open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Transamerica Pyramid

**Transamerica Pyramid** on 48-korruseline pilvelõhkuja San Franciscos. 260 meetriga on see linna kõrgeim hoone.

Hoones on 48 korrust ja 18 lifti, millest ainult 2 viib alt ülemisele korrusele. Hoonel on 3678 akent. Hoone katusel asub 64,6 meetri kõrgune torn.

Hoones on kaks püstšahti, mis on alumises otsas täielikult püramiidi sees ja ülemises otsas ulatuvad sellest välja. Neist idapoolses asub lift, läänepoolses trepp ja suitsulõõr.

Hoone fassaad on kaetud purustatud kvartsiga, mis annab hoonele puhasvalge värvi. Hoone katus on kaetud alumiiniumplaatidega. Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäeva ja tänupüha ajal süüdatakse püramiidi tipus erevalge valgus. Katuseharjal on õhusõidukite hoiatustuled.

Hoone on nimetatud Transamerica Corporationi järgi, mille peakontoriks see algselt ehitati. Transamerica Corporationi eelmine peakorter asus Transamerica Pyramidi vastas üle tee hoones, mis nüüd kuulub San Francisco saientoloogia kirikule.

1999. aastast kuulub Transamerica Pyramid Hollandi kindlustusfirmale Aegon. Ehkki Transamerica Corporation ei asu enam hoones, on ettevõtte logol endiselt kujutatud Transamerica Pyramid. Ka Aegon ei asu enam Transamerica Pyramidis, kuid säilitab seda investeeringuna ja ka Aegoni logol on Transamerica Pyramid.

## Ajalugu

Transamerica Pyramid ehitati kohale, kus seisis San Francisco vanim tule- ja maavärinakindel hoone Montgomery Block. Viimane rajati 1853 ja lammutati 1959. Selle kohale rajati parkimismaja, kuid peagi lammutati ka see. 1969 alustati Transamerica Pyramidi ehitamist ja hoone valmis 1972. Ehitus läks maksma 32 miljonit dollarit. Arhitekt oli William Pereira.

Kuni 1974. aastani oli Transamerica Pyramid USA Mississippist läände jääva osa kõrgeim hoone. Siis valmis Los Angeleses Aon Center, mille arhitekt oli Pereira endine äripartner Charles Luckman.

Pärast Maailma Kaubanduskeskusele sooritatud terrorirünnakuid suleti 2001. aastal Transamerica Pyramidi 27. korrusel olev vaateplatvorm.

Reaalne vaateplatvorm asendati virtuaalse vaateplatvormiga. Selleks on hoone igal küljel üks kaamera, mis edastab ööpäev läbi hoone külastajatele oma pilti. Külastajad saavad kaamerate suunda ja fookuskaugust muuta.

Oma selgelt äratuntava, iseloomuliku kuju tõttu on Transamerica Pyramidi kujutatud hulgas filmides ja videomängudes, millest kõige tuntum on arvatavasti James Bondi film "Surma palge ees" (*A View to a Kill*, 1985), kus Bond õhulaeval lennates napilt Pyramidi tipuga kokkupõrkamisest pääseb.

## Välislingid
*Transamerica Pyramidi sait (inglise keeles)
Värskelt õhus

**"Värskelt õhus"** oli Eesti Televisiooni hommikuprogramm, mis läks eetrisse Tallinna Botaanikaaiast 2006. aasta suvekuudel.

Saatejuhte oli kolm paari: Piret Simson – Owe Petersell, Eva Tihhonova – Meelis Kompus ja Marii Karell – Margo Mitt. Saate režissöörid olid Elo Selirand, Annika Reinson ja Tarvo Mölder, toimetajad Anne-Mari Neider ja Ene Tuuna.

Saates olid esindatud väliköök, võimlejad, päevakajalised intervjuud. Tänu suurele võtteplatsile said saatejuhid kaamerate ees demonstreerida suurejoonelisi eksperimente (langevarjurite maandumist, kuumaõhupalli lendu) või lasta mängida suurtel muusikakollektiividel (sümfooniaorkestri külastus, sada Kalevi võimlemispeol osalejat).
Rahumäe raudteejaam (kitsarööpmeline raudtee)

**Rahumäe raudteejaam** on ajalooline raudteejaam Tallinnas Nõmme linnaosas. Peeter Suure merekindluse objekt. Jaamahoone on kultuurimälestis.

