open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skangaļi

**Skangaļi** (vanasti ka **Skangaļu muiža**) on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 

Skangaļi asub valla idaosas. Külas on Skangaļi bussipeatus. Külas kasvav pärn ümbermõõduga 3,99 ja kõrgusega 24 meetrit on looduskaitse all, nagu ka Skangaļi mõis tamm.

Küla on kujunenud endise Skangaļi mõisa keskuse juurde. Landesveeri sõja ajal toimus 22. juunil 1919 mõisa juures Skangaļi lahing (osa Võnnu lahingust). Sakslased vallutasid 21. juulil mõisa, ent taganesid seal järgmisel päeval, kui sattusid Kalevlaste Maleva rünnaku alla.

1920. ja 1930. aastatel suvitas mõisas hilisem Rootsi peaminister Olof Palme (1927−1986). Tema ema Elisabeth Sophie Palme (1890−1972) oli viimase mõisniku Woldemar von Knieriemi tütar. Ka teised Knierimite Rootsis elavad lapselapsed kasutasid mõisa suvituskohana. Peaministri õde Catharina kirjutas selle perioodi kohta mälestusteraamatu "Somrarna på Skangal".

Nõukogude ajal anti mõis kasutada Nõukogude armeele, kes rajas selle lähedusse Mārsnēni (Liepa) sõjaväelennuvälja. 1994. aastal annetasid Catharina Nilzén (sündinud Palme) (1920−2002) ja Claes Palme (1917−2006) mõisa Rootsi Päästearmeele. Pärast põhjalikke ümberehitustöid avati mõisakompleksis 1997. aastal koolkodu toimetulekuraskustega peredest pärit lastele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.

2007. aastal oli külas 19 elanikku.

## Viited
Stuķi (Liepa vald)

**Stuķi** on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 

Stuķi asub valla keskosas. Külas on Līzītesi bussipeatus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.

2007. aastal oli külas 41 elanikku.

## Viited
Dukuļi (Liepa vald)

**Dukuļi** (läti keeles vanasti ka *Dukuļu muiža*) on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 

Dukuļi asub valla lääneosas. Selle lähistele jääb Läti relvajõudude õppepolügoon. Külas on Salmiņi bussipeatus. Asula jääb Gauja rahvusparki.

Küla on kujunenud endise Liepa mõisa Dukuļi karjamõisa juurde. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.

Aastal 2007 oli külas 44 elanikku.

## Viited
Liepasmuiža

**Liepasmuiža** on küla (läti keeles *mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 

Liepasmuiža asub valla lõunaosas. Asula jääb Gauja rahvusparki. Külas asuv Liepa keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all olev muinsusmälestis.

Küla on kujunenud endise Liepa mõisa keskuse juurde. Landesveeri sõja ajal vallutasid sakslased Võnnu lahingu käigus 21. juulil 1919 sealse mõisa, ent Lode raudteejaamas seisnud soomusrongide tule tõttu ei suutnud nad sealt edasi tungida. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.

2007. aastal oli külas 14 elanikku.

## Viited
Saulītes (Liepa vald)

**Saulītes** on küla (läti keeles *mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 

Saulītes asub valla lääneosas. Selle lähistele jääb Läti relvajõudude õppepolügoon. Asula jääb Gauja rahvusparki. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.

Aastal 2001 oli külas 19 elanikku.

## Viited
Magisteerium

**"Mаgisteerium"** oli aastatel 1980–1982 ilmunud A4-formaadis omakirjastuslik väljaanne, milles avaldati tõlkeid ja refereeringuid esoteerika, parapsühholoogia, ufoloogia, alternatiivmeditsiini jmt valdkondadest.

## Sisu

* "Magisteerium I", 1980. 159 lk.
* "Magisteerium II", 1981. 239 lk.
* "Magisteerium III", 1982. 183 lk.

## Arhiivimaterjalid

* KM EKLA f 321 m 24:3, 25:1-2.
* "Magisteerium" e-kataloogis ESTER
Wahlgren

**Wahlgren** on rootsi perekonnanimi.

## Nime kandjaid
*Benjamin Daniele Wahlgren Ingrosso (sündinud 1997), Rootsi laulja ja laululooja
*Kari Wahlgren (sündinud 1977), Ameerika Ühendriikide näitleja
Krimmi silla plahvatus (2022)

**Krimmi silla plahvatus** oli 2022. aasta 8. oktoobril, Venemaa Ukrainasse sissetungi 227. päeval, Kertši väina ületaval sillal, Kertšist u&nbsp;6,5&nbsp;km kaugusel kagus toimunud pommiplahvatus, mille tulemusel purunes kaks autosilla Krimmi suunduva osa sillet ja süttis raudteesillal olnud rongi seitse kütusetsisterni. Lõuna ajal teatasid Ukrajinska Pravda ja UNIAN veebis, et plahvatuse korraldas Ukraina Julgeolekuteenistus.

## Vaata ka
* Krimmi silla plahvatused (2023)

## Viited

## Välislingid
* OpenStreetMap
* Kyiv residents snap up new stamp celebrating Crimean bridge blast. [Kiievlased ostavad uut postmarki, millega tähistatakse Krimmi silla plahvatust]. Reuters, 4. november 2022
Kubernerkond

**Kubernerkondadeks** nimetatakse mitme riigi 1. järgu haldusüksusi.

* Kubernerkond (Iraak)
* Kubernerkond (Jeemen)
* Kubernerkond (Jordaania)
* Kubernerkond (Liibanon)
* Kubernerkond (Tuneesia)
Bornholmi lennujaam

**Bornholmi lennujaam** (taani keeles: *Bornholms Lufthavn*; IATA: **RNN**, ICAO: **EKRN**) on Taani lennujaam, mis asub Bornholmi saarel 5 km Rønnest kagus. Lennujaama opereerib Statens Luftfartsvæsen (*Taani Lennuamet*) ja lennujuhtimist pakub Naviair.

## Ajalugu

1935. aastal leppisid Rigsdageni, Rønne valla ja Det Danske Luftfartsselskabi (DDL) – hiljem Scandinavian Airlines Systemi osa – esindajad kokku lennuühenduse loomises Rønne ja Kopenhaageni vahel. Järgmisel aastal asutati *A/S Den bornholmske Flyveplads* ja lennujaama ehitus algas 1937. aastal. Kaks aastat hiljem avati esimene liin lennutranspordiinspektsiooni ajutise loa alusel. Lennud peatati aga mõne päeva pärast rajaprobleemide tõttu. Lennujaam avati ametlikult 16. novembril 1940 kui DDL alustas igapäevaste lendudega Kopenhaagenisse. Esimene ajutine terminal püstitati vahetult pärast seda, 1941. aastal, kuid korralik terminalihoone ehitati alles 1961. aastal. 1947. aastal võttis Taani riik lennujaama üle kontrolli, muutes selle nime *Rønne lennujaamaks*. Lennujaama nimi muudeti taas 1992. aastal, seekord Bornholmi lennujaamaks, et hõlbustada selle turundamist puhkusekohana.

1982. aastal võttis tegevuse üle Maersk Air, hilisem Sterling Airlinesi osa. Lennufirma suured kahjud sundisid teda 2002. aastal liinist loobuma, mille seejärel võttis üle Cimber Air. 2005. aastal sai Taani Lennutranspordist Bornholmi lennujaama teine lennuettevõtja, mis suurendas konkurentsi sellel liinil. Lennufirma otsustas 2008. aastal Kopenhaageni–Bornholmi liinist loobuda, kuid võttis selle uuesti kasutusele pärast Cimber Sterlingi pankrotti 2012. aastal.

