open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mizengo Pinda

**Mizengo Kayanza Peter Pinda** (sündinud 12. augustil 1948) on Tansaania poliitik, kes oli 9. veebruarist 2008 20. novembrini 2015 Tansaania peaminister.

Mizengo Pinda on pärit Rukwa piirkonnast. Ta lõpetas 1974. aastal Dar es Salaami ülikooli juristina.

Ta on töötanud presidendi kantseleis 1982–1992 ja valitsuse kantseleis 1996–2000. 2000 valiti ta parlamenti ning ta sai kohalike omavalitsuste ja regionaalministeeriumi aseminister. 4. jaanuaril 2006 sai temast kohalike omavalitsuste ja regionaalminister. Aastal 2000 valiti ta parlamenti. Ta kuulub valitsevasse Revolutsiooniparteisse (*Chama Cha Mapinduzi*).

8. veebruaril 2008 nimetas Tansaania president Jakaya Kikwete Pinda peaministrikandidaadiks pärast seda, kui eelmine peaminister Edward Lowassa oli korruptsioonisüüdistuste tõttu tagasi astunud. Samal päeval kinnitas parlament ta peaaegu ühehäälselt peaministriks: ta sai 279 poolt-, 2 vastu- ja 1 kehtetu hääle. Ta vannutati peaministriks Dodomas järgmisel päeval, 9. veebruaril. 12. veebruaril nimetas Pinda ametisse uue valitsuse, mis oli eelmisest väiksem: selles oli 29 ministri asemel 26 ministrit ja 31 aseministri asemel 21 aseministrit.

Rahvusvaheliselt on muret tuntud Tansaanias valitseva suure korruptsiooni pärast. Seetõttu avaldas Pinda 14. jaanuaril 2010 oma majandushuvide aruande. Selle järgi omab ta 3 väikest maja ja mitte ühtki osakut mitte üheski ettevõttes. Tema pangakontol olevat vähem kui 20 000 dollarit ning tema ainus auto olevat see, mis anti kasutada talle kui parlamendiliikmele.

## Välislingid
Artūrs Irbe

**Artūrs Irbe** (sündinud 2. veebruaril 1967 Riias) on läti jäähokitreener ja endine jäähokimängija, väravavaht.

1991. aastal emigreerus ta Põhja-Ameerikasse, kus mängis NHL-is. 2004. aastal naasis ta Euroopasse ja mängis kuni 2007. aastani.

2006. aasta Torino olümpiamängudel oli ta Läti lipukandja.
TV14

**TV14** oli Eesti telekanal, mis kasvas välja telekanalist Kalev Sport ning kandis lühikest aega ka nime TV4. 

Kanali kontseptsiooni järgi oli tegemist kodaniku-, tervise-, hariduse-, sporditelevisiooniga. Telekanal oli eetris ööpäev läbi ning omasaadete kõrval näidati ka filme ja välismaalt sisse ostetud telesaateid. Viimastel tegutsemiskuudel edastas TV14 peamiselt Tallinna TV pilti.

## Kanali sulgemine

TV14 lõpetas programmi edastamise 1. juulil 2011.

TV14 juht Toomas Lepp põhjendas, et lõpetamises on süüdi Starman, kuna Starman lõpetas 8. juunil ühepoolselt TV14 signaali edastamise.

## Välislingid
* Starmani meediablogi
Urmas Muld

**Urmas Muld** (sündinud 14. aprillil 1954) oli Kaitseliidu Lääne maleva pealik 1999–2000 ning täitis Kaitseliidu staabiülemana Kaitseliidu ülema kohuseid Benno Leesiku surmast kuni Raivo Lumiste määramiseni Kaitseliidu ülemaks.

5. veebruaril 2009 sai kolonelleitnandiks.

## Tunnustus
*2007 Kotkaristi III klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* Andrus Karnau. Risti maleva pealikust sai staabiülem. Lääne Elu, 2. august 2001
* Sõjaväeliste auastmete andmine. Riigi Teataja, 5. veebruar 2009
Benno Leesik

**Benno Leesik** (17. jaanuar 1960 Haapsalu – 25. märts 2006) oli Kaitseliidu ülem.

Benno Leesik töötas aastatel 1982–1998 Eesti NSV Haapsalu rajooni RSN TK Siseasjade osakonnas, hiljem Eesti Politsei Lääne Politseiprefektuuris, kus alustas tööd korrapidaja abina ja lõpetas politseiprefektuuri ülemkomissarina.

Benno Leesik astus Kaitseliitu 1991. aastal ning teenis vabatahtlikuna Kaitseliidu Lääne maleva rühmapealiku, malevkonnapealiku ja mereüksuste pealiku ametikohal.

1998. aastal astus Leesik Eesti kaitseväe tegevteenistusse Kaitseliidu peastaabi ülema kohusetäitjana. 1999. aastal sai ta Kaitseliidu ülemaks.

2002. aastal ülendati ta majoriks.
## Viited

## Välislingid
* Elulugu Kaitseliidu lehel
* "Kaitseliidu ülemaks sai Benno Leesik" - Õhtuleht, 09.06.1999
* "Suri Kaitseliidu ülem Benno Leesik" - Postimees, 25.03.2006
SuperSeaCat (laev)

**SuperSeaCat** on ühekereliste kiirlaevade seeria.

Silja Line alustas liiklust Tallinna-Helsingi liinil laevaga **[[Superseacat Four]]** aprillis 2000. Hiljem lisandus liinile **[[Superseacat Three]]**. Sellel liinil sõitis ka **[[Superseacat One]]**. Peale nende kolme oli ka laev **[[Superseacat Two]]**.

Kui Tallink ostis suvel 2006 Silja Line'i, jäid need laevad tehingust välja ning liiklus jätkus eraldi firma SuperSeaCat nime ja kaubamärgi all kuni oktoobrini 2008.

Need ühekerelised parvlaevad olid ehitatud Itaalias Fincantieri laevatehases aastail 1997 (Superseacat One) ja 1999.

## Vaata ka
*SuperSeaCat (ettevõte)

## Välislingid
* Tehaseandmed seeria Superseacat kohta
Keelekõrv

**"Keelekõrv"** oli Eesti Raadio eesti keelt käsitlev raadiosaade. 

Esimene saade oli eetris 5. jaanuaril 1994 ja viimane 5. jaanuaril 2011. 2010. aasta alguseni oli saade eetris Vikerraadios, sestpeale Klassikaraadios.

Saadet tehti eesmärgiga anda kuulajale nõu paremaks ja ilusamaks keelekasutuseks ning mõtestada keelemeeste soovitusi.

Saate toimetajad olid Mari Tarand (1994–2005) ja Maris Johannes (2005–2011). 

## Viited

## Välislingid
* "Keelekõrv" Klassikaraadio kodulehel (arhiivikoopia Internet Archive'is seisuga 19.05.2012)
* "Keelekõrv" ERRi arhiivis (saated 1993-2011, suurte puudujääkidega)
Heino Kaljuste

**Heino Kaljuste** (18. november 1925 Narva – 28. juuli 1989 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog.

Heino Kaljuste õppis Kohtla-Järve 1. Keskkoolis ja oli seal ka algklasside muusikaõpetaja. Aastatel 1946–1949 oli ta kaevanduse Käva-2 segakoori abidirigent. 

Ta õppis aastatel 1950–1951 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise erialal Jüri Variste klassi. Ta laulis aastatel 1949–1955 Eesti Raadio segakooris ning oli 1955–1959 selle abidirigent.

Heino Kaljuste oli vaheaegadega aastatel 1955–1986 Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise ja metoodika õppejõud ning professor. Ta asutas 1950. aastal Tallinna Pioneeride ja Koolinoorte Palee lastekoori (hiljem tütarlastekoor Ellerhein) ja oli selle dirigent kuni surmani. Ta juhatas Vabariiklikku Koorijuhtide Segakoori (1958–1968), Tallinna Kammerkoori (1964–1966), Ellerheina kammerkoori (1966–1973) ning oli 1960–1985 kõigil üldlaulupidudel ja noorte laulupidudel ühendkooride üldjuht.

