open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Diagonaal

Hulknurga **diagonaal** on sirglõik, mis ühendab hulknurga kaht tippu, mis pole ühe ja sama külje otspunktid.

Hulktahuka **diagonaal** on sirglõik, mis ühendab hulktahuka kaht tippu, mis pole ühe ja sama tahu tipud. (Mõnikord arvatakse hulktahuka diagonaalide hulka ka hulktahuka tahkude diagonaalid. Siis defineeritakse hulknurga diagonaal sirglõiguna, mis ühendab hulknurga kaht tippu, mis pole ühe ja sama serva otspunktid.) Kui vaadata antud kuubi joonist, selle läbilõiget mööda punasega tähistatud kuubi tahu diagonaali, siis saame ristküliku, mis vastab standardsele paberi formaadile 
A4, külgede suhtega: \sqrt 2:1 ja diagonaali pikkusega \sqrt 3. 

## Välislingid
Derešova

**Derešova** (ukraina keeles Дерешова) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 458. Pindala on 1,771 km².
Stukalova Balka

**Stukalova Balka** on küla Ukrainas Luhanski oblastis Slovjanoserbski rajoonis, ligi kümne kilomeetri kaugusel Luhanski keskusest põhjaloodes.

Stukalova Balka asutati 1962. aastal.

Külas elab 153 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja Venemaa-meelsete separatistide vahel.

## Viited
Krasnõi Jar

**Krasnõi Jar** on küla Ukrainas Donetski oblastis Pokrovski rajoonis, enam kui 40 kilomeetri kaugusel Donetski keskusest loodes.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude üksuste vahel.

Vene väed vallutasid asula 2024. aasta oktoobris.

## Viited
Orlovo-Ivanivka

**Orlovo-Ivanivka** on küla Ukrainas Donetski oblastis Šahtarski rajoonis, umbes 30 kilomeetri kaugusel Donetskist idakirdes.

Orlovo-Ivanivka kõrgus merepinnast on 215 meetrit.

Külas elab 965 inimest.

## Ajalugu
2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja Venemaa meelsete separatistide vahel.

## Viited
Kumatšove

**Kumatšove** on küla Ukrainas Donetski oblastis Starobeševe rajoonis, umbes kolmekümne kilomeetri kaugusel Donetskist kagus, mõne kilomeetri kaugusel Venemaa piirist läänes.

Kumatšove kõrgus merepinnast on 93 meetrit.

Külas elab 1532 inimest.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja Venemaa meelsete separatistide vahel.

## Viited
Minstrelite etendused

**Minstrelite etendused** (nimetus pärineb keskaegsetelt rändartistidelt menestrelidelt) oli USAs levinud meelelahutuse vorm, mis sai alguse 1830. aastatel ja kestis umbkaudu 1960. aastateni. 

Osatäitjateks olid peamiselt valged meelelahutajad, kes jäljendasid mustanahalisi, värvides näod mustaks. Minstrelite etendustes sai näha/kuulda pilliorkestreid, laulu- ja tantsunumbreid. Minstrelite kunst on ühena afroameerika muusikastiilidest mõjutanud džässmuusika teket ja arengut. Minstrelite etendustest on tänapäeva meelelahutusmaailma tulnud *[[cakewalk]]*, *[[shuffle]] *ja stepptants.
Afroameerika töölaulud

**Afroameerika töölaulud** olid laulud, mida laulsid Aafrika päritolu mustanahalised orjad töötegemise juures 17.–19. sajandi orjanduslikus Ameerikas.

Töölaulude algne eesmärk oli orjade ühes rütmis töötamise toetamine. Suulise kultuuri osana ei olnud neil ühte kindlat vormi. Laulmise üheks iseloomulikuks tunnuseks oli eeslaulja ja koori vaheldumine. Afroameerika töölaulud on mõjutanud džässmuusika teket ja arengut.

Esimesed salvestised töölauludest ilmusid 1867. aastal.
Edna Andrews

**Edna Andrews** (sündinud 1958) on ameerika keeleteadlane ja kultuurisemiootik.

Ta töötab Duke'i Ülikoolis lingvistika ja kultuuriantropoloogia professorina. 

Ta on kirjutanud Juri Lotmanist raamatu "Conversations with Lotman: Cultural Semiotics in Language, Literature, and Cognition" (2003).

Ta on viibinud Eestis mitmel korral, sealhulgas 2014. aastal, kui pidas Lotmani loengu.

## Välislingid
* Edna Andrewsi publikatsioonid
* Andrews, Edna 1958-
Wolfgang Börnsen

**Wolfgang Börnsen** (26. aprill 1942 Flensburg – 2. november 2024) oli Saksa poliitik (CDU). Ta oli 1987–2013 Bundestagi saadik ning 2005–2013 Bundestagi CDU/CSU fraktsiooni kultuuri ja meedia töörühma esimees.

## Elu ja töö
Pärast keskkooli õppis Börnsen müürsepaks ning ühtlasi Flensburgi Kõrgemas Majanduskoolis. Seejärel lõpetas ta reaalkoolide õpetajana Kieli Pedagoogikakõrgkooli. Järgnevalt töötas Flensburgi Käthe Lasseni Koolis ajaloo, majanduse/poliitika ja religiooni õpetajana. Börnsen õpetas peale selle ka Kieli Pedagoogikakõrgkoolis vaba aja pedagoogikat ning Flensburgi Pedagoogikakõrgkoolis mängu- ja teatripedagoogikat.

Wolfgang Börnsen oli evangeelse kiriku liige, abielus ja tal on neli last.

## Partei
Börnsen astus 1967. aastal Kristlik-Demokraatlikku Parteisse (CDU) ja 1977 ka Kristlik-Demokraatlikku Töötajate Ühingusse (CDA). Ta oli 1991–1995 CDU Schleswig-Holsteini liidumaa organisatsiooni peasekretär.

## Saadik
Alates 1987. aastast oli Börnsen Saksamaa Bundestagi liige. Seal oli ta Bundestagi CDU/CSU fraktsiooni rannikualade töörühma esimees. Alates 2005. aasta novembrist juhatas ta lisaks ka fraktsiooni kultuuri ja meedia töörühma ning oli CDU/CSU fraktsiooni kultuuripoliitika kõneisik. Selles rollis astus ta 2012. aasta aprillis välja arvutimängu "Crysis 2" Saksamaa arvutimängude auhinnale nomineerimise vastu. Kuigi žürii oli koostatud sõltumatutest isikutest, ähvardas Börnsen „uue žürii kokkupanekuga“ ning seetõttu kritiseeriti mitmelt poolt teda ennast, isegi tema enda fraktsiooni ridadest.

Wolfgang Börnsen valiti 1987, 1990, 1994 ja 2009 Bundestagi saadikuks otsemandaadiga Flensburg-Schleswigi valimisringkonnast nr 1 ning 1998, 2002 ja 2005 Schleswig-Holsteini liidumaa nimekirja kaudu. Ta teatas, et olles olnud juba 25 aastat Bundestagi saadik, ei soovi ta enam 2013. aasta Bundestagi valimistel kandideerida. Tema koha võttis üle Sabine Sütterlin-Waack.

## Liikmesus
Börnsen oli Saksamaa Bundestagi Euroopa Liidu parlamendirühma liige.
Riiklik Vähiinstituut

**Riiklik Vähiinstituut** (inglise keeles *National Cancer Institute*, lühend **NCI**) on USA-s tegutsev riiklik uurimisasutus, mis kuulub Riikliku Tervishoiu Instituudi koosseisu.