## Välislingid

* Koduleht
Päevatee

"**Päevatee**" on Vikerraadio raadiosaade, mis on mõeldud eakatele. Saates käsitletakse eakate elukeskkonna ja eluviisiga seotud teemasid. Saadet on tehtud 1989. aastast. 

Saadet on juhtinud sarja autor Liina Kusma ja saatejuht-toimetaja Ülle Karu. Alates oktoobrist 2022 on "Päevatee" saatejuht-toimetaja Piret Kooli.

## Viited
Söchau

**Söchau** on vald (*Gemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.

## Viited
Romain Perraud

**Romain Paul Jean-Michel Perraud** (sündinud 22. septembril 1997 Toulouse'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Real Betis.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Profidebüüdi tegi ta Nice'is. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 8. detsembril 2016 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Krasnodari vastu. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi järgmisel hooajal. Aastatel 2015–2018 mängis Perraud põhiliselt Nice'i reservmeeskonnas. Hooajal 2018/19 oli ta Nice'ist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Paris FC, kus kuulus klubi põhikoosseisu ja lõi 33 liigamänguga viis väravat.

2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Brest. 13. septembril 2020 lõi ta mängus Dijoni vastu oma esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 14. augustil 2021 mängus Evertoni vastu. Esimese värava lõi ta Southamptoni meeskonnas 2. märtsil 2022 Inglismaa karikamängus West Ham Unitedi vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 16. oktoobril 2022 mängus West Ham Unitedi vastu. Pärast seda, kui Southampton 2023. aastal Inglismaa kõrgliigast välja langes, mängis Perraud hooajal 2023/24 laenul Nice'is.

2024. aasta juunis sõlmis ta lepingu Real Betisega.

Aastatel 2014–2018 mängis Perraud Prantsusmaa noortekoondistes.

## Viited
Stubenberg (Steiermark)

**Stubenberg**, ka **Stubenberg am See**, on vald (*Gemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. See asub laias laastus Grazist 50 km kaugusel ja Viinist 200 km kaugusel.

Stubenberg asub Feistritzi orus Alpide kaguosas. Valla territoorium jääb 386–1282 m kõrgusele merepinnast.

## Majandus

Stubenbergi peamine sissetulekuallikas on turism, peamiselt suvehooajal. Külas saab ööbida üle 150 000 inimese. Lisaks võtavad paljud külastajad ette ühepäevareise Stubenbergi, eriti selle järve äärde, mis pakub veespordivõimalusi, või Herbersteini lossi. Ümbruskonnas puudub tööstuslik tootmine, väikeettevõtted rahuldavad peamiselt kohalikku nõudlust. 14% hõivatutest on põllumajandussektoris. Teenindussektor domineerib 52%-ga.

Stubenberg võõrustas 1986. aasta kuumaõhupallide Euroopa meistrivõistlusi Schielleiteni lossi maadel. Õhupalliüritus toimus seal uuesti 1996. aastal.

## Vaatamisväärsused

* Stubenbergi loss (16. sajand), hotell ja kõrts ning kultuuriürituste korraldamine
* Schielleiteni loss, hilisbarokk, riigile kuuluva spordikooli kodu laiendatud spordiväljakutega (tennis, jalgpall, kergejõustik)
* Altschielleiten, vare Schielleiteni linnuse lähedal
* Stubenberg asub Steiermargi *[[Schlösserstraße]]* ja Steiermargi *[[Apfelstraße]]* lähedal
* Stubenbergsee, tehisjärv, erinevate puhkevõimalustega
* *[[Tier- und Naturpark Schloss Herberstein]]* ja Herbersteini loss
* Neuhausi linnus

## Viited
Vorau

**Vorau** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. Seal asub Vorau klooster.

## Viited
Waldbach-Mönichwald

**Waldbach-Mönichwald** on alates 2015. aastast vald Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.

Vald loodi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised Waldbachi ja Mönichwaldi vald.

## Viited
150. motolaskurdiviis

**150. motolaskurdiviis** (vene keeles *150-я мотострелковая дивизия*) on Venemaa Föderatsiooni maavägede väeüksus. 

## Galerii

Soviet Znamya Pobedy.svg|150. diviisi eelkäija võidulipp


## Viited
Liidunõukogu (Saksamaa)

**Liidunõukogu** (saksa keeles *Bundesrat*) on Saksamaa parlamendi ülemkoda, mis esindab riiklikul tasandil Saksamaa 16 liidumaa huve. Liidunõukogu koguneb Berliinis Leipzigi väljaku juures endises Preisi maapäeva ülemkoja (*[[Herrenhaus]]*) majas.

Liidunõukogu jagab seadusandlikku võimu Liidupäevaga. Seadused, mis mõjutavad liidumaade võimu ja ka põhiseaduslikud muudatused vajavad mõlema koja heakskiitu.

Erinevalt Liidupäevast Liidunõukogu ei valita, liikmed on tavaliselt liidumaade valitsuskabinettide liikmed. Tavaliselt nimetatakse ametisse nii palju valitsuskabinettide liikmeid, kui liidumaal on Liidunõukogus kohti ja teised kabineti liikmed saavad aseliikmeteks.

2022. aasta seisuga on Liidunõukogu 69-kohaline. Igale liidumaale on määratud vähemalt 3 kohta, kahe miljoni elanikuga liidumaad saavad 4, kuue miljoni elanikuga 5 ja seitsme miljoni elanikuga 6 kohta. Seega jagunevad kohad järgmiselt:

* 6 kohta - Põhja-Rein-Vestfaal, Baieri, Baden-Württemberg ja Alam-Saksi
* 5 kohta - Hessen
* 4 kohta - Saksimaa, Reinimaa-Pfalz, Berliin, Schleswig-Holstein, Brandenburg, Saksi-Anhalt, Tüüringi
* 3 kohta - Hamburg, Mecklenburg-Vorpommern, Saarimaa, Bremen

Nimetamistava kohaselt nimetatakse SPD juhitud liidumaid "A-Länder" ja CDU/CSU juhitud liidumaid "B-Länder".

Liidunõukogu president valitakse igal aastal, ametiaeg kestab 1. novembrist järgneva aasta 31. oktoobrini. Kuigi teoreetiliselt saab presidendiks valida ükskõik millise liikme ja korra ametis olnud liiget saab ka uuesti valida, järgitakse siiski Königsteini lepingu (*Königsteiner Vereinbarung*) tava, mille kohaselt on presidendiks liidumaade peaministrid ja võimu edasiandmine toimub suurema rahvaarvuga liidumaalt väiksemale kuni lõpuni välja (Bremen) ning algab siis algab uuesti suurimast (NRW). Kui presidendi teenistus tema ametiajal oma liidumaa peaministrina katkeb liidumaa valimistel kaotuse, surma või tagasiastumise tõttu, siis valitakse presidendiks tema järglane liidumaa peaministrikohal, kuid seda ainult eelmise presidendi ametiaja lõpetamiseks. Selles on tehtud korra erand: 7. septembril 1956 sai Liidunõukogu presidendiks Hamburgi ülemlinnapea Kurt Sieveking (CDU), kes pidi septembris 1957 võimu üle andma Lääne-Berliini linnapea Otto Suhrile (SPD), kuid Suhr suri 30. augustil 1957 enne ametisse astumist, mispeale valiti Sieveking ajutiselt tagasi. Ta andis võimu üle Suhri järglasele Willy Brandtile (SPD) 1. novembril 1957, alates sellest ajast on president vahetunud iga aasta 1. novembril. Presidenti aitavad tavaliselt kaks asepresidenti, kellest esimene on eelmise aasta president eelmisel liidumaal ja teine on presidendi järeltulija järgmisel liidumaal. 