## Ajalugu
Jaam valmis 1917. aastal Peeter Suure merekindluse kitsarööpmelise  750 mm Liiva – Nõmme-Väikse raudteelõigu äärde. Jaama juurest algas harutee, mis viis Koplisse, Tondile ja Mustamäele. Pärast kindluse raudtee sulgemist teenindas Tallinna–Vääna raudteeliini.

Pärast kitsarööpmelise raudtee kadumist kasutati jaamahoonet elamuna. 1990. aastate keskel andis Nõmme linnaosavalitsus hoone usuühingule, kes aga hülgas maja.

## Asukoht

Rahumäe jaamahoone asub aadressil Künka tänav 15 (endine Piiri tänav 58), Rahumäe kalmistu lääneküljel.

## Nimi
Avamisel kandis jaam nime **Nõmme-Ida**, Tallinna–Vääna raudteeliini avamisel **Rahumäe**. 1926. aastal avati laiarööpmelisel raudteel samanimeline raudteepeatus. Pärast seda nimetati kitsarööpmelise raudtee jaam ümber **Kalmistu** jaamaks.

## Arhitektuur
Jaamahoone on paekiviehitis, L-kujulise põhiplaaniga ja ühekorruseline. Vundament on klombitud paekivist, välisseinad ja otsaviilud puhtalt tahutud paeplokkidest. Maja välisuks, akna sillused-põsed ja nurgad on tellistest. Viiludel uusklassitsistlik poolkaaraken. Algselt oli majal kivikatus.

## Kultuurimälestised
Kultuurimälestiseks (nr 8794) tunnistas kultuuriminister selle jaamahoone 18. augustil 1997.

## Vaata ka
* Rahumäe jaamahoone (laiarööpmeline raudtee)
* Tallinna–Vääna raudteeliin

## Viited

## Välislingid
* Raudteearhitektuuri ajaloost ja säilitamisest. Koostajad: Martin Jänes, Mari Loit. Muinsuskaitseamet. Tallinn, 2006
* YouTube video: Rahumäe Jaamahoone kitsarööpmelisel Liiva--Nõmme-Väikse raudteelõigul
*

### Pildid
* Rahumäe jaamahoone. Tallinn. VARA-WEB pildipank

### Kaardid
* Peeter Suure merekindluse raudtee skeem. Rahumäe jaamahoone kaardi ülemises osas.
Rahumäe jaamahoone

**Rahumäe jaamahoone** on ajalooline jaamahoone Rahumäe raudteepeatuses Tallinnas Nõmme linnaosas. Hoone on kultuurimälestis. 

## Ajalugu
Jaamahoone ehitati 1930. aastal. Enne seda (alates 1926) kasutati hoonena ümberehitatud kaubavagunit, mis uue valmimisel transporditi Kivimäe raudteepeatusse. 1932. aastal avati jaamahoones ka postiagentuur. Hoones paikneb nüüd laste mängu- ja vabaajakeskus (Rahumäe Mängujaam), kuhu pääseb ligi ka liikumispuudega inimene.

## Asukoht
Rahumäe jaamahoone asub aadressil Pärnu maantee 288b. 

## Arhitektuur
Seinad ehitati põlevkivituhktellisest, nagu Hiiu jaamahoonelgi. Hoone on ühekorruseline, põrandapinda on ligi 100 m&sup2;.

Vahepeal jäi jaamahoone kasutuseta, sest raudtee otsustas piletimüügi üle viia rongidesse ja loobus jaamahoonest. Aknad ja uksed löödi kinni, seinad soditi täis, hoonet lagastati. Katus sammaldus. Algselt loodeti hoonesse rajada politseikordnikupunkt.

2004. aasta augustis hakati hoonet rekonstrueerima. 

Kinniehitatud aknaavad avati, juurdeehitatud vaheseinad võeti maha, fassaad puhastati, ümbrus korrastati.