Riiklik Vähiinstituut asutati sõltumatu uurimisasutusena 6. augustil 1937 Ameerika Ühendriikide Kongressi poolt *National Cancer Institute Act* 'iga ja see asub USA-s Bethesdas. Alates 1. juulist 1944 on Riiklik Vähiinstituut Ameerika Ühendriikide Kongressi poolt määratud Riikliku Tervishoiu Instituudi (NIH) koosseisu.

Riiklik Vähiinstituut koordineerib USA riiklikku vähiprogrammi, juhib ja toetab uurimistööd, väljaõpet ning informatsiooni levitamist mis on seotud vähihaiguse riskitegurite, põhjuste, preventsiooni, diagnoosimise ja võimaliku raviga ning vähihaigete elumusega.

## Uurimistöödega seotu

* 12. märtsil 2013 avaldas NCI infomaterjali kanepi võimaliku inhibeeriva toime kohta nii ÖR-positiivse kui ka ÖR-negatiivsete retseptoritega rinnavähi rakuliinidele.   
 
## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht
* A Short History of the National Institues of Health, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (*inglise keeles*)
* National Cancer Institute: Biographical Sketch of NCI Director, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (*inglise keeles*)
* Alo Lõhmus, Rinnavähk osutus arvatust kavalamaks, 06. november 2009, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014)
* Cannabis and Cannabinoids (PDQ®), Laboratory/Animal/Preclinical Studies, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:National Cancer Institute]] seisuga 07.08.2014.*
Martin Paasoja

**Martin Paasoja** (sündinud 4. jaanuaril 1993 Kärdlas) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast Hispaania esiliigaklubis Real Valladolid. 

Eesti korvpallikoondisse kuuluv Paasoja on lisaks Eesti ja Hispaania klubidele mänginud ka Rumeenia ja Kreeka klubides.

## Karjäär
Paasoja alustas profikarjääri Eesti Korvpalli Meistriliigas 2009. aastal Pärnu meeskonnas, misjärel mängis meistriliigas ja Balti liigas osaleva Rapla KK koosseisus. 2017. aastal liitus ta Rumeenia kõrgliigasse kuuluva SCM Craiova meeskonnaga.

Seejärel siirdus Paasoja hooajaks 2018/19 Kreeka esiliigasse Ateena Psychiko ridadesse, kus tõi keskmiselt 15,5 punkti, 4,8 lauapalli, 2,1 resultatiivset söötu ja 1,7 vaheltlõiget mängus. 

2019/20. hooaja Eesti tippklubis Kalev/Cramos veetnud Paasoja siirdus taas välismaale 2020. aasta augustis, mil sõlmis lepingu Hispaania esiliigaklubiga Real Valladolid.

## Viited


## Välislingid
* Martin Paasoja profiil Eurobasketi lehel
* Basket.ee profiil
* BBL-i profiil
Toila raudteejaam

**Toila raudteejaam** (kuni 1931. aastani *Jõhvi raudteejaam*) oli raudteejaam Ida-Virumaal Linna küla lähedal, praeguse Jõhvi linna territooriumil. Jaam asus Jõhvi raudteejaamast umbes 3,5 km Narva pool.

Seoses 1929. aastal avatud Jõhvi uue raudteejaamaga nimetati jaam 1931. aastal ümber Toila jaamaks, kuigi raudteejaamast on Toila alevikuni umbes 8 km.
## Ajalugu
Raudteejaam rajati 1870. aastal seoses laiarööpmelise Tallinna–Narva raudteega kohaliku Jõhvi mõisniku Igelströmi soovil. Tõenäoliselt samal ajal valminud jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Aegviidu, Kabala, Püssi jmt jaamahoonetega. Lagunenud jaamahoone asus raudtee põhjaküljel ja lammutati 1997. aasta suvel.

Raudteejaam lõpetas tegevuse 1990. aastate keskpaigas, kuid reisirongid peatusid Toilas veel kuni 1990. aastate teise pooleni. Ebamugava asukoha tõttu leidis jaam reisijate poolt vähest kasutust. 

Toilas asus lisaks peateele kaks kõrvalteed, üks madal perroon, harutee tööstusterritooriumile ja kivist auruvedurite depoo. Endist jaama asukohta meenutavad tänaseni mitmed säilinud abihooned.

Toilale eelnes Jõhvi ja järgnes Oru raudteejaam.

## Viited

## Välislingid
* Infot jaama kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
* FOTO: Ajaloolise Toila jaamahoone lammutamine juulis 1997.a; muis.ee
* TOILA | Eesti Raudteeajaloo Selts
Eljo Kaldalu

**Eljo Kaldalu** (19. november 1920 Tartu – 4. august 2014 Tartu) oli eesti raamatukogundustegelane, aastatel 1951–1975 Tartu Linnaraamatukogu direktor. 

Kaldalu lõpetas 1934. aastal Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskooli, 1941 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi ning 1967 Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. 

Aastatel 1944–1949 oli ta ELKNÜ Tartu Linnakomitee noorsoo- ja pioneeride osakonna juhataja. 

32 aastat oli tema elu seotud Tartu Linnaraamatukoguga, 1949–1951 oli ta seal lugemissaali juhataja ja 1951–1975 direktor. 

Kaldalu direktoriks oleku ajal avati teatmebibliograafia, rändfondi ja tehnikakirjanduse osakonnad, projekteeriti ja valmistati ette juurdeehitus, hangiti esimene raamatubuss, loodi raamatukogude nõukogu Jaan Eilarti juhtimisel, moodustati vanemate raamatute ostukomisjon, raamatukogule anti 1962. aastal eesrindliku raamatukogu nimetus. 

Aastatel 1976–1985 töötas Kaldalu Tartu Struumatõrje Dispanseri raamatukoguhoidjana ning 1986–1992 oli ta Tartu Linnaraamatukogu rändfondiosakonna raamatukoguhoidja.
Kullamaa Püha Nikolause kirik

**Kullamaa Püha Nikolause kirik** on õigeusu kirik Läänemaal Kullamaa kihelkonnas Silla külas.

Kullamaa Püha Nikolause (vene k. *Гольденбекская Николаевская цековь*) historitsistlikus stiilis kirikule pandi nurgakivi 3. juunil 1907. Valminud kiriku pühitses 14. juunil 1908 püha imetegija Nikolause auks ülempreester Aleksander Leets (1870–1961). Kullamaa-Silla õigeusu koguduse jumalateenistused toimusid kirikus aastatel 1908–1957.

Kirikusse paigaldati värvitud puidust ikonostaas mõõtmetega 5,6 m, kõrgus ristini 3,47 m. Püha aujärg oli tammepuust. 1925. aastal remonditi pühakoda põhjalikult. 

Kullamaa Püha Nikolause kirik suleti 1957. aastal liikmete mujale siirdumise tõttu. 

Tänapäeval on kirik varemeis. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik on teinud kiriku ümbruses hooldusraiet ja kavatseb sinna paigaldada infotahvli.

## Galerii


Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed2.jpg|Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed (2014)
Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed3.jpg|Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed (2014)
Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed4.jpg|Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed (2014)
Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed1.jpg|Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed (2014)
Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed5.jpg|Kullamaa Püha Nikolause kiriku varemed (2014)
Kiire parvlaev

**Kiire parvlaev** on alates 2007. aastast Tallinna–Helsingi liinile toodud parvlaevade tüüp. Need laevad mahutavad sama palju reisijaid ja lasti kui tavalised parvlaevad, kuid sõidavad mõnevõrra kiiremini. Kiired parvlaevad sõidavad kiirusega 25–27 sõlme, mis võimaldab reisi pikkust 2–2,5 tundi.