Iga liidumaa delegatsioon on kohustatud hääletama üksmeelselt. Kui liidumaa delegatsiooni hääled on vastuolus, on kõik liidumaa hääled kehtetud. Kuna koalitsioonivalitsused on tavalised, siis liidumaade delegatsioonid tihti ei osale hääletustel, kui koalitsioon ei jõua üksmeelele. Kuna kõik Liidunõukogu hääletused vajavad absoluutenamust kohtade arvu (mitte hääletajate) poolthääli (2022. aasta seisuga 35 69st), on mitteosalemine sama tulemusega kui vastu hääletamine.
KeyBank Center

**KeyBank Center** on mitmeotstarbeline siseareen, mis asub USA-s New Yorgi osariigis Buffalos.

Algselt oli spordihalli nime **Marine Midland Arena**, hiljem on see kandnud veel selliseid nimesid nagu **HSBC Arena** ja **First Niagara Center**. Spordihalli ehitust alustati 1994. aastal ja see avati 21. septembril 1996. Alates 1996. aastast on KeyBank Center National Hockey League'i (NHL) jäähokiklubi Buffalo Sabresi koduhall. KeyBank Center asendas Sabresi endise koduhalli Buffalo Memorial Auditoriumi, kus meeskond mängis aastatel 1970–1996. Lisaks on KeyBank Center National Lacrosse League'i (NLL) klubi Buffalo Banditsi koduhall.

KeyBank Center on New Yorgi osariigi lääneosa suurim spordihall, kus on 19 070 istekohta. See asendas Sabresi endise kodu, Buffalo Memorial Auditoriumi, kus meeskond mängis aastatel 1970–1996.

## Välislingid

* KeyBank Centerki koduleht
Serhi Volõnskõi

**Serhi Volõnskõi** (ukraina keeles Сергій Ярославович Волинський; sündinud 31. jaanuaril 1992) on Ukraina sõjaväelane.  

## Autasud
* 2022 - Bohdan Hmelnõtskõi orden
*  2022 – Ukraina kangelane
* 2015 - Julguse eest III järk

## Viited
Coolio

**Artis Leon Ivey Jr.** (1. august 1963 – 28. september 2022), esinejanimega **Coolio**, oli Ameerika Ühendriikide räppar. 

Ta sai tuntuks gangsta räpi ansambli "WC and the Maad Circle" liikmena. Laiema publiku seas saavutas Coolio edu sooloartistina albumitega "It Takes a Thief" (1994), "Gangsta's Paradise" (1995) ja "My Soul" (1997).

Tema tuntuim lugu on 1995. aastal Grammy auhinna pälvinud "Gangsta's Paradise".

## Välislingid
*
Enn Parbo

**Enn Parbo** (2. aprill 1946 Tallinn – 3. juuli 1998 Tallinn) oli eesti korvpallur.

Enn Parbo lõpetas 1964. aastal Tallinna 22. Keskkooli (praegune Jakob Westholmi Gümnaasium) ja 1970. aastal mehaanikainsenerina TPI mehaanikateaduskonna. Korvpalli hakkas ta mängima 1962. aastal Rein Laastu treeningurühmas. Parbo pikkus oli 196&nbsp;cm.

## Sportlaskarjäär
Ta mängis 1963.–1978. aastal Eesti meistrivõistlustel mitmes Tallinna meeskonnas (TPI, EKE Projekt jt), mille koosseisus on võitnud hõbe- ja pronksmedaleid. Parbo on neljakordne Eesti karika võitja (1966, 1967, 1970 ja 1973), kahekordne Eesti suvespartakiaadi võitja (1967 ja 1970). 

1965.–1973. aastani mängis Enn Parbo ka Eesti koondises ja NSV Liidu meistrivõistlustel Kalevi esindusmeeskonnas (Tartu Kalev). Ta võitis 1967. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil (olid ühtlasi okupeeriva riigi meistrivõistlused) hõbe- ja 1971. aastal pronksmedali ning sai 1969. aasta meistrivõistlustel 4. koha. Ta tuli NSV Liidu ametiühingute meistriks (1969) ja Balti karikavõistluste võitjaks (1971). Meistersportlaseks sai Parbo 1968. aastal.

## Tööalane tegevus
Enn Parbo töötas aastatel 1971–1992. EKE Projektis. Algul projekteerimisinsenerina, siis projektipeainsenerina, osakonnajuhatajana ning 1988. aastast direktorina.

## Vaata ka
*Korvpalliklubi Kalev
*Kuldne Kalev

## Viited

## Välislingid
* Enn Parbo. Portree. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum.
* Enn Parbo. Tulemused.
Vvedenskoje kalmistu

**Vvedenskoje kalmistu** (vene keeles *Введенское кладбище*) on kalmistu Moskvas Kaguringkonnas Lefortovo rajoonis aadressil Nalitšnaja tänav 1.

Vvedenskoje kalmistu pindala on umbes 19 ha. Kalmistul on ka kolumbaarium.

Kalmistu asutati 1771. aastal Moskvat tabanud katkulaine ajal. Kalmistule maeti protestante ja katoliiklasi. Kalmistu esialgsed nimed olid Немецкое кладбище ('saksa kalmistu') või Иноверческое кладбище ('teiseusuliste kalmistu'). 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul ümbritseti kalmistu müüriga. Pärast 1917. aastal toimunud Oktoobrirevolutsiooni hakati kalmistule matma inimesi nende usutunnistusest sõltumata. Lähedalasuva künka järgi sai Vvedenskoje kalmistu praeguse nime.

## Maetuid
*Aleksei Adžubei, ajakirjanik ja publitsist
*Rada Adžubei, ajakirjanik ja publitsist
*Mihhail Bahtin, filosoof, kirjandusteadlane ja semiootik
*Sergei Baruzdin, kirjanik
*John Field, iiri pianist ja helilooja
*Pavel Fitin, julgeolekutöötaja
*Ilja Frank, füüsik
*Pjotr Jakir, ajaloolane ja dissident
*Aleksandr Janšin, geoloog
*Eduard Kolmanovski, helilooja
*Vladimir Korenev, näitleja
*Olga Lepešinskaja, balletitantsija ja pedagoog 
*Paul von der Pahlen, baltisaksa aadlik ja Vene tsaariarmee ohvitser
*Mihhail Prišvin, kirjanik
*Arseni Roginski, ajaloolane ja inimõiguslane
*Gennadi Roždestvenski, dirigent, pianist, helilooja, ühiskonnategelane ja muusikapedagoog
*Olga Rubtsova, maletaja
*Vladimir Sukatšov, geobotaanik ja ökoloog
*Vadim Zagladin, välissuhete ekspert, ajakirjanik ja parteitegelane
*Apollinari Vasnetsov, kunstnik
*Viktor Vasnetsov, maalikunstnik, joonestaja ja graafik

## Vaata ka
*Bogorodskoje kalmistu
*Goljanovo kalmistu
*Vešnjaki kalmistu

## Viited
Joglland

**Joglland** on tugevalt metsane madal mägipiirkond Steiermargi kirdeosas Hartberg-Fürstenfeldi ja Weizi ringkondades. Tänapäeval moodustab see turismipiirkonna *Joglland–Waldheimat (Kraftspendedörfer Joglland)*.

Selle nimi on tõenäoliselt tuletatud nimest *[[Jaakob]]* (võib-olla Sankt Jakob im Walde külast), mis selles piirkonnas on sageli moondunud *Joggli* või *Jackli* nimeks. Piirkonda kirjeldab kirjanduses Steiermargi luuletaja Peter Rosegger, kes kasvas üles Alplis põllumehe pojana.

## Asukoht ja maastik

Joglland asub Ida-Steiermargis Wechseli, Feistritzi ülemise oru, Safenbachi ja Hartberg-Friedbergi ala vahel. See moodustab alamrühma Eelalpidest Muri jõest idas.

