open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valéry Giscard d'Estaing

**Valéry Marie René Georges Giscard d'Estaing** (; 2. veebruar 1926 Koblenz – 2. detsember 2020 Authon) oli Prantsuse riigitegelane, 1974–1981 Prantsusmaa president. 

Giscard d'Estaing sündis Koblenzis, prantslaste okupeeritud Saksamaal. 18-aastaselt liitus ta Prantsuse vastupanuliikumisega ja võttis Teises maailmasõjas osa Pariisi vabastamisest 1944. aastal.

Poliitilist karjääri alustas Giscard d'Estaing 1950. aastate teises pooles. 1956. aastal sai ta Prantsusmaa Rahvuskogu liikmeks. Aastatel 1962–1966 ja 1969–1974 oli ta Prantsusmaa rahandusminister. Alates 1966. aastast kuulus ta vabariiklaste erakonda.

1974. aasta mais toimunud presidendivalimistel võitis Giscard d'Estaing sotsialist François Mitterrandi, kogudes 50,8% häältest Mitterrand' 49,2% vastu. Ta sai presidendiks 48-aastaselt ja oli ametisse astudes riigi ajaloo noorim president. Presidendina viis Giscard d'Estaing läbi palju uuendusi, mida peeti sel ajal radikaalseks, näiteks langetas ta valimisõiguse vanusepiiri 18. eluaastani ja seadustas abordi. Lisaks suurendas ta Prantsusmaa tuumavõimekust ja edendas ülikiirrongiliiklust. Presidendina õnnestus tal Saksamaa kantsleri Helmut Schmidtiga luua Prantsusmaa ja Saksamaa vahel tugev  allianss Euroopa Liidus.

1981. aasta presidendivalimiste esimeses voorus ta küll edestas Mitterrand'd, kuid kaotas talle teises voorus, kogudes 48,24% häältest Mitterrand'd 51,76% vastu.

1968. aastal asutati Giscard d'Estaing' toetuseks erakond Ühendus Prantsuse Demokraatia eest. Aastatel 1988–1996 oli ta selle erakonna juht. Aastatel 1989–1993 oli ta Euroopa Parlamendi liige. 2000. aastate alguses oli ta Euroopa Tulevikukonvendi president. Aktiivse poliitilise karjääri lõpetas ta 2004. aastal.

Giscard d'Estaing oli abielus 1952. aastast ning tal oli abikaasaga neli last, kaks tütart ja kaks poega.

## Tunnustus
* 1962 Püha Olafi orden (Norra)
* 1979 Nanseni auhind (ÜRO)
* 2003 Karl Suure auhind

## Välislingid
Alex Morgan

**Alexandra Patricia Morgan-Carrasco** (tuntud kui **Alex Morgan**; sündinud 2. juulil 1989 San Dimases) on USA eksnaisjalgpallur. Ta viimane klubi kus ta mängis oli jalgpalliklubi Orlando Pride.

Aastast 2010 mängib Alex Morgan USA naiste jalgpallikoondises.

Alex Morgan lõi otsustava värava 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri poolfinaalis - lisaaja viimastel sekunditel suunas ta palli peaga Kanada väravasse. USA võitis mängu 4:3.

USA koondisega on ta tulnud kaks koda maailmameistriks.

Ta lõpetab enda jalgpalli karjääri aastal 2024.
Sophie Hitchon

**Sophie Hitchon** (sündinud 11. juulil 1991 Burnleys) on Suurbritannia vasaraheitja.

2010. aastal tuli ta vasaraheites juunioride maailmameistriks.

2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis heitis ta Suurbritannia rekordiks 71.58 m.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis saavutas ta neljanda koha, heites rahvusrekordiks 73.86 m.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis jäi ta 71.74-ga samuti neljandaks.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta rahvusrekordiga 74.54 pronksmedali, tulles oma riigi esimeseks olümpiamedalistiks vasaraheites.

## Välislingid
*
Johann Karl Wilhelm Friedrich von Hezel

**Johann Karl Wilhelm Friedrich von Hezel** (9. august 1786, Giessen – 1831, Tartu) oli Saksamaalt pärit Tartu advokaat, sündik ja õigusteadlane.

Ta oli Tartu Ülikooli eksegeetika ja idamaiste keelte professori Johann Wilhelm Friedrich von Hezeli ja Charlotte Henriette von Hezeli (neiupõlvenimega Schwabe) poeg.

Enne ülikooli astumist sai Hezel koduõpetust. Ta õppis 1802–1806 Tartu ülikoolis ja kaitses 1808. aastal filosoofiadoktori kraadi. Aastast 1806 töötas ta Tartus maakohtu- ja raeadvokaadina, linnasündikuna ning konsistooriumi liikmena (1810) ja ülikooli sündikuna (1812–1819). Ta pidas ka loenguid ja avaldas käsitlusi Liivimaa õigusest. Aastast 1819 ei olnud tal muid ameteid peale advokaadiameti.

## Teoseid
* "Ius famulitii in Livonia obtinensdelineavit Guilielmus de Hezel" Dorpati, 1807. Typis et impensis Mich. Gerhardi Grenzii, typographi academici.. - Dorpat : M. G. Grenzius, 1807, pärisorjusest Vana-Liivimaa õiguses
* "Dissertatio de peculatu, stricte sic dicto, ejusque poena" Dorpati Livonorum, typis Mich. Gerh. Grenzii, Academiae Caesareae typographi. MDCCCX.. - Dorpat, 1810
* "Grundlinien des ordentlichen livländischen Civilprocesses" Riga, 1812, gedruckt bei Wilhelm Ferdinand Häcker und zu haben bei M. G. Grenzius in Dorpat.. - Dorpat : M. G. Grenzius, 1812
* "Diatribe historico-juridica de remedii appellationis contra amplissimi Senatus Dorpatensis decreta olim interponendi indole ac forma" Edidit Dr. Guil. de Hezel, Univ. Caes. Dorp. Syndicus. Dorpati Livonorum, typis J. Ch. Schünmanni. MDCCCXIV.. - Dorpat, 1814

## Viited

## Välislingid
* 
* "Ius famulitii in Livonia obtinensdelineavit Guilielmus de Hezel" Tartu Ülikooli Raamatukogu kodulehel (PDF, 9,967 Mb)
* "Grundlinien des ordentlichen livländischen Civilprocesses" Tartu Ülikooli Raamatukogu kodulehel (PDF, 46,35 Mb)
Emil Schulz

**Emil Schulz** (25. mai 1938 Kaiserslautern, Reinimaa-Pfalzi liidumaa  – 22. märts 2010 Kaiserslautern) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.

Schulz oli viiekordne Lääne-Saksamaa meister II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1960–1964.

Schulz sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes II keskkaalus (kuni 75 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Valeri Popentšenkole (NSV Liit).

Schulz sai Lääne-Saksamaa eest võisteldes II keskkaalus (kuni 75 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Ion Moneale (Rumeenia) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961),  kuid kaotas veerandfinaalis  hilisemale pronksmedalivõitjale Dragoslav Jakovljevićile (Jugoslaavia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Viited

## Välislingid
*
Rūta Meilutytė

**Rūta Meilutytė** (sündinud 19. märtsil 1997 Kaunases) on Leedu ujuja.

2012. aasta suveolümpiamängudel võitis ta naiste 100&nbsp;m rinnuliujumises kuldmedali, saades Leedu noorimaks olümpiavõitjaks. Ühtlasi sai temast esimene ujuja, kes on pärast Leedu taasiseseisvumist ujumises kuldmedali võitnud.