Kiire parvlaev ei ole IMO kiirlaevakonventsiooni kohaselt kiirlaev erinevalt aastani 2008 Tallinna–Helsingi liinil sõitnud populaarsetest kiirparvlaevadest. Kiirlaevu ei saanud jääklassi puudumise tõttu talvel kasutada ning neil olid ka lainetusest sõltuvad väljasõidupiirangud, mistõttu reederid töötasid välja sellise parvlaeva kontseptsiooni, mis oleks jääklassiga ja merekindel ning sõidaks piisavalt kiiresti.

Alates 2013. aastast on Tallinna–Helsingi liinil kiired parvlaevad kolmel reederil.

## Laevastik
Pikk külgpilulane

**Pikk külgpilulane** (*Lineus longissimus*) on kärssuss perekonnast *[[Lineus]]*. Ta on pikimaid loomaliike Maal.

Pika külgpilulase geograafiline leviala  hõlmab Lääne-Euroopa ja Põhja-Euroopa rannikuveealasid, sealhulgas Läänemere rannikut. Ta on madalvees elunev röövloom, kes lahkub meretõusu ajal oma varjupaigast saagijahile. 

Kehakujult on ta tüüpiline kärssuss – pikk ja nöörikujuline. Tema keha pikkus on tavaliselt 5–15 meetrit, harvemini ulatub see kuni 30 meetrini. Mõned autorid kirjeldavad aga üksikuid isendeid pikkusega  kuni 60 meetrit.

Pika külgpilulase keha läbimõõt on tavaliselt 5–10 millimeetrit.. Teistel andmetel võib *Lineus longissimus*e keha laius küündida koguni 10 sentimeetrini.

## Viited

## Välislingid
*Grevelingen - Lineus longissimus - Snoerworm 2013 11 26 YouTube'i video  pikast külgpilulasest.

̈
Komarivtsi (Bari rajoon)

**Komarivtsi** (ukraina keeles *Комарівці*) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Pindala on 3,92 km². Elanike arv on 1161.
Kärssusside loend

*Siin on loetletud [[kärssussid|kärssusse]]. 

Selles nimekirjas on kärssusside [[liik (bioloogia)|liigid]] ja teised -[[takson]]id. Muud [[zooloogia]] [[mõiste]]d on loetletud loendites [[zooloogia mõisteid]] ja [[anatoomia mõisteid]]. Kogu [[bioloogia]]s käibel olevad mõisted on loetletud loendis [[Bioloogia mõisteid]].

Kui taksonil on [[eesti keel|eestikeelne]] nimetus, siis see on paigutatud loendisse vastavalt oma kohale tähestikus. Taksoninimetuse järel on sulgudes [[ladina keel|ladinakeelne]] nimetus [[Kaldkiri|kursiivis]]. Edasi tulevad lühiandmed [[Sugukond (bioloogia)|sugukondliku kuuluvuse]] (sgk) ja [[levila]] kohta, samuti leviku kohta Eestis:
**Eestis tavaline* – kogu Eestis tavaline või sage
**Eestis kohati* – Eestis kohati tavaline, kohati puudub või haruldane
**Eestis haruldane* – Eestis haruldane või väga vähestes kohtades levinud

__NOTOC__

==K==
*[[külgpilulased]] (*Lineidae*), sugukond

==P==
*[[pikk külgpilulane]] (*Lineus longissimus''), sgk külgpilulased, Lääne- ja Põhja-Euroopa rannikuvetes
Usinitsa tsässon

**Usinitsa tsässon** on tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Usinitsa külas (varem Suure-Usinitsa külas) Setomaa vallas.

Tsässon on pühitsetud Jumalaema kaitsmisele, mille püha tähistatakse seal 14. oktoobril (Juliuse ehk vana kalendri järgi 1. oktoobril). 

Tsässon on ehitatud 1948. aastal ja taastatud 1989. aastal.

## Vaata ka
*Tsässonate loetelu

## Kirjandus
*Jaanus Plaat, Arne Maasik. Usinitsa. Mihkli või Pokrovi tsässon. - Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 932–933
*Tapio Mäkeläinen, Ahto Raudoja. Usinitsa. - Setomaa tsässonad. 2011. Lk 392–395
Krasnohorivka

**Krasnogorivka** on rajoonilise tähtsusega linn Ukrainas Donetski oblastis Marjinka rajoonis, 20,7&nbsp;kilomeetri kaugusel Donetski keskusest läänes.

Krasnogorivka asutati XIX sajandi I poolel, linna õigused sai 1938. aastal.

Linna kõrgus merepinnast on 149 meetrit.

Krasnogorivkas elab 15 937 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

## Ajalugu
### XXI sajand
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta aprillis võtsid valitsusvastased relvajõud linna oma kontrolli alla.

2. augustil võtsid valitsusväed linna oma kontrolli alla.

2015. aasta 3. juuni varahommikul alanud valitsusvastaste relvajõudude ägedates rünnakutes Marjinkale ja Krasnogorivkale oli keskpäevaks saanud haavata 25 valitsusvägede võitlejat.

8. juunil sõitis Krasnogorivka piirkonnas miinile valitsusvägede veok, hukkus sõidukis olnud seitse sapööri.

## Viited

## Välislingid
* 19. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. Красногоровка после обстрела российско-террористическими войсками. Fotod (3) (*vene keeles*)
Staromõhhailivka

**Staromõhhailivka** on alev Ukrainas Donetski oblastis Marjinka rajoonis, ligi paarikümne kilomeetri kaugusel Donetskist läänes.

Staromõhhailivka asutati 1747. aastal, alevi õigused sai 1938. aastal.

Staromõhhailivka kõrgus merepinnast on 176 meetrit. kõrgusel merepinnast.

2013. aasta 1 jaanuaril elas Staromõhhailivkas 5411 inimest.

## Ajalugu
### XXI sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal aprillis võtsid Venemaa meelsed separatistid linna oma kontrolli alla.

2. augustil võtsid valitsusväed linna oma kontrolli alla.

2016. aasta oktoobri seisuga oli asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.

## Viited
Kilpmardikas

**Kilpmardikas** (*Cassida*) on perekond mardikalisi poilaste sugukonnast.

Eestis elab 14 selle perekonna liiki.

## Eesti liigid
*raudrohu-kilpmardikas *Cassida denticollis*, Suffrian, 1844 
**Cassida ferruginea*, Goeze, 1777
*nelgi-kilpmardikas *Cassida flaveola*, Thunberg, 1794
*kirju-kilpmardikas *Cassida nebulosa*, Linnaeus, 1758
*punavööt-kilpmardikas *Cassida panzeri*, Weise, 1907
*ohaka-kilpmardikas *Cassida rubiginosa*, Müller, 1776
**Cassida sanguinolenta*, Müller, 1776
**Cassida sanguinosa*, Suffrian, 1844
*triip-kilpmardikas *Cassida vibex*, Linnaeus, 1767
*hõbetriip-kilpmardikas *Cassida nobilis*, Linnaeus, 1758
**Cassida vittata*, Villers, 1789
**Cassida hemisphaerica*, Herbst, 1799
*roheline kilpmardikas *Cassida viridis*, Linnaeus, 1758
**Cassida murraea*, Linnaeus, 1767
Marjinka

**Marjinka** (ukraina Мар'їнка) on rajoonilise tähtsusega linn Ukrainas Donetski oblastis, Marjinka rajooni halduskeskus. Linn asub 21,3&nbsp; kilomeetri kaugusel Donetski kesklinnast lääneedelas ja piirneb Donetski Petrovski rajooniga.

