse Maksim Ammossov, Platon Oiunski ja Issidor Barahhov. 

## Deklaratsioon Jakuutia riiklikust suveräänsusest
27. septembril 1990 võttis Jakuudi ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Jakuutia riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Jakuudi-Sahha Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks  (Jakuudi-Sahha NSV) Vene NFSV koosseisus. Vabariigi nime muutuse kinnitas 24. mail 1991 Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress.

## Vaata ka
*NLKP Jakuudi Oblastikomitee
*Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu

## Viited

## Välislingid
*Образована Якуцкая АССР. prlib.ru
Viktor von Weizsäcker

**Viktor von Weizsäcker** (21. aprill 1886, Stuttgart – 9. jaanuar 1957, Heidelberg) oli saksa bioloog ja arstiteadlane.

Ta oli üks psühhosomaatilise meditsiini rajajaid.

Tema geštaldiringi kontseptsioon arendab Jakob von Uexkülli funktsiooniringi mudelit.

## Teoseid
*Buber, Martin; Weizsäcker, Viktor von; Wittig, Joseph 1926–1927. Vorwort. *Die Kreatur* 1(1): 1–2.
*Weizsäcker, Viktor von 1940. *Der Gestaltkreis: Theorie der Einheit von Wahrnehmen und Bewegen*. Leipzig: Georg Thieme Verlag.
*Weizsäcker, Viktor von 1960 [1942]. *Gestalt und Zeit*. 2te Auflage. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht. 

## Kirjandus
*Benzenhöfer, Udo 2007. *Der Arztphilosoph Viktor von Weizsäcker: Leben und Werk im Überblick.* Göttingen: Vanderhoeck & Ruprecht.
*Rasini, Vallori 2008 [2002]. *Theorien der organischen Realität und Subjektivität bei [[Helmuth Plessner]] und Viktor von Weizsäcker*. (Uhlmann, Reinhard; Cafaggi, Annalisa, trans.) Würzburg: Königshausen & Neumann.
*Wiedebach, Hartwig 2009. Some aspects of a medical anthropology: pathic existence and causality in Viktor von Weizsäcker. *History of Psychiatry* 20(3): 360–376.
Psühhosomaatiline meditsiin

**Psühhosomaatiline meditsiin** on valdkond meditsiinis, mis tegeleb psüühiliste faktorite (sealhulgas kõne) mõjuga füsioloogilistele protsessidele.

Psühhosomaatilise meditsiini arendamisel on suuri teeneid Viktor von Weizsäckeril ja Thure von Uexküllil. Psühhosomaatilise meditsiini teooria toetub muuhulgas semiootikale (sh biosemiootikale) ja Jakob von Uexkülli mudeleile.

Psühhosomaatika termini võttis kasutusele Johann Heinroth aastal 1818.

Öko-psühhosomaatika lisab psühhosomaatikale looduskeskkonna toime.

## Vaata ka
*meditsiinisemiootika
*psühhosomaatiline häire

## Viited

## Kirjandus
*Uexküll, Thure von (ed.), 1997. *Psychosomatic Medicine*. München: Urban & Schwarzenberg.
Mart-Ivo Eller

**Mart-Ivo Eller** (24. juuli 1936 Tartu – 18. november 2003 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane ja pedagoog.

## Elukäik
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja astus samal aastal Tartu Riiklikusse Ülikooli. Selle lõpetas ta 1960. aastal diplomitööga "Nõukogude Eesti ajaloolis-revolutsiooniline maal", mida juhendas professor Voldemar Vaga. Aastail 1960–1963 oli Eller Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi aspirant ja kaitses 1965. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Nõukogude Eesti monumentaal- ja dekoratiivskulptuur aastail 1940–1963". 

Mart-Ivo Eller töötas aastail 1963–1971 ja aastast 1988 Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi kunstiajaloo sektoris ning aastail 1990–1992 oli ta selle juhataja. 1971.–1988. aastal töötas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiajaloo õppejõuna, aastast 1977 dotsendina. Tema esimesteks õpilasteks on peetud eesti kunstiajaloolasi Sirje Helmet ja Eha Komissarovi.

Ta oli alates 1967. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige, aastal 1972–1988 kunstiteadlaste sektsiooni esimees ja aastast 1994 Rahvusvahelise Kunstikriitikute Ühenduse (AICA) liige.

## Uurimisvaldkonnad
Mart Eller uuris peamiselt 20. sajandi eesti skulptuuri. Ta on kirjutanud ülevaate "Monumente ja dekoratiivskulptuure" (Tallinn, 1978). Eesti 1920.–1940. aastate kunstielu, kunstiteaduse arengut ja selle metodoloogiat on Eller käsitlenud artikleis "Kunstiajaloo uurimine" (kogumikus "Leninlik etapp eesti ajalooteaduses", Tallinn, 1970), "Professor Voldemar Vaga, kunstiajaloolane ja pedagoog" (ajakirjas Töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt, 3., Tallinn, 1980), "Tartu Ülikooli osast eesti kunstiteaduses 1920–30-ndail aastail" (ajakirjas Kunstiteadus. Kunstikriitika 5 ja 6, Tallinn, 1983 ja 1986) ja "Kunstiajaloolased Tartu ülikoolis aastail 1940–1989" (ajakirjas Kunstiteaduslikke Uurimusi, 7., Tallinn, 1994). 

1968–1971 juhtis Mart-Ivo Eller Eesti Televisioonis kunstisaadet "Spekter" ning 1984. aastal tegi ta saate kunstiteadlasest Voldemar Vagast.

1977. aastal nimetati Eller Eesti NSV teeneline kunstitegelaseks ning 1978. aastal tunnustati teda "Eesti kunsti ajaloo" (ilmus 1970–1977) autorkonnas Kristjan Raua preemiaga.

## Isiklikku
Tema isa oli skulptor Aleksander Eller. Mart Eller oli helilooja Heino Elleri vennapoeg ja kunstiajaloolase Ene Lambi abikaasa.

## Viited

## Kirjandus
*Hilja Jõgi. "Eller, Mart-Ivo". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 68

## Välislingid
*Haud Tartu Maarja kalmistul
Aleksei Kulakovski

**Aleksei Jelissejevitš Kulakovski** (jakuudi keeles Алексей Елисеевич Кулаковский; kirjanduslik pseudonüüm jakuudi keeles Өксөкүлээх Өлөксөй ja vene keeles Ексекулээх Елексей; 16. märts (vkj 4. märts) 1877 Jakuudi oblast – 6. juuni 1926 Moskva) oli jakuudi kirjanik, jakuudi kirjanduse rajajaid.

Ta lõpetas 1897. aastal reaalkooli Jakutskis. Ta reisis palju mööda Jakuutiat, uuris loodust, tegeles etnograafia ja ökonoomikaga. Kirjandustegevusega alustas ta 1897. aastal vene keeles. 1900. aastal kirjutas ta jakuudikeelse luuleteose "Байанай алгыһа". Ta kirjutas rohkesti Tsaari-Venemaad kritiseerivaid kirjutisi, kuid need avaldati alles 1920. aasta esimesel poolel. Tema kirjanduslikuks peateoseks loetakse 1910. aastal avaldatud poeemi "Ойуун түүлэ" ('Šamaani unenägu').

## Vastuseis ladina tähestikule
1917. aastal esitas Semjon Novgorodov enda loodud IPA-le tugineva jakuudi tähestiku, mis 1921. aastal ametlikuks tunnistati ja kooliprogrammi kaasati. Sellisele lahendusele seisis vastu grupp jakuudi kultuuritegelasi Aleksei Kulakovskiga eesotsas, kes kaitses kirillitsa baasil loodud jakuudi kirja.