## Kultuurimälestised
Kultuurimälestiseks (nr 8207) tunnistas hoone kultuuriminister 13. mail 1997.

## Vaata ka
*Rahumäe raudteepeatus
*Rahumäe viadukt

## Viited

## Välislingid
*
Aurobindo

**[[Sri]] Aurobindo Akroid Ghosh**i (15. august 1872 Calcutta – 5. detsember 1950) oli India revolutsionäär, ühiskonnategelane, luuletaja, joogi ja müstik.

Ta õppis Inglismaal Manchesteris ning seejärel Cambridge'is filoloogiat ja omandas seitse Euroopa keelt. Ta võinuks asuda Indias riigiteenistusse, kuid kukkus enda väitel meelega läbi ratsutamiseksamil. 1893. aastal naasis ta kodumaale ja hakkas õpetama kolledžis, kirjutas luuletusi ning õppis India filosoofiat. 

Alates 1902. aastast lülitus ta revolutsioonilisse võitlusse India sõltumatuse eest ja ühines terroristliku rühmitusega Lootos ja oda. Kui 30. märtsil 1908 toimunud atentaadis ühe Inglise kohtuniku vastu sai surma vaid kaks kõrvalist inglast, laskis ta vennal hävitada majast pommivabriku ja kõik asitõendid, kuid ta vangistati koos saja ekstremistiga. Vanglas olles saavutas ta enda väitel samadhi – ühinemise kõikjalolevaga. 

5. mail 1909 vabanes ta vanglast ja katkestas poliitilise tegevuse. Ta sõitis prantslastele kuuluvasse Pondicherrysse ja pühendas end täielikult joogale, mille ta hiljem nimetas integraalseks joogaks. Seal asutas ta aašrami ning andis kuue ja poole aasta jooksul välja filosoofilist kuukirja Arya.

1921. aastal tuli aašramisse Mirra Richard (Alfassa), kelles Aurobindo tundis enda väitel ära šakti kehastuse ja andis talle nime Ema, mille järgi teda hiljem on tuntud. 24. novembril 1926 saavutas Aurobindo enda väitel valgustatuse ja eraldus välismaailmast, andes aašrami ja kujunenud koguduse juhtimise üle Emale.

Aurobindo rajatud aašramist on tänapäevaks arenenud linn Auroville.

## Välislingid

*Auroville 
*The Integral Yoga of Sri Aurobindo and the Mother
Siidrimaja reeglid (film)

**"Siidrimaja reeglid"** (algul kasutati ka tõlget "Siidrimaja seadused") on 1999. aastal valminud draamafilm, mille lavastas Lasse Hallström. Filmi stsenaariumi kirjutas John Irving oma romaani "The Cider House Rules" (eesti keeles ilmunud pealkirjaga "Siidrimaja reeglid") põhjal.

## Auhinnad
**[[2000. aasta Oscari auhinnad]]**
*parim kohandatud stsenaarium – John Irving
*parim meeskõrvalosatäitja – Michael Caine

## Välislingid
*
Siidrimaja reeglid

**"Siidrimaja reeglid"** (inglise **"The Cider House Rules"**) on ameerika kirjaniku John Irvingu romaan, mis ilmus 1985. aastal.

Eesti keeles ilmus romaan 2006. aastal Urve Hanko tõlkes.

## Välislingid
*Mele Pesti: John Irving "Siidrimaja reeglid". Eesti Ekspress, Areen, 26. aprill 2007
Šrī

**Šrī** (sanskriti keeles श्री (*Śrī*), inglise keeles tavaliselt **Sri**) on austav sõna Indias, mis lisatakse jumalate, gurude, pühameeste või muidu austust väärivate isikute, samuti paikade ja muude nähtuste nimede ette.

## Vaata ka
*Sri Rama Mihkel Tamm

## Viited
Transsubstantsiatsioon

**Transsubstantsiatsioon** (ladina keeles *transsubstantiatio*) on katoliku kiriku õpetuse kohaselt substantsi muutumine, kus armulauasakramendi pühitsemise käigus muutuvad armulaualeib ja -vein Kristuse ihuks ja vereks. 

Katoliikliku dogma kohaselt tekib armulaualeivas ja -veinis Kristuse ihu ja vere tõeline, mitte pelgalt sümboolne kohalolu. Nii jäävad leib ja vein armulaua käigus samaks üksnes välise nähtumusena, kuid selle aluseks olev substants teiseneb. 