Marjinka asutati 1844. aastal, linna õigused sai 1977. aastal.

Linna kõrgus merepinnast on 152 meetrit.

Marjinkas elab 9913 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

## Ajalugu
### XXI sajand
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta aprillis võtsid valitsusvastased relvajõud linna oma kontrolli alla.

5. augustil võtsid valitsusväed linna oma kontrolli alla.

2015. aasta 3. juuni varahommikul alanud valitsusvastaste relvajõudude ägedates rünnakutes Marjinkale ja Krasnogorivkale oli keskpäevaks saanud haavata 25 valitsusvägede võitlejat. ÜRO peasekretäri asetäitja Jeffrey Feltmani teatel hukkus kolmapäeval, 3. juunil Marjinka piirkonnas toimunud kokkupõrgetes 28 inimest, kellest 9 olid tsiviilisikud.

### Galerii

Marjinka.JPG|Marjinka 2015. aastal


## Vaata ka
*Marjinka lahing (2015)
*Marjinka lahing (2022–)

## Viited

## Välislingid
* Мар'їнська міськрада
* Ukraina kardab invasiooni, Reutersi fotoreportaaž (21 fotot) Marjinkast, 05.06.2015 (vaadatud 05.06.2015)
* Christopher Miller, Guns Of August: Fears Of Full-Scale War Return As Casualties Mount In Ukraine, Vabadusraadio, 9. august 2016
Žyžma

**Žyžma** või **Žõžma** on jõgi Leedus ning Valgevenes, Gauja parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi *Жыжма*, vene keeles *Жижма* (Žižma), leedu keeles aga *Žižma*.

Jõe pikkus on 82 km ja valgla on 584 km². Jõe lang on 0,8 m/km.

Žyžma algab Leedust Vilniuse maakonnast Šalčininkai rajoonist. Valgevene territooriumil läbib jõgi Hrodna oblasti Voranava, Lida ja Iŭje rajoone. Iŭje rajoonis suubub ta Gauja jõkke. Jõesängi on maaparandustööde käigus 27,4 kilomeetri ulatuses õgvendatud.

Jõe kaldal asub Hajciuniški küla.

## Välislingid
Zuhres

**Zuhres** on rajoonilise tähtsusega linn Ukrainas Donetski oblastis, Hartsõzki linna haldusalas. Linn asub 34,8&nbsp;km kaugusel Donetskist idas.

Zuhres asutati 1829. aastal, linna õigused sai 1938. aastal.

Krõnka jõe kallastel asuva linna kõrgus merepinnast on 141 meetrit.

2001. aastal elas linnas 19 859 inimest, 2013. aasta 1. jaanuaril 18 553 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

## Ajalugu
### 21. sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal aprillis võtsid Venemaa meelsed separatistid linna oma kontrolli alla.

ТЭС,_Зугрэс-2..jpg|Zujivski soojuselektrijaam
ЗуТЭЦ.jpg|


## Viited

## Välislingid
* 14. november 2014. *[[Ukrajinska Pravda]]*. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (*ukraina keeles*)
Gauja (Nemunas)

**Gauja** on jõgi Leedus ning Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi *Гаўя* (*Haŭja*, transkribeerituna Gavja), leedu keeles aga *Gauja*.

Jõe pikkus on 100 km ja valgla on 1680 km². Jõe langus on 74,7 m ja lang on 0.9 m/km.

Gauja jõgi algab Leedust Vilniuse maakonnast Šalčininkai rajoonist Ašmiany kõrgustikult. Leedu territooriumil voolab jõgi 32 kilomeetrit; seal suubub temasse ka esimene suurem lisajõgi Verseka. Edasi läbib Gauja Hrodna oblasti Iŭje rajooni, seal asub jõe kaldal ka Žamysłaŭl. Suurimaks lisajõeks on parempoolne lisajõgi Žyžma.
Kahealuseline graaf

**Kahealuseline graaf** (inglise keeles *bipartite*) on graaf, mille tipud jagunevad kahte hulka, kus servad esinevad ainult erinevatesse hulkadesse kuuluvate tippude vahel.

Kahealuselise graafi täiendis moodustavad need alused klikke.

Kahealuselised on näiteks Folkmani graaf ja Heawoodi graaf.

Kui kõik hulkadevahelised tipud on servadega ühendatud, siis kujutab see graaf endast **bi-klikki**.

Graaf võib olla ka *kolme*-, *nelja*- või *n*-aluseline. Alused võivad olla kas võrdse või erineva suurusega.
Hemorraagiline palavik

**Hemorraagilised palavikud** (ka **hemorraagilised viiruspalavikud**, **viiruslikud hemorraagilised palavikud**; ladina keeles ainsus *febris haemorrhagica*, mitmus *febres virales haemorrhagicae*; lühend **VHF**) on koondnimetus teatud palavikuga kulgevate viirushaiguste kohta.  

Hemorraagilisi palavikke iseloomustavad väga suur nakatamisvõime, täppverevalumid, veresoonte kahjustumise tagajärjel tekkinud verejooksud, šokk ja suur suremus. 

Hemorraagilise palavikuga kulgevate haiguste põhjustajateks peetakse, harilikult mitmete lülijalgsete või näriliste kaudu inimestele levitatavaid, sugukondadesse *[[Arenaviridae]]*, *[[Bunyaviridae]]*, *[[Filoviridae]]*, *[[Flaviviridae]]* ja *[[Togaviridae]]* liigitatud viiruseliike.

Hemorraagiliste palavike peiteaegades, nakkusteedes ja sümptomites ning ravis esineb varieeruvusi.

## ''Bunyaviridae''

Inimestel hemorraagilist palavikku põhjustav *Bunyaviridae* viirus on *Severe fever with thrombocytopenia syndrome* (SFTS).

## Filoviirused

Inimestel hemorraagilist palavikku põhjustavad filoviirused on 
*Ebola viirus – põhjustab Ebola viirushaigust;
*Marburgi viirus – põhjustab Marburgi haigust. 

## Viited

## Välislingid

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Viral hemorrhagic fever]] seisuga 08.08.2014.*
Miussõnsk

**Miussõnsk** (kuni 1965. aastani *Novo-Pavlivka*, *Novopavlivske*) on rajoonilise tähtsusega linn Ukrainas Luhanski oblastis Krasnõi Lutši haldusalas, Miussi jõe kallastel.

Miussõnsk asutati 1887. aastal (Novo-Pavlivka nime all), alates 1938. aastast alev, linna õigused sai 1965. aastal.

2011. aasta 1. jaanuaril elas linnas 4999 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

## Ajalugu
### 21. sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal aprillis võtsid Venemaa-meelsed separatistid linna oma kontrolli alla.

8. augustil võtsid valitsusväed linna oma kontrolli alla.

## Viited
Tamara Keerd

**Tamara Keerd** (aastani 1958 **Tamara Schmidt**; 24. veebruar 1926 Konotop, Sumõ ringkond, Ukraina NSV – 22. aprill 2003 Tallinn) oli eesti lauatennisist ja sporditegelane.

Ta on õppinud Tallinna 1. Keskkoolis, lõpetas aastal 1945 Tallinna Sotsiaal- ja Kodundusinstituudi.