Ta jagab 100 meetri rinnuliujumise maailmarekordit lühirajal (1.02,36). Ta on 50 meetri rinnuliujumise (29,48) ja 100 meetri rinnuliujumise (1.04,35) endine maailmarekordiomanik.

Aastatel 2012 ja 2013 valiti ta Leedu aasta sportlaseks ning 2015. aastal aasta naissportlaseks.

## Isiklikku

Rūta Meilutytė sündis Kaunases 1997. aastal Saulius Meilutise ja Ingrida Meilutienė tütrena. 2001. aasta märtsis jäi Rūta ema ülekäigurajal auto alla ja hukkus. Laste isa Saulius teenis perele elatist USA-s töötades. Pärast õnnetust naasis ta küll kodumaale, ent parema sissetuleku nimel siirdus peagi tööle Inglismaale. 2010. aastast elab Rūta koos isaga Inglismaal.

## Karjäär

2010. aastal purustas ta esimesed Leedu rekordid 50&nbsp;m ja 100&nbsp;m rinnuliujumises.

Enne 2012. aasta suveolümpiamänge sai Rūta Meilutytėst noorim Leedu ujuja, kes on olümpianormi täitnud. Londoni olümpiamängudel sai ta 100&nbsp;m rinnuliujumises kvalifikatsioonivõistlusel esikoha ajaga 1:05.56, mis oli ka uus Leedu rekord. 100&nbsp;m rinnuliujumise poolfinaalides sai Meilutytė samuti esikoha ajaga 1:05.21, mis oli uus Euroopa ja järjekordne uus Leedu rekord. Finaalis võitis Rūta Meilutytė kuldmedali ajaga 1:05.47.

2013. aastal püstitas ta Barcelonas toimunud veealade MMil poolfinaalis 100&nbsp;m rinnuliujumises maailmarekordi ajaga 1:04.35, senine maailmarekord oli kümnendiku võrra kehvem ja kuulus 2009. aastast ameeriklanna Jessica Hardyle.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta hõbemedali 100 m rinnuliujumises.

2016. aasta suveolümpiamängududel Rio de Janeiros tuli ta 100 m rinnuliujumises 1.07,32-ga seitsmendaks.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis tuli ta 100 m rinnuliujumises neljandaks. Samadel võistlustel ületas ameeriklanna Lilly King tema maailmarekordi 23 sekundisajandikuga. Meilutytė tuli neljandaks ka 50 meetri rinnuliujumises ning King purustas tema maailmarekordi ka sel distantsil.

2019. aasta mais teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest, kuna teda ähvardas dopinguproovide andmata jätmise eest kaheaastane võistluskeeld.

## Isiklikud rekordid
Allikas

;Suures basseinis

;Väikeses basseinis

## [[Ujumise maailmarekordid|Maailmarekordid]]
;Pikal rajal

Rūta Meilutytė püstitas pikal rajal kokku kaks maailmarekordit, millest ühe 50 m rinnuliujumises ja ühe 50 m rinnuliujumises.

;Lühirajal

Rūta Meilutytė püstitas lühirajal maailmarekordi 100 meetri rinnuliujumises.

## Märkused


## Viited

## Välislingid

* Rūta Meilutytė FINA lehel
* Rūta Meilutytė SwimSwami lehel
Kolme pääsukese kohvik

**"Kolme pääsukese kohvik"** on ansambli PS Troika 2012. aastal ilmunud album.

## Lood
### CD1
#"Tantsi Kudurot"
#"Kolme pääsukese kohvik"
#"Barbra Streisand"
#"Soojatooja"
#"Mamacita"
#"Egiptuse Liivad"
#"Digi Laika"
#"Ei ei laul"
#"Otsas on papp!"
#"Makarone"
#"Andides kord kõndides"
#"Onkel John"
#"Kustuta valgus"
#"Und näen ilmsi"
#"Uups! ... Mul juhtus see taas"
#"Endale kindel"
#"Esmaspäev"
#"Egiptuse liivad "feat. Ly Lumiste" HD video

### CD2
#"Põdrakasvataja (3% remix)"
#"Kui meri oleks õlu"
#"Maha põles maani"
#"10 väikest põtra"
#"Alkoholisõltlane"
#"Bahama Mama"
#"Cafe Oriental"
#"Ei, ma ei tantsi (Singel 2007)"
#"Honolulu öö (Jämejala versioon)"
#"Kole on möödas"
#"Õnneonn"
#"Raha ei ole"
#"Taas Venemaal"
#"Ievan polkka"
#"Renata"
#"Kloon"
#"Vormel 1"
#"Sada rauda"
#"Miljon aastat"
#"Vaikin kui joon"
#"Sõstravein"
#"Apache"

### CD3
#"Jessica"
#"Kopamees"
#"Poro poro"
#"Puhkepäeva kalamees"
#"Pikali!"
#"Pruun beib"
#"Korrus on kolmas (Lall-lall-laa)"
#"Parmu roos"
#"Seep"
#"Sinust"
#"Telefoni pole"
#"Täitsa lõpp"
#"Õnnega koos"
#"Pidutseme shampuse väel"
#"Ülle"
#"Auke täis"
#"La Camisa Negra (Seewaldi instr. versioon)"
#"Kuratlik mäng"
#"Lumine laul"
#"Ela maal"
#"Bingo!"
#"Igal öösel"
#"Ära ütle, et elu on inetu"
Tulekahjuandur

**Tulekahjuandur** on tehniline seade, mis annab tulekahju või tuleohtliku olukorra tekkimisest teada tugeva sumistignaaliga, mõnel juhul ka valgusdioodi heleda vilkuva valgusega. Kui andur on ühendatud keskseadmega, võidakse automaatselt alarmeerida ka tuletõrjet ja edastada ohuteade telefoni teel.

Tulekahjuanduri mõõtemuundur ehk tajur võib reageerida temperatuuri tõusule (nt üle 60 °C) ja temperatuuritõusu kiirusele, leegi soojus- ja valguskiirgusele, suitsugaasidele (vingugaasile ehk süsinikoksiidile CO, süsihappegaasile ehk süsinikdioksiidile CO2) või siis põlemisel tekkivas suitsus sisalduvatele tahmaosakestele. Kõige laiemalt ongi levinud suitsuandurid.

## Vaata ka
*Optiline tajur
*Suitsuandur
*Andur

## Välislingid
* Tulekahjuandur kodus
Comedy Estonia

**Comedy Estonia** on Eesti komöödiatrupp, mis korraldab nii Eesti kui ka välismaa lavakoomikute (*[[stand-up comedy]]*) esinemisi Eestis.

Trupp sündis nelja inimese initsiatiivil, kes korraldasid 2010. aasta kevadiste tudengipäevade jaoks Tartus komöödiafestivali: Louis Zezeran, Eric Seufert, Andrei Tuch ja Stewart Johnson. Comedy Estonia koomikute seas on Stewart Johnson, Eric Seufert, Louis Zezeran, Keiu Kriit, Janika Maidle, Andrei Tuch, Sander Õigus jt.

Comedy Estonia korraldab igakuiseid komöödiaõhtuid: üks Tartus Vilde lokaalis, teine Tallinnas Drink Baaris. Samuti on trupp algatanud Eesti-tuure ja esinenud festivalidel nagu 2012. aasta tARTuFF.

## Välislingid
* Comedy Estonia koduleht
* Mart Roosaar "Eestikeelne stand-up-komöödia jõuab Pärnusse" Pärnu Postimees, 05.05.2012
* Laura Turner Garrison "The Ex-Pat Revolutionaries of Estonia" Splitsider, February 22nd, 2012
Stewart Johnson

**Stewart Johnson** (sündinud 4. detsembril 1975) on USA päritolu Eesti lavakoomik, kes esineb Comedy Estonia korraldatud *[[stand-up comedy]]* üritustel. 