Koos tantsupedagoog Alfred Raadikuga pakkus ta välja idee korraldada noorte laulu- ja tantsupidu üldpidudest eraldi. Esimene noorte pidu toimus 1962. aasta suvel.

Heino Kaljuste propageeris ja rakendas noodilugemismeetodit JO-LE-MI (relatiivne noodisüsteem). Ta on koostanud laulmisõpikuid ja laste koorilaulukogumikke, kirjutanud sega- ja lastekoorilaule, rahvalauluseadeid ning lastelaule.

Alates 2002. aastast antakse välja Heino Kaljuste nimelist muusikastipendiumi.

Kaljuste 100. sünniaastapäeva puhul avati 2025. aastal Tallinna lauluväljakul tema mälestuspink.

## Isiklikku
Heino Kaljuste poeg on dirigent Tõnu Kaljuste.

## Vaata ka
*Heino Kaljuste nimeline stipendium

## Viited

## Välislingid
* "Mitte ainult koolmeister" – ERR Digihoidla (1995)
* ERR arhiiv Rahvakunstnikud: Heino Kaljuste
* Heino Kaljuste | Tütarlastekoor Ellerhein
Triin Koch

**Triin Koch** (sündinud 13. mail 1975 Võrus) on eesti koorijuht. 

Ta lõpetas Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli dirigeerimise erialal 1997. aastal (Vaike Uibopuu klass). Aastatel 1997–2001 õppis ta kooridirigeerimise erialal Eesti Muusikaakadeemias professor Kuno Arengu käe all. Lõputöö Vivaldi "Gloria" kandis ta ette Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskooriga.

Eesti Muusikaakadeemias koorijuhtimise magistriõppe lõputööna 2004. aastal juhatas Triin Koch Pergolesi "Stabat Materit". Teost esitasid Tartu Ülikooli Akadeemiline Naiskoor, orkester ja solistid.

Praegu juhatab Triin Koch lisaks Tartu Ülikooli Akadeemilisele Naiskoorile ka Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori Tallinna vilistlaskoori ja Tartu Ülikooli Kammerkoori. 

Nii 2007. aasta suve X noorte laulupeol kui ka 2009. aasta üldlaulupeol oli Triin Koch naiskooride dirigent. 2011. aastal toimunud XI noorte laulu- ja tantsupeol "Maa ja ilm" oli ta neidudekooride ja 2014. aastal toimunudXXVI üldlaulupeol naiskooride liigijuht. 2019. aasta XXVII üldlaulupeol "Minu arm" oli ta segakooride liigijuht ning juhatas valikühendkoori laulu "Me oleme põhjamaa lapsed" (Aav / Haava) ja segakoori laulu "Isamaale" (Tamberg / Liiv). 2023. aasta XIII noorte laulupeol "Püha on maa" juhatas ta ühendkoori laulu "Elu on voolamine" (Valkonen / Seppel-Ehin). 2025. aasta XXVIII laulupeol "Iseoma" oli Koch segakooride liigijuht, juhatas avakontserdil valksegakoori laulu "Noore veljo, veeritäge" (Saar, setu rahvalaul), suurkontserdil segakoori laulu "Meelespea" (Tormis) ja ühendkoori laulu "Tuljak" (Härma / Karlson). 

## Tunnustus
* 2003 Eesti Kooriühingu aasta noor dirigent
* 2007 dirigendi eripreemia (TÜ kammerkoori dirigendina) koorikonkursil "Tallinn 2007"
* 2008 aasta dirigent
* 2008 Tartu Ülikooli aumärk
* 2011 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (silmapaistvate saavutuste eest dirigendi ja koorimuusika arendajana)
* 2013 Tartu Kultuurikandja auhind (aasta rahvakultuurikandja)
* 2015 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Eesti koorimuusika silmapaistva edendamise eest) 
* 2015 stipendium "Ela ja sära" 
* 2016 Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium 
* 2019 aasta dirigent 
* 2019 Tartu Kultuurikandja auhind (aasta rahvakultuurikandja)
* 2020 Vaike Uibopuu sihtkapitali stipendium 
* 2024 Tartu medal
* 2025 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2025 Tartu Ülikooli Tänutäht

## Viited
Martin Saar

**Martin Saar** (sündinud 30. aprillil 1980 Tallinnas) on eesti kunstnik.

Martin Saar on õppinud joonistamist Tallinna Kunstikoolis ja graafilist disaini Eesti Kunstiakadeemias aastatel 1998–2002. Magistriõppes oli ta New York Academy of Artis aastatel 2013–2015 ja sai magistrikraadi. 2019. aastal õppis ta filmirežiid New York Film Academys. 

Martin Saar kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Maalikunstnike Liitu.

## Isiklikku

Martin on suhtes näitleja Ingrid Margusega.

## Välislingid
* Koduleht
* "Seiklejahingega Martin Saar käed rüpes ei passi" Arter/Postimees, 6. mai 2006
* "Martin Saar valiti New Yorgi 400 kõige mõjukama inimese sekka" Eesti Ekspress, 10. november 2009
Jüri Variste

**Jüri Variste** (1935. aastani **Georg Vahrberg (Wahrberg)**; (10. oktoober 1907 Kõrveküla, Vohnja vald – 4. märts 1989 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog.

Georg Wahrberg lõpetas 1926. aastal Tapa Alevi Tehnikagümnaasiumi. Gümnaasiumi lõpetamise järel astus ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda ning samal ajal õppis ka Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja laulis Tartu Ülikooli Meeskooris. 1932. aastal lõpetas Jüri Variste inglise filoloogina Tartu Ülikooli ja täiendas end sel alal Suurbritannias.

Jüri Variste töötas aastatel 1932–1941 inglise keele õpetajana Tallinna üldhariduskoolides, sh Tallinna Reaalkoolis. 1941. aastal lõpetas ta koolimuusika erialal Tallinna Konservatooriumi (Gustav Ernesaksa klass), hiljem töötas samas õppejõuna (aastast 1962 professor, 1946–1972 kateedrijuhataja). Variste õpilased on Lembit Verlin, Heino Kaljuste, Tõnu Kaljuste, Arvo Ratassepp, Ants Sööt jt. 

Aastatel 1944–1947 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia meeskoori dirigent, asutas 1945. aastal Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori ning oli kuni 1968. aastani selle peadirigent.  

Aastatel 1950–1987 võttis ta üldjuhina osa kõigist laulupidudest ja enamikust koolinoorte laulupidudest. 

Ta on koostanud koorilaulukogumikke.

Maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1947 – Eesti NSV teeneline kunstnik
*1956 – Eesti NSV rahvakunstnik
* Isamaasõja II järgu orden, Tööpunalipu orden ja orden "Austuse märk" 
*2023 – Mälestuspink Tapa vallaraamatukogu ees

## Isiklikku
1935. aastal eestistas ta oma nime Varisteks.

## Viited
Toompea malevkond

**Toompea malevkond** on Kaitseliidu Tallinna maleva eksterritoriaalne malevkond. 

Toompea malevkonna pealik on leitnant Mihkel Tikk, malevkonnas oli 2018. aasta lõpu seisuga umbes 500 liiget, mis on enam kui varasemal hiilgeajal 1927. aastal, kui liikmeid oli 313.

Toompea malevkond: Facebookis 

## Ajalugu
Toompea malevkonna moodustamisele asuti kohe pärast 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatset. Riigiasutuste julgeoleku tagamise vajadusest tekkisid riigiametnikest koosnevad rühmad, kes võtsid oma ülesandeks relvastatud valvekordade korraldamise riigiasutustes, eriti aga Toompea lossis. Esimene kaheksaliikmeline relvastatud valverühm asus Toompea lossis valvekorda 4. ja 5. detsembril 1924. Veidi hiljem moodustati neist valverühmadest tolleaegse riigisekretäri Karl Terrase ja kohtuministeeriumi nõuniku Otto Tiefi algatusel Toompea malevkonna riviüksused.