Ta asus lauatennist mängima Arvi Voltri juhendamisel. Ta oli aastal 1955 NSV Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel hõbemedali. Eesti NSV meistrivõistlustel võitis ta naispaarismängus aastal 1952 (koos Valve Toomsaluga) kuldmedali; lisaks on ta võitnud kolm hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Aastatel 1952 ja 1957 tuli ta võistkondlikult Eesti NSV meistriks.

Ta töötas aastatel 1953–1968 Tallinna Masinatehases ja 1968–1970 Spordiseltsi Kalev Tallinna linnanõukogus spordiinstruktorina, 1973–1975 Lastestaadionil ja 1975–1979 Tallinna Oktoobri rajooni Laste ja Noorte Spordikoolis instruktori-treenerina.

## Isiklikku
Ta oli aastast 1958 abielus tennisisti ja treeneri Alfred Keerdiga.

## Välislingid
* Biograafia ESBL-is
*Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Diskograafia (meditsiin)

**Diskograafia** ehk **seljaröntgenuuring** (ladina keeles *discographia*) on röntgenuuringu liik. 

Seljaröntgenuuringu läbiviimiseks on vaja patsiendi lülivahekettasse kontrastainet süstida. 

## Viited
Haradzišča

**Haradzišča** (transkribeerituna **Garadzištša**) on alev Valgevenes Bresti oblastis Baranavičy rajoonis. Alev on Haradzišča külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles *Horodyszcze*. Alev asub Servači jõe kaldal.

Alevis on keskkool, muusikakool, laste spordikool ja internaatkool. Haradziščas tegutsevad ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Seal asub toiduainete tööstus, lisaks tegeletakse seal veel metsandusega.

Vaatamisväärsusteks on XVIII sajandil püstitatud katoliku kirik ja aastal 1764 ehitatud õigeusu (endine kreekakatoliku) kirik. Lisaks asub seal XIX sajandil ehitatud sünagoog. Alevi lähedal asub I maailmasõjas hukkunud saksa sõdurite surnuaed. Alevi piiril asub linnamägi, mida on peetud Leedu vanaks pealinnaks Vorutaks.

## Ajalugu
Alevit on esimest korda mainitud aastal 1414, toona kuulus see Leedu suurvürstidele. Aastal 1494 ehitati sinna katoliku kirik. XV sajandi lõpus läks asula Bielskite valdusse.

Haradzišča asus Navahradaki vojevoodkonnas, kuuludes seal Navahradaki maakonda. XVI–XVII sajandil oli asulal mitmeid omanikke, nende seas Nemirad, Chodkiewiczid, Pacid. XVII sajandi lõpus läks asula Zenowiczitele. 

Aastast 1793 (pärast teist Poola jagamist) Venemaa koosseisus. Alevi rahvas võttis osa mitmest Poola ülestõusust, seetõttu konfiskeeriti alev Pacide perekonnalt ja anti Buhavetskite valdusse. Samuti konfiskeerisid sõjaväevõimud kohalikult katoliiklaste koguduselt kiriku ja andsid selle Moskva patriarhaadile. XIX sajandi lõpus peeti Haradziščas kaks korda aastas laata.

Esimese maailmasõja ajal (1916) toimus alevi ümbruses Baranaviči lahing. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Haradzišča Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Teise maailmasõja ajal moodustati alevis geto, kuhu koguti 760 alevis elanud juuti ja juute ka ümbruskonna asulatest. Lisaks juutidele tapeti ka ülejäänud elanikke, kokku 4000 inimest. 


Pilt:Church_of_the_Exaltation_of_the_Holy_Cross_in_Haradzišča.jpg|Õigeusu kirik
Pilt:Catholic_church_of_St._Mary_in_Haradzišča.jpg|Katoliku kirik
Pilt:П. Гарадзішча - Гарадзішча пэрыяду раньняга феадалізму DSC08032.JPG|Haradzišča linnamägi


## Välislingid

*Alevi juutide ajalugu
*Haradzišča
Kruhlõk

**Kruhlõk** on mitme küla nimi:

***[[Kruhlõk (Šahtarski rajoon)|Kruhlõk]]**, küla Ukrainas Donetski oblastis Šahtarski rajoonis
***[[Kruhlõk (Lutuhõne rajoon)|Kruhlõk]]**, küla Ukrainas Luhanski oblastis Lutuhõne rajoonis
Eduard Wöhrmann

**Eduard Ludvig Wöhrmann** (28. detsember 1863 Härjanurme – 25. september 1934 Tartu) oli eesti kirjanik.

## Elukäik
Wöhrmann sündis Härjanurme külas Veski talus talurentniku pojana. Ta õppis 1872–1877 Jõune külakoolis ning hiljem täiendas end iseõppimise teel. Töötas Eestis ja Lõuna-Venemaal villa- ja veskitööstustes. Aastast 1907 elas ja töötas ta kaevumeistrina Tartus.

Elu jooksul kirjutas Eduard Wöhrmann tuhandeid värsse, millest paljud said tuntuks tänu selleke, et neid viisistasid tuntud heliloojad nagu Aleksander Läte, Konstantin Türnpu, Mart Saar, Eduard Kõomägi jt. Ainuüksi Artur Kapp viisistas ligi 60 Wöhrmanni luuletust. 

## Teosed
* "Nõmme lillekesed." Jurjev: Hermann 1903.
* "Lõbus seltsiline." Jurjev: K. Jaik 1906.
* "Arm ja noorus elagu!" Jurjev: K. Jaik 1906.
* "Arm elagu, õnn õitsegu!" Tartu: K. Jaik 1910.
* "Wäike Kalewipoeg. Lühike kokkuwôte ôndsa Laulu-isa Dr. Fr. R. Kreutzwald’i järele." Tartu: Hermann 1921.

## Viited
Kruhlõk (Lutuhõne rajoon)

**Kruhlõk** on küla Ukrainas Luhanski oblastis Lutuhõne rajoonis, 31&nbsp;km kaugusel Luhanskist lõunaedelas.

Kruhlõk asutati 1950. aastal.

Küla kõrgus merepinnast on 237 meetrit.

Kruhlõkis elab 660 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

## Ajalugu
### XXI sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal aprillis võtsid valitsusvastased relvajõud küla oma kontrolli alla.

8. augustil 2014 võtsid valitsusväed asula oma kontrolli alla.

25. septembril 2015 fikseeris OSCE Ukraina spetsiaalne seiremissioon valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all oleva asula lähistel Venemaal toodetud raketisüsteemi TOS-1 Buratino kohalolu.

## Viited
Šumõ

**Šumõ** on küla Ukrainas Donetski oblastis Toretski haldusalas.

2001. aasta 1. jaanuaril elas külas 95 inimest.

2014. aasta Ukraina kriisi ajal aprillis võtsid valitsusvastaste relvajõudude üksused asula oma kontrolli alla.

5. augustil 2014 toimus küla lähistel relvastatud kokkupõrge valitsusvägede ja valitsusvastase relvajõudude vahel.

## Viited
Paljastuhnur

**Paljastuhnur** (*Heterocephalus glaber*) on mullatuhnurlaste sugukonda kuuluv näriline, **paljastuhnurlaste** (*Heterocephalinae*) alamsugukonna ainus esindaja.

Ta on unikaalne loomaliik imetajate seltsis: elab suurtes keerulise sotsiaalse korraldusega kolooniates, on poikilotermne organism, talub suhteliselt suurt CO<sub>2</sub> kontsentratsiooni ning tal puudub osaliselt valutunne. Samuti ei ole teadlastel õnnestunud paljastuhnuritel eksperimentaalselt vähkkasvajaid esile kutsuda.

Oma väiksuse kohta elavad paljastuhnurid väga vanaks – ligi 30-aastaseks. 