Põhja pool asub Semmeringi piirkond, kirdes asub piirkond Bucklige Welt. Loodes asuvad Fischbachi Alpid ja nende taga Mürzi alumine org. Läänes ja edelas asub Grazi mägismaa. Lõunas asub Ida-Steiermargi mägismaa ja kagus asub Lõuna-Burgenland – viimane moodustab juba osa Kagu-Alpide vööst ja on näoga Kesk-Doonau madaliku poole.

Selle *[[Mittelgebirge]]*-iseloomuga piirkonna kõrgeimad punktid on Wechseli massiivi tipud – näiteks Hochwechsel (1742 m), Herrenstein (1448 m) ja Hochkogel (1314 m) – Wildwiesen (1254 m), Masenberg (1261 m) ja Rabenwaldkogel (1281 m).

Piirkonnast voolavad välja Feistritzi ja Lafnitzi jõed.
Waldbach (Steiermark)

**Waldbach** oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. 2015. aasta vallareformist aati on see osa Waldbach-Mönichwaldi vallast.
Leibnitzi ringkond

**Leibnitzi ringkond** on ringkond Austrias Steiermargi liidumaal.

Ringkond koosneb järgmistest valdadest:
Nouse, Inkeri

**"Nouse, Inkeri"** (Tõuse, Ingeri) on Ingerimaa hümn.

Laulu sõnad ja meloodia kirjutas Mooses Putro 1888. aastal, teise salmi sõnad kirjutas Paavo Räikkönen. Hümni esitati esimest korda üleingerimaalisel laulupeol 1899. aastal.

Sama laul oli ka lühikest aega eksisteerinud Põhja-Ingeri Vabariigi hümn.

## Hümni sõnad

Nouse, Inkeri, jo herää työhön,
aamun koi jo sulle heijastaa!
Valoa jo elämäsi yöhön
leviää, oi armas synnyinmaa!
Väikkyen jo aamun sätehissä
toivo herää lastes sydämissä.
Nouse, Inkeri, jo loppuu yö,
nouse, nouse, sun hetkes lyö!

Kerran kaikuu vielä kaunis soitto
kautta kallihimman synnyinmaan,
valon, vapauden ompi voitto,
riemuiten käy kansa laulamaan.
Kuullen kutsumusta mielin innoin
kaikuaapi silloin täysin rinnoin:
Nouse, Inkeri, sun laulus soi,
nouse, päiväks jo vaihtuu koi!

## Viited
Colin Muset

**Colin Muset** oli truväär, elukutseline viellei mängija ja žonglöör, kes tegutses Prantsusmaal 13. sajandil.

## Eluloolist
Colin Muset oli pärit Lorraine'ist ja ta musitseeris Haute-Marne'i oru aadlilossides Langres' ja Joinville'i vahel. Tema vanaprantsuskeelne luule ülistas veinist ja heast elust saadavaid naudinguid, samuti kirjutas ta õukonnaluulet parodeerivat luulet.

## Viited

## Välislingid
* "Quant je voi yver retorner" andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP)
* Video: "Quant je voi Yver retorner" vanamuusikaansambli esituses
Blondel de Nesle

**Blondel de Nesle** oli truväär, kes tegutses Põhja-Prantsusmaal 12. sajandil. Teda on samastatud kas Nesle'i isanda **Jean I de Nesle**iga (u 1155 – 1202) või tema poja **Jean II de Nesle**iga (suri 1241).

## Eluloolist
Arvatavasti pärines ta Nesle'ist Pikardias, ja nimi Blondel oli tegelikult talle tema juuksevärvi järgi antud hüüdnimi. Selle nimega seostatakse 22–25 laulu, kuid pole teada, kui paljud neist on tegelikult tema loodud. Luule on tavaliselt suunatud tundmatule daamile, kuid ainsagi viiteta luuletaja ja daami tegelikule suhtele ja luuletaja kaasajal toimunud sündmustele. Blondeli populaarsusele viitab asjaolu, et tema meloodiaid kasutasid paljud teised tema kaasaja autorid, näiteks minnesinger Walther von der Vogelweide, ja neid leidub arvukalt eri käsikirjades, näiteks laulu "L'amours dont sui espris" viisi kasutatakse Carmina Burana käsikirjas teksti  "Procurans Odium" viisina.

Tema populaarsusest kõneleb ka kaheldava tõesusega, kuid laialt levinud legend, mis ilmub esmakordselt ühes 13. sajandi romaanis "Récits d’un ménestrel de Reims" ('Lugu ühest Reimsi menestrelist') ja mis jutustab, kuidas luuletajal õnnestus leida ja vabastada Inglismaa kuningas Richard I Lõvisüda vangistusest (1192–1194) Püha Rooma keisri Heinrich VI juures. Legendi järgi rändas luuletaja ringi, mõne versiooni järgi patukahetseja mantlis, ja laulis kõikjal viisi, mida pidi teadma ainult kuningas. Dürnsteini lossi juures, kus Richard I vangis oli, vastas too truvääri laulule, lauldes vastuseks selle laulu teise salmi.

## Eesti kirjanduses
Blondeli legendi motiiv esineb kolmes Karl Ristikivi romaanis: "Viimne linn", kus minategelane hospitaliit Roger Blondel de Tressalin on kunagise kuulsa truvääri sugulane või vähemalt oletab seda sugulust; "Rõõmulaul", kus muusik David, otsimas kuningat Kristust ja loomingulist täiust, võrdleb end truväär Blondeliga, kes otsis oma kuningat, ja "Kahekordne mäng".

## Muud
Blondel on Normandias levinud perekonnanimi.

## Viited

## Kirjandus
* C. Claytor, I. Dale, N. Wilson. The Art of Hidden Messages: Fauvel and the Poems that Came Before. - 2021 Festschrift: The Interpolated Roman de Fauvel in Context

## Välislingid
* Video: Blondel de Nesle'i "Onques maiz nus hom ne chanta" vanamuusikaansambli Micrologus esituses
* Video: Blondel de Nesle'i "L'amour dont sui espris" vanamuusikaansambli Ensemble Frühe Musik Augsburg esituses
Klaveritoas

**"Klaveritoas"** on Sõpruse Puiestee seitsmes kauamängiv, mis ilmus aastal 2020. Kaanefoto Heili Lõhmus. Kujundus Heili Lõhmus, Abraham Kenny, Emīls Koļesņikovs. Miks ja master Lauri Urb.

## Laulud

# "Nüüd ja praegu" (Allan Vainola/Mait Vaik) 3:13
# "Klaveritoas" (Allan Vainola/Mait Vaik) 3:59
# "Värav" (Allan Vainola/Mait Vaik) 4:07
# "Miraaž" (Allan Vainola/Lukas Vainola/Mait Vaik) 3:48
# "Poksimatši pilet" (Allan Vainola/Mait Vaik) 2:55
# "Lahkumata linnast" (Allan Vainola/Andres Aule) 3:05
# "Scania man" (Allan Vainola/Mait Vaik/Alar Aigro) 4:15
# "Elamurajoon" (Allan Vainola/Mait Vaik) 3:21
# "Zakroi Za Mnoi Dver" (muusika ja sõnad Kino ja Viktor Tsoi) 3:28
# "Poksimatši pilet" (Instrumentaal) 2:55
Jaam (album)

**"Jaam"** on Sõpruse Puiestee kaheksas kauamängiv, mis ilmus ansambli 20. sünnipäevaks aastal 2022.

## Laulud

# Valgusvihkudes 3:04
# Andante Vivace 2:47
# See on elu 3:17
# Jaam 3:41
# Need üksikud kohad 2:29
# Sel õhtul 3:30
# Madalrõhkkond 3:32
# Teaduses 1:50
# Mängumaailm 2:45
# Rahutud ajad 3:24
# Kasteheinas 3:19
# Etüüd superagendi, vihma ja kohvikuga 3:11
Viin (perekonnanimi)

**Viin** on eesti perekonnanimi.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Viin 162 inimesel (83 mehel ja 79 naisel). Perekonnanimede levikult on Viin meeste puhul 1060. ja naiste puhul 1279. kohal.