Ta on üks trupi algatajaist ning on elanud Eestis alates 1998. aastast.

## Viited

## Välislingid
* Stewart Johnson eestikeelsel *stand-up*-komöödia tuuril
* Laura Turner Garrison. "The Ex-Pat Revolutionaries of Estonia" Splitsider, February 22nd, 2012
Keiu Must

**Keiu Must** (enne abiellumist **Keiu Kriit**; sündinud 27. oktoobril 1982) on eesti tõlkija ja tõlk ning Eesti esimene naislavakoomik.

## Haridus
Ta lõpetas 2001. aastal Tallinna Reaalkooli, 2012. aastal Tartu Ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal ning 2015. aastal Tallinna Ülikooli magistriõppe tõlkijana.

## Tõlkijana
Must on töötanud tõlkijana tõlkebüroos Tilde Eesti, hiljem tõlkinud raamatuid ja filmisubtiitreid. 2015. aastast töötab ta vabakutselise tõlgina Euroopa Liidu institutsioonides.

### Tõlgitud teoseid
*2011 – David C. Douglas. William Vallutaja : normannide mõju Inglismaal. Tallinn. Kirjastus Kunst. 497 lk.
*2013 – Lisi Harrison. Hundid söönud, lambad terved. Tallinn. Egmont Estonia. 228 lk.
*2014 – Disney. Violetta. Minu saladused, minu unistused. Egmont Estonia. 186 lk.

### Kirjutisi
*2015 – Keiu Must. Koomik Sander Õigus astub sinu ebamugavustsooni. Eesti Ekspress, 31. jaanuar 2015  

## Koomikuna
Keiu Must (varasema esinejanimega Keiu Kriit) on Eesti püstijalakoomikute seas esimene naine, ta alustas esinemist inglise keeles. Ta on esinenud Comedy Estonia korraldatud *[[stand-up comedy]]* üritustel. Pikemalt on temast kui naiskoomikust kirjutatud 2011. aasta oktoobris ajakirjas Anne & Stiil.

Tema suuremad etteasted Eesti lavadel jäävad aastatesse 2010–2015 (nt 2012. aasta filmifestivalil tARTuFF Tartus; 2014. aasta lavastuses “Esimene eesti keeles!“, Vaba Lava Tallinnas). Aktiivsematel koomikuaastatel pidas komöödiaetenduste kohta blogi “Must naerab viimasena”. Pärast 2015. aasta lõpus Brüsselisse tööle siirdumist pole ta Eestis koomikuna esinenud.

## Tunnustus
Keiu Must võitis 2019. aasta e-etteütluse kahes kategoorias: parima välismaal elava eestlasena ja nutikategoorias. 

## Viited

## Välislingid
* Must naerab viimasena – Keiu Musta komöödiaetenduste blogi. (Seisuga 02.03.2020 on alles vaid viide, sisu pole enam avalik.)
* Gert Kiiler. "Naine seisab püsti ja teeb nalja" Sakala, 7. mai 2012
Sander Õigus

**Sander Õigus** (sündinud 13. novembril 1989) on Tartust  pärit eesti lavakoomik.

Õigus jutustab pikki ja piinlikke lugusid nii oma lapsepõlvest kui ka igapäevastest tähelepanekutest elust enesest. Tema lugudesse on pikitud nii enesekriitikat kui ka värvikaid sisekaemusi.

## Soolokavad
Sander Õigus on Eestis esinenud kuue täispika soolokavaga.

"Esimesed triibulised" oli Sander Õiguse esimene soolokava, mida ta esitas alates 2016. aastast Eestis 19 korda. 2017. aastal valminud täispika soolokavaga "Hoopis teine tera" esines ta 28 korda. 2018. aastal valminud soolokava "Kolmandas isikus" esitas ta vähemalt 20 esinemispaigas. Soolokava "Neljanda seina taga", mis valmis 2019. aastal, sai eriliseks selle poolest, et ükski teine Eesti püstijalakoomik polnud seni välja tulnud nelja täispika soolokavaga.

## Viited
Punk'n'Roll

**Punk'n'Roll** on Eesti vanim ja suurim pungi-, ska- ja *[[Hardcore punk|hardcore]]*-festival.

Festival on toimunud alates 1998. aastast, ehkki mõningaste pausidega. 2012. aastal toimus Punk'n'Roll 10.-11. augustil Tartus, klubis Rock & Roll ning Raadi mõisapargis. 2014 ja 2015 aastal toimus festival Tartu servas Raadi mõisapargis. Algselt toimus see Kilingi-Nõmmes, kuid kolis 2009. aastal majanduslikel põhjustel Kohtla-Nõmmesse.

Aegade jooksul on Punk'n'Rolli festivalil üles astunud bändid Eestist, Soomest, Leedust, Venemaalt, Suurbritanniast, Hollandist, Rootsist, Lätist jm. Teiste seas on Eestit külastanud näiteks Oi Polloi Edinburghist ja Fleas and Lice Amsterdamist. Esimene välisesineja oli 2004. aastal Soome ansambel Extaasi.

## Viited

## Välislingid
* Festivali koduleht
* Gert Kiiler "Pungifestival tähistab juubelit" Sakala, 19. august 2008
* "Baltikumi suurim pungifestival annab laupäeval avapaugu" EPL, 12. märts 2009
* "Kohtla-Nõmmel stardib vanim pungifestival" Põhjarannik, 13. august 2009
* "Tartus möllab nädalalõpul Eesti suurim pungifestival Punk'n'Roll" Delfi, 6. august 2012
Ján Franek

**Ján Franek** (sündinud 14. aprillil 1960 Žilinas (praegu Žilina maakond), Slovakkia)) on Slovakkia ja Tšehhoslovakkia endine poksija, rahvuselt slovakk.

Franek oli vähemalt kahekordne Tšehhoslovakkia meister I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1979 ja 1980. 

Franek sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Armando Martínezele (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Franek osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1955), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Gheorghe Simionile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Isiklikku
Ján Franeki noorem vend Michal on samuti tuntud Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija ning tema tütar Barbora on 2009. aasta Miss Slovakkia.
## Viited

## Välislingid
*
Kuldar K. Raudnask

**Kuldar K. Raudnask** (kodanikunimi **Kuldar Raudnask**; 4. november 1965 – 31. jaanuar 1985 Keila-Joa) oli eesti luuletaja. 

Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja asus seejärel Tartu Ülikoolis õppima ajakirjandust. 

1984. aasta novembris võeti ta Nõukogude armeesse sundaega teenima. Hukkus sõjaväeteenistuses viibides ebaselgetel asjaoludel. Ametliku versiooni järgi oli tegemist enesetapuga, kuid seda on peetud kaheldavaks.

Heli Speek: "Ta võis taluda piinamist, peksmist, labasusi, lootes, et see on ajutine ja küll nad väsivad. Arvas, et kui vabaneb, küll siis kirjutab ja räägib, mismoodi kuulsusrikas armee seestpoolt välja näeb." ("Egeuse meri", lk. 74.)

## Luulekogud
"Egeuse meri" Tallinn : Tammerraamat, 2005

## Isiklikku
Tema ema on ajakirjanik ja poliitik Valve Raudnask, tema isa oli ajakirjanik Kuldar Raudnask (1936–1985).

## Viited
Mārupe vald

**Mārupe vald** on 2. järgu haldusüksus (vald) Lätis Mārupe piirkonnas. Piirneb Riia linnaga.

Valla keskus on Mārupe linn.

Skulte küla lähedal asub Riia lennujaam.

Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Mārupe valla elanikest lätlasi 69,15%, venelasi 19,40%, valgevenelasi 2,31%, ukrainlasi 2,21%, poolakaid 1,37% ja teistest rahvustest inimesi 2,94%. Rahvus oli teadmata 2,61% inimestel.

2009. aastal moodustati vallaga samades piirides 1. järgu haldusüksus (Mārupe piirkond). 2021. aastal liideti varasema Mārupe piirkonnaga Babīte piirkond.

## Viited
Surju raudteejaam

**Surju raudteejaam** oli raudteejaam Pärnumaal Saarde vallas Jaamakülas, 3 km kaugusel Surjust.
Läbi Jaamaküla kulges kuni 2008. aastani laiarööpmeline Pärnu–Mõisaküla raudtee, millel lisaks kaubarongidele liiklesid ka reisirongid; peamiselt liinidel Tallinn–Pärnu–Riia (kuni 1992) ja Tallinn–Mõisaküla (kuni 1996).

## Ajalugu

Jaam rajati 1896. aastal seoses kitsarööpmelise Valga–Ruhja–Pärnu raudteeliiniga. Toona jäi see Pärnu kihelkonda Surju mõisa maadele. 1975–1981 rajati kitsarööpmelise raudtee asemele laiarööpmeline raudtee (rööpmelaius 1520 mm).

Surju raudteejaamale eelnes Pärnu poolt tulles Vaskrääma ja järgnes Sigaste raudteepeatus. Kitsarööpmelise raudtee ajastul asus enne Sigastet veel ka Riisselja raudteejaam. 
Laiarööpmelise raudtee ajal asus jaamas üks madal perroon, lisaks peateele üks kõrvaltee, tupiktee ning kitsarööpmeliselt raudteelt üle võetud jaamahoone, mis praegu seisab kasutuseta ja laguneb. 

1980. aastatel andis Surju jaam tööd kokku üheksale inimesele (neljale jaamakorraldajale, neljale pöörmeseadjale ja jaamaülemale).

Viimane regulaarne reisirong (liinil Tallinn-Mõisaküla) peatus Surju jaamas 31. jaanuaril 1996. 
Kaubarongid sõitsid Pärnu–Mõisaküla vahet veel kuni 2000. aastate alguseni. Raudtee demonteeriti 2008. aastal. 
Surju viimane jaamakorraldaja oli Virve Mäemurd. 

## Jaamahoone

Surju jaamahoone valmis 1896. aastal. Kitsarööpmelise raudtee jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Lelle, Olustvere, Võhma jmt jaamahoonetega. 
Jaamahoonet laiendati 1926. aastal. 

Puidust jaamahooneid iseloomustab ühe-kahekorruseline asümmeetriline fassaad, mille ülesehitus sarnaneb laiarööpmelise raudtee jaamahoonetega. Kitsarööpmelise raudtee jaamahoonena torkab esile aga tagasihoidlikum dekoorikasutus. Hoone keskel asub läbi maja ulatuv vestibüül, millest paremal, ühekorruselises külgtiivas asus reisijate ootesaal. Vasakul asus kontori- ja postiruum koos vestibüüli avaneva piletimüügiaknaga. Teisel korrusel asus jaamaülema korter.

Surju jaamahoone eristub mõneti tüüpprojektist, kuna hoone ühekorruseline tiib on tavapärasest pikem (kuus telge tavalise nelja asemel). 
Jaamahoone puhul torkab esile ka tänini terviklikult säilinud (olgugi et tagasihoidlik) dekoor.

Jaamahoone säilitas oma funktsiooni ka pärast raudtee ümberehitamist laiarööpmeliseks. 1998. aastast on Surju jaamahoone arvel kultuurimälestisena (nr 16815).
Hoone kuulub Edelaraudteele, kuid selle seisukord ja pikemas perspektiivis säilimine on problemaatiline. 

## Viited

## Välislingid

* Infot jaama kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
* FOTO: Surju jaam aastal 1999; Baltic Trains Picture Gallery
* Pärnu Postimees: "Jaamakülas tahab Virve Mäemurd taas vedurivilet kuulda"; 15.01.2012
* 16815 Surju raudteejaama peahoone; Kultuurimälestiste register
* Surju jaam; Eesti kitsarööpmelised raudteed
Jesolo

**Jesolo** on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Itaalias Veneto maakonnas città metropolitana di Venezias. Jesolo asub Aadria mere ääres.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Vecpiebalga piirkond

**Vecpiebalga piirkond** oli Läti 1. järgu haldusüksus Vidzemes.

Piirkonna keskus oli Vecpiebalga küla.

Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Vecpiebalga piirkonna elanikest lätlasi 93,21%, venelasi 4,18% ja teistest rahvustest inimesi 2,60%.

Piirkond moodustati 2009. aastal viiest vallast. 2021. aastal liideti Vecpiebalga piirkond Cēsise piirkonnaga.

## Territoriaalne jaotus

* Dzērbene vald (*Dzērbenes pagasts*)
* Ineši vald (*Inešu pagasts*)
* Kaive vald (*Kaives pagasts*)
* Taurene vald (*Taurenes pagasts*)
* Vecpiebalga vald (*Vecpiebalgas pagasts*)

## Viited

## Välislingid

*Vecpiebalga piirkonna koduleht
Līgatne piirkond

**Līgatne piirkond** oli Läti 1. järgu haldusüksus Vidzemes.

Piirkonna keskus oli Līgatne linn, teine haldusüksus selles piirkonnas oli Līgatne vald.

Arvestuslikel andmetel oli 1. juulil 2016 Līgatne piirkonna elanikest lätlasi 87%, venelasi 8%, valgevenelasi 1,1% ja teistest rahvustest inimesi 4%.

Piirkond moodustati 2009. aastal. 2021. aastal liideti Līgatne piirkond Cēsise piirkonnaga.

## Viited

## Välislingid

*Līgatne piirkonna koduleht
MSC Flaminia

**MSC Flaminia** on Saksamaa Panamax-tüüpi konteinerilaev, mis ehitati 2001. aastal Daewoo Shipbuilding & Marine Engineeringi laevatehases Okpos Lõuna-Koreas. Saksamaa lipu all sõitvat ja Conti Reederei Management GmbH & Co. Konzeptions-KG-lt renditud laeva käitab Šveitsi laevakompanii Mediterranean Shipping Company (MSC).

## Ajalugu
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 4073 Daewoo Shipbuilding & Marine Engineeringi laevatehases Okpos Lõuna-Koreas 5. märtsil 2001 ning 26. mail 2001 lasti laev vette. 20. augustil 2001 anti laev omanikule üle.

## Tehnilised andmed
MSC Flaminia on 299,99 m pikk ja 40,0 m lai, süvisega 14,5 m ja kogumahutavusega 75 590. 

MSC Flaminial on kümnesilindriline kahetaktiline peamasin MAN B&W 10K98MC-C, mille võimsus on 57,1 MW, laeva kiirus on 25 sõlme. 
Laeva vööris on põtkur võimsususega 1,5 MW.

## Juhtumid
Laupäeval, 14. juulil 2012 tekkis Atlandi ookeanil Charlestonis Antwerpeni sõitval laeval 4. laadruumis tulekahju ja plahvatus. Üks meeskonnaliige sai surma.

## Viited

## Välislingid
*Пожар на контейнеровозе MSC Flaminia, июль 2012 (vene keeles) Maritime Bulletin
Kurese maastikukaitseala

**Kurese maastikukaitseala** on kaitseala Lääneranna vallas, mis loodi hoidmaks pärandmaastikke ning Kibura karstiala, kaitsealuseid liike ja kooslusi. Kaitseala hõlmab Kurese küla.