Paljastuhnur on peaaegu karvkatteta väike uruloom (tüvepikkusega 8–10 sentimeetrit ja kaaluga 30–35 grammi). Emasloom on suurem ja kaalub 50–80 grammi. Paljastuhnuri levila hõlmab Ida-Aafrika, eelkõige Lõuna-Etioopia, Keenia ja Somaalia savanne ja poolkõrbeid.

Tal on terav haistmine ja hästi arenenud kompimine; koon ja saba on kaetud tundlike vurrudega, mis muuhulgas võimaldavad tal kergesti liikuda läbi urukäikude nii edaspidi kui ka tagurpidi.

Eusotsiaalsete paljastuhnurite kolooniates paljuneb vaid üks emasloom ("kuninganna") ja tema paarilisena 2–3 isaslooma; ülejäänud isendid on steriilsed ja nad on spetsialiseerunud erinevatele töödele (elupaiga kaitse, käikude kaevamine, toiduotsimine). Koloonias elab kümneid (vahel sadu) isendeid.

## Pikaealisus
Paljastuhnurid praktiliselt ei vanane (nende suremus ei kasva vanusega). Nad võivad elada kuni 30 aastat, mis hiiresuuruse loomakese jaoks on pretsedenditu sündmus.

Mehhanismid, mis toetavad pikka eluiga, ei ole täpselt teada. USA ja Iisraeli teadlaste ühisartikkel 2012. aastal ajakirjas Aging Cell püstitas hüpoteesi paljastuhnurite ebatavaliselt suure pikaealisuse põhjuste kohta. Teadlased, peamiselt Tel Avivi Ülikoolist ja Texase ülikoolist (kus asub USA suurim, enam kui 2000 isendist koosnev paljastuhnurite koloonia) teatasid, et tõenäoliselt peitub paljastuhnurite pikaealisuse põhjus proteiini NRG-1 suures sisalduses. See valk asub väikeajus, see tähendab aju selles osas, mis kontrollib motoorset aktiivsust.

## Viited

## Välislingid
*Emase terror hävitab paljastuhnuri sperma Novaator. Tartu Ülikooli teadusuudised (2011)
*Paljastuhnur on tervise etalon Imeline teadus
*"Paljastuhnurid võtavad hapnikupuuduse trotsimiseks taimse mõõtme" ERR Novaator, 21. aprill 2017
Saarvahtra puiestee

**Saarvahtra puiestee** on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis. Saarvahtra puiestee algab Kaskede puiesteelt, ristub Paplite puiesteega ning lõpeb Laagri asumi ja Pääsküla asumi piiril umbtänavana. Saarvahtra puiestee on peaaegu lõuna–põhjasuunaline ja ligikaudu 400 meetri pikkune.

Saarvahtra puiestee sai nime 4. septembril 1970.

## Viited
Biksēre

**Biksēre** on küla (*ciems*) Lätis Madona piirkonnas, Sarkaņi valla keskus.

Asulas asub Biksēre  mõisa (*Libien*) süda. Sinna jääb Biksēre bussipeatus. Lisaks on seal veel raamatukogu ja kultuurimaja «Kalnagravas». Biksēresse on püstitatud mälestusmärk rublale. 

Looduskaitse all on Biksēre park, Biksēre Metsapargi kuusk ja Biksēre Metsapargi mänd. Biksēre muinaskalmed ehk Kalmemägi on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all.

## Elanike arv


* 83 (1970)
* 122 (1979)
* 528 (2000)
* 451 (2011)

* 479 (2015)
* 378 (2021)
* 381 (2025)


## Viited
Biksēre mõis

**Biksēre mõis** ehk **Libe mõis** (saksa keeles *Libbien*, läti keeles *Biksēres muiža*, ka *Libes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas Biksēres. Biksēres asuv ja tänapäeval Biksēre mõisaks kutsutav kompleks on tegelikult endise Libe mõisa süda, tegelik Biksēre mõis asus sealt 2,5 kilomeetrit eemal.

## Ajalugu
Biksēre mõisa on esmamainitud 1583. aastal. Toona andis Stefan Batory mõisa Ramelitele. Hiljem vahetas mõis korduvalt omanikke, kuni 1824. aastal sattus see Magnuste suguvõsa kätte. Mõisakompleks jäi Magnuste valdusse kuni 1939. aastani.

## Mõisaansambel
Mõisakompleksi säilinud hooned on kõik ehitatud Magnuste ajal. Lihtsat peahoonet ehib arhitektuurilise kurioosumina uusgooti stiilis torn. Tänapäeval asub hoones vallamaja. Mõisakompleksi juures ei olnud tootmishooneid ega isegi teenijate maja, see-eest asusid seal kõrts ja tenniseväljak. Vanas mõisa magasiaidas asub muuseum. Endisel mõisa golfiväljakul asub praegu lava.

Mõisakompleksi juures asub 15 hektari suurune park. 2006. aastal avati seal puuskulptuuride ekspositsioon. 

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 7/8 adramaad, sellele allus 120 mees- ja 173 naishinge.

## Viited

## Välislingid

*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Ma (jumalanna)

**Ma** on Väike-Aasia hellenite-eelne emajumalanna, looduse ja jumalate ema, maajumalanna ning sõja- ja võidujumalanna. 
Tema nime põhitähendus on 'ema'. Tal oli orgiastiline kultus nagu Kybelel. 

Ma kultuse algne keskus oli Komana Kapadookias, kus nähtavasti teda kummardasid ka juba hetid. Ma kultus oli ka Komana Pontikas. Mõlemad kohad olid templiriigid, mida valitsesid kohalike kuningatega võrdväärsed ülempreestrid. Kõige tähtsam allikas Ma kultuse kohta on Strabon, kelle (kaheldavatel) andmetel oli kummaski kohas 6000 mõlemast soost templiteenrit (hieroduuli), kellest osa oli seotud templiprostitutsiooniga. Palverändureid kaugetest kohtadest ligi tõmmanud orgiastiline kultus, mis oli seotud relvatantsude ja enesevigastustega, oli kreeklastele võõrastav. Strabon samastas Ma'd kreeka Enyoga.

Kui roomlased Mithridatese sõdade ajal Ma kultusega tuttavaks said, samastasid nad teda sõjajumalanna Bellonaga, hiljem ka Virtusega. Just selle jumalanna vägivaldsus ja võidukus avaldasid suurt muljet Sullale.

## Kirjandus
* Noëlle Icard-Gianolio. Ma. – *Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae*, kd 6, 1992, lk 330–332.
Heli Kajo

Heli Kajo (sündinud 26. oktoobril 1983 Helsingis) on soome laulja ja laulukirjutaja. Heli Kajo vanemad on Juha Kajo ja Sirpa Kajo. Ta sai tuntuks 2010. aasta Eurovisiooni Soome eelvoorust. Ta osales looga "Annankadun kulmassa” ning sai finaalis 11 443 häält, kuid ei pääsenud superfinaali.

Pärast seda võistlust võttis Heliga ühendust Asko Kallonen ning pakkus talle plaadilepingut firmas Warner Music Finland. Laulja nõustus ning juba 2012. aasta mais ilmus Kajo debüütalbum "Elämäsi suloisin virhe". 

## Diskograafia
### Albumid
* Elämäsi suloisin virhe (23. mai 2012)

### Singlid
* ”Annankadun kulmassa” (2010)

* ”Jos mä kuolen nuorena” (2012)

* ”Elämäsi suloisin virhe” (2012)
## Viited
Joachim Maass

**Joachim Maass** (11. september 1901 Hamburg – 15. oktoober 1972 New York) oli saksa kirjanik. Ka tema vend Edgar Maass oli kirjanik.