## Nime kandjaid
*Kristina Viin, eesti kunstnik, illustraator ja luuletaja (1985–)

## Viited
Volodõmõri langu sild

**Volodõmõri langu sild** on 2019. aastal Kiievi kesklinnas Volodõmõri langule (ukraina keeles Володимирський узвіз) rajatud 216-meetrine kolmetalaline jalakäijatele ja jalgratturitele kasutamiseks mõeldud metallist talasild.

2022. aasta 10. oktoobril, Venemaa Ukrainasse sissetungi 229. päeva hommikul (8:18) lõhkes silla juures Venemaa rakett.

## Viited
Tammeriisikas

**Tammeriisikas** (*Lactarius quietus*) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.

Seen kasvab tammede all ja on kupatatult söödav.

## Välislingid
*
Vaguheinik

**Vaguheinik** (*Tricholoma stans*) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab vaguheinik männimetsades.

Seen ei ole söödav.

## Välislingid
*
Seepheinik

**Seepheinik** (*Tricholoma saponaceum*), vanasti seebiheinik, on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Liik on Eestis levinud erinevates okas-, leht- ja segametsades.

Seeneliha on majapidamisseebi lõhna ja maitsega. Seen on mürgine.

Geneetiliselt on sama liik varem eraldi liigiks peetud Boudieri heinik (*Tricholoma saponaceum var. boudieri*, varem *T. boudieri*), millel on vanemalt punakaspruun kübar ja läbilõikel safranpunaseks muutuv jalg.

## Viited

## Välislingid
*
Asja käik

**"Asja käik"** oli Hubert Jakobsi avalik kiri 1979. aastast, milles ta avalikustas oma suhted KGB-ga ja seosed tema toimetatud omakirjastuslike väljaannetega ("Kuller", "Tõlet" ja "Poolpäevaleht"). 

Hubert Jakobsi kiri levis omakirjastuslikul teel. 

## Eellugu

Aastatel 1968-1973 ilmus Eestis mitmeid omakirjastuslikke almanahhe (Hees, Marm, Kamikadze, Vigilia jt) ilma et nende puhul oleks tekkinud erilisi probleeme võimudega. 

1972. aasta sügisel aga hakati Tartu Riikliku Ülikooli rektori Arnold Koobi algatusel uurima luulealmanahhi "Jumala Tuul. Kamikadze". Selle toimetaja, bioloogia osakonna üliõpilane Jaanus Paal, heideti ülikoolist välja. Veidi hiljem pidi ülikoolist lahkuma ka "Vigilia" toimetaja Tõnn Sarv.

1974. aasta detsembris arreteeriti Eesti Demokraatliku Liikumise eestvedajad ning järgmisel aastal saadeti nad vangilaagrisse. Selle protsessi käigus korraldas KGB ülekuulamisi ka Tõnn Sarvele, Peep Gorinovile jt omakirjastuslike väljaannetega seotud inimestele. 

Selleks ajaks oli kirjanduslike almanahhide omakirjastuslik väljaandmine Eestis praktiliselt soikunud.

## Sisu

Oma avalikus kirjas "Asja käik" (dateeritud august/september 1979) kirjeldab Hubert Jakobs kõigepealt, kuidas ta Peeter Ilusa jt soovituste ja nõuannete põhjal andis 1975. aastal välja kaks numbrit almanahhi "Kuller". Selle moto oli *"Ut aliquid fieri videatur"* (nähtagu, et midagi tehakse). 

Sama aasta sügisel võeti Hubert Jakobs sõjaväkke ja saadeti aega teenima Kasahstani. Koos ühe teise eestlasega planeeriti sealt põgenemist, kuid see plaan luhtus. Jakobsi kaaslane mõisteti süüdi, Jakobsiga aga hakkas tegelema KGB.

Pärast sõjaväeteenistusest vabanemist jätkusid Jakobsi kontaktid KGB töötajatega. Nende teadmisel andis ta 1978. aastal välja almanahhi "Tõlet", kuid selle teisest ja kolmandast numbrist ning "Poolpäevalehe" seitsmest numbrist ei olevat KGB olnud teadlik.

1979. aasta märtsis nõuti Jakobsilt Tartu KGB-s seletuskirja, milles ta tunnistas omaenda ja mitmete teiste inimeste seotust "Poolpäevalehega". Veidi hiljem saatis Jakobs Tartu KGB ülemale kirjaliku avalduse, milles ta ütles lahti oma seletuskirjast ning palus lõpetada repressioonid "Poolpäevalehega" seotud inimeste vastu.

## Järellugu

KGB ja teised institutsioonid korraldasid alates 1979. aasta veebruarist korduvaid ülekuulamisi, sundtoomisi, hoiatusi, koosolekuid ja vestlusi paljudele: Doris Kareva, Hubert Jakobs, Arvo Pesti, Jaan Isotamm, Aado Lintrop, Leonhard Lapin, Ott Arder, Matti Milius, Viktor Niitsoo. 

Hubert Jakobs tagandati Tartu Noorte Autorite Koondise juhatuse esimehe kohalt. 

Tartu Riiklikust Ülikoolist eksmatrikuleeriti või sunniti lahkuma Hubert Jakobs, Arvo Pesti ja Doris Kareva.

Hiljem toimus Hubert Jakobsi elukohas läbiotsimine.

## Välislingid

* ''Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis''. 1. kd, kogud 1-7: 1978-1980. Stockholm: Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskus, 1984. – IV kogu, 1979, lk 99-107 ja VII kogu, 1980, lk 211-220 ISBN 9789949363537.
Ķingas

**Ķingas** on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.  

Küla asub Cēsise põhjapiiril. Seal tegutseb puidutöötlemisfirma SIA “Staļi”. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 

Ķingas jääb Gauja rahvusparki.

Aastal 2007 oli külas 33 elanikku.

## Viited
Spāriņi

**Spāriņi** on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.  

Spāriņi asub valla idaosas. Külas on Spāriņi bussipeatus. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 

Aastal 2007 oli külas 25 elanikku.

## Viited
Doete de Troyes

**Doëte de Troyes** (u 1220 – u 1265) oli luuletaja, truväär ja menestrel, kes tegutses Prantsusmaal 13. sajandil ja kelle teostest on säilinud vaid üksikuid osi.

## Eluloolist
Doëte teenis truvääri ja muusikuna Mainzis Konrad IV Hohenstaufeni õukonnas (1228–1254) koos oma vennaga. Tema kohalolekut mainib Jean Renart romaanis "Guillaume de Dole", tsiteerides sealjuures värssi ühest tema laulust:
:De Troies la bêle Doete
:I chantoit ceste chançonete :
:Quant revient la seson
:Que l'herbe reverdoie,
('Troyesi kaunis Doete laulis seda laulu: kui ärkab aastaaeg, mil rohelus taas saab haljaks')

Pärimuse järgi kirjutas ta luuletuse "L'aigle, ez haultz cieulx, oit dolce colombe" vastuseks keisri kurameerimiskatsetele.

## Viited
Agnès de Navarre

**Agnès de Navarre** (1334 – 4. veebruar 1396) oli Navarra kuninga Philippe III ja Jeanne II tütar, Foix' krahvi Gaston III abikaasa (1349–1391). Ta oli ka luuletaja ja legendi järgi oli tal nooruses suhe Guillaume de Machaut'ga, mis oli värssromaani "Le Livre du Voir-Dit" inspiratsiooniks.