## Viited
* Eesti Looduse Infosüsteem: Kurese Maastikukaitseala
* Eesti Loodus: Kurese Maastikukaitseala
Vaskrääma raudteepeatus

**Vaskrääma raudteepeatus** oli raudteepeatus Pärnumaal Pärnu linnas Vaskrääma külas. Läbi Vaskrääma kulges kuni 2008. aastani Pärnu–Mõisaküla raudtee, mis omakorda oli osa Tallinna–Riia raudteest.

Vaskräämale eelnes laiarööpmelisel raudteel Pärnu poolt tulles Pärnu raudteejaam ja järgnes Surju raudteejaam. Vaskräämale eelnes kitsarööpmelisel raudteel Pärnu poolt tulles Papiniidu raudteejaam ja järgnes Surju raudteejaam.

Raudteepeatuses asus üks madal perroon ja jaamahoone, mis praegu on eraomanduses. 

## Ajalugu
*Peatuskoht rajati 1896. aastal koos Valga–Ruhja–Pärnu raudteega. Toona jäi peatus Pärnu kihelkonda Vaskrääma mõisa maadele.
*Aastatel 1975–1981 rajati kitsarööpmelise raudtee asemele laiarööpmeline Tallinna–Pärnu–Riia raudtee.
*Viimane reisirong sõitis läbi Vaskrääma 31. jaanuaril 1996. Kaubarongid sõitsid Pärnu–Mõisaküla vahet kuni 2000. aastani. 

## [[Jaamahoone]]

Vaskrääma jaamahoone on ehitatud tõenäoliselt 1920. aastatel eriprojektina. Traditsioonilises stiilis maakivist jaamahoone asetseb endise raudtee kirdeküljel, kunagise raudteeülesõidu kõrval. 

Aastast 2006 kuulub jaamahoone pedagoog Toomas Pikhofile ja on renoveeritud.

## Reiu raudteesild

Endise peatuskoha lähedal asub kunagine Reiu jõe lisajõe raudteesild. 2010. aastal sild remonditi ja sellest sai osa Reiu–Raeküla terviserajast. 

Ka teine Reiu raudteesild (jääb Vaskräämast mitu kilomeetrit Pärnu poole) on tänaseks remonditud (2017) ja kasutatav kergliikluseks. 

## Viited

## Välislingid
* "Nüüd on mul jaam..."; Õhtuleht, 06.06.2007
* "Raudteesild vuntsiti spordi hüvanguks üles"; Pärnu Postimees, 03.09.2010
* FOTO: Vaskrääma peatus ja reisirong aastal 1984; Baltic Trains Picture Gallery
Kilingi-Nõmme raudteepeatus

**Kilingi-Nõmme raudteepeatus** oli raudteepeatus Pärnumaal Saarde vallas Kilingi-Nõmme linnas.

Läbi Kilingi-Nõmme kulges kuni 2008. aastani laiarööpmeline Pärnu–Mõisaküla raudtee, millel lisaks kaubarongidele liiklesid ka reisirongid; peamiselt liinidel Tallinn–Pärnu–Riia (kuni 1992) ja Tallinn–Mõisaküla (kuni 1996).

## Ajalugu

1896. aastal valmis läbi Kilingi-Nõmme kulgenud kitsarööpmeline Valga–Ruhja–Pärnu raudtee. Kilingi-Nõmme pooljaam rajati 1917. aastal, enne seda oli alevikule lähim jaam Voltveti. Toona jäi jaam Saarde kihelkonda Kilingi mõisa maadele. Eesti territooriumile jäi sellest pärast Eesti ja Läti vahelise piiri paikapanemist Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee.
Kitsarööpmeline raudtee suleti lõplikult 1975. aastal, mille tulemusel suleti ka Kilingi-Nõmme raudteejaam.

1975–1981 rajati kitsarööpmelise raudtee asemele laiarööpmeline raudtee. Endisest Kilingi-Nõmme raudteejaamast sai selle tulemusel raudteepeatus. Uus, ühe kõrvalteega raudteejaam rajati Kilingi-Nõmmest 2,6&nbsp;km Pärnu suunas Marana küla lähedale.

Viimane regulaarne reisirong sõitis läbi Kilingi-Nõmme 31. jaanuaril 1996. Kaubarongid sõitsid Pärnu-Mõisaküla vahet veel kuni 2001. aastani. Kilingi-Nõmmele eelnes Pärnu poolt tulles Sigaste ja järgnes Tihemetsa raudteepeatus. 
Peatuses asus üks madal perroon ja jaamahoone, mis praeguseks on eraomanduses.

2008. aastal rööpad demonteeriti.

## Jaamahoone
1937. aastal valmis Hendrik Otlooti projekti järgi ehitatud kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis jaamahoone. 

Hoone oli tollal uudse ruumijaotusega, kus reisijate ooteruum, kaubaait, postkontor ja kolm jaamatöötajate elukorterit oli ehitatud ühtekokku. 
Kogu ehitus läks maksma 23 000 krooni.
Jaamahoone on säilinud, kuid kasutuseta.

## Pilte

Kilingi-Nõmme jaam.jpg|Kilingi-Nõmme jaam, 1930. aastad
Töörong Kilingi-Nõmmest läbisõidul.jpg|Dresiin koos töörongiga Kilingi-Nõmmes (2007)
Töörong Kilingi-Nõmmel (2007).jpg|Töörong Kilingi-Nõmme ülesõidul (2007)
Kilingi-Nõmme jaamahoone.JPG|Kilingi-Nõmme jaamahoone (2013)
Kilingi-Nõmme raudteejaam, 2014.jpg|Jaamahoone (2014)


## Vaata ka
* Pärnu–Mõisaküla raudteelõik
* Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee
* Eesti raudteetransport

## Viited

## Välislingid

* FOTO: Mootorvedur M62 Kilingi-Nõmmel, aasta 1998; Baltic Trains Picture Gallery
* "Mõisaküla: viimane sõit raudteed pidi Pärnusse", EPL 16.07.2007
* TKA-6 draisines passing Kilingi-Nõmme – YouTube 16.08.2007
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
* Infot jaama kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Tihemetsa raudteepeatus

**Tihemetsa raudteepeatus** oli raudteepeatus Pärnumaal Saarde vallas Leipste küla lähedal, umbes 2 km kaugusel Tihemetsast. 
Läbi Tihemetsa kulges kuni 2008. aastani laiarööpmeline Pärnu–Mõisaküla raudtee, mis omakorda oli osa Tallinna–Pärnu–Riia raudteest.

Viimane reisirong sõitis läbi Tihemetsa 31. jaanuaril 1996. Kaubarongid sõitsid Pärnu–Mõisaküla vahet kuni 2000. aastani. 
Tihemetsale eelnes Pärnu poolt tulles Kilingi-Nõmme raudteejaam ja järgnes Mõisaküla raudteejaam. Raudteepeatuses asus üks madal perroon.

## Voltveti raudteejaam

Kitsarööpmelise raudtee ajastul asus hilisema Tihemetsa peatuse ja Kilingi-Nõmme vahel Voltveti raudteejaam (*Quellenstein, Woltweti*).  Jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Papiniidu, Surju, Saku jm jaamahoonetega ning see valmis 1896. aastal. Toona jäi see Saarde kihelkonda Voltveti mõisa maadele. Aastatel 1926–1927 laiendati jaamahoonet. Jaamahoone varemed asusid aadressil Vanamõisa tee 17, Allikukivi.

## Vaata ka
* Voltveti mõis
* Pärnu–Mõisaküla raudteelõik
* Kitsarööpmeline raudtee Eestis

## Viited
Yukie Nakama

**Yukie Nakama** (jaapani keeles 仲間 由紀恵 *Nakama Yukie*; sündinud 30. oktoobril 1979 Okinawa prefektuuris Urasoes) on jaapani filmi- ja seriaalinäitlejatar ning poplaulja.