## Mälestuse jäädvustamine
Tema auks asutati 1992. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi Kulakovski-nimeline riiklik preemia.
 
## Viited
Rööpmelaius

**Rööpmelaius** on rööbastee rööpapeade sisekülgede vaheline kaugus.

Mulli saarel ajavahemikus 1983–2010 turistide sõidutamiseks kasutatud 2&#160;km pikkuse raudtee rööpmelaius oli 260&#160;mm, Krasnojaski HEJ rööbastee rööpmelaius on 9000&#160;mm.


Livesteamtrain.jpg|Rong 184 mm rööpmelaiusega teel (Soome Raudteemuuseum)
Lärchwand-Schrägaufzug.jpg|8200 mm rööpmelaiusega 0,82&nbsp;km pikkune tõstuki rööbastee Austrias (Lärchwandschrägaufzug)


## Viited

## Välislingid
* Raudtee rööpmelaius. Maailma raudteede rööpmelaiuste koondtabel (*vene, inglise ja saksa keeles*, vaadatud 9. augustil 2017)
Leinasääsklased

**Leinasääsklased** (*Sciaridae*) on sugukond sääselisi.

Nad on enamasti tumedate tiibadega.

Eestis elab neid umbes 70 liiki.

## Eesti liikidega perekondi
**[[Bradysia]]*
**[[Cratyna]]*
**[[Sciara]]*
Sciara

***Sciara***  on perekond leinasääsklaste (*Sciaridae*) sugukonnast.

## Eesti liigid
**Sciara analis* Schiner, 1864
**Sciara bryophila*
**Sciara flavimana* Zetterstedt, 1851
**Sciara flavomarginata* Mohrig & Mamaev, 1982
**Sciara helvola* Winnertz, 1867
**[[Sciara hemerobioides]]* Scopoli, 1763
**Sciara humeralis* Zetterstedt, 1851
**Sciara incerta* Winnertz, 1867
**Sciara lackschewitzi* Lengersdorf, 1934
**Sciara melanostyla* Mohrig & Krivosheina, 1990
**Sciara mendax* Tuomikoski, 1960
**[[Sciara militaris]]* Nowicki, 1868 – vaenusääsk
**Sciara ruficauda* Meigen, 1818
**Sciara ulrichi* Menzel & Mohrig, 1998
Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut

**Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut** (vene keeles Чурапчинский государственный институт физической культуры и спорта) on instituut Sahha Vabariigi Tšuraptša ulussi halduskeskuses Tšuraptšas.

Tšuraptša spordiinstituut on ainus instituut Venemaal, mis ei asu linnas, vaid maapiirkonnas.

Instituut asutati 1999. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi seadluse alusel. 2007. aastal sai instituut föderaalse kõrgkooli staatuse. Samal aastal oli instituudis 47 õppejõudu, 300 üliõpilast päevases ja 250 üliõpilast kaugõppes. 2009. aastal lõpetas päevases õppevormis 50 ja kaugõppes 51 üliõpilast. Kokku on instituudi loomise algusest (1999–2009) bakalaureuseõppe lõpetanud 589 õppurit. 2016. aastal oli lõpetajaid 95.

Instituudi rektor on 2003. aastast pedagoogikakandidaat Innokenti Gotovtsev.

## Vilistlasi
*Vassili Jegorov

## Viited

## Välislingid
*Koduleht. chgifkis.ru
*Газета «Спорт Якутии» – Как поживаете, физкультурные институты?. 9. september 2016. s-vfu.ru
Võrumaa vapimärk

**Võrumaa vapimärk** on Võru maakonna kõrgeim autasu.

Võrumaa vapimärk antakse isikule Võru maakonnale osutatud eriti oluliste teenete ja väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks.  Vapimärk antakse üldjuhul elutöö eest. Autasustamise otsustab ja autasu annavad kätte Võrumaa Arenduskeskuse juhid.

## Võrumaa vapimärgi kavalerid
*2008 Valdur Raudvassar
*2009 Heino Pehk
*2010 Heinar Kool
*2011 Ants Joonas
*2012 Hillar Kalda
*2013 Helgi Noormets
*2014 Viktor Puolakainen
*2015 Väino Repp
*2016 Heino Vildo
*2017 Enno Raag
*2018 Mart Timmi
*2019 Aksel Saal 
*2020 Siiri Toomik
*2021 Tiit Niilo 
*2022 Vello Saar 
*2023 Kaino Zilmer
*2024 Virve Tamm
*2025 Õie Vahing

## Viited

## Välislingid
*Võrumaa vapimärk
Balti triennaal

**Balti triennaal** (inglise keeles *Baltic Triennial*; nimetatud ka **Vilniuse maalitriennaal**, **Vilniuse (tarbe)kunstitriennaal**) on Leedus Vilniuses toimuv kunstifestival (triennaal), kus tutvustatakse eeskätt nüüdisaegset Põhja-Euroopa kunsti, viimastel aastatel sisaldab ka filmikunstiprogramme. Aastast 1990 korraldab triennaali Vilniuse Kaasaegse Kunsti Keskus.

Esimene triennaal toimus 1979.

## Viited

## Välislingid
*Triennaali koduleht
Heino Pehk

**Heino Pehk** (25. detsember 1940 Maaritsa – 14. jaanuar 2025 Võru) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

1959. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli akordioni erialal, 1964. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal.

Ta töötas Võru Laste Muusikakooli õpetajana. Ta on olnud Võru meeskoori ja Võru õpetajate segakoori Cantus peadirigent.

## Isiklikku
Dirigent Erki Pehk on tema poeg.

## Tunnustus
*1975 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
*1995 Gustav Ernesaksa Fondi kooriliikumise edendamise stipendium
*2009 Võrumaa vapimärk
*2014 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

## Viited
Venemaa teeneline meistersportlane

**Venemaa teeneline meistersportlane** (vene keeles Заслуженный мастер спорта России) on aunimetus spordi valdkonnas Venemaal. Asutatud 1992. aastal. Aunimetusega kaasneb rinnamärk.

Aunimetuse andmise üldised kriteeriumid: Venemaa kodakondsusega sportlane on saanud medalikoha olümpiamängudel (sealhulgas mees- või naiskonna koosseisus), esikoha Euroopa või maailmameistrivõistlustel või võitnud maailma karikavõistlused. Erandkorras võidakse aunimetus anda sportlasele, kellel eelpool toodud kriteeriumid on täitmata, kuid kellel on teeneid Venemaa spordi ees rahvusvahelisel areenil.

Nõukogude Liidus anti  välja NSV Liidu teenelise meistersportlase aunimetust.

## Venemaa teenelisi meistersportlasi
*1994 – Nadežda Talanova, laskesuusatamine
*1995 – Svetlana Horkina, võimlemine
*1996 – Jevgeni Kafelnikov, tennis
*1998 – Pjotr Jumšanov, maadlus
*2000 – Marat Safin, tennis
*2000 – Jelena Dementjeva, tennis
*2003 – Hassan Barojev, maadlus
*2004 – Svetlana Kuznetsova, tennis
*2004 – Marija Šarapova, tennis
*2005 – Olga Zaitseva, laskesuusatamine
*2008 – Jekaterina Jurjeva, laskesuusatamine
*2009 – Svetlana Sleptsova, laskesuusatamine
*2010 – Anton Šipulin, laskesuusatamine
*2010 – Jevgeni Ustjugov, laskesuusatamine
*2011 – Viktor Lebedev, maadlus
*2012 – Marija Kirilenko, tennis
*2012 – Jevgenija Kolodko, kuulitõukaja
*2013 – Aleksei Volkov, laskesuusatamine
*2014 – Vic Wild, lumelauasõit
*2014 – Olga Viluhhina, laskesuusatamine
*2016 – Vassili Jegorov, poks
*2018 – Fjodor Smolov, jalgpallur


Хоркина, Светлана.jpg|Svetlana Horkina
Yevgeny Kafelnikov in 2002.jpg|Jevgeni Kafelnikov
2006 04 11 safin.jpg|Marat Safin
Maria Sharapova Indian Wells 2006.jpg|Marija Šarapova
Vic Wild 24 February 2014 (cropped).jpeg|Vic Wild
Svetlana Sleptsova (cropped).jpg|Svetlana Sleptsova


## Viited
Pisikoilased

**Pisikoilased** (*Bucculatricidae*) on putukate sugukond liblikaliste seltsist.

Eesti liblikatest kuulub sellesse sugukonda üks perekond – pisikoi (*Bucculatrix*) 17 liigiga.