Tallinna maleva pealik kolonel Oskar Raudvere määras oma käskkirjaga nr 1 25. märtsist 1925 malevkonna vastutusala nii: "Toompea malevkond asub Toompea piirkonnaga ja Harjuväravamägi, Komandandi tn. Kaarli tn. kuni Kaarli puiesteeni, Falgi tee kuni Paldiski mnt, Pikkjalg kuni Pika tn. Lühikejalg kuni väravateni."

## Toompea malevkonna pealikud
### Eesti Vabariigis (1918–1940)
*kapten Otto Tief (1.01.1925–1.08.1926)
*nooremleitnant Karl Terras (1.08.1926–27.06.1940)

## Toompea malevkonna auliikmed
* leitnant Margus Hergauk
* malevlane Ants Kraut

## Liikmeid läbi ajaloo
*Heiki Arike
*Andrei Hvostov 
*Toivo Jürgenson
*Ruuben Kaalep
*Aivar Kivisiv
*Ants Kraut
*Mart Laar
*Ülo Nugis
*Voldemar Põlder
*Ilmar Raag
*Arnold Rüütel
*Karl Terras
*Otto Tief
*Sten-Hans Vihmar

## Viited

## Välislingid

* https://www.toompeamalevkond.ee
* Kaitseliidu Tallinna maleva Toompea malevkonna rinnamärk
Tehniline malevkond

**Tehniline malevkond** oli Kaitseliidu Tallinna maleva malevkond, mille järglaseks loeb ennast sama maleva Akadeemiline malevkond. 

15. veebruaril 1925 moodustasid Tehnilise malevkonna Tallinna Tehnikumi üliõpilased, kes olid 1. detsembril 1924 läinud Tallinna garnisoni komandandi kolonel Oskar Raudvere juurde ja avaldanud soovi Kaitseliitu astuda, mille Raudvere rahuldas.

## Viited
Akadeemiline malevkond (Tallinn)

**Akadeemiline malevkond** (**AKM**) on Kaitseliidu Tallinna maleva malevkond.

Akadeemiline malevkonna liikmeskonna moodustavad üliõpilased ning kõrgkoolide vilistlased. Malevkonna eesmärk on kaasata akadeemilise pere liikmeid laiemalt riigikaitse arengusse, anda neile teadmised riigikaitsekorraldusest ning anda võimalus saada sõjalist väljaõpet, osaleda Kaitseväe ja Kaitseliidu sõjaliste üksuste formeerimisel, harjutada õppustel üksuste koostoimimist ning osaleda erinevate kriiside lahendamisel.

Kaitseliidu Akadeemiline Malevkond sai alguse 1.detsembril 1924. aastal. Sellel päeval läksid mõningad Tallinna Tehnikumi üliõpilased, kuuldes kommunistide mässukatsest Tallinna Garnisoni komandandi kolonel Raudvere juurde ning avaldasid soovi astuda Kaitseliitu. Nende soov rahuldati ning juba samal päeval saadeti salk relvastatud üliõpilasi korra loomiseks abiks kaitseväele ja politseile. See grupp moodustas organiseeritud üksuse, mille ühtekuuluvus jäi püsima ka peale hädaohu möödumist. Nende poolt algatati üliõpilaskonnas kindlakujulisema Kaitseliidu akadeemilise üksuse loomise idee, milleks valiti ajutine toimkond, kes asus ühendusse linna komandandiga.

15. veebruaril 1925 a. toimuski Tallinna Tehnikumi ruumides tollal veel kindlat kuju mitteomava üksuse üldkoosolek, millest võttis osa 120 kaitseliitlast. Seal otsustati asutada Kaitseliidu Tallinna Maleva Tehniline malevkond, mille järglaseks on tänane Kaitseliidu Tallinna Maleva Akadeemiline malevkond. 

Akadeemilise malevkonna pealik on 2026. aasta märtsist nooremleitnant Indrek Hein.

Eelmised pealikud:
* 2020–2026 Tarmo Loorand
* 2013-2020 Gert Kaju
* 2005-2013 Indrek Kuusik

## Viited

## Välislingid
* Facebook
* Tallinna Akadeemilise malevkonna koduleht
Akadeemiline malevkond (Tartu)

**Akadeemiline malevkond** (**AKMK**) on Kaitseliidu Tartu maleva malevkond. Malevkonna liikmeskonna peamiselt moodustavad üliõpilased ning kõrgkoolide vilistlased. 

Akadeemilise malevkonna loomise kinnitas Kaitseliidu ülema kohusetäitja Neeme Väli oma käskkirjaga 1996. aasta märtsis. Enne seda tegutses Tartu malevas Ü-kompanii, kuhu malevkonna moodustamise ajal kuulus 39 üliõpilast. Akadeemilise malevkonna pealikuks määrati selle loomisel Jüri Tikk.

Malevkond loeb ennast pärast 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatset üliõpilasorganisatsioonide põhjal moodustunud Tartu Kaitseliidu III üliõpilasseltside malevkonna ja IV korporatsioonide malevkonna järglaseks.

Akadeemilisel malevkonnal pea 500 liiget ja eesmärk on kaasata akadeemilise pere liikmeid Kaitseliitu ning laiemalt riigikaitsesse, anda neile sõjaline väljaõpe ja teadmised riigikaitsekorraldusest ning kokku harjutanud allüksustega aidata kaasa Eesti riigi kaitsmisele ja kriiside lahendamisele. AKMK jaguneb rahuajal kompaniideks ja mitmeteks erialasteks rühmadeks.

## Malevkonna lipp

Akadeemilise Malevkonna lipul on must lipuväli, millel on kuldne Kaitseliidu kotkas, kelle vasaku jala küüniste vahel on loorberioksaga põimitud rotundiga ümmargune kilp ning tekst "AKADEEMILINE MALEVKOND" poolkaares ja "1. XII 1924" horisontaalselt. Malevkonna lipu tagakülg vastab Kaitseliidu Tartu maleva lipu esiküljele.

## Liikmeid
Akadeemilise malevkonna liikmeid:
* Jaak Aaviksoo
* Andres Andresen
* Rein Kilk
* Arvo Kivikas
* Tarmo Kulmar
* Ago Künnap
* Aivar Leismann
* Tõnis Lukas
* Toivo Maimets
* Margus Purlau
* Jüri Tikk
* Mati Tolmoff
* Peeter Tulviste
* Ernst Tungel

## Viited

## Välislingid
* Akadeemilise malevkonna koduleht
* Tanel Kutti. Akadeemilise malevkonna sünd.
Sorbent

**Sorbent** on vedelik või tahke aine, mis on võimeline endasse või oma pinnale koguma (sorbeerima) gaasi, vedelikku või mõnd nende komponenti.

Sõltuvalt sorptsiooni laadist eristatakse absorbente, adsorbente ja kemosorbente.

## Vaata ka
*Sorptsioon

## Viited
Kaitseliidu Tartu malev

**Tartu malev** on Kaitseliidu malev, mis tegutseb Tartus ja Tartumaal.

Tartu maleva pealik aastast 2022 on kolonel Raul Kütt.

## Ajalugu

Kaitseliit asutati 11. novembril 1918 nimetusega *Eesti Kaitse Liit*. Organisatsiooni esmaülesandeks sai sisejulgeoleku tagamine. 11. novembril 1918 ilmus Eesti Kaitseliidu päevakäsk nr 1, millega nimetati maakondade korralduste ülemaiks endised Eesti sõjaväe ohvitserid, sh Tartu maakonna ja Tartu Kaitseliidu ülemaks Hans Kurvits.

Enne teist maailmasõda tegutses Tartu maakonnas Kaitseliidu Tartumaa malev oma malevkondadega ja malevkond loeti sõjaväelise organisatsioonina vastavaks pataljonile. Tartumaa maleva pealikud olid Jaan Unt (1925–1931) ja Peeter Asmus (1932–1939).