Ta sündis viielapselise kaluripere noorima lapsena. 1996. aastal ilmus tema debüütsingel "Moonlight to Daybreak". Filminäitlejana tegi ta läbimurde filmis "Ringu 0: Bāsudei" Sadako rollis.  

2000. aastast mängis ta peaosa teleseriaalis "TRICK". Populaarse manga järgi tehtud teleseriaalis "Gokusen" (2002) mängides sai ta üheks Jaapani populaarsemaks ja paremini tasustatud naisnäitlejaks.

Ta on esinenud reklaamides. Teda esindab Production Ogi.
Kirsti Timmer

**Kirsti Timmer** (sünninimi **Kirsti Valdstein**, kodanikunimi **Kirsti Valdstein-Timmer**; sündinud 12. detsembril 1971) on eesti ajakirjanik ja saatejuht.

Ta on lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli 1990. aastal.

Ta on töötanud ETV-s, Sky Plusis, TV3-s ja Star FM-is.

## Viited
Virumaa Teataja

**Virumaa Teataja** on Eesti kohalik ajaleht, mis ilmub Lääne-Virumaal. Ajalehe esimene number ilmus 17. novembril 1925. aastal. Algselt ilmus ajaleht Virumaa Põllumeeste Esituse väljaandena Tallinnas ilmuva Teataja lisalehena.

Ajalehe väljaandja on alates 1997. aastast AS Postimees Grupp.

Ajaleht Virumaa Teataja ilmub viis korda nädalas (teisipäevast laupäevani) ning kajastab põhiliselt Lääne-Virumaa uudiseid ja sündmusi, kuid ka Ida-Virumaa uudiseid ja mujal Eestis toimuvat.

Ajalehe toimetus asub Rakvere linnas. 

## Peatoimetajad

* 1925–1940 aastatel oli peatoimetajaks Elmar-Aleksander Lehtmets
* 1944–1966 aastatel olid peatoimetajateks Niina Kostina, Leida Lausik, Vladimir Dils, Hilda Kallas, Ants Sillandi, Harald Neerot, Loreida Vilson, Feliks Valsberg, Jaan Kurm, Johannes Vaimets
* 1966–1994  Jüri Peinar
* 1994–2001 Hannes Kuusma
* 2001–2003 Andres Porila
* 2003–2005 Rein Sikk
* 2001–2018. aasta augustini Aarne Mäe
* 2018–  Eva Samolberg-Palmi.

## Ajalugu
Ajalehe varasemad ja hilisemad nimed:
*Virumaa Teataja (1925–1940)
*Punane Virumaa (1940–1941) – EK(b)P Virumaa Komitee ja ametiühingute häälekandja, mida andis välja Eesti NSV Riikliku Kirjastuskeskuse Ajalehtede Kirjastus, vastutav toimetaja K. Vahtra
*Virumaa Teataja (1941–1944)
*Viru Sõna (1944–1950)
*Punane Täht (1950–1988) – EKP Rakvere Rajoonikomitee ja Rakvere Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu  häälekandja
*Viru Sõna (1988–1993)
*Virumaa Teataja (1993. aastast tänini)

1937–1944 töötas Virumaa Teatajas ajakirjanikuna hiljem 37 aastat Eesti vabariigi eksiilvalitsusse kuulunud Aksel Mark. 1949–1950 töötas Viru Sõna toimetuses kirjanik Silvia Rannamaa.

## Viited

## Välislingid
*Virumaa Teataja koduleht
Inglased

**Inglased** (inglise keeles *English* või *English people*) on Euroopa rahvas, kes on traditsiooniliselt elanud Inglismaal ja emakeelena rääkinud inglise keelt või mõnda selle erikuju.

Inglaste rahvuslik indentiteet pärineb varakeskajast. Nende nimetus tuleneb läänegermaani hõimu anglide nimetusest, kes rändasid Suurbritannia saarele 5. sajandil. Inglased pärinevad siiski mitme eri hõimu segunemisest.
Michal Franek

**Michal Franek** (sündinud 18. jaanuaril 1967 Žilinas (praegu Žilina maakond), Slovakkia)) on Slovakkia ja Tšehhoslovakkia endine poksija, rahvuselt slovakk.

Franek osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Roy Jonesile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Seung-Bae Leele (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Franek osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 4. maailmameistrivõistlustel (Reno, 1986), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Sven Ottkele (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Franek sai II keskkaalus (kuni 75 kg) hõbemedali 28. Euroopa meistrivõistlustel (Ateena, 1989), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Henry Maskele (Ida-Saksamaa) ning 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991), kaotades finaalis jälle kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sven Ottkele (Saksamaa). Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Esa Hukkasele (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Isiklikku
Michal Franeki vanem vend Ján on samuti tuntud Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija ning selle venna tütar Barbora on 2009. aasta Miss Slovakkia.

## Viited

## Välislingid
*
Agu Põld

**Agu Põld** (14. juuli 1909 Tartu – 17. märts 1966 Kilingi-Nõmme) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1928 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1938 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (käies õpingute alguses sõjaväeteenistuses), mille lõpetas 1938. aastal *mag phil* astmega. Ta oli EÜS-i vilistlane. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta ajalooõpetajana Tartu gümnaasiumides. Ordineeriti 25. märtsil 1945 (koos August Eero ja Hugo Valmaga) õpetajaks.

Ta oli aastatel 1945–1946 Mõisaküla koguduse õpetaja, aastatel 1946–1953 oli ta Vigala Maarja koguduse õpetaja (hooldades aastatel 1948–1951 ka Mihkli Miikaeli kogudust; Vigalas olles on ta hooldanud ka Pärnu-Jakobi kogudust). Aastatel 1953–1966 oli ta Saarde Katariina koguduse õpetaja.

Agu Põld suri aastal 1966 ja ta on maetud Tartusse Pauluse kalmistule oma isa jalutsisse.

## Isiklikku
Tema isa Peeter Põld oli teoloogi haridusega pedagoogikateadlane, karskustegelane ja Eesti Vabariigi esimene haridusminister, onu Harald Põld oli eesti vaimulik, piiblitõlkija ja misjonitegelane. Vend Toomas Põld oli luterlik vaimulik Saksamaal (ja E.E.L.K. Saksamaa praostkonna praost), õemees Helmut Piir oli Vancouveri koguduse õpetaja, õepoeg Gustav Piir oli Toronto Peetri- ja Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja ning on praegu Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja. 
Onupoeg Hillar Põld oli kirikuõpetaja ja kirikuajaloo õppejõud, onupoeg Eerik Põld oli kunstiajaloolane, onupoeg Naan (Naatan) Põld oli Hamburgi muusikaülikooli lauluprofessor ning oratooriumide ja kantaatide solist. 
Tütar Rutt Hinrikus oli kirjandusteadlane ja -kriitik, tütrepoeg Taavet Hinrikus on üks ettevõtte Wise asutajaid ja omanikke.

## Viited

## Välislingid
*Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
*Igal perekonnal on lugu, Eesti Kirik, 9. septembril 2009. a.
Rüütliromaan

**Rüütliromaan** on Euroopa keskaja ja uusaja kirjandusžanr. 

Rüütliromaane on kirjutatud nii proosas kui ka värssides.

Rüütliromaanide tegelasteks on tihti kuningad (näiteks Karl Suur või kuningas Arthur) ja nende kaaskonda kuuluvad rüütlid. Tihti esineb rüütliromaanides üleloomulikke motiive, mis sarnanevad imemuinasjuttude motiividega.