## Välislingid
*
Nauding (ajakiri 1936)

**Nauding***: Huvitavaid jutte, pilget ja nalja* oli huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1936–1937 Tallinnas. Väljaandja ja koostaja oli Harald C. Pitsahl. 

Esimese numbri esikaanel oli Gori karikatuur, sisuks jutukesed. Teises numbris oli karikatuur asendatud fotodega. Esimene ajakirja number oli kaheksaleheküljeline ja teine number juba 16 leheküljeline. Ajakirjad trükiti Tallinnas Adele Nõmpere trükikojas. Ajakiri ilmus ebaregulaarselt. Kokku ilmus kaks numbrit.

## Viited

## Välislingid
* Digar – Nauding 1936
* Digar – Nauding 1937
Nauding (täpsustus)

* Nauding on kogemus
* Nauding on ajakiri, mis ilmus 1924. aastal
* Nauding on Richard Rohu romaan, mis ilmus Noor-Eesti kirjastuselt 1929. aastal 
* Nauding oli kirjastus, mis tegutses Tallinnas 1931. aastal 
* Nauding on ajakiri, mis ilmus 1931. aastal
* Nauding on huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1936–1937
Tupekoilased

**Tupekoilased** (*Coleophoridae*) on putukate sugukond liblikaliste seltsist.

Eestis on esindatud selle sugukonna kolm perekonda.
**[[Augasma]]*
**[[Metriotes]]*
**Coleophora* – tupekoi
Maimu Plees

**Maimu Plees** (4. märts 1920 Pärnu – 3. jaanuar 1990 Tallinn) oli eesti kujunduskunstnik.

1949. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi ruumikujundajana. Aastatel 1967–1983 töötas ta Tallinna Kombinaadi Ars peakunstnikuna.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
* 1976 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

## Viited
Võrumaa teenetemärk

**Võrumaa teenetemärk** on Võru maakonna autasu.

Võrumaa teenetemärk antakse isikule Võru maakonnale osutatud eriliste teenete või väljapaistva saavutuse tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annavad kätte Võrumaa Arenduskeskuse juhid. Varem tegeles sellega Võru maavanem.

## Võrumaa teenetemärgi kavalerid
*2008 Helmut Kostabi, Harri Neem
*2009 Rein Kaiv
*2010 Sixten Sild
*2011 Ruti Murusalu, Egon Johanson
*2012 Aimi Hollo
*2013 Elmar Ruusamäe
*2014 Aare Hõrn
*2015 Ere Raag
*2016 Ale Sprenk, Reet Kangro
*2017 Helle Laanpere, Artur Ruusmaa, Ivar Traagel
*2018 Merike Kapp, Aivar Leok
*2019 Riina Paat, Ena Poltimäe
*2020 Veevi Hõrak, Hillar Irves, Ingrit Kala
*2021 Eve Täht, Silvi Jansons
*2022 Aarne Leima, Merike Õun, Maie Pau
*2023 Kaja Solom, Viktor Dremljuga, Maarika Rosenberg
*2024 Mirjam Mõttus, Jaan Randvere, Hingi Uue
*2025 Hillar Zahkna, Mae Krillo, Tatiana Panichkina

## Viited

## Välislingid
*Võrumaa teenetemärk
Tšuraptša

**Tšuraptša** (jakuudi keeles Чурапчы; vene keeles Чурапча) on küla Venemaa kirdeosas Sahha Vabariigis, Tšuraptša ulussi halduskeskus, ühtlasi Tšuraptša naslegi halduskeskus.

Tšuraptša asub Jakuutia keskosas Tšuraptša järve kaldal, järve suubuva Kuohara jõe lammil, 9 künkal ja mitmel alassil. Tšuraptša jääb vabariigi pealinn Jakutskist linnulennult 141 km ida suunas, maanteed pidi on vahemaa 177 km. 

Tšuraptša asula tekkimine on seotud 800 versta pikkuse Jakutski-Ohhotski trakti loomisega 18. sajandi esimeses veerandis. Tšuraptša asutusajaks loetakse aastat 1725. 

Küla elanike arv oli 1970. aastal 4457, 1989. aastal 6232, 2010. aastal 8769 ning 2017. aastal **10 134**.

## Kliima
Tšuraptšas on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida palava suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –41 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 19 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –68,5 °C (üks külmemaid päevi oli 1951. aasta jaanuaris, kui temperatuur langes -63,6 °C-ni). 

## Haridus
Tšuraptšas on mitu kooli: Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendikoolide võrku kuuluv Makarovi-nimeline Tšuraptša Ulussigümnaasium, Korkini-nimeline Tšuraptša Vabariiklik Spordiinternaatkool, Tšuraptša 1. Keskkool, Pavlovi-nimeline Tšuraptša Keskkool ja Tšuraptša ulussi laste-noortespordikool. Kesk-eriharidust pakub Tšuraptša Kolledž ning kõrgharidust Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut. Viimane on ainuke instituut Venemaal, mis ei asu linnas, vaid maapiirkonnas.

## Majandus
Tšuraptša põhiline majandustegevus on loomakasvatus. Külas on liha-piimakombinaat, asfalditehas, kergetööstuse ettevõtted ja muud ettevõtted.

## Tuntud isikuid
Tšuraptšas on sündinud vabariigi pea Jegor Borissov, töötanud arstina Prokopi Sokolnikov ja sporditreenerina Dmitri Korkin.

## Viited

## Välislingid
*Tšuraptša ulussigümnaasiumi koduleht. gymnchur.narod.ru
*Tšuraptša kolledži koduleht. churcollege.ru
*Pilte Tšuraptšast. album.foto.ru
*Tšuraptša kaart.mapdata.ru
*Tšuraptšaga seotud uudised. yakutia.info
Herta Däubler-Gmelin

**Herta Däubler-Gmelin** (sünninimi **Hertha Gmelin**; sündinud 12. augustil 1943 Bratislavas) on Saksamaa jurist, õigusteadlane ja poliitik, ta kuulus Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli aastatel 1998–2002 Saksamaa justiitsminister.

Ta sündis aastal 1943 Bratislavas. Ta õppis ajalugu, majandust, õigusteadust ja politoloogiat Tübingeni ülikoolis ja Berliini Vabas Ülikoolis.

Aastast 1974 töötas ta juristina.

Ta kuulus aastast 1965 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse, aastal 1972 valiti ta Bundestagi liikmeks.

Ta oli 27. oktoobrist 1998 kuni 22. oktoobrini 2002 Saksamaa justiitsminister.
Naljalisa

**Naljalisa** *: "Wirulase" hinnata kaasanne* oli huumoriajakiri, mis ilmus Rakveres 1911. veebruarist maini Virulase lisana.

Väljaandjad olid Peeter Grünfeldt ja Jaan Muni, vastutavaks toimetaja oli Peeter Grünfeldt. Ajakiri ilmus kord kuus. 

Ajakirja trükiti Tallinnas Märt Antje trükikojas. 