Pärast Kaitseliidu taasasutamist 1990. aastal loodi kaitseliidu üksused Elvas ja kaks teineteisest sõltumatut üksust Tartus. Esimese neist, Kaitseliidu Tartu rühma asutamiskoosolek toimus 24. märtsil 1990. Mõne aja pärast nimetati rühm Tartu Kaitseliidu malevkonnaks. Malevkonna põhikiri registreeriti 27. aprillil 1990. Selle pealikuks sai Meelis Säre, tema abiks Aleksei Lotman. Teine üksus – Kaitseliidu KEK-i rühm – moodustati 7. mail 1990, ehkki ettevalmistav asutuskoosolek oli toimunud juba 29. märtsil. Rühma pealikuks sai Harri Henn. Juuli alguses nimetati see ümber Kaitseliidu Tamme rühmaks ja 19. juulil Kaitseliidu Tamme kompaniiks. Üksuste omavahelisi suhteid ilmestasid vastuolud kaitseliidu põhikirja tõlgendamise ja alluvuse suhtes. 1991. aasta oktoobril ühendati läbirääkimiste järel mõlemad üksused ühiselt 20. septembril 1991 Kaitseliidu Tartu Maleva pealikuks saanud Johannes Kerdi juhtimise alla.

## Allüksused
* Tartu I malevkond
* Akadeemiline malevkond
* Tamme malevkond
* Elva malevkond
* Kuperjanovi malevkond
* Põhja-Tartumaa malevkond
* Lõuna-Tartumaa üksikrühm
* Motoriseeritud üksikrühm

Enne II maailmasõda tegutses malevas lennuring (asutati 1935).

## Maleva lipp

Tartu maleva lipu lipuväli on maleruudustatud musta ja valgega. Mustas ruudus asub valge ja valges ruudus hõbedane Põhjatäht. Lipuvälja aupunktis on sinise äärisega hõbedane väljavenitatud alumise haruga Põhjatäht. Lipu tagakülg vastab Kaitseliidu üldlipu kirjeldusele.

## Tartu maleva pealikud
### Eesti Vabariigis (1918–1940)
* Ants Kurvits (1918)
* Villem Saarsen (1925–1932)
* Voldemar Karing (1932–1934)
* Richard Aks (1934–1936)
* Hugo Kulbok (1936–1938)
* Richard Aks (1938–1939)
* Karl Soo (1939–1940)

### Taasiseseisvunud Eestis
* Meelis Säre
* Johannes Kert
* Harri Henn
* Suune Tihane
* Aivo Kapten
* Asko Aren
* Ülar Vomm
* Tanel Meiel
* Janno Rosenberg
* Kalle Köhler
* Kaido Tiitus
* Raul Kütt

## Viited
Adsorbent

**Adsorbent** ehk **adsorbeeriv aine** on suure eripindalaga, vees lahustumatu aine, mis koondab oma pinnale teist ainet (adsorbaati).

Tuntud adsorbendid on näiteks bentoniit, alumiiniumoksiid, silikageel, aktiivsüsi. 

## Vaata ka
*Adsorptsioon
*Absorbent

## Viited
Desorptsioon

**Desorptsioon** on adsorptsiooni ja absorptsiooni (koosvõetuna sorptsiooni) pöördprotsess.

## Vaata ka
*Kemosorptsioon
Koolikohustus

**Koolikohustus** ehk **koolisundus** on riigi või kohaliku omavalitsuse kehtestatud kohustus, millega kohustatakse vanemaid oma lapsi koolitama kas teatud haridusastme omandamiseni ja/või teatud vanuseni. Koolikohustus kehtib enamikus riikides. 

## Koolikohustus Eestis
Eestis oli kuni 1917. aastani kohustuslik läbida 3-klassiline algkool, kusjuures see hakkas kehtima 10. eluaastast. 1920. aastal kehtestati 8–14-aastaste koolikohustus ja 1938. aastal 8–14-aastaste koolikohustus; mõlema puhul 6-klassilise kooli lõpetamiseni.

Nõukogude perioodil oli kool kohustuslik 6-7–16-aastastele. Eesti NSV-s  kehtestati kohustuslik 8-klassine koolikohustus aastatel 1959–1963.

Eesti haridusseaduse järgi on koolikohustuslik laps, kes jooksva aasta 1. oktoobriks saab 7-aastaseks. Koolikohustus kestab seni, kuni õpilane omandab põhihariduse või saab 17-aastaseks.

## Viited
Jaan Kõrgesaar

**Jaan Kõrgesaar** (sündinud 17. jaanuar 1951 Tallinn) on eesti eripedagoog.

Kõrgesaar on lõpetanud 1974. aastal Tallinna Riikliku Ülikooli defektoloogia erialal ning kaitsnud 1981. aastal pedagoogikakandidaadi väitekirja. Ta on Eesti Eripedagoogide Liidu, SA Maarja Küla nõukogu liige ning Üliõpilaste Selts Raimla vilistlane.

1974–1976 TRÜ kõrgkoolipedagoogika labori vaneminsener. 1976. aastast TRÜ eripedagoogika õppejõud ning 1992. aastast Tartu Ülikooli eripedagoogika osakonna juhataja. 

Kõrgesaar oli kuni 2009. aastani Haridus- ja teadusministeeriumi teaduse ja kõrghariduse osakonna juhataja, seejärel ministeeriumi nõunik ning 2011–2014 Tartu Ülikooli sotsiaal- ja haridusteaduskonna haridusteaduste instituudi juhataja.

Üliõpilaste Seltsi Raimla vilistlane (*coetus* 1989/II) ja selle vilistlaskogu esimees 1988/II–1993/II, hiljem vilistlaskogu juhatuse liige (alates 1998/I) ja uuesti esimees kuni 2012/I.

## Tunnustus

* 2015 Tartu Ülikooli medal

## Isiklikku
Jaan Kõrgesaar on Richard Kleisi tütrepoeg.

## Teoseid
*Juhend kursuse- ja diplomitööde koostamiseks ning retsenseerimiseks TRÜ defektoloogiaosakonnas, Tartu Riiklik Ülikool 1976.
*Eripsühholoogia praktikumi juhend defektoloogiaosakonna üliõpilastele, Tartu Riiklik Ülikool 1978
*Eripsühholoogia programm ja metoodiline juhend ajalooteaduskonna defektoloogiaosakonna I-II kursuse statsionaarsetele ning II-III kursuse kaugõppeüliõpilastele, Tartu Riiklik Ülikool, 1980. (üks autoritest)
*Pedagoogika terminoloogia : teema: defektoloogia, Eesti NSV Haridusministeerium, Tallinn 1986
*Oligofrenopedagoogika : programm ja õppemetoodiline juhend erialal "Oligofrenopedagoogika koos logopeedia lisaerialaga" (2111) defektoloogiaosakonna üliõpilastele, Tartu Riiklik Ülikool, 1987. (üks autoritest)
*Eripedagoogika Eestis. Eripedagoogika tänapäevaküsimusi, Tartu Riiklik Ülikool 1987 (üks autoritest)
*Oligofrenopedagoogika ajalugu : programm defektoloogiaosakonna III kursuse statsionaarsetele ja IV kursuse kaugüliõpilastele, Tartu Riiklik Ülikool 1988
*Eripedagoogika terminoloogia : oskussõnastik, Tartu Ülikool 1990
*Psüühilise erivajadusega inimeste hoolekanne Eestis : käsiraamat, Eesti Vabariigi Sotsiaalministeerium, Rahvatervise ja Sotsiaalkoolituse Keskus, Eesti Psühhosotsiaalse Rehabilitatsiooni Ühing, Tallinn 2001 (üks autoritest)
*Sissejuhatus hariduslike erivajaduste käsitlusse, Tartu Ülikooli Kirjastus 2002
*Euroopa kodanikuharidus ja selle järelmid etnilisest vähemusest õpilastele, kes kogevad õppimisel takistusi : kursuse juhend, Tartu Ülikool 2004 (üks autoritest)

## Viited
Liivimaa vojevoodkond

**Liivimaa vojevoodkond** ehk **Poola–Liivimaa** ehk **Väike Liivimaa** (poola województwo inflanckie) oli Poola-Leedu haldusüksus (vojevoodkond), mis moodustus Poola-Rootsi sõja tagajärjel 1621 jagunenud Poola Liivimaa Võnnu vojevoodkonna Latgale alale. Altmargi vaherahu (1629) tingimustel läksid Poola Üle-Väina hertsogkonna valdused, mis jäid põhja poole Daugava jõge, Rootsile. Poola võimkonda jäid endistest Liivimaa valdustest ainult Latgale alad, mida Poolas nimetati edaspidigi Liivimaaks (Inflanty). 1667 moodustati maa-alast ametlikult Liivimaa vojevoodkond.