## Viited

## Välislingid
Agnès de Navarre. - Poétesses d'expression française (du Moyen-Age au XXème siècle)
Ott Puumeister

**Ott Puumeister** (sündinud 16. juunil 1985) on eesti semiootik. 

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis semiootikat ning kaitsnud samas 2018. aastal doktoritöö "Biopoliitilisest subjektsusest: Michel Foucault' käsitlus biopoliitikast ning selle semiootilised tahud".

Ta töötab Tartu Ülikooli semiootika osakonnas. Ta on ajakirja Sign Systems Studies toimetaja ja üks ajakirja Acta Semiotica Estica toimetajaid.

Ta on avaldanud ajakirjanduses arvustusi filosoofia ja semiootika teemadel.

## Viited
Leonardo Padura

**Leonardo de la Caridad Padura Fuentes** (sündinud 9. oktoobril 1955 Havannas Kuubas) on Kuuba kirjanik, ajakirjanik ja stsenarist. Ta sai rahvusvaheliselt tuntuks oma 2009. aastal ilmunud romaaniga "El hombre que amaba los perros". Ühtlasi on ta tuntud oma kriminaalromaanide kaudu, mille peategelane on detektiiv Mario Conde.  

## Elukäik
Leonardo Padura sündis Havannas Mantilla linnaosas, kus ta elab siiani. Ülikoolieelse hariduse sai ta kodukoha lähedal asuvas La Víbora naabruskonnas, kust on pärit ka tema naine, stsenarist Lucía López Coll. Nimetatud paigad leiavad kujutamist hiljem ka Padura loomingus.

Ta on õppinud Ladina-Ameerika kirjandust Havanna ülikoolis ja lõpetas selle bakalaureusekraadiga 1980. aastal. Alates samast aastast on alustas Padura oma ajakirjanduskarjääri kirjutades ajaloo- ja kultuuriartikleid muuhulgas kultuuriajakirjale El caimán barbundo ja ajakirjale Juventud rebelde. Hiljem töötas ta  La Gaceta de Cuba peatoimetajana. 

## Looming
1983-1984 kirjutas ta oma esimese romaani "Fiebre de caballos", mille avaldamisega 1980. aastal  algas tema viljakam kirjanduskarjäär.  Suurema tuntuse pälvis ta aga alles oma kriminaalromaanide sarja kaudu, mille peategelane on detektiiv Mario Conde: "*Pasado perfecto*" (1991), "*Vientos de Cuaresma*" (1994), "*Máscaras*" (1997), "*Paisaje de otoño*" (1998), "*Adiós, Hemingway*" (2001), "*La neblina del ayer*" (2005), "*La cola de la serpiente*" (2011), "*Herejes*"(2013), "*La transparencia del tiempo*" (2018). Tema tetraloogia "*Cuatro estaciones*" ehk "Neli aastaaega" hulka kuuluvatest romaanidest "Pasado perfecto", "Vientos de Cuaresma"  ja "*Máscaras"* on eesti keeles Toledo kirjastuses ilmunud Maarja Paesalu tõlkes pealkirjadega "Laitmatu minevik" (2019), "Havanna tuuled" (2021), "Maskiball" (2023) ja "Sügismaastik". Kirjanik sai rahvusvaheliselt tuntuks peale ajaloolise romaani "*El hombre que amaba a los perros*" (2009) avaldamist, mis süveneb Kuuba ajalukku ja Lev Trotski mõrvari Ramón Mercaderi ellu.

Padura narratiivi keskmeks on eelkõige mõrvalugu, teisisõnu võib tema teoseid käsitleda kui kriminaalromaane, milles ta peegeldab Kuuba ühiskonna tegelikkust ühiskonnakriitilise pilguga. Seetõttu on ta saanud üheks mõjukamaks hispaaniakeelse kriminaalkirjanduse uuendajaks. Samal moel on Padura kirjutanud stsenaariumeid dokumentaalfilmidele nagu "*Yo soy del son a la salsa*" (1996) ja süžeefilmidele nagu "*Regreso a Itaca*" (2014), mis põhineb tema enda teosel "*La novela de mi vida*" (2002). Lisaks on tema tetraloogia "*Cuatro estaciones*" kohandatud 2016. aastal Netflixi lühiseriaaliks.

Märkimisväärne on tema pühendumus esseede kirjutamisele, pöörates erilist tähelepanu Alejo Carpentieri või José María Heredia loomingule, aga ka hispaaniakeelsetele kriminaalromaanidele või kriminaalromaanidele. 

Ta kirjutab ka lühijutte ja toimetab oma intervjuusid ning reportaaže.

Padura on oma loometöö eest pälvinud palju auhindasid, millest olulisemad on Kuuba riiklik kirjandusauhind (2012, *Premio Nacional de Literatura de Cuba*) ja Astuuria printsessi auhind (2015, *Premio Princesa de Asturias de las Letras*).

## Viited
Strautmaļi

**Strautmaļi** on küla (*ciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.

Küla jääb valla keskusest Priekuļist 8,5, piirkonna keskusest Cēsisest 5 ja Riiast 96 km kaugusele. Asula on kujunenud samanimelise aianduskooperatiivi kohale. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 

Strautmaļi jääb Gauja rahvusparki. Külas asub natsirežiimi ohvrite matmispaik, mis on tähistatud mälestusmärgiga.

## Elanikkond


* 30 (2017)
* 28 (2022)
* 32 (2025)


## Viited
Grifolaceae

***Grifolaceae*** on klassi *[[Agaricomycetes]]* kuuluv kandseente sugukond.

## Perekondi
**Grifola* — kobartorik
Kobartorik

**Kobartorik** (*Grifola*) on klassi *[[Agaricomycetes]]* kuuluv kandseente perekond.

## Liik
**Grifola frondosa* — leht-kobartorik
Valkjas mampel

**Valkjas mampel** (*Pholiota lenta*) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik.

## Välislingid
*
Lepamampel

**Lepamampel** (*Pholiota alnicola*) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik.

## Välislingid
*
Ninell Tugi

**Ninell Tugi** (28. veebruar 1936 – 16. aprill 2022) oli eesti maalikunstnik. 

Tugi õppis 1952–1957 Tartu Kujutava Kunsti Koolis kunstipedagoogika teaduskonnas joonistuse ja joonestuse erialal. 1957–1965 õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas instituudi maalikunstniku diplomiga. Tugi töötas aastatel 1965–1971 Tallinna Kultuuriülikooli Ants Laikmaa nimelises kunstistuudios maaliringi juhendajana. Aastatel 1966–1971 oli Tugi Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonistamise ja maalimise ettevalmistuskursuste juhendaja. Alates 1971. aastast töötas Tugi vabakutselise kunstnikuna.

Näitustel hakkas Tugi osalema 1965. aastal. Aastate jooksul osales Tugi paljudel isik-, grupi- ja ülevaatenäitustel. 

Ta on maetud Metsakalmistule.