Maass töötas algul oma isa äris, 1924. aastast oli vabakutseline kirjanik, ajuti ka kutseline ajakirjanik. 1939. aastal emigreerus USA-sse, 1951–1954 elas Saksamaal (1952. aastast), kuid pöördus Ameerikasse tagasi, põhjendades seda hiljem sakslaste ükskõiksusega. Alates 1965. aastast oli ta töövõimetu.     

Ta kirjutas põhiliselt romaane, kuid ka luulet, esseesid ja näidendeid. Tema kirjanduslik eeskuju oli Thomas Mann. Hermann Hesse kiitis tema raamatut "Die unwiderbringliche Zeit". Tema sõprade ja toetajate seas olid Victor Otto Stomps, Lothar Luft, Carl Zuckmayer, Martin Beheim-Schwarzbach, Stefan Zweig, Gottfried Bermann-Fischer ja Kurt Desch.  

## Teoseid
**Völkische Poesie und moderne Lyrik Portugals*, 1925, tõlkeantoloogia
**Johann Christian Günther*, 1925, dramaatiline poeem
**Bohème ohne Mimi*, 1930, romaan noortest kunstnikest
**Der Widersacher*, 1932, romaan
**Borbe*, 1934, jutustus
**Die unwiederbringliche Zeit*, 1935, romaan lapsepõlvest 
**Auf den Vogelstraßen Europas*, 1935, lennureisiraamat, mille eest ta Lufthansa kulul reisis
**Stürmischer Morgen*, 1937, romaan
**Der Schnee von Nebraska*, 1937, jutustus 
**Ein Testament*, 1939, romaan, Fjodor Dostojevskist mõjutatud Hamburgi kriminaallugu ja perekonnalugu
**Das magische Jahr*, 1945, romaan, autobiograafiline jutustus oma päritolust ja noorpõlvest Hamburgis (1944 inglise keeles)
**Des Nachts und am Tage*, 1949, näidendite kogumik
**Die Geheimwissenschaft der Literatur*, 1949, loengud saksa kirjandusest
**Der unermüdliche Rebell*, 1949, Carl Schulzi biograafia
**Der Fall Gouffé*, 1952, romaan, kriminaallugu 19. sajandi Prantsusmaalt Dostojevski vaimus, tema kõige menukam raamat
**Kleist, die Fackel Preußens*, 1957, biograafia 

## Isiklikku
Lothar Lufti abikaasa Maria Renée oli hiljem tema elukaaslane. 

## Tunnustus
*1950 Hamburgi Vaba Kunstide Akadeemia liige
*1961 Baieri Kaunite Kunstide Akadeemia kirjandusauhind

## Välislingid
*Sissekanne biograafilises leksikonis, faksiimile
Pałanečka

**Pałanečka** (valgevene keeles Паланэчка, transkribeerituna **Palanetška**, poola keeles *Połoneczka*) on küla (endine alev) Valgevenes Bresti oblastis Baranavičy rajoonis Volna külanõukogus. Asulas on 664 elanikku (1998). Pałanečka asub merepinnast 154 meetri kõrgusel.

Pałanečkas on keskkool, raamatukogu, klubihoone. Asulas on katoliku kirik aastast 1899, vesiveski aastast 1819, suurim vaatamisväärsus on aga XVIII sajandist pärit Radziwillide loss.

## Ajalugu

Pałanečka asulat on esimest korda mainitud XVI sajandil. Toona oli Pałanečka Navahradaki vojevoodkonda ja Navahradaki maakonda kuulunud alev. Sajandi lõpus läks asula Radziwillide valdusse, nemad ehitasid sinna XVIII sajandil ka klassitsistlikus stiilis lossi. 1777. aastal peatus lossis kirjanik Deniss Fonvizin.

Poola jagamisega läks Pałanečka 1795. aastal Venemaa koosseisu. Alev kuulus Navahrudaki kubermangu. Asula elanikud võtsid osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust. XX sajandi algul rajati Pałanečkasse raudteejaam, toona oli asulas 190 elanikku.

Kuni 1917. aastani oli Pałanečka Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Nõukogude Liiduga liitmisel kaotas asula alevi staatuse. Kuni 26. oktoobrini 2013 oli Pałanečka samanimelise külanõukogu halduskeskuseks.


Pilt:Belarus-Palanechka-House.jpg|Pałanečka
Pilt:Юр’еўскі касьцёл. в. Паланэчка.jpg|Pałanečka kirik
Pilt:Belarus-Palanechka-Watermill-3.jpg|Pałanečka vesiveski
Pilt:Будынак былога палаца.JPG|Radziwillide loss


## Viited

## Välislingid

* Pałanečka
* Küla Valgevene fotoentsüklopeedias
Ebola jõgi

**Ebola jõgi** (ka **Legbala jõgi**) on jõgi Aafrikas Kongo Demokraatliku Vabariigi põhjaosas. Ebola jõgi on ligikaudu 200 km pikkune Kongo jõe lisajõgi.

Ebola järgi on nime saanud viiruseperekond *[[Ebolavirus]]* ja mitmed viiruseliigid (nt  Ebola viirus)  ja Ebola viirushaigus.
Rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealane hädaolukord

**Rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealane hädaolukord** (inglise keeles *public health emergency of international concern*, lühend **PHEIC**) on teatud erakorraline sündmus, näiteks haiguspuhang, mis võib levida ja ohustada teiste riikide elanikkonda haigusse nakatumisega, mis vajaks rahvusvaheliselt koordineeritud koostööd ja/või sekkumist.

Rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealase hädaolukorra väljakuulutamise otsustab Maailma Terviseorganisatsioon (WHO).

## Hädaolukorrad
Alates 2005. aastast on olnud kaheksa rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealast hädaolukorda:
*Esimene kuulutati välja 25. aprillil 2009 seoses A(H1N1)2009 gripipandeemiaga, mille põhjustas seagripiviiruse globaalne levik.
*Teine rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealane hädaolukord kuulutati välja mais 2014 seoses metsiku polioviiruse põhjustatud lastehalvatuse rahvusvahelise levikuga.
*8. augustil 2014 kuulutati välja kolmas hädaolukord seoses Ebola viiruse epideemiaga Lääne-Aafrikas.
*1. veebruar 2016 – Hädaolukord seoses Zika viiruse puhanguga Ameerikas.
*17. juuli 2019 – Hädaolukord seoses Ebola viiruse puhanguga Aafrikas Kongo Demokraatlik Vabariigis.
*30. jaanuar 2020 – Hädaolukord seoses koroonaviiruse epideemiaga (sama aasta 11. märtsil kuulutati see pandeemiaks).
*23. juuli 2022 – Hädaolukord seoses ahvirõugete epideemiaga (kuulutati lõppenuks 11. mail 2023).
*14. august 2024 – Hädaolukord seoses uue ahvirõugete epideemiaga.

## Välislingid
* International Health Regulations and Emergency Committees. www.who.int
Novaja Myš

**Novaja Myš** (valgevene keeles Новая Мыш, transkribeerituna **Novaja Mõš**, poola keeles *Nowa Mysz*) on küla (endine alev) Valgevenes Bresti oblastis Baranavičy rajoonis, Novaja Myši külanõukogu halduskeskus. Asulas on 1669 elanikku (2000). Novaja Myš asub merepinnast 188 meetri kõrgusel.