1772. aasta esimese Poola jagamisega muutus Venemaa Keisririigi osaks ja kuulus Dvinski provintsina Pihkva kubermangu, 1777. aastast Polotski kubermangu, 1796. aastast Valgevene kubermangu, ning 1802. aastast Vitebski kubermangu.

## Vojevoodid
Liivimaa vojevoodkonna vojevoodid ehk kubernerid (wojewoda inflancki):
*1667 Hieronim Radziejowski
*1677–1695 Jan Teodor Schlieben (1638–1695; sks k. Johann Theodor von Schlieben)
*1695–1696 Krahv Jan Andrzej Plater (u1626–1696; Jan Andrzej Broel-Plater)
*1696–1705 Otto Fryderyk Felkerzamb (1641–1705; sks k. Otto Friedrich von Fölkersahm)
*1705–1707 Fabian Plater (u1628–1707)
*1707–1709 Stefan Karol Grothus (1662–1717; von Grotthuss)
*1709–1713 Józef Mikołaj Kos (1680–1717)
*1713–1722 Piotr Jerzy Przebendowski (u1674–1755)
*1722–1735 Antoni Morsztyn (1677–1735)
*1735–1736 Jan Ludwik Plater (u1686–1736)
*1737–1765 Franciszek Jakub Szembek (1690–1765)
*1765–1767 Jan Andrzej Borch (1715–1780; sks k. Johann Andreas Joseph von der Borch)
*1767–1769 Stanisław Brzostowski (1733–1769)
*1769–1775 Józefat Zyberg (1694–1776; sks k. von Syberg zu Wischling) – 30. novembrist 1772 Venemaa Keisririigi võimkonnas
*1775–1778 Jan Tadeusz Zyberg (1739–1806; sks k. von Syberg zu Wischling)
*1778–1788 Kasper Rogaliński (u1725–1788)
*1790–1794 Adam Felkerzamb (1734–1794; sks k. Adam Ewald von Fölkersahm)http://daten.digitale-sammlungen.de/~db/bsb00000602/images/index.html?seite=263

## Kastellaanid
Liivimaa vojevoodkonna kastellaanid (kasztelan inflancki):
*1710–1713 Piotr Jerzy Przebendowski (u 1674–1755)
*1726–1733/34 Aleksander Przeździecki (u 1665–1733/34)
*Jan Ludwik Plater (u 1686–1736)
*Jan Michał Strutyński (surn. 1745)
*1744–1754 Jan August Hylzen (1702–1767; Johann August von Hülsen, Jans Augusts Hilzens)
*1754–1760 Jan Szczyt (Niemirowicz-Szczytt)
*1760–1767 Józef Jerzy Hylzen (1736–1786; Joseph von Hülsen, Jozefs Hilzens)
*Mikołaj Swinarski (1711–1779)
*Jan Mier
*1789–1795 Antoni Kossakowski (1735–1798) – ametis fiktiivselt, sest Poola-Liivimaa oli 30. novembrist 1772 Venemaa Keisririigi osa

## Vojevoodkonna maakonnad
*Daugavpilsi maakond (lv), Daugavpils (saksa *Dünaburg*, poola *Dyneburg*)
*Rezekne maakond (lv), Rezekne (saksa *Rositten*, poola *Rzeżyca*)
*Ludza maakond (lv), Ludza (saksa *Ludsen*, poola *Lucyn*)
*Viļaka maakond (lv), Viļaka (saksa *Marienhausen*, poola *Marienhaus*).

## Vaata ka
*Liivimaa kubermang

## Viited
Täheke

**Täheke** on eesti lasteajakiri.

Ajakirja esimene number ilmus jaanuaris 1960. Täheke oli noorematele koolilastele mõeldud väljaanne, nimi tulenes hiljuti asutatud oktoobrilaste organisatsiooni sümboolikast. Ajakirjal oli pikka aega ühine toimetus Eesti NSV Pioneeriorganisatsiooni häälekandja ajakirjaga Pioneer. Ajakirja kirjastas EKP Keskkomitee Kirjastus. Esimese numbri saatesõnas on kirjutatud:

  

## Tiraaž
Ajakirja esimest numbrit trükiti 40 000 eksemplari. Ajakirja maksimumtiraaž oli 1980. aastate lõpul – 80 000. 2010. aastal oli trükiarv 6600.

## Peatoimetajad
Ajakirja esimene peatoimetaja oli Holger Pukk. Aastatel 1973–2003 oli peatoimetaja Elju Mardi (Sild). 2004. aastast on peatoimetaja Ilona Martson.

## Vaata ka

*Minu esimene raamat

## Viited

## Välislingid
* Lasteajakiri Täheke peab 50. sünnipäeva, Postimees, 26. jaanuar 2010
Kalevi malevkond

**Kalevi malevkond** on Kaitseliidu Tallinna maleva eksterritoriaalne malevkond.

## Ajalugu
Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna eelkäijaks on spordiselts "Kalev" liikmete põhjal 16.12.1918 loodud Kalevlaste Malev, tehes Kalevi malevkonnast ühe vanima Kaitseliidu üksuse. 

01.01.1919 seisuga kuulus Kalevi malevkonna ridadesse 12 ohvitseri, 1 sõjaväeametnik ja 165 reakoosseisu võitlejat, kes suundusid Eesti Vabadussõja rindele ja tegutsesid sõjarindel Narva, Antsla ja Pihkva kandis . Eesti Vabadussõjas võitlesid Kalevlaste Maleva ridades Eesti aja- ja kultuuriloos tuntud isikud Otto Tief, Ernst Idla ja Anton Õunapuu,  Vabadussõja järgselt elati vaikselt ja pühenduti sportlikele eluviisidele ning ühtlasi kandsid kalevlased kuni 01.03.1929 Pihkva piiril piirivalveteenistuse ülesandeid. Hilisem Kalevi malevkonna alaline paiknemispunkt on Tallinnas.  Kalevi malevkond paistis silma ka seltskondlikus elus, mistõttu 10.03.1925 loodi  malevkonna juurde ka orkester.

Kalevi malevkond juhtisid kolm pealikut: 1924–1926 kapten Leopold Tõnson; 1926–1933 leitnant Valter Pajusson ja 1933–1940 kapten Bernhard Abrams (VR 1/3). 

31.05.1931 avati Tallinnas Rahumäe kalmistul Vabadussõjas langenud kalevlaste mälestusmärk, mis on valmistatud Peetri ausamba aluseks.

21. veebruaril 1994 taasasutati Kaitseliidu ülema käskkirjaga Tallinna maleva koosseisus Kalevi malevkond Vabadusvõitlejate Tallinna Ühenduse ja Soome Sõjaveteranide Eesti Ühenduse põhjal.

Taasasutatud Kalevi malevkond on paistnud silma aktiivse panusega spordis (sh militaarspordis) ning erinevatel õppustel. 

2020. aasta detsembris oli Kalevi malevkonnas umbes 500 liiget. 

### Naiskodukaitse Kalevi jaoskond

13.05.1925. aastal loodi Kalevi malevkonna juurde Naiskodukaitse jaoskond, mille esimeseks esinaiseks oli Anna Tõrvand-Telman . Naiskodukaitse Kalevi jaoskond likvideeriti 27.juunil 1940 koos Kaitseliiduga. Naiskodukaitse Kalevi jaoskond taasasutati 30. juunil 2020 .