## Välislingid
*Suri maalikunstnik Ninell Tugi, ERR, 21. aprill 2022
*Ninell Tugi 28. II 1936 – 16. IV 2022, Sirp, 29. aprill 2022
Peenpoorik

**Peenpoorik** (*Skeletocutis*) on *[[Agaricomycetes]]* klassi torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.

## Eesti liike
**Skeletocutis amorpha* — puna-peenpoorik, punatarrik
**Skeletocutis biguttulata* — tava-peenpoorik, tavatarrik
**Skeletocutis brevispora* — taeliku-peenpoorik, taelikutarrik
**Skeletocutis borealis* — põhja-peenpoorik
**Skeletocutis carneogrisea* — kõbjuki-peenpoorik, kõbjukitarrik
**Skeletocutis chrysella* — kullalaiguline peenpoorik
**Skeletocutis cummata* — ookerjas peenpoorik, varem *S. ochroalba*
**[[Skeletocutis delicata]]*
**[[Skeletocutis exilis]]*
**[[Skeletocutis futilis]]*
**Skeletocutis jelicii* — lutika-peenpoorik 
**Skeletocutis kuehneri* — Kuehneri peenpoorik
**Skeletocutis nemoralis* — piimvalge peenpoorik, varem *S. nivea*
**Skeletocutis odora* — taiga-peenpoorik
**Skeletocutis papyracea* — vesivalge peenpoorik, mõnikord arvatud ka kreemikaks peenpoorikuks (*Skeletocutis subincarnata*)
**[[Skeletocutis semipileata]]*
**Skeletocutis stellae* — täht-peenpoorik, tähttarrik

## Liike mujal
**Skeletocutis alutacea* — lõtv tarrik
**Skeletocutis lilacina* — lilla peenpoorik
**[[Skeletocutis ochroalba]]*
**[[Skeletocutis pseudo-odora]]*

## Endisi liike
**Piloporia sajanensis* — joonkorgik
**Sidera lenis* – pehme peenpoorik
**Tyromyces chinoeus* — valge konttümak, varem arvatud pisi-peenpoorikuks

## Välislingid
*
Vääveltorik

**Vääveltorik** (*Laetiporus sulphureus*) on *[[Laetiporaceae]]* sugukonda kuuluv seeneliik.

Seen kasvab elavatel ja murdunud lehtpuudel, kõige tihemini tammedel.

## Välislingid
*
Kuuse-lillatümak

**Kuuse-lillatümak** (*Leptoporus mollis*) on seeneliik torikulaadsete seltsist.

Liik sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. 

## Välislingid
*
Lillatümak (perekond)

**Lillatümak** (*Leptoporus*) on kandseente perekond torikulaadsete seltsist.

## Liike
**Leptoporus erubescens* – männi-lillatümak
**Leptoporus mollis* – kuuse-lillatümak, lilla tümak

## Välislingid
*
Nicolai Boilesen

**Nicolai Møller Boilesen** (sündinud 16. veebruaril 1992 Ballerupis) on Taani jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Taani kõrgliigaklubis København ja Taani jalgpallikoondises.

Aastatel 2005–2009 kuulus ta Taani klubisse Brøndby. Seejärel siirdus ta Hollandi klubisse Amsterdami Ajax, kus tegi profidebüüdi 2011. aasta aprillis. Ajaxi põhikoosseisu hakkas ta enam mänguaega saama hooajal 2013/14.

2016. aasta augustis liitus ta Københavniga. Københavniga on ta tulnud Taani meistriks hooaegadel 2016–17, 2018–19 ja 2021–22.

Taani jalgpallikoondises tegi Boilesen debüüdi 10. augustil 2011 sõprusmängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2013 sõprusmängus Norra vastu. Ta kuulus Taani koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid sai turniiril väljakule vaid kaheksandikfinaalis Walesi vastu pingilt.

## Saavutused
Ajax
*Eredivisie: 2010–11, 2012–13, 2013–14
*Johan Cruijff Schaal: 2013
;København
*Taani Superligaen: 2016–17, 2018–19, 2021–22
*Taani karikas: 2016–17
Réduit (Belgia)

**Réduit** (prantsuse keeles **Réduit national**) oli alates 1851. aastast rida Belgia kaitseplaane ja nende järgi tehtud kindlusehitisi. Need põhinesid eeldusel, et riigi agressiivsed naabrid (algul Prantsusmaa ja selle järglased, alates 1890. aastatest Saksamaa ja selle järglased) tungivad Belgiale kallale, Belgia sõjavägi ei ole suuteline kaitsma tervet riiki ning tuleb valida välja kindlustatud ala(d), kus osutatakse lõplikku vastupanu (vaata ka réduit laiemas mõistes).

*Réduit*'i põhilised osad olid kolm suurt kindlust – Antwerpeni, Namuri ja Liège'i kindlus ning kindlustatud positsioonid nende ümbruses. Lisaks ehitati peamiselt 1930. aastatel kindlustatud liine nende kindluste vahele, mõne muu linna (Brüssel, Mechelen, Gent) kaitseks ning samuti Belgia ranniku kaitseks.

## Koosseis Teise maailmasõja eel
*Antwerpeni kindlustatud positsioon (prantsuse keeles *Ligne de défense d'Anvers* või *Position fortifiée d’Anvers*, PFA; hollandi keeles *Stelling van Antwerpen*). Kuna see oli *Réduit*' kõige olulisem osa, kannab tihti kogu *Réduit* nimetust 'Antwerpeni kindlustatud positsioon'.
**Schelde paremal kaldal 15 forti ja 13 reduuti
**Kempeni tankitõrjekanal, rajatud 1937–1939. Pikkus 33 km, Schelde paremal kalda ja Alberti kanali vahel
**üleujutatavad alad
*KW-liin
**Mecheleni tagalapositsioon
*Wavre'ist kagusse Gembloux' liin ja edelasse Wavre'i–Ninove liin (viis kindlustatud gruppi – Ninove, Kester, Hal, Braine-L’Alleud ja Waterloo ning 49 erinevat kindlustist nende vahel)
**nende liinidega kaitsti riigi pealinna Brüsselit
*Namuri kindlustatud positsioon (prantsuse keeles *Position fortifiée de Namur*, PFN)
**üheksa forti ümber Namuri, millest kaks põhjapoolset ei olnud 1940. aastaks veel relvastatud
*Meuse'i liin Namurist Prantsusmaa piirini (70 erinevat kindlustist)
*Liège'i kindlustatud positsioon (prantsuse keeles *Position fortifiée de Liège*, PFL)
**neli uut idapoolset forti (Eben-Emaeli, Aubin-Neufchâteau', Battice'i ja Tancrémont'i fort)
*Genti sillapea (kuus kindlustatud gruppi, kaponiiriliinid nende vahel ning üleujutatavad alad)
*rannikukindlustised:
**13 tankitorniga kaponiiri (tornis 47 mm suurtükk ja kuulipilduja)
**kaks 170 mm suurtükipatareid (Knokke ja Bredene)
**kaks 120 mm suurtükipatareid (Oostende ja Zeebrugge)

## Tänapäeval
*Réduit*' otstarve ja edasine kasutamine on üldiselt kadunud alates 1950. aastatest, kuid mingid osad on senini Belgia sõjaväe valduses. Enamik on ehitisi on säilinud.

## Vaata ka
*Réduit

## Välislingid
*Bernard Vanden Bloock. Belgian Fortifications, May 1940. Inglise keeles
Under der linden

**"Under der linden"** on 13. sajandi algul kirjutatud keskülemsaksakeelne laul, mille autor on minnesinger Walther von der Vogelweide. Selle teemaks on tüdruku armukogemus vabas looduses oletatavasti kõrgemast soost armastajaga. 

Laulul on neli salmi ja kõik neli on olemas vaid kahes käsikirjas: Weingarteni laulukäsikirjas ja Manesse käsikirjas. Kummaski pole tekstiga koos kirja pandud laulu meloodiat, aga selle viisiks arvatakse olevat varasem anonüümse autori vanaprantsuskeelne laul "En mai au douz tens novels", mille viis sobib luuletuse meetrumiga.

## Tõlked
"Under der linden" on Rein Sepa tõlkes (algussõnadega "Pärnapuu kõrval teisel pool nõmme") ilmunud "Keskaja ja vararenessansi kirjanduse antoloogias".

Olev Sau seade laulust neljale häälele on ilmunud käsikirjalises kogumikus "Laulud keskajast", seal on tõlkijaks märgitud E. Sepp.