## Vaata ka
* "Don Quijote"
* "Gallia Amadís"
* "Parzival"
* "Tristan ja Isolde"
* Rüütlikirjandus
Tallinna–Lelle rongiliin

**Tallinna–Lelle rongiliin** oli Edelaraudtee opereeritav rongiliin Eestis. Liin läbis Harju ja Rapla maakonda.

Pärast 2014. aastat on Elron kasutanud Tallinna–Lelle liini ainult Lelle–Türi lõigu remondi tõttu. Iga päev liin kasutuses ei ole. 

Praegu võimaldavad Tallinna ja Lelle vahel liigelda Tallinna–Türi ja Tallinna–Viljandi liini reisirongid.

## Peatused

* Tallinn
* Tallinn-Väike
* Liiva
* Männiku
* Saku
* Kasemetsa
* Kiisa
* Roobuka
* Vilivere
* Kohila
* Lohu
* Hagudi
* Rapla
* Keava
* Lelle

## Endised peatused
* Ohekatku raudteepeatus

## Välislingid
* YouTube-i video: Tallinn-Balti jaamast Lellesse; 20.06.2008
Merlin

**Merlin** on võlur, kes esineb kuningas Arthuriga seotud Euroopa keskaja ning uusaja kirjandusteoste ja rahvaluule tsüklites.

Merlini kuju esineb Monmouthi Geoffrey ligikaudu aastal 1136 kirjutatud teoses "*[[Historia Regum Britanniae]]*" ("Britannia kuningate ajalugu"), kus tema tegelaskujuks on liidetud kokku varasemate ajalooliste ja legendaarsete tegelaste jooni.

## Vaata ka
* Püha Graal
Ümarlaua rüütlid

**Ümarlaua rüütlid** on kuningas Arthuri kaaskonda kuuluvad rüütlid, kes esinevad Euroopa keskaja ning uusaja kirjandusteoste ja rahvaluule tsüklites.

Ümarlaua rüütlid esinevad teadaolevalt esimest korda normanni poeedi Wace'i teoses "*[[Roman de Brut]]*", mis põhineb Monmouthi Geoffrey ligikaudu aastal 1136 kirjutatud teosel "*[[Historia Regum Britanniae]]*" ("Britannia kuningate ajalugu").

## Vaata ka
* Lancelot
* Percival
* Püha Graal
* Rüütliromaan
Reet Kasik

**Reet Kasik** (sündinud 5. mail 1946) on eesti keeleteadlane ja õppejõud.

## Haridus
Kasik lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina ning eesti keele ja kirjanduse õpetajana 1969. aastal. 1973. aastal sai ta Tartu Ülikoolis filoloogiakandidaadi kraadi väitekirja "Verbide ja verbaalsubstantiivide tuletusvahekorrad tänapäeva eesti keeles" eest ning 1994. aastal kaitses ta sealsamas filoloogiadoktori kraadi tööga "Verbid ja verbaalsubstantiivid tänapäeva eesti keeles: tuletusprotsess ja tähendus."

## Töökäik
Ta oli Tartu Riikliku Ülikooli aspirant (1969–1972), vanemõpetaja (1972–1977) ja dotsent (1977–2008). See järel oli ta Tartu Ülikoolis vanemteadur (2007–), eesti keele professori kohusetäitja ja eesti keele õppetooli juhataja 1992–1995. 

18. juunil 2010 nimetati Reet Kasik Tartu Ülikooli emeriitdotsendiks.

Kasik on töötanud ka Soomes Oulu Ülikooli eesti keele lektorina (1974–1976), Turu Ülikooli eesti keele lektorina (1988–1992) ning Helsingi ülikooli eesti keele külalisprofessorina (1995–1999, 2007–2009).

## Teoseid
* Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang jt., "Eesti keele grammatika 2. Süntaks". Tallinn: Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993
* Reet Kasik, "Hakkame rääkima! Viron kielen peruskurssi". Turku, (5. trükk 1994, 7. trükk 1997)
* Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang jt., "Eesti keele grammatika 1. Morfoloogia, sõnamoodustus". Tallinn: Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituut, 1995
* Reet Kasik, "Johdatus viron kielen tutkimukseen" Helsinki : Suomalais-ugrilainen seura, Suomalais-ugrilainen laitos, 1999
* Reet Kasik, "Eesti keele sõnatuletus". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1996 (2., täiendatud ja parandatud trükk 2004, 3. parandatud trükk 2009)
* Reet Kasik, "Sissejuhatus tekstiõpetusse". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007
* Reet Kasik, Mati Erelt, Tiiu Erelt, "Eesti keele väljendusõpetus kõrgkoolidele". Tallinn: M. Erelt, 2007 (2., täiendatud trükk Tallinn: Emakeele Selts, 2011)
* Reet Kasik, "Stahli mantlipärijad: eesti keele uurimise lugu." Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011
* Reet Kasik, "Sõnamoodustus" ("Eesti keele varamu", 1.) Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2015

## Tunnustus
* 1995 Eesti Vabariigi teaduspreemia
* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2012 Tartu Ülikooli aumärk
* 2018 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind
* 2019 Eesti Keeletoimetajate Liidu auliige
* Emakeele Seltsi auliige

## Viited

## Välislingid
* 
* Reet Kasik palub hoiduda ajalehes ropendamisest. Tartu Postimees, 29. august 2005
* Reet Kasiku ettekanne "Võimu keel" 2013. aasta emakeelepäeval. Video. UTTV, 14. märts 2013
TEP70

**TEP70** (**ТЭП70**) on diiselvedurite seeria, mida tootis aastatel 1973–2006 Kolomna veduritehas Venemaal. 

Veduriseeria konstrueeriti raskete reisi- ja kiirrongi koosseisude vedamiseks 1520 mm rööpmelaiusega raudteedel. TEP70 on kasutusel paljudes endistes NSV Liidu liiduvabariikides, nagu näiteks Venemaal, Ukrainas, Valgevenes, Lätis, Leedus ja ka Eestis, kus nendega teostab reisijate vedu GoRail Tallinna–Moskva liinil.

TEP70 on veduriseeria TEP60 edasiarendus, ja seda on toodetud koos eri versioonidega nagu TEP70BS, 2TE70 ja TEP70U ligi 800 vedurit. Lisaks on tehtud TEP70 põhjal veduriseeriad TEP75 ja TEP80, kuid mõlemast seeriast ehitati valmis ainult kaks vedurit, mis praeguseks on leidnud koha vanarauas või muuseumis. TEP80-ga sooritati 1993. aasta oktoobris mitteametlik diiselvedurite kiirusrekord, kui vedur suutis Moskva ja Peterburi vahelisel raudteelõigul arendada kiirust 271 km/h.

## Tehnilised andmed
* Pikkus – 21 700 mm
* Kiirus – 160 km/h
* Mass – 135 t
* Võimsus – 2942 kW / 4000 hj
* Mootori tüüp – 2А-5Д49 (16ЧН26/26)

## Viited

## Välislingid
* Pilte
Onu Julius

**Onu Julius** (õieti **Julius Jansson**) on tegelane Astrid Lindgreni Karlssoni-lugude sarja viimases raamatus "Karlsson katuselt hiilib jälle".

Onu Julius on perekond Svantessoni kauge sugulane, kes elab Västergötlandis. Kord aastas saabub ta Stockholmi, et käia arsti juures ja hingata pisut ka linnaõhku. Nii veedabki onu Julius paar nädalat oma sugulaste kostil. Onu Julius on vanapoiss. Ta on parasjagu pirtsakas, üsna upsakas ning majanduslikult hästi kindlustatud, ehkki kitsi nagu väidab Väikevend. Julius kurdab Svantessonide juures viibides ühtelugu, et voodi on liiga kõva, lapsed kasvatamatud jms. Nii ei naudi ükski pereliige Juliuse külaskäike. Samuti ei salli onu Julius vastuvaidlemist ning koeri.