Küla asub Myšanka jõe kaldal ja on ilmselt selle järgi nime saanud. Jõe nime kohta on omakorda kaks versiooni, ühe järgi pärineb see sõnast *мыш* ('hiir), teise järgi pärineb see balti päritolu sõnast *mašaz* ('väike').

Novaja Myšis on põhikool ja muusikakool, tegutsevad raamatukogu ja kultuurimaja. Asulas on katoliku kirik aastast 1825, sünagoog ja õigeusu kirik aastast 1859. Teised vaatamisväärsused on XIX sajandil ehitatud vesiveski ja kõrts. Aastal 1996 püstitati külla mälestusmärk Jan Czeczotile. Novaja Myš on säilitanud XVI sajandist pärineva põhiplaani.

## Elanikkond


* 1200 (1650)
* 524 (1830)
* 884 (1865)
* 1000 (1885)
* 1031 (1886)

* 3860 (1901)
* 1815 (1921)
* 1942 (1959)
* 1601 (1999)
* 1370 (2010)


## Ajalugu

Novaja Myši asulat mainitakse esimest korda XV sajandi esimesel poolel. Toona kandis see nime Myš (*Мыш*), olles Navahradaki vojevoodkonda ja Navahradaki maakonda kuulunud küla. Aastal 1563 läks Myš Chodkiewiczite valdusse, saades krahvkonna pealinnaks, aastaks 1566 oli asulast saanud alev. XVI-XVII sajandil asus alevi juures ka kindlus.

XVII sajandil kandis alev nime Novaja Myš, kindlustatud lossi juurde kuulus aga Staraja Myši (*Старая Мыш*) nime kandev küla, kuhu asutati jesuiitide klooster. XVII sajandi lõpus läks asula Sieniawskite valdusse, hiljem aga Judyckitele.

Uputuse ajal rüüstasid alevit Moskva väed. Suurem osa alevi elanikest tapeti. Asulal võttis taastumine aega terve sajandi. XVIII sajandil oli alev Niesialowskite ja Massalskite valduses. Toona rajati sinna klaasikoda. Aastal 1762 hävitas alevi suur tulekahju, toona päles maha ka Sapiehadele kuulunud loss. Aastast 1784 läks Novaja Myš kuninga valdusse.

Poola jagamisel läks Novaja Myš Venemaa koosseisu aastal 1795. Alev kuulus Hrodna kubermangu Słonimi maakonda. Asulas peeti kaks korda aastas laata, kus kaubeldi põhiliselt loomade ja kohalike põllumajandussaadustega. Asula elanikud võtsid osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust.

Kuni 1917. aastani oli Novaja Myš Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Toona kaotas Novaja Myš ka alevi staatuse, aga aastani 1957 oli ta samanimelise rajooni keskuseks.

## Viited

## Välislingid

* Novaja Myš


Pilt:Novaja Myš. Новая Мыш (05.2010).jpg|Novaja Myš
Pilt:06 Новая Мышь (02).JPG|Katoliku kirik
Pilt:Novaja Myš, carkva (2010).jpg|Õigeusu kirik
Pilt:Novaja Myš, karčma (2010).jpg|Kõrtsihoone
Aino Runge

**Aino Runge** (17. juuni 1926 – 3. august 2014) oli  eesti rahandusspetsialist, tarbijakaitsja ja poliitik.

Ta lõpetas Tallinna rahandustehnikumi ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal.

Ta töötas ta ligi nelikümmend aastat rahandusministeeriumis.

Poliitikasse jõudis ta laulva revolutsiooni ajal Rahvarindes. Ta oli Keskerakonna asutajaliige ja kuulus erakonda elu lõpuni.

Ta oli VIII Riigikogu liige ja aastatel 1999–2002 Tallinna Linnavolikogu liige. Tema algatusel asutati 1994. aastal Tallinna üürnike ühendus. Mitmed tema ettepanekud jõudsid Eesti tarbijaid kaitsvatesse seadustesse.

## Tunnustus
* 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema tütred on maalikunstnik ja disainer Sirje Runge ning kunstiajaloolane Marika Valk.

## Viited

## Välislingid
* Suri poliitik Aino Runge
Briņģi

**Briņģi** on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Ineši vallas. Küla asub valla kaguosas Briņģi järve kaldal. Briņģi jääb valla keskusest Inešist 4 kilomeetri kaugusele.

Asulas asub Briņģi mõisa (*Brinkenhof*) süda. 1938. aastani asus seal Pāvīte valla keskus. Briņģi põhjapoolses osas asub majadegrupp, mis oli vahepeal eraldatud Čolēni külaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Vecpiebalga piirkonda.

2007. aastal oli külas 27 elanikku.


Pilt:Briņģu_muiža_Inešu_pagastā_2001-08-25.jpg

## Viited
Briņģi mõis

**Briņģi mõis** (saksa keeles *Brinkenhof-Sustel*, läti keeles *Briņģu muiža*, ka *Susteles muiža* ja *Pāvītes muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Võnnu kreisis Vecpiebalga kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub Lätis Vecpiebalga piirkonnas Ineši vallas Briņģis.

## Ajalugu
Briņģi mõisat on esmamainitud XVI sajandil, esimesed omanikud olid Brinckenid. Hilisemate omanike seas on olnud Hagemeisterid ja Simolinid.

## Mõisaansambel
Mõisakompleksi rajas parun Simolin aastal 1861 klassitsistlikus stiilis. Algselt kuulus kompleksi juurde kaheksa hoonet, tänapäeval on lisaks peahoonele säilinud veel ait ja laut. Vanim mõisale kuulunud teadaolev hoone oli aga XVIII sajandil ehitatud veski. Mõisakompleksi juurde kuulub ka park.

Pärast võõrandamist asus mõisa peahoones vallamaja, valla likvideerimise järel on säilinud hooned aga eravalduses.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kaks adramaad, sellele allus 103 mees- ja 113 naishinge.

## Viited

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Välislingid
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Carnikava

**Carnikava** on küla (*ciems*) Lätis Ādaži piirkonnas, Carnikava valla halduskeskus. Asub Koiva jõe suudmes. Asulas oli Carnikava mõisa süda.

Carnikavat on esimest korda mainitud aastal 1211. Asula nimi on liivi keeles *Sarnikau*, saksa keeles *Koivemund*, vana lätikeelne nimi on aga *Sānkaule*. Carnikavas on kool ja Carnikava raudteejaam, külas on ka valla raamatukogu. Sinna jäävad bussipeatused Strēlnieki, Pagrieziens uz Carnikavu, Nagaiņi, Carnikava (tirgus), Dārziņi Dārznieku iela, Zušu iela ja Carnikava.

Carnikavas peeti aastal 1880 II Läti laulupidu. Aastal 1933 sai asula raudteeühenduse Riiaga. XX sajandi alguses oli külas Ādaži valla keskus.

Osa külast asub Piejura maastikukaitsealal. Looduskaitse all on neli tamme.

Carnikavas asuval Teises maailmasõjas langenud sõdurite haual on mälestusmärk.

## Elanike arv


* 1110 (1964)
* 1107 (1970)
* 1569 (1979)
* 3337 (1989)
* 3340 (2000)

* 3700 (2006)
* 3892 (2011)
* 4015 (2015)
* 4537 (2021)
* 5183 (2025)


## Tuntud elanikke

*Christian Heinrich Pander - Baltisaksa bioloog
*Mārtiņš Vācietis - Läti sõjaväelane
*Eduards Grantskalns - Läti poliitik

Pilt:Carnikavas_stacija.jpg|Carnikava jaamahoone


## Viited