## Viited
Pilkenali (1907)

**Pilkenali** *: "Sõnumete" ja "Maa" hinnata kaasanne* oli huumoriajakiri, mis ilmus 1907. aasta aprillis Tallinnas. Ajakiri ilmus ajalehtede Sõnumed ja Maa lisana.Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Eduard Virgo. Ajakirja trükiti Tallinnas Mihkel Schiffer trükikojas. Ajakiri ilmus kord kuus..

## Viited
Sõnumed (ajaleht 1906)

**Sõnumed** oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus aastatel 1906–1907 Tallinnas sagedusega kuus korda nädalas.

Ajalehte trükiti Tallinnas Mihkel Schifferi trükikojas.

**Väljaandjad ja toimetajad**
* H. Päts, väljaandja ja toimetaja (nr 1–16)
* August Hanko, toimetaja 1906 (nr 17–107)
* Eduard Virgo, väljaandja ja toimetaja 1906 (alates 108. numbrist) – 1907

**Lisad ja eriväljaanded**
* Sõnumete lisa (1906)
* Kirjandus (1906–1907)
* Pilkenali (1907)
* Teadus (1907)
* Töö (1907)
* Maa (1906–1907)
* Lendleht (toimetaja oli Juhan Lilienbach 1906–1907)
* Jevgeni Tširikov – Warajased idud (ilmus kahes osas 1907)

Kui ajaleht Sõnumed suleti, hakkas see 1907. aastast ilmuma nimega Tulevik.

## Viited
Püüa päeva

"**Püüa päeva**" (originaalpealkirjaga "Seize the Day") on USA kirjaniku Saul Bellow' neljas romaan. Romaan ilmus 1956. aastal ja selle kirjastas Viking Press. James Woodi ja veel mõne tunnustatud kirjanduskriitiku arvates on see romaan 20. sajandi üks suurimaid kirjandusteoseid.

Romaan ilmus eesti keeles 1968 Loomingu Raamatukogus nr 11/12. Romaani tõlkis Enn Soosaar. 2007 ilmus romaani teine eestikeelne trükk sarjas "Eesti Päevalehe raamat".

Romaan räägib 40. aastates näitlejast Wilhelm Adlerist (alias Tommy Wilhelm), kelle näitlejakarjäär on ebaõnnestunud. Wilhelmil on probleemid ka oma lahus elava abikaasaga, kes keeldub ametlikust lahutusest.
Frederik J. J. Buytendijk

**Frederik Jacobus Johannes Buytendijk** (29. aprill 1887 Breda – 21. oktoober 1974 Nimwegen) oli hollandi bioloog.

## Teoseid
*Buytendijk, Frederik J. J.; Plessner, Helmuth 1936. Die physiologische Erklärung des Verhaltens. *[[Acta Biotheoretica]]* 1 (3):151–172.
*Buytendijk, Frederik J. J. 1938. *Wege zum Verständnis der Tiere*. Zürich: Niehans.
Läänemaa teenetemärk

**Läänemaa teenetemärk** on Lääne maakonna teenetemärk.

Teenetemärgiga autasustatakse isikuid Lääne maakonnale osutatud eriliste teenete ja väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Lääne maavanem.

## Läänemaa teenetemärgi laureaadid
*2013 Ülo Kalm, Lehte Ilves, Zemfiira Tammik, Endel Vooremaa
*2014 Lembitu Tverdjanski, Tiit Salumäe
*2015 Mati Mandel, Sulev Saareväli
*2016 Koidula Sildre
*2017 Kaja Lotman, Laine Belovas, Hannes Danilov, Koit Uus, Marju Viitmaa

## Viited

## Välislingid
*Läänemaa teeneterist
Valgamaa vapimärk

**Valgamaa vapimärk** on maakonna kõrgeim autasu, mis antakse elutöö eest neile, kes oma töö ja tegevusega on kaasa aidanud maakonna arengule.

Kuni 2017. aastani andis Valgamaa kõrgeimat autasu – Valgamaa vapimärki ja Valgamaa teenetemärki – välja Valga maavanem koostöös Valgamaa Omavalitsuste Liiduga. Alates 2018. aastast jätkab maakonnas seda traditsiooni Valgamaa Omavalitsuste Liit.

## Valgamaa vapimärgi kavalerid
*2007 Peep Audova, Heino Teder
*2008 Tõnu Tamm
*2009 Ene Kornet
*2010 Johannes Metsar
*2011 Pavel Loskutov
*2012 Väino Seppa
*2013 Eevi-Eve Valliste
*2014 Maie Niit
*2015 Ants Randmaa
*2016 Tiit Vähi
*2017 Uno Heinla
*2018 Raimond Luts
*2019 Matti Mõts
*2020 Voldemar Tasa
*2021 Rein Leppik
*2022 Elmar Orav
*2023 Miia Pallase
*2024 Anne Puller
*2025 Ilmar Kõverik

## Viited

## Välislingid
*Valgamaa vapimärk
Breitspurbahn

**Breitspurbahn** () oli Hitleri-aegsel Saksamaal kavandatud 3000&nbsp;mm rööpmelaiusega laiarööpmeline raudteevõrgustik, mille kahekorruselised vagunid pidanuks toimetama reisijad Suur-Saksamaa ja naabermaade suurematesse keskustesse.

## Veerem

Kavas oli ehitada 8-teljelised, 42 meetri pikkused, 6 meetri laiused ja 7 meetri kõrgused kahekorruselised vagunid. Rongis pidanuks olema restoran, kino, bassein, juuksurisalong ja saun. Umbes 500 meetri pikkune rong pidanuks mahutama 2000–2400 reisijat ja liikuma kiirusel kuni 200 kilomeetrit tunnis.

## Kavandatud marsruudid
Varasemate plaanide kohaselt pidanuks teede lõpp-punktid olema India ja Vladivostok, 1943. aastaks piirdusid kavad Euroopa linnadega. Suur-Saksamaa tulevaste viljaaitadena peeti eriti oluliseks Ukrainat ja Volga-äärset piirkonda.
* **Ida-Lääs I:** (Pärsia/ Ida-India–Bakuu–Rostov Doni ääres–Stalino–Poltava(Odessa/ Stalingrad–Harkiv)–Kiiev–Lviv–Kraków–Katowice–Breslau–Cottbus–maailmapealinn Germania–Hannover–Bielefeld–Ruhri linnastu (–Holland–Suurbritannia/)–Aachen–Liège–Saint-Quentin–Pariis (-Brest); väljaspool seda laiendused maailmapealinn Germaniast ja Breslaust suunaga Varssavi, Minsk, Leningrad (–Soome)/ Moskva, Kaasan (–Habarovsk–Vladivostok–Kasahstan–Afganistan–Ida-India/ –Jakutsk–Alaska–Kanada–USA), Rostov Doni ääres–Moskva–Leningrad ning Hamburgist ja maailmapealinn Germaniast Königsbergi, Riiga (–Moskva)/ Vilnius (–Minsk–Kiiev)
** Algselt välja pakutud Flandria koridor: Aachen–Antwerpen–Gent–Pariis
* **Põhi-Kagu:** (Holland–) Hamburg–Wittenberge– maailmapealinn Germania; –Leipzig–Gotha–Bamberg–Nürnberg–München–Simbach am Inn–Linz–Viin–Bratislava–Budapest–Belgrad–Bukarest–Varna/ Burgas–Istanbul (–Süüria)
** Algselt välja pakutud Serbia koridor: Budapest–Belgrad–Bukarest
* **Põhja-Lõuna-paralleel:** maailmapealinn Germania-Dresden–Aussig–Praha–Jihlava–Znojmo–Viin (–Trieste–Rooma)
* **Ida-Lääs II:** (Moskva–Kiiev–Bratislava) München–Augsburg–Stuttgart (–Ruhri linnastu);–Karlsruhe (–Marseille– Hispaania/); –Metz–Reims–Pariis

## Viited

## Kirjandus
* Anton Joachimsthaler. *Die Breitspurbahn*. Herbig 1996. ISBN 3-7766-1352-1

## Välislingid
Valgamaa teenetemärk

**Valgamaa teenetemärk** on teenetemärk, millega tunnustatakse isikuid, kes on oma töö ja tegevusega panustanud Valgamaa arengusse või kes on silma paistnud märkimisväärse, maakonna jaoks olulise teo või saavutusega.