Onu Julius ilmub taas Stockholmi, kui Svantessonide korteris viibib teist korda Majasokk. Esialgu ei saa vanakesed omavahel kuigi hästi läbi, ent peagi leitakse ühine keel, armutakse ning Majasokk läheb onu Juliusele mehele. Kõiges selles on süüdi Karlsson, kes tembutab, tirriteerib ja figureerib onu Juliusega, ent viimane peab toimuvat ekslikult märguanneteks "muinasmaailmast", mis paneb teda elule hoopis uue pilguga vaatama.
Hans Huber

**Hans Huber** (1. jaanuar 1934 Regensburg, Baieri liidumaa – 12. jaanuar 2024) oli Lääne-Saksamaa maadleja ja poksija ning Saksamaa ühendvõistkonna poksija.

Huber sai Lääne-Saksamaa meistrivõistlustel vabamaadluses 2. koha aastatel 1956 ja 1960. Et temast eespool oli suurepärases ja pikaajalises sportlikus vormis legendaarne Wilfried Dietrich, ei näinud Huber maadluses mingeid väljavaateid ning hakkas 1961. aastal tegelema poksiga. Ta oli Lääne-Saksamaa meister poksi raskekaalus (üle 81 kg) vähemalt 1963. aastal.

Huber sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes poksi raskekaalus (üle 81 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Joseph Frazierile (USA).

Huber osales Lääne-Saksamaa eest võisteldes poksi raskekaalus (üle 81 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas veerandfinaalis  hilisemale hõbemedalivõitjale Andrei Abramovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Viited

## Välislingid
*
Islandlased

**Islandlased** on põhjagermaani rahvas Islandil. Kõnelevad islandi keelt. Islandlaste üldarv maailmas on ligikaudu 450 000. Neist elab Islandil 295 000, Kanadas 89 000 ja Ameerika Ühendriikides 42 700.

Suurem osa islandlastest on luterlased.

Islandlased on kujunenud 9.-10. sajandil Islandile asunud norralastest, kelle hulka hiljem sulandus Šotimaalt ja Iirimaalt saabunud kelte.
Alasi

**Alasi** on peamiselt metallide sepistamisel kasutatav terasest alustööriist. 

Sõltuvalt kasutusviisist eristatakse käsi- ja masinsepistusalaseid. Otstarbe järgi eristatakse sepa-, plekksepa-, kullassepa-, kellassepa- jm alaseid.

## Heraldikas
Alasit on kujutatud endise Eesti linna Mõisaküla ja endise Ameerika Ühendriikide presidendi Dwight Eisenhoweri vapil.

## Vaata ka

*Ääs

## Viited
Tobias Dantzig

**Tobias Dantzig** (19. veebruar 1884 Läti – 9. august 1956 Los Angeles) oli baltisaksa päritolu USA matemaatik ja teaduskirjanik. 

Ta kirjutas raamatud " (A critical survey written for the cultured non-mathematician)" (1930) ja "Aspects of Science" (New York, Macmillan, 1937). Esimene raamat oli mittematemaatikute seas menukas, seda andi korduvalt välja ja tõlgiti; raamat pälvis Albert Einsteinilt kiidusõnu.

## Elulugu
Dantzig õppis Pariisis Sorbonne'i ülikoolis Henri Poincaré käe all matemaatikat. Ta abiellus kaasüliõpilase Anja Ourissoniga ja paar emigreerus 1910 USA-sse. Matemaatikud George Dantzig (sai nime George Bernard Shaw' järgi), lineaarse programmeerimise rajaja, ja Henry Dantzig (Henri Poincaré järgi) olid nende pojad.

Dantzig töötas mõnda aega Oregonis puuraidurina, samuti teetöölisena ja maalrina, sest arvas, et tugeva vene aktsendi tõttu ta muud tööd ei saa. Aastal 1917 sai ta Indiana Ülikoolist Bloomingtonis doktorikraadi matemaatika alal tööga "Some Contributions to the Geometry of Plane Transformations".   

Ta õpetas USA Johns Hopkinsi Ülikoolis, Columbia Ülikoolis ja Marylandi Ülikoolis.

## Raamatud
* "Number: The Language of Science" (1930) 
* "Aspects of Science" (1937) 
* "Henri Poincaré, Critic of Crisis: Reflections on His Universe of Discourse" (1954)
* "The Bequest of the Greeks" (1955)

## Tsitaadid
* "Universumi harmoonia tunneb ainult ühte muusikalist vormi – *[[legato]]*'t, kuna aga arvu sümfoonia tunneb ainult selle vastandit – stakaatot. Kõik katsed seda lahkheli lepitada põhinevad lootusel, et kiirendatud stakaato näib meie meeltele *legato*'na."
* "Kultuuriajaloos jääb nulli avastamine alatiseks püsima ühena inimsoo suurematest saavutustest." ("", 1930)

## Viited

## Välislingid
*Raamat "Henri Poincaré"
Žemaidi keel

**Žemaidi keel** (*žemaitiu kalba*) on leedu keele murre või eraldi seisev balti keelte idarühma kuuluv indoeuroopa keel.

## Grammatika
### Arvsõnad

### Isikulised asesõnad

### Käänded
Käändeid on seitse: nimetav, omastav, daativ, sihitav, instrumentaal, lokatiiv ja üttekääne.
TEP60

**TEP60** (**ТЭП60**) on 1950. aastate lõpus konstrueeritud diiselveduriseeria, mida tootis Kolomna veduritehas Venemaal.

TEP60 oli mõeldud raskete reisi- ja kiirrongi koosseisude vedamiseks Nõukogude Liidu sisestel raudteedel, rööpmelaiusele 1520 mm.

Nõukogude mootorvedurite seeria nimetused tähistavad veduri tüüpi ja projekti numbrit. TEP60 puhul tähistab täht T mootorveduri üldtunnust, E - elektriülekannet ja P - reisirongi vedurit.

Aastatel 1960–1987 ehitati 1472 TEP60 vedurit, lisaks 116 kaksikvedurit 2TEP60. Kokku toodeti 1704 vedurit. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on TEP60 töötanud Venemaal, Ukrainas, Valgevenes, Lätis, Leedus ja Eestis.

Eestis on TEP60 vedureid kasutatud alates 1961. aasta aprillist. Nendega veeti kuni 18-vagunilisi kiirronge kaaluga 1050 t, kuid vahel võis neid kohata ka kergete kohalike liinide (näiteks Tallinn–Viljandi) rongikoosseisude ees.

Pärast Eesti taasiseseisvumist sai Eesti Raudtee seitsme TEP60-seeria veduri omanikuks 1992. aastal, kui Lätis asunud reisivedurite park jaotati kolme Balti riigi vahel. TEP60 vedurid sõitsid Eesti Raudteel kuni 1997. aastani. Ainuke Eestis säilinud TEP60 numbriga 0924 asub Haapsalu Raudteemuuseumis. TEP60 vahetasid välja uuemad ja võimsamad TEP70 seeria mootorvedurid.

## Tehnilised andmed
* Pikkus – 19 250 mm
* Kiirus – 160 km/h
* Töökaal – 129 t
* Võimsus – 2205 kW (3000 hj), 750 p/min
* Mootor – kahetaktiline turbolaadimisega V16-diiselmootor, 11Д45А (16ДН23/30)

## Viited

## Välislingid

*Video: TEP60 veduri dokumentaal (inglise k subtiitritega) YouTube'is
*Pilte