## Viited

## Välislingid
* "Under der linden" Manesse käsikirjas fo 130v (algusrida esimese veeru viimane rida)
* Under der linden. - LiederNet (laulu originaaltekst)
* [Tekst ja viis andmebaasis Choral Public Domain Library](https://www.cpdl.org/wiki/index.php/Under_der_Linden_(Walther_von_der_Vogelweide))
* Video: "Under der linden an der heide" Augsburg Early Music Ensemble esituses
Kesköine

**"Kesköine"** on ansambli DND kuues album ja kolmas eestikeelne plaat. Plaat on salvestatud Tartus Clockwork stuudios ja produtseeritud Silver Lepaste käe all. Albumi kujunduse tegi Maris Savik. Masterdas Lauri Liivak. Album ilmus 15.10.2020.

## Laulud

# Sel aastal jõudis sügis pisut vara 4:28
# Tüdruk on ära 2:56
# Helistasin jumalale 3:08
# Lugu vinüülilt 3:56
# Vahel kui sa kaotad kõik 3:20
# Nende vahel on minu 4:17
# Ainult üks minut 4:08
# Sõnade taha 3:27
# Taevas ja maa 3:17
# Tund aega varem 3:38

## Viited
Kõikide haiguste ravi

**"Kõikide haiguste ravi"** on DND viies album ja ilmus 15.09.2017. Album ilmus nii CD, kasseti kui ka limiteeritud kolme erivärvi vinüülplaadina.

## Laulud

# Ära suitseta voodis (4:03)
# Hoia mind mu enda eest (3:32)
# Kontserdilt koju (4:37)
# Kuidas kuivab värv (3:37)
# Öösiti uksele (2:31)
# Vahel ei tea (4:27)
# Rääkida rohkem (3:56)
# Ootame kevadet (3:34)
# Võtmata rohud (3:07)
# Kas see on elu (3:09)

Koosseis: Andreas Sepp, Rainer Rob Sirel, Eddie Darko, Raido Kits

## Viited
Tulede säras

"Tulede säras" on DND kolmas album ja esimene tervenisti eestikeelne plaat. Album pälvis kiidusõnu nii fännidelt kui kriitikutelt ja muutus kiiresti ka raadiojaamade lemmikuks. Album ilmus 2013. aasta kevadel Gramophone Tree Records alt.

2018. aasta jaanuaris remasterdas Lauri Liivak albumi ning "Tulede säras" jõudis ka digikeskkonda ja ilmus ka vinüülina.

## Laulud

# Viimaks nad kustuvad 2:52
# Punane on päike 3:41
# Rubiin 3:14
# Sein oli vahel 3:07
# Pealinna tüdruk 3:03
# Lennutee 3:33
# Kunagi järgmises elus 3:34
# Rong 4:05
# Tulede säras 2:55
# Minule mälestus 2:31
# Vaikne on tuba 2:51
# Kui jõuan kord koju 3:14
# Kas ma küsida tohin 4:37
Der Fluyten Lust-hof

**"Der Fluyten Lust-hof"** ('Flöödi rõõmuaed') on kaheosaline kogumik sooloplokkflöödile kirjutatud muusikast, mille autor on Utrechti helilooja ja kariljonist Jacob van Eyck (u 1590–1657).

Tegemist on mahukaima muusikakogumikuga, mille üks autor on soolopuhkpilli jaoks kirjutanud ja avaldanud. Kogumik sisaldab peamiselt erineva keerukusastmega variatsioone tuntud viisidele – kokku 144 meloodiat sopranplokkflöödile, igaühele lisatud mitu erineva keerukusastmega variatsiooni – ning mõningaid vabasid kompositsioone nagu prelüüdid ja fantaasiad. Viiside hulgast võib leida kirikulaule ("Psalmen"), rahvaviise ja tantsumeloodiaid.

"Der Fluyten Lust-hof" ilmus 1644. aastal ja hiljem kordustrükkidena 1646., 1649., 1654. ja 1656. aastal.

## Viited

## Välislingid
* [Der Fluyten Lust-Hof andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP)](https://imslp.org/wiki/Der_Fluyten_Lust-Hof_(Eyck,_Jacob_van))
* Video: Van Eyck: Der Fluyten Lust Hof. . Brilliant Classics (65 teost plokkflöödil Erik Bosgraafi esituses)
Ángeles Mastretta

**Ángeles Mastretta** (sündinud 9. oktoobril 1949 Puebla linnas Mehhikos) on Mehhiko kirjanik ja ajakirjanik. Ta on oma loomingus tähelepanu pööranud mehhiklastest naiste sotsiaalsele olukorrale seistes nende õiguste eest. Kirjanik on eelkõige tuntud oma romaanide "Mal de amores" (1996; eesti keeles "Armuvalu", 2018) ja "Árrancame la vida" (1985) kaudu. 

## Elukäik
Ta elas ja õppis Pueblas 1971. aastani, kuni kolis pärast isa Carlos Mastretta surma Méxicosse. 

Mastretta õppis Mehhiko Riiklikus Autonoomses Ülikoolis poliitika- ja sotsiaalteaduste teaduskonnas. Ta alustas oma ajakirjanduskarjääri õhtulehes Ovaciones. 1975. aastal andis Centro Mexicano de Escritores Mastrettale stipendiumi, mis andis talle võimaluse töötada kirjanikega nagu Juan Rulfo ja Salvador Elizondo. Aastatel 1975–1977 oli kirjanik Difusión Cultural de la ENEP-Acatláni ja 1978–1982 Chopo muuseumi direktor. 1988. aastal osales Mastretta koos Germán Dehesaga televisiooni intervjuu- ja jutusaates "La almohada". Ta on samuti toimetuskolleegiumi liige ajakirjas NEXOS, mille direktor oli aastatel 1983–1995 tema kirjanikust abikaasa Héctor Aguilar Camín. Lisaks on kirjanik aeg-ajalt teinud kaastööd ka ajalehtedele Die Welt ja El Páis.

## Looming
Mastretta loomingu keskmes on 1970.–1980. aastatel Mehhikos valitsenud feminism ja kirjanikku nimetatakse tihti feministiks. Oma loomingus rõhutab ta naise emantsipatsiooni; tema vabadust, võimekust ise oma saatust kujundada ning olla vaba igasugusest rõhumisest ja traditsioonist.

Tema romaanid "Mal de amores" (1996; eesti keeles "Armuvalu", 2018) ja "Arráncame la vida" (1985) on saanud viimaste aastakümnete Ladina-Ameerika kirjandusklassikaks. "Arráncame la vida" ilmumine tõi kaasa pöördepunkti tema kirjanduskarjääris ja ta pälvis ühtlasi selle eest Mazatláni kirjanduspreemia. Teose on tõlkinud kaks Hispaania kirjastust, lisaks on see tõlgitud nii itaalia, inglise, saksa, prantsuse kui ka hollandi keelde. Romaani põhjal valmis 2008. aastal samanimeline film.

1997. aastal pälvis kirjanik teose "Mal de amores" (1996) eest Rómulo Gallegose kirjandushinna, mis on üks prestiižikamaid Ladina-Ameerika kirjandusauhindu. Tunnustus on märkimisväärne, sest see oli esimene kord selle kirjandusauhinna ajaloos, kui see anti naisele.

"Mal de amores" on ilmunud ka eesti keeles Toledo kirjastuses pealkirjaga "Armuvalu" (2018, tõlkinud Maria Kall).

## Viited
Forsberg

**Forsberg** on rootsi perekonnanimi.
## Nime kandjaid
*Anton Forsberg (sündinud 1992), Rootsi jäähokimängija
*Emil Forsberg (sündinud 1991), Rootsi jalgpallur
*Filip Forsberg (sündinud 1994), Rootsi jäähokimängija
*Magdalena Forsberg (sündinud 1967), Rootsi endine murdmaa- ja laskesuusataja