## Sümboolika

Kalevi malevkonna embleemi põhjaks on võetud Kalevi spordiklubi embleem, millele on sõjalise üksuse tähisena lisatud turvises käsi. Embleemile lisatud kolmekordne trikoloor ja 12 tähte sümboliseerimaks 11 Eesti maakonda ja väliseestlasi.  

Kalevi malevkonna teenetemärk (Kotkamärk) kinnitati 12. novembril 1934 ja seda anti 10-aastase kohusetruu teenistuse eest malevkonnas.

1919. aastal annetati Kalevi malevkonnale lipp.

## Juhtimine
Kalevi malevkonna pealikud pärast Eesti taasisiseseisvumist:

* 1994-2001 leitnant Arne Kukk
* 2001-2003 leitnant Robert Käsper
* 2003-2005 lipnik Igor Mironov
* 2005 Toomas Kuuse
* 2005-2006 Aivar Puu-Klauren
* 2006-2008 kapten Eduard Iganus
* 2008-2018 lipnik Henry Reitelmann
* 2018-2020 nooremleitnant Erki Vaikre
* 2020- … nooremleitnant Heidi Tormet

## Vaata ka
* Kaitseliit
* Kaitseliidu Tallinna malev
* Kalevlaste Malev (1918-1940)
* Kalevi Spordiselts

## Välislingid
* Kaitseliidu koduleht
*Kaitseliidu Tallinna maleva koduleht
*Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna koduleht 

## Kasutatud allikad
August Oswald Westrèn-Doll

**August Oswald Westrèn-Doll** (9. november 1882 Viljandi – 24. mai 1961 Göttingen, Saksamaa) oli baltisaksa pastor ning pedagoog.

Ta õppis 1894–97 Viljandis Bormanni erakoolis ning 1897–1901 Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas 1906 Tartu Keiserliku Ülikooli kuldmedaliga (*cand. theol.*). 1907 sooritas Riias konsistooriumieksami. Ordineeriti 10. veebruaril 1908 õpetajaks.

1908–1909 töötas abiõpetajana ning 1909–1924 pastorina Palamuse Püha Bartholomeuse koguduses, aastatel 1920–1924 oli veel Tartu praostkonna praost. Seejärel oli ta aastatel 1924–1939 Viljandi Jaani koguduse pastor ning töötas usuõpetajana Viljandi gümnaasiumides. Talle kuulus Viljandis asuv Villa Doll.

Aastatel 1922–1927 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi esimees. 

Westrèn-Doll oli Viljandi Kodu-uurimise Seltsi liige (1929–1939) ja esimees (1929–1937). 1937. aastal valiti ta auliikmeks ja auesimeheks. Tema huvisfääri kulusid eelkõige kohanimed, isikunimed ning Viljandi maakonna ja linna varasem ajalugu. Neid küsimusi puudutasid enamasti ka tema ettekanded.

1939 emigreerus Westrèn-Doll Saksamaale. Seal töötas kirikuõpetajana 1940–1946 Elbingis (praeguses Elbląg'is, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ja 1946–1955 Mengershausenis (Göttingeni kreisis, Alam-Saksi liidumaal).

Aastast 1957 teoloogia doktor.

## Isiklikku
Ta on pastor August Jakob Westrèn-Dolli poeg

## Kirjandust
*Ewangeliumi Lutheruse kiriku koguduste abi-kassa Weneriigis. 25. aastase asutamise, töö ja toe mälestuseks 1859-1884, Tallinn 1884
*Ewangeliumi Lutheruse kiriku koguduste abi-kassa Weneriigis. Tõine leht, tema tööst Liiwimaal 1859-1885, Tartu, 1885
*Ewangeliumi-Lutheruse kiriku koguduste abikassa Weneriigis. Kuues leht, Abikassa tarwidusest ja tööst laiali-pillatud usuwendade kasuks 1890, Tartu, 1890
*Jõulu album, Viljandi : [s.n.], 1929 (üks autoritest)
*Kevadepühade album : aprillikuul 1930 Tartu (üks autoritest)
*Viljandi ajalugu, juht ja linnaplaan, Viljandi 1939

## Viited
Valdivia maavärin

**Valdivia maavärina** nime all on tuntud kaks maavärinat:

*1575. aasta Valdivia maavärin
*1960. aasta Valdivia maavärin, mis toimus 1960. aastal Tšiilis. Maavärina magnituud oli 9,5.
Paul Krigul

**Paul Krigul** (23. detsember 1910 Räpina vald, (Räpina kihelkond) – 9. mai 1980 Viljandi) oli eesti muusikapedagoog, koorijuht ja organist.

Krigul lõpetas 1925 Räpina Põllumajandusgümnaasiumi. Seejärel õppis 1935–1940 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis orelit. Töötas 1938–1939 Tartu Tööstus- ja Majanduskoolis õpetajana ning 1932–1942 Petseri Peetri koguduses organistina. 
Krigul oli 1942–1944 Viljandi Pauluse koguduse organist ning Viljandi Maagümnaasiumi muusikaõpetaja.

Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti saksa sõjaväkke.

1948–1961 töötas Viljandi 2. Keskkooli muusikaõpetajana ning 1961–1971 Viljandi Kultuurharidustöö Koolis muusikateooria ja dirigeerimise õppejõuna. 1942–1944 ning 1947–1980 oli segakoor Koit dirigent.

Maetud Viljandi Metsakalmistule. 

## Tunnustus
*1957 Eesti NSV teeneline kunstitegelane.
Tõnu Aru

**Tõnu Aru** (7. oktoober 1935 Tallinn – 23. november 2020 Tallinn) oli eesti amatöörfilmioperaator ja -režissöör. 

Ta on töötanud Tallinna Nõmme Kultuurimaja juhina ja 25 aastat Tallinna Raekoja direktorina.

## Tunnustus
* 2006 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (missioonipreemia)

## Viited

## Välislingid
*Linda Järve. Jäädvustamise rõõm ei kao ka aastatega. Õpetajate Leht, 10. november 2000
*Andres Laasik. Filmimees Tõnu Aru on Jüri Arraku isiklik kroonik. Eesti Päevaleht, 24. aprill 2007
*Oliver Õunmaa. Eesti vanim filmiamatöör: tegime filme põnevuse, mitte raha pärast!. Pealinn, 1. märts 2010
*Haud Tallinna Liiva kalmistul
Naukšēni piirkond

**Naukšēni piirkond** (läti *Naukšēnu novads*) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirneb kirdes Eestiga.

Piirkonna keskuseks oli Naukšēni küla.

Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Naukšēni piirkonna elanikest lätlasi 92,82%, venelasi 2,64%, ukrainlasi 1,45% ja muudest rahvustest inimesi 3,08%.

Piirkond asus Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.

Piirkond moodustati 2009. aastal endise Valmiera rajooni Naukšēni valla ja Kööna valla liitmise teel. 2021. aastal liideti Naukšēni piirkond Valmiera piirkonnaga.

## Viited

## Välislingid
* Naukšēni piirkonna koduleht
Varastatud oranž jalgratas

"**Varastatud oranž jalgratas**" on Mika Keräneni (Mihkel Kera) lasteraamat, mis ilmus kirjastuselt Jutulind 2008. aastal.

Illustratsioonid tegi Marja-Liisa Plats, kujundas Annike Laving ja toimetas Jaak Urmet.

Raamatu järg on teos "Peidetud hõbedane aardelaegas", mis ilmus aastal 2009.
SVG

**SVG** (inglise keeles *Scalable Vector Graphics* – 'skaleeruv vektorgraafika') on XML-keelel põhinev keele spetsifikatsioonide hulk, mis kirjeldab nii staatilist kui ka dünaamilist (st interaktiivset ja animeeritud) kahemõõtmelist vektorgraafikat.