Kuni 2017. aastani andis Valgamaa kõrgeimat autasu – Valgamaa vapimärki ning Valgamaa teenetemärki – välja Valga maavanem koostöös Valgamaa Omavalitsuste Liiduga. Alates 2018. aastast jätkab maakonnas seda traditsiooni Valgamaa Omavalitsuste Liit.

## Valgamaa teenetemärgi kavalerid
*2007 Ersika Ilisson, Ülo Mere, Linda Oks, Juha Reima
*2008 Ilmar Kõverik, Endla Lõkova, Silver Sildnik, Venda Vihmann
*2009 Juhan-Ivan Mannine, Alar Arukuusk
*2010 Esti Kittus
*2011 Matti Mõts, Uno Teemägi
*2012 Vambola Sipelgas, Vello Jaska
*2013 Ants Orasson
*2014 Enno Tanilas
*2015 Pilve Kängsepp
*2016 Novella Hanson
*2017 Olav Napritson, Arno Anton
*2018 Aare Kittask, Ivar Hanvere, Karl Mõts
*2019 Aina Pääro, Jüri Makarov, Viljo Grauding
*2020 Tatjana Laadi, Kairi Ruus, Hans Heinjärv 
*2021 Kaire Ojavee, Marina Krotova, Merike Ausmees, Liia Kägu 
*2022 Jaanis Ilves, Kalev Härk, Eda Lepik, Ivo Pill 
*2023 Evald Raidma, Hilja Priuhka, Andres Olesk
*2024 Magnus Kirt, Aivar Nigol, Vents Armands Krauklis
*2025 Raul Jeets, Valdur Sepp, Siiri Põldsaar

## Viited

## Välislingid
*Valgamaa teenetemärk
Prokopi Sokolnikov

**Prokopi Nesterovitš Sokolnikov** (vene keeles Прокопий Нестерович Сокольников; 1. juuli 1865 Jakuudi oblast – 10. detsember 1917) oli esimesi jakuudi rahvusest arste ja tervishoiutegelane. 

Ta töötas 1899. aastast kuni elu lõpuni maa-arstina Sahhas Tšuraptšas. Töö kõrvalt tõlkis ta hulk anatoomia- ja meditsiinitermineid jakuudi keelde. Etnograaf ja lingvist Eduard Pekarski kasutas Sokolnikovi tõlketööd oma jakuudi keele sõnaraamatu koostamisel (avaldati ositi aastatel 1907–1930).

## Päritolu ja haridustee
Ta oli pärit Kesk-Jakuutias asuvast ulussist (praeguse nimega Tatta uluss). Ta lõpetas 1881. aastal neljaklassilise rahvakooli Tšuraptšas, seejärel õppis ta progümnaasiumis Jakutskis (5 aastat) ja vaimulikus seminaris. 1892. aastal astus ta Tomski ülikooli arstiteaduskonda. Hiljem jätkas ta meditsiiniõpinguid Moskva ülikoolis. 1898. aastal sai ta arstidiplomi.

## Tutvus Lev Tolstoiga
1899. aastal tutvus Sokolnikov Lev Tolstoiga ja viimase palvel osales ta kahe kuu jooksul saatjana *duhoboride* väljarändel Jakuutiasse. 1899. aastal avaldas Irkutski ajaleht Vostotšnoje obozrenije seitsmes ajalehenumbris Sokolnikovi reisimärkmed. Aastatel 1899–1901 oli ta Tolstoiga kirjavahetuses. 1902. aastal külastas ta Tolstoid Jasnaja Poljanas. 

## Tunnustus
*1903 – Püha Stanislavi orden, 3. järk
*1907 – Püha Anna orden, 3. järk
 
## Viited
Seize the Day

**"Seize the Day"** on mitme teose pealkiri:
***"Seize the Day"** (**"[[Püüa päeva]]"**), Saul Bellow' romaan
***"[[Seize the Day (film)|Seize the Day]]"**, romaani ekraniseering
***"[[Seize the Day (Shadows)|Seize the Day]]"**, Matt Shadowsi laul
Acta Biotheoretica

**Acta Biotheoretica** on teoreetilise bioloogia alane teadusajakiri.

See on asutatud aastal 1935, olles seega maailma esimene otseselt teoreetilist bioloogiat käsitlev ajakiri.

Ajakirja on algusest peale välja andnud Leideni Ülikooli teoreetilise bioloogia instituut.

## Vaata ka
*Journal of theoretical biology
Jakuudi oblast

**Jakuudi oblast** (vene keeles Якутская область) oli haldusüksus Venemaa keisririigis ja Vene SFNV-s.

Oblast eksisteeris aastatel 1783–1920 põlistel Jakuutia aladel. Oblasti halduskeskus oli Jakutsk.

1638. aastal moodustati Jakuudi maakond. 1731. aastal eraldusid Jakuudi maakonnast Kamtšatka ja Ohhoota krai. 1775. aastal kujundati Jakuudi maakond ümber Jakuudi provintsiks, 1783. aastal muudeti provints *Jakuudi oblastiks* Irkutski kubermangu koosseisus.

1852. aastal sai Jakuutia kubermanguõigustega iseseisva oblasti staatuse. Oblast koosnes viiest ringkonnast.

1920. aasta aprillis muudeti Jakuudi oblast Irkutski kubermangu erirajooniks, sama aasta septembris iseseisvaks Jakuudi kubermanguks.

## Haldusjaotus
Oblast koosnes maakondadest. Linnu oli oblastis viis: Jakutsk, Oljokminsk, Viljuisk, Verhojansk ja Srednekolõmsk.

## Viited
Vallatu Magasin

**Vallatu Magasin** oli ajaviite- ja huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1936–1940 Tartus 6 korda aastas. 

Ajakirja andis välja kirjastus Maret. 

Toimetus asus Tartus aadressil Ülikooli tänav 25. Ajakirja tegevtoimetaja oli Richard Puusepp.

Aastatel 1936–1937 trükiti ajakirja trükikojas Postimees ja aastatel 1938–1940 trükikojas Maret. 

Ajakirja 1940. aasta sügisel ilmunud viimase numbri kaanel oli nõukogude mereväelase pilt ja ajakirja nimeks "Nimetu". Ajakirja lugejate seas korraldati konkurss ajakirjale uue, lühikese, kõlava ning aja- ja sisukohase nime leidmiseks. Rohkem ajakirja numbreid siiski ei ilmunud.

Ajakirja 1937. aasta teise numbri esikaane illustreeris Enn Roos, tekste kirjutas Ilmar Sikemäe (kasutas pseudonüümi Endel Kuljus).
Ajakirjale kirjutas vestelugusid ja joonistas karikatuure Romulus Tiituse.

Ajakirjas ilmus sageli erootilisi fotosid. 

## Viited
3 (Szczecini trammiliin)

**3. trammiliin** on Szczecini trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Las Arkoński – Pomorzany. Liin avati 1905. aastal marsruudil Nemitzer Friedhof – Hauptbahnhof.

## Trammiliini ajaloolised marsruudid
* 1905–1906 sõitis liinil Nemitzer Friedhof – Hauptbahnhof.

* Kuni 1945. aastani liikus marsruudil Pommerensdorf – Oberwiek – Hauptbahnhof – Grüne Schanze – Paradeplatz – Moltkestraße/Pölitzerstraße – Warsowerstraße – Nemitzerstraße – Nemitzer Friedhof – Eckerbergerstraße – Eckerberger Wald. 

* 1945–1961 sõitis liinil Las Arkoński – Smolańska.

* Kuni 1995. aastani liikus marsruudil Las Arkoński – Pomorzany.

* 1995–1996 sõitis liinil Zajezdnia Niemierzyn – Pomorzany.

* 1996 kuni tänaseni sõidab liin nr. 3 marsruudil Las Arkoński – Arkońska – Niemierzyńska – Krasińskiego – Wyzwolenia – Niepodległości – Dworcowa – Nowa – Kolumba – Chmielewskiego – Smolańska – Pomorzany.

## Marsruut

## Peatused

## Vaata ka
* Trammiliiklus Szczecinis
* Szczecini ühistranspordiliinid
* Szczecin

## Viited


## Kirjandus
* Kajetan Szmuciński ''Tramwaje w Szczecinie we trzynastu księgach prozą'' (beerware)
* 
* 

## Välislingid

* Szczecini trammipargi koduleht
* Pildigalerii
Aleksandr Šeps

**Aleksandr Šeps** (vene keeles Александр Олегович Шепс; sündinud 26. novembril 1986 Kuibõševis) on Venemaa selgeltnägija.

Ülevenemaalise tuntuse tõi talle 2013. aastal osalemine TNT populaarses telesaates "Selgeltnägijate tuleproov", kus ta võitis 14. hooaja võistluse. Tõsist konkurentsi pakkus talle teiseks tulnud Eesti päritolu selgeltnägija Marilyn Kerro.

## Haridus ja töökäik
Šeps õppis Samara Riikliku Kultuuri- ja Kunstiakadeemia teatrikunstiteaduskonnas näitekunsti erialal. Akadeemia jäi tal lõpetamata. Ta on töötanud kodulinnas õhtujuhina, pidude korraldajana, modellina, teatrinäitlejana, Samara televisioonis tõsielusarjade saatejuhina ja Samara ööklubides diskorina (kasutas pseudonüümi DJ Alex Energy). Ta on tegutsenud ettevõtjana – olnud meelelahutusvaldkonnas mitme väikefirma juht.

Ta on tegelenud professionaalsel tasemel fotograafiaga. Üheksa aastaga valminud ulmeromaan "Izbrannõje nebom" ("Избранные небом", 'Taeva poolt väljavalitud') avaldati 2014. aastal.

## Isiklikku
Šeps elab Moskvas. Tal on olnud suhe Marilyn Kerroga.

## Raamatud
*2014 – "Избранные небом". ИГ "Весь", 290 lk, tiraaž 20 000,  ISBN 978-5957327271 (ulmeromaan)
*2016 – "Медиум. В поисках жизни". ИГ "Весь", 230 lk, ISBN 978-5957330394 (memuaarid)

#### Tõlked eesti keelde
*2017 – "Meedium. Otsides elu mõtet". Tõlkinud Tiina Lebane. Rahva Raamatu Kirjastus, 226 lk, ISBN 978-9949996667

## Viited

## Välislingid
*Aleksandr Šeps saidil 24smi.org
*Александр Шепс — биография и история жизни мага. grimuar.ru
Uesugi Kenshin

**Uesugi Kenshin** (上杉 謙信, 18. veebruar 1530 – 19. aprill 1578), sünninimega **Nagao Kagetora**, oli Sengoku ajastul Echingo provintsi valitsenud jaapani daimjo. Teda peetakse üheks Sengoku ajastu mõjuvõimsamaks daimjoks.

Kenshin oli üks oma ajastu tähelepanuväärsemaid väejuhte, omades suuri sõjandusteadmisi ja -kogemusi. Tähelepanuväärsed on ka tema pikaajaline rivaliteet Takeda Shingeniga, ta edukad sõjakäigud *[[Kantō Kanrei]]na* (*[[kanrei]]* oli kõrge feodaalametnik, sisuliselt valitseva šoguni asetäitja) korra taastamiseks Kantō regioonis, ja tema sügav usk jaapani sõjajumal Bishamontenisse. Kenshini märkimisväärsete sõjaliste saavutuste ja teadmiste tõttu pidasid paljud teda ennast Bishamonteni avataaraks, kutsudes seetõttu Kenshinit sõjajumalaks.

## Nimi
Kenshini sünninimi oli **Nagao Kagetora** (長尾景虎).. *[[Kantō Kanrei]]* tiitli vastuvõtmiseks muutis ta oma nime Uesugi klanni kaudu päritud **Uesugi Masatoraks** (上杉政虎). Hiljem muutis ta oma nime ümber **Uesugi Terutoraks** (上杉輝虎), et austada 13. šogunit Ashikaga Yoshiterut, ja viimaks **Uesugi Kenshiniks** (上杉謙信) pärast saamist zen-budistiks, kogudes kuulsust oma pühendumusega sõjajumal Bishamontenile.

Kenshinit nimetati ka tihti ta sõjandusalaste oskuste tõttu "Echigo draakoniks". Tema rivaali Takeda Shingenit kutsuti "Kai tiigriks". Hiina mütoloogia (nii Kenshin kui Shingen olid huvitatud Hiina kultuurist, eriti Sunzi teostest) kujutatakse tiigrit ja draakonit mõnikord igaveste vaenlastena, kes pidevalt omavahel võitlevad, kuid kellest kumbki ei suuda teise üle otsustavat võitu saavutada. Kenshin ja Shingen pidasid samuti neli otsustava tulemuseta lahingut Kawanakajimas.

## Elulugu
Ta sündis 1530. aastal Kirde-Jaapanis Echigo provintsis (tänapäeva Niigata prefektuur) Nagao Tamekage, kõrge Muromachi šogunaadi teenistuses oleva ametniku kolmanda või neljanda pojana.

## Vaata ka
* Naoe Kanetsugu
* Aya-Gozen

## Märkused
 Nagao klann põlvnes Uesugi klannist.

## Viited

### Allikad
* Trevor Nevitt Dupuy; Curt Johnson; David L. Bongard (1992). „Harper Encyclopedia of Military Biography”. HarperCollins. ISBN 978-0-06270-015-5.
* Stephen Turnbull (2012). „Samurai Commanders (1): 940–1576”. Bloomsbury Publishing. ISBN 9781782000426
* Stephen Turnbull (1987). „Battles of the Samurai. Arms and Armour Press”. 0853688265.
* Ryōtarō Shiba. (2013) „Clouds above the Hill: A Historical Novel of the Russo-Japanese War”. Routledge. ISBN 9781135083809
* George Sansom (1961). A History of Japan, 1334–1615. Stanford University Press. ISBN 0804705259.
* Gyūichi Ōta (2011). The Chronicle of Lord Nobunaga. BRILL. ISBN 9789004201620.
* Thomas F. Cleary (2008). Training the Samurai Mind: A Bushido Sourcebook. Shambhala Publications. ISBN 9781590305720.

## Välislingid

* Uesugi Kenshin. The Samurai Archives
* Uesugi Kenshin. Encyclopædia Britannica
Viljandimaa vapimärk

**Viljandimaa vapimärk** on Viljandi maakonna teenetemärk.

Viljandimaa vapimärgiga autasustatakse isikuid Viljandi maakonnale osutatud eriliste teenete või väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Viljandi maavanem.