SVG spetsifikatsioon on avatud standard, mida World Wide Web Consortium (W3C) 1999. aastast arendab. SVG pildid ja nende käitumine defineeritakse XML-il põhinevas tekstifailis. See tähendab, et neis sisalduvad tekstid on otsitavad ja indekseeritavad. 

Peaaegu kõik kaasaegsed brauserid toetavad SVG märgistuskeelt väliste programmide abita, üksnes Microsofti Internet Exploreris viibis selle toetamine kuni 2010. aastani, mil SVG toe sai seni veel arenduses olev brauser Internet Explorer 9.

## Vaata ka
*Inkscape
*PostScript

## Viited
RGBA

**RGBA** on **R**ed **G**reen **B**lue **A**lpha, mis tähistavad punast, rohelist, sinist värvitooni ja alfakanalit. Mõnikord nimetatakse seda ekslikult värvimudeliks, kuid tegelikult on tegemist lisainfoga RGB värvimudeliga. Alfakanal, neljas komponent, tähistab läbipaistvust. Selle nimi tuleneb lineaarse interpolatsiooni klassikalisest valemist αA + (1-α)B.

Alfakanalit kasutatakse harilikult läbipaistmatuse määramisel. Kui piksli väärtus alfakanalis on 0%, on ta täielikult läbipaistev (ja seega nähtamatu), samas kui 100% alfakanalis tähendab, et objekt on täiesti läbipaistmatu. Vahepealsed väärtused võimaldavad pilte neid üksteise peale asetades liita: näiteks on võimalik luua pilt, mis sisaldab poolläbipaistvat varju, mida saab kohandada erinevate taustadega.

## Vaata ka
* RGB
* CMYK
Merit Hallap

**Merit Hallap** (sündinud 17. mail 1969 Narvas) on eesti eripedagoog ja logopeed.

Lõpetas 1987 Tallinna 7. Keskkooli, mille järel asus Tartu Ülikooli eripedagoogikat õppima. Lõpetas 1992 *[[cum laude]]*. 1992–2000 oli Tartu Laste Turvakodu kasvataja, aastast 2000 Vastse-Kuuste valla logopeed. 

Aastast 1993 töötas ta  Tartu Ülikooli eripedagoogika osakonnas õppejõuna. Turu Ülikooli doktorant aastast 2001.

Alates 2016. aastast on ta Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudis logopeedia lektor.

## Tunnustus
2020 Tartu Ülikooli aumärk

2017 I preemia 2017.a. kasvatusteaduslike tööde riiklikul konkursil didaktilis-rakenduslike/õpikute kategoorias kõrgkooliõpiku "Kommunikatsioonipuuded lastel ja täiskasvanutel: märkamine, hindamine ja teraapia" eest. (Üks õpiku toimetajatest ja ühe peatüki autor)

2014 "5-6-aastaste laste kõnetest", parima töö preemia didaktilis-rakenduslike tööde valdkonnas riiklikul kasvatusteaduslike tööde konkursil (üks autoritest)

2004 kasvatusteaduslike tööde riikliku konkursi preemia magistritööde kategoorias

## Kirjandust
*Eesti keele käändevormide kasutamine vene-eesti kakskeelsetel koolieelikutel (magistritöö), Tartu Ülikool, 2003
*Kaheksa küsimust eesti keele õppe kohta: lisamaterjal lasteaiaõpetajale ja abiõpetajale = Восемь вопросов относительно изучения эстонского языка : дополнительный материал для воспитателей и помощников воспитателей детских садов, Mitte-eestlaste Integratsiooni Sihtasutus, Tallinn 2006 (üks toimetajatest)
*Õppematerjal koolieelsete lasteasutuste eesti keele kui teise keele õpetajate põhi- ja täienduskoolituseks, Tartu: Atlex, 2006 (toimetaja)
*Õpetajaraamat laste töölehtede juurde, Tartu: Atlex 2006 (toimetaja)
*Lapse kõne arendamine: praktilisi soovitusi kõnelise suhtlemise kujundamisel, Tartu Ülikooli Kirjastus 2008 (koos Marika Padrikuga)
*Kommunikatsioonipuuded lastel ja täiskasvanutel: märkamine, hindamine ja teraapia, Tartu Ülikooli Kirjastus 2016 (koos Marika Padrikuga)

## Viited
Kaksikheeliks

**Kaksikheeliks** ehk **biheeliks** on kahest kongruentsest heeliksist moodustunud struktuur, kus kahel heeliksil on ühine telg, kuid erinev faas telje suhtes. 

Kaksikheeliksiga on tegu näiteks DNA molekulis, mis moodustub kahe vesiniksidemetega ühendatud helikaalse desoksüribonukleiinhappe ahela keerdumisel ja võib olla väga pikk. DNA kaksikheeliks on paremakäeline nukleiinhapetest koosnev polümeer, mida hoiavad koos nukleotiidide aluspaarid. Kaks heeliksit, mis moodustavad DNA molekuli, ei paikne teineteise suhtes sümmeetriliselt, vahe ühest heeliksist teiseni "üles-" ja "allapoole" ei ole võrdne.

DNA kaksikhelikaalse mudeli avaldasid esimestena James Watson ja Francis Crick 1953 ajakirjas Nature. Artikkel põhines Rosalind Franklini 1952 tehtud DNA röntgenogrammil, mida nimetatakse Fotoks 51. Järgnesid põhjalikumad DNA uuringud, mille autorid olid Raymond Gosling, Alexander Stokes, Maurice Wilkins ja Herbert Wilson. Erwin Chargaff uuris kaksikheeliksi aluspaaride keemilist koostist ja biokeemilist ehitust.

Crick, Wilkins ja Watson said nende uurimuste eest 1962. aastal Nobeli meditsiiniauhinna. Franklin oli selleks ajaks juba surnud (suri 1958).
Rahvaste mälestussammas

**Rahvaste mälestussammas** ehk **Rahvaste monument** on mälestusmärk Tartus Toomeorus Vallikraavi tänaval. See on praegu allesolevaist Tartu vanim mälestussammas.

Tartu Ülikooli peahoone ehitamise käigus samas asukohas varem olnud Tartu vanasse Maarja kirikusse ja surnuaeda maetud inimeste luud maeti 1806. aastal ümber Toomemäe vallikraavi. Ühishauda tähistab 1811. aastal Johann Wilhelm Krause jooniste järgi ehitatud neljakandiline punastest tellistest monument, mille tipus on vaskkera ja selle otsas rist.

Mälestussamba külgedel on vaskplaadid eesti (täpsemalt tartu), saksa, vene ja ladina keeles kirjutatud selgitustega.

Tartukeelne tekst: "Siin hengawa mitme maije rahwa luid. Tarto liin matt neid omma Maria kirriko man XIII:nest saast XVIII saa aastade sadik. Neide hawwade pääl ehhit Alexander selle wastse tarkusse templi. Sedda kottust anti neil lujedel hengamisses MDCCCVI:mal aastal iani kuul..."
 
20. septembril 1985 maeti mälestussamba juurde ka Tartu Ülikooli peahoone keldrites sama suve arheoloogilistel kaevamistel väljatulnud inimluud. Ühishauda pandi vutlar kirjaga ümbermatmise kohta.

## Välislingid

*
*Rahvaste monument ja selle ümbrus
Ai jõgi

**Ai** (vene *Ай*, baškiiri *Әй*) on jõgi Venemaal Lõuna-Uuralites, Ufa jõe lisajõgi.

Ai pikkus on 549&nbsp;km ja valgala 15 000&nbsp;km². Jõe ääres asub Zlatoust.

Suuremad lisajõed on Kigi, Ik ja Kussa.
Genoomika

**Genoomika** on multidistsiplinaarne teadusharu, mis uurib genoome. Erinevalt geneetikast, mis keskendub üksikute geenide ehitusele ja toimimisele, iseloomustab genoomika organismi kogu DNA või RNA komplekti struktuuri, funktsiooni ja evolutsiooni. Genoomi analüüsimiseks on vaja kas osaliselt või täielikult sekveneerida organismi genotüüp.