## Viljandimaa vapimärgi kavalerid
*2003 Enno Piir
*2004 Kalev Raave
*2005 Nikolai Baturin
*2006 Vello Salum
*2007 Kalle Tamra
*2008 Lille-Astra Arraste
*2009 Anu Raud
*2010 Urve Bergman
*2011 Meinhard Kirm
*2012 Heiki Raudla
*2013 Andres Veide
*2014 Viktor Brin
*2015 Toivo Univer
*2016 Malle Praks
*2017 Tiit Aru – pühendunud kergejõustiku treener ja entusiastlik spordirajatiste looja ja edendaja
*2018 Tarmo Riisk – pikaaegne avaliku võimu teostaja ja Kõo vallavanem
*2019 Arvo Veidenberg – elupõline põllumajanduse arendaja
*2020 Aate-Heli Õun – sisearhitekt-kujunduskunstnik, Johann Köleri fondi juht ja iga-aastaste Köleri päevade korraldaja
*2021 Luule Komissarov – Ugala teatri näitleja
*2022 Ilmar Kütt – Viljandimaa Spordiliidu juht, pikaaegne maakonna spordielu kujundaja 
*2023 Tarmo Loodus – teenekas koolijuht, omavalitsus- ja riigitegelane 
*2024 Helir-Valdor Seeder – omavalitsus- ja riigitegelane
*2025 Arnold Pastak – pikaajaline kutsehariduse edendaja, koolijuht ja omavalitsustegelane

## Viited

## Välislingid
*Viljandimaa vapimärk
Miyamoto Musashi

**Miyamoto Musashi** (宮本 武蔵, u 1584 – 13. juuni 1645), tuntud ka kui **Shinmen Takezō**, **Miyamoto Bennosuke** ja **Niten Dōraku**, oli legendaarne Jaapani mõõgavõitleja ja *[[rōnin]]*. 

Musashi võitis kordagi kaotamata kokku 60 kahevõitlust, püstitades sellega ületamatuks jäänud rekordi. Lähimale jõudis 33 võiduga Muromachi ajastu mõõgavõitleja Itō Ittōsai. 

Ta pani aluse niten ichi-ryūks (二天一流) kutsutavale mõõgavõitlustehnikale, milles võitleja kasutab korraga kahte (s.t pikka ja lühikest) mõõka. Oma elu lõpuaastatel kirjutas ta võitluskunstide taktikast ja filosoofiast rääkiva raamatu "Go Rin no Sho" (五輪の書; Viie ratta raamat), mis on populaarne tänapäevalgi.

## Elukäik
Musashi noorpõlve kohta on teada võrdlemisi vähe. Ta ise väidab "Go Rin no Shos", et sündis Harima provintsis (tuntud ka kui Banshū). Tema õpilaste poolt koostatud "Niten Ki" (varaseim Musashi biograafia) toetab samuti Musashi enda väidet, märkides: "(Ta) sündis 12. Tenshōl (1584), ahviaastal, Banshūs".

"Go Rin no Sho" järgi oli Musashi täisnimi ja tiitel **Shinmen Musashi-no-Kami Fujiwara no Harunobu** (新免武蔵守藤原玄信). 

Musashi isa oli mõõgavõitleja, ken- ja jittejutsu võitlusstiilide meister, Shindem Munisai. Musashi alustas mõõgavõitluse ja samuraitraditsioonide õppimist isa käe all juba lapsepõlves. Musashi vanaisa Hirata Shōgen oli Mimasaka provintsi Yoshino piirkonna valitseja Shinmen Iga no Kami vasall.

## Õpetused

Musashi loos kahte mõõka kasutava *[[kenjutsu]]*-tehnika, mida nimetatakse niten Ichi-ryūks (二天一流). Musashi ise kutsus tehnikat *niten ichiks* (二天一, "kaks taevast ühena") või *nitō ichiks* (二刀一, "kaks mõõka ühena"). Tehnika seisneb selles, et võitleja kasutab korraga kahte mõõka, millest üks on pikk ja teine lühike (tavaliselt katana ja wakizashi).

Mõnede ajaloolaste arvates oli tehnika inspireeritud jaapani taiko trummide mängimiseks kasutatavast tehnikast. Teiste arvates jäljendas Musashi oma isa võitlustehnikat, mis kasutas korraga katanat ja jittet.

## Teosed
* *Hyodokyo*
* *Hyoho Sanjugo Kajo* (*Kolmkümmend viis juhist strateegia osas*)
* *Hyoho Shijuni Kajo* (*Nelikümmend kaks juhist strateegia osas*)
* *[[Dokkōdō]]*
* *[[Go Rin No Sho]]* (*Viie ratta raamat*)

## Vaata ka
* Yagyū Munenori
* Gosho Motoharu
* Sõjafilosoofia
* *[[33 sõjastrateegiat]]*
* *[[Sõja seadused]]*
* *[[Sõjast]]*
* *[[De re militari]]*
* *[[Arthashastra]]*
* *[[Go Rin No Sho]]*

## Viited

## Välislingid

* Miyamoto Musashi The Samurai Archives. (inglise keeles)
* Miyamoto Musashi The History of Fighting. (inglise keeles)
Jakuudi kubermang

**Jakuudi kubermang** (vene keeles Якутская губерния) oli lühikest aega Vene SFNV koosseisus eksisteerinud haldusüksus.

Kubermang eksisteeris aastatel **1920–1922** põlistel Jakuutia aladel. Kubermangu halduskeskus oli Jakutsk. 

1920. aasta aprillis muudeti Jakuudi oblast Irkutski kubermangu erirajooniks, sama aasta septembris iseseisvaks **Jakuudi kubermanguks**. 1922. aastal moodustati Jakuudi kubermangu territooriumil Jakuudi ANSV.
Harjumaa teenetemärk

**Harjumaa teenetemärk** on Harju maakonna teenetemärk.

Harjumaa teenetemärgiga autasustatakse isikuid Harju maakonnale osutatud teenete ja saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Harju maavanem.

## Harjumaa teenetemärgi laureaadid
*1996 Toivo Veenre, Julius Põldmäe
*1997 Heino-Raimund Ridbeck
*1998 Sven-Allan Sagris
*1999 Juta Siirak, Eduard Alba, Peeter Sepp
*2000 Olaf-Gunnar Schmeidt, Taavi Esko, Helve Roosaar, Heino Kärblane
*2001 Jaan Viira
*2002 Ants Käsper
*2003 Johannes Valk, Tanel Lään, Žanna Botvinkina, Kalju Tiik
*2004 Are Kaurit, Harry Illak
*2005 Silja Konsa, Taimi Saarma
*2006 Marti Magnus, Arvo Sirel, Andres Mäll, Ants Talioja, Lembit Kirsme, Sigrid Petoffer, Sirje Tikerpäe, Leemet Vaikmaa, Andres Kaskla
*2007 Ants Pak, Johannes Tõrs, Kaido Saarniit, Terje Salo, Georgi Bõstrov, Enn Karu, Toomas Välimäe
*2008 Maie Salum, Endel Palla, Raivo Küüt, Viktor Juhanson, Toomas Sepp, Mati Tartu, Arvo Pärniste, Jaan Mölder, Vambo Kaal, Heino Alaniit
*2009 Ilma Adamson, Enn Kasemaa, Mati Kaal, Orm Valtson
*2010 Ahto Nurk, Märt Vähi, Heiti Hääl, Vello Jõgisoo
*2011 Jaano Rässa, Riine Kallas, Allan Kiil
*2012 Ülle Raud, Toomas Tõnise, Elmar Vaher, Andres Allikmäe
*2013 Ruth Jürisalu, Kaido Kaare, Enn Kunila, Ott Kask
*2014 Margus Kastein, Heinar Jahu, Anneli Kana, Ain Kaljurand
*2015 Terje Lillo, Marianne Rande, Bo Roger Vilhelm Henriksson
*2016 Karl Andreas Storaasli-Vonramm, Priit Laos, Riin Kivinurm, Kristian Jaani, Üllar Suvemaa
*2017 Rait Killandi, Mait Kornet, Värner Lootsmann, Lembit Pallas, Ülle Rajasalu
*2018 Aule Kikas, Demis Voss, Andres Laisk, Kaupo Rätsepp, Linda Pihu, Margus Viigimaa, Rein Suppi
*2019 Marti Hääl, Timo Suslov, Heli Karu, Andres Harjo, Ott Kasuri, Kristel-Liis Kaunismaa, Arno Sillat
*2020 Jan Trei, Ülle Tamm, Heino Reesel, Marju Randlepp
*2021 Rutt Enok, Sulev Lääne, Maie Itse, Kersti Kaldmäe, Karin Kask, Raul Adlas, Tiit Maran, Joel Jesse
*2022 Eero Kinnunen, Jüri Muru, Arkadi Popov, Marko Rüü, Ossi Savolainen, Heli Sepp, Ester Tuiksoo
*2023 Agne Kurrikoff-Hermann, Hannes Ojangu, Juta Ross
*2024 Helle Lootsmann, Ülo Laanemets, Aarne Saluveer
*2025 Jaak Juske, Heli Jürgenson, Vladimir Arhipov

## Viited

## Välislingid
*Harjumaa teenetemärk
Jakuudi-Sahha NSV

**Jakuudi-Sahha Nõukogude Sotsialistlik Vabariik**, lühinimi **Jakuudi-Sahha NSV**, (vene keeles Якутская-Саха Советская Социалистическая Республика) oli lühikest aega Vene NFSV koosseisus eksisteerinud vabariik.

Vabariik moodustati Jakuudi ANSV-st ja eksisteeris aastatel **1990–1991** (1990. aasta septembrist 1991. detsembrini). Vabariigi pealinn oli Jakutsk. 

12. juunil 1990 võttis Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress vastu deklaratsiooni vabariigi riiklikust suveräänsusest, millega Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress deklareeris Vene NFSV territooriumil oma seaduste ülimuslikkust Nõukogude Liidu seaduste ees ning autonoomsete vabariikide õiguste laiendamise vajadust. Ajavahemikus augustist oktoobrini kuulutasid enamik Venemaa autonoomseid vabariike endid nõukogude sotsialistlikeks vabariikideks Vene NFSV koosseisus, teiste seas ka Jakuutia, kus 27. septembril 1990 võttis Jakuudi ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Jakuutia riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Jakuudi-Sahha Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks Vene NFSV koosseisus (vabariigi nime muutuse kinnitas 24. mail 1991 Vene NFSV rahvasaadikute kongress).

1990. aasta detsembris asus Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu esimehe ametikohale Kliment Ivanov. Ta jäi Sahha valitsusjuhiks kuni 1992. aasta veebruani.

26. veebruaril 1991 kirjutas ülemnõukogu esimees Mihhail Nikolajev alla seadusele Jakuudi-Sahha NSV riiklikust staatusest, mis jäi kehtima kuni Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseaduse vastuvõtmiseni 1992. aasta aprillis.  

1991. aasta juunis seati sisse Vene NFSV presidendi ametikoht. Enne aasta lõppu viidi presidendivalimised läbi veel 7 vabariigis, sealhulgas 20. detsembril Jakuutias. Valimised võitis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu esimees Mihhail Nikolajev,  Asepresidendiks valiti Vjatšeslav Štõrov.

27. detsembril 1991 võttis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu vastu määruse vabariigi ümbernimetamiseks Sahha (Jakuutia) Vabariigiks. Vastava paranduse Venemaa Föderatsiooni konstitutsiooni viis sisse VF rahvasaadikute kongress 21. aprillil 1992.

Jakuudi-Sahha NSV lühikeseks jäänud eksistentsi ajal sündinutest hiljem laiema tuntuse saanud jakuute on mitmekordne maailmameister kabes Matrena Nogovitsõna.

## Viited
Ida-Viru maakonna teenetemärk

**Ida-Viru maakonna teenetemärk** on Ida-Viru maakonna teenetemärk.

Ida-Viru maakonna teenetemärgiga autasustatakse isikuid Ida-Viru maakonnale osutatud eriliste teenete või väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustas ja autasu andis kätte kuni 2017. aastani Ida-Viru maavanem, alates 2018. aastast annab teenetemärki välja Ida-Virumaa Omavalitsuste Liit.

## Ida-Viru maakonna teenetemärgi laureaadid
*2001: Ain Kiviorg, Märt Marits, Eerik-Juhan Truuväli, Aleksandr Bokk, Veljo Kingsep, Aavo Keerme, Paul Muttanen, Riho Breivel, Kadri Põldma, Vello Kusmin, Valeri Kiviselg, Juhan Voist
*2002: Margarita Ostroumova, Tiit Vähi, Stanislav Sorokin, Valdek Murd, Anatoli Paal (postuumselt), Toomas Ilves, Roland Peets, Toivo Sander, Herman Piirsalu, Lauri Pastak
*2003: Tõnis Seesmaa, Anatoli Demenko, Ivar Rooks, Jaan-Mati Punning
*2004: Rein Aidma, Maie Metsalu, Rein Annik, Ants Liimets, Vello Lilium, Vladimir Prudnikov, Avo Randlo, Mati Pokkinen
*2005: Mati Jostov, Anatoli Polupan, Tiit Kuusmik, Enno Vinni, Enn Loko, Vallo Reimaa, Ahto Võhma
*2006: Gösta Lars-Erik Nyström, Peeter Kaldur, Priit-Andres Pärtna, Bruno Uustal, Aleksander Žegulov, Arno Kodu, Aleksandr Saltõkov, Aadu Kukk, Sulev Reelo
*2007: Tõnis Kaasik, Enn Käiss, Urve Takjas, Hans Mõttus, Urve Kilk, Toomas Tamm, Kalmer Sokman, Katri Raik, Lembit Tõnis, Ago Gaškov, Ago Silde
*2008: Arno Rossman, Väino Viilup, Viktor Andrejev, Kalev Prillop, Tarmo Kollo, Tauno Suurkivi, Urve Erikson
*2009: Etti Kagarov
*2010: Avo Kiir, Tiina Kasema
*2012: Galina Moldon
*2013: Priit Sternhof, Ants Üleoja, Aleksandr Dusman, Andrus Simson
*2014: Piiskop Laatsarus
*2017: Jaak Eelmets, Ants Kutti, Aivar Saarela, Veikko Luhalaid, Erika Kõllo, Einar Aun, Raivo Reinbärk, Irina Golikova, Artur Põld, Vallo Koppel, Margus Ets, Peeter Pau, Raivo Murd, Krista Pedak, Tauno Võhmar, Kadri Jalonen, Ailar Holzmann, Aleksei Fjodorov, Sergei Stepanov, Oiva Veikko Kalervo Pohjaranda, Joseph L. Shmidt, Andrei Katkov, Anne Uttendorf
*2018: Kalev Naur, Agur Tehver, Kalle Jänes
*2019: Aadu Pekk, Evgeny Malov, Virve Linder, Aare Niglas
*2021: Teet Kuusmik, Marje Muusikus
*2022: Mehis Luus, Noorus SPA Hotel (Temak Estate OÜ), Indrek Püvi
*2023: Ahto Paavo, Tarmo Anton, Pekka Linnainen, Kaisa Pukk, Tarvo Kruup
*2024: Lauri Jalonen, Andreas Kliimant, Matti Lilliallik, Eve East
*2025: Aleksander Toots

## Viited

## Välislingid
*Ida-Virumaa teenetemärk