Inimgenoomi analüüsimine aitab näiteks haigusi varem ja täpsemini diagnoosida, võimaldades ka indiviidist lähtudes tõhusama raviplaani koostamist. Inimgenoomi sekveneeritakse üldjuhul verest.

Eestis uuritakse genoome Tartu Ülikooli genoomika instituudis ja selle allüksustes, näiteks Eesti geenivaramus.

## Vaata ka
*Personaalmeditsiin
*Farmakogenoomika
*Oomika
Boris Henrichson

**Boris Henrichson** (13. märts 1899 Alūksne, Läti – 12. detsember 1971 Viljandi) oli rootsi-saksa-poola päritolu eesti pedagoog ja spordikohtunik. Põlvnes vene riiginõuniku perekonnast.

## Elulugu
1909. aastal astus Pärnu Gümnaasiumi, Esimese maailmasõja ajal jätkas õpinguid Novgorodis, kuhu kool oli evakueeritud. 1916–1918 õppis taas Pärnus. 1918 õppis Riia Linna Gümnaasiumis, mis asus evakueerimise tõttu Tartus. Kooli lõpetas Tartu Vene Õpetajate Ühingu Eragümnaasiumi juures.

Henrichson töötas 1919–1944 matemaatika eraõpetaja-tunniandjana Tartus. 1921–1922 oli Tartu-Valga Villa ja Lina Kokkuostupunkti arveametnik-kassapidaja.

1944. aastal asus elama Viljandisse, kus esialgu töötas Eesti Autopargi Viljandi osakonnas, hiljem Viljandi Rajooni Maanteede Valitsuse varustusosakonna juhatajana. 

Aastatel 1945–1962 oli ta Viljandi 2. Keskkooli matemaatikaõpetaja ja Viljandi Õhtukooli õpetaja; 1948. aastast ka Viljandi Vene Keskkooli matemaatika asendusõpetaja.

1955. aastal lõpetas E. Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika erialal. 

Aastatel 1962–1970 töötas C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli matemaatikaõpetajana.

1966. aastast oli ta vabariikliku kohtunike kolleegiumi liige ning 1968. aastast Eesti NSV Spordiühingute ja -organisatsioonide Viljandi Nõukogu juures asuva Viljandi Spordiveteranide Koondise liige. Ta oli vabariikliku kategooria kohtunik.

Maetud Viljandi Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1958 Rinnamärk "Haridustöö eesrindlane"
*1965 Eesti NSV teeneline õpetaja

## Teosed
*Eksponentfunktsioon arvutusvahendina ja tehted juurtega, Eesti NSV Vabariiklik Õpetajate Täiendusinstituut, Tartu 1963
*Matemaatika töölisnoorte koolidele : VIII klass, Tallinn Eesti Raamat, 1965 (koos Aksel Telgmaaga)
*Matemaatika : õhtukoolide VIII klassile, Tallinn : Valgus, 1967 (koos Aksel Telgmaaga)
*Komplekt matemaatika kontrolltöid IX klassile. I, Eesti NSV Haridusministeerium, Tallinn 1967 (koos Harry Keerutaja ja Elvi Meidlaga)
*Matemaatika : õhtukoolide VIII klassile, Tallinn 1969 (koos Aksel Telgmaaga)

## Kirjandus
*Eesti kooli biograafiline leksikon, 1998, lk. 50
*Nekroloog – Tee Kommunismile nr 149 18. detsember 1971
*M. Sester, Viljandi koolimatemaatikuid ja nende õpikud, TÜ diplomitöö
*Viljandi Maagümnaasium 1877-1997. ajalugu, lõpetajad, mälestused, 1998
*Koolimatemaatika I, 1974
*Koolimatemaatika VIII, 1981
*Koolimatemaatika XXVIII, 2001, lk. 57
*E. Luht, E. Meidla, O. Prinits, Eesti nimekatest koolimatemaatikutest ehk 4*70+1*60 (ajakirjas Matemaatika ja kaasaeg XVI, 1969)
*Kõik on kokku koolilugu – Carl Robert Jakobsoni nimeline Gümnaasium 1908–2008, 2008, lk 162
*Olaf Prinits, Kes minevikku ei mäleta ... (Haridus 1999/6)
Maido Remm

**Maido Remm** (sündinud 11. juulil 1965) on eesti bioinformaatik.

Ta on Tartu Ülikooli bioinformaatika professor aastast 2003.

## Tunnustus

* 2020 Tartu Ülikooli aumärk

## Perekond
Tema isa oli Hans Remm ja ema on Eevi Remm. Tema vend on Kalle Remm.

## Kirjutised
* "Bioinformaatika". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2015. ISBN 9789949329113

## Viited


## Välislingid
*
Ai He

**Ai He** (hiina 瑷河) on jõgi Hiinas, Yalu jõe parempoolne lisajõgi. Saab alguse Muduozi mägedest.

Jõe pikkus on 206 km ja valgala 5992 km².

Ai Hel on üheksa hüdroelektrijaama koguvõimsusega 9368 kW.
Peeter Normak

**Peeter Normak** (sündinud 15. oktoobril 1952) on eesti matemaatik.

Ta lõpetas aastal 1970 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1975 kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna. Aastatel 1975–1978 oli ta aspirantuuris Moskva Riiklikus Ülikoolis. Kaitses aastal 1982 Moskva Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja.

Tema põhiliseks uurimisobjektiks on olnud poolrühmade esitused hulkade teisenduste abil. 

Ta on alates aastast 1993 Tallinna Ülikooli (kuni aastani 2005 Tallinna Pedagoogikaülikool) informaatikaprofessor. Aastatel 1996–2006 täitis ta ühtlasi ülikooli teadus- ja arendusprorektori ülesandeid.

## Tunnustus
*2015 – Tallinna Ülikooli teenetemärk
*2022 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema emapoolne vanaisa oli eesti matemaatik, pedagoog ja koolijuht Villem Nano.

## Viited

## Välislingid
*
Kuno (maamarssal)

**Kuno** (ka *Cono*) oli Liivi ordu maamarssal aastal 1306.

Maamarssal Kuno päritolu ja eelneva elu kohta pole midagi teada, samuti mitte ka seda, mis temast hiljem sai. Teda ei saa ilmselt samastada ka aastatel 1298–1307 Lihula komtuuriks olnud Konrad von Oldenburgiga. Samas on teatud võimalus, et tegemist on sama isikuga, kes oli aastal 1316 Dünamünde komtuur, kelle kohta peale sama eesnime (*Cuno*) pole midagi teada.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr.-d 514 ja 515 (lk 395).
Kuno

**Kuno** või **KUNO** võib tähendada erinevaid asju:

***[[Kuno (eesnimi)|Kuno]]** on eesnimi
****[[Kuno (maamarssal)|Kuno]]** oli Liivi ordu maamarssal aastal 1306 ja võimalik, et ta oli ka Dünamünde komtuur aastal 1316

## Vaata ka
*KUNO on lühend, mis võib tähendada mitut Saksa organisatsiooni
*KUNO on Põhja- ja Baltimaade kunstikõrghariduse koostöövõrgustik.
Arne Ansper

**Arne Ansper** (sündinud 3. veebruaril 1970) on eesti informaatik ja programmeerija.

## Haridus
Ta lõpetas aastal 1988 Nõo Keskkooli, seejärel õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis 1988–1993, magistriõppes 1995–1998. Tehnikateaduste magistri kraadi omandas ta 2001. aastal (tema magistritöö teemaks oli "*e-Riigist andmeturbe seisukohalt*").

## Töökäik
Ansper on töötanud OÜ-s Ektaco programmeerijana 1990–1994, Eesti Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis tarkvarainsenerina 1994–1997 ning alates 1997. aastast Cybernetica ASis arendusjuhi ja teadurina.

## Tunnustus
* 1999 Aasta Insener, määratud Eesti Inseneride Liidu poolt
* 2013 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* 
* Arne Ansperi magistritöö: e-Riigist andmeturbe seisukohalt, Tallinn 2001