Katoliku kiriku kõrval tunnistavad transsubstantsiatsiooni ka kreekakatoliku (*[[metousiosis]]*), õigeusu ja mitmed idakirikud, sealhulgas Assüüria idakirik, ehkki neis ei ole sellele mõistele antud samasugust dogmaatilist määratlust.

Katoliku kirik kuulutas transsubstantsiatsiooni dogmaks Lateraani neljandal kirikukogul 1215. aastal. 

Valdav osa reformatsiooni käigus sündinud protestantlikest kirikutest transsubstantsiatsiooni ei tunnista, kuigi samas tunnistavad näiteks anglikaani ja metodisti kirik Kristuse ihu ja vere kohalolu. Luterlikus kirikus esineb erinevaid seisukohti küsimuses, kas luterliku doktriini kohaselt võib armulaua käigus toimuvat nimetada konsubstantsiatsiooniks (Kristuse ihu ja vere kohaloluks samaaegselt leiva ja veiniga) või mitte; vastandina reformeeritud teoloogiale kasutab luterlik teoloogia väljendit *[[unio sacramentalis]]*, mis tähistab Kristuse ihu ja vere ühinemist armulaualeiva ja -veiniga, mitte ühe substantsi teisenemist teiseks, nagu toimuvat kirjeldab katoliiklik doktriin.

## Viited

## Kirjandus
* Jaan Undusk "Armulaud kui usupuhastuse keskne teoloogiline probleem: Martin Lutheri võitlus maagide ja märgitundjatega" Looming 5/2018, lk 665-691
Käsitulirelv

**Käsitulirelv** on selline tulirelv, mida jõuab kanda ja millega on võimeline tulistama üks inimene. Üldiselt on käsitulirelvadeks liigitatud relvad alla 20 mm kaliibriga tulirelvad. 

Eesti relvaseaduses ei ole relvade liigituses mõistet "käsitulirelv", Eesti Kaitseväe relvastuse liigituses on mõiste "käsitulirelvad" aga olemas.
Eesti Entsüklopeedias kirjeldatakse tulirelvade loendit mõistega "laskurrelv", mis kattub mõistega "käsitulirelv". 

Käsitulirelvi:
* lühiraudsed relvad: püstol, revolver
 
* püstolkuulipilduja
* karabiin
* vintpüss
* jahipüss
* automaatpüss
* kergekuulipilduja
* granaadiheitja

Mitme inimesega teenindavat või transporditavat (kantavat) relva nimetatakse relvasüsteemiks.

## Vaata ka
* Käsi- ja kergrelvad

## Viited
Olympic Valley

**Olympic Valley**  on talispordikeskus Truckee jõe ääres Sierra Nevada mägedega ümbritsetud California osariigis USA-s 1889 m kõrgusel merepinnast. Seal toimusid 1960. aasta taliolümpiamängud.  

## Välislingid

*Olympic Valley suusakeskus
Mäesuusatamine 1968. aasta taliolümpiamängudel

**Mäesuusatamine [[1968. aasta taliolümpiamängud]]el** toimus 9.–17. veebruarini Prantsusmaal Grenoble'is. Ühtlasi olid need ka **20.** maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. OM-i arvestuses jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala (slaalom, suurslaalom ja kiirlaskumine) nii meestele kui ka naistele). Lisaks oli maailmameistrivõistluste arvestuses kavas Alpi kahevõistlus.

## Tulemused

### Mehed

#### [[Slaalom]]




Finaal: 17. veebruar
Osavõtjaid: 101
Olümpiavõitja 1964: Josef Stiegler, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]




Finaal: 11.–12. veebruar
Osavõtjaid: 100
Olümpiavõitja 1964: François Bonlieu, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]




Finaal: 9. veebruar
Osavõtjaid: 86
Olümpiavõitja 1964: Egon Zimmermann, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]




Finaal: 18. veebruar
Osavõtjaid:
Maailmameister 1966: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.


### Naised

#### Slaalom




Finaal: 13. veebruar
Osavõtjaid: 49
Olümpiavõitja 1964: Christine Goitschel, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]




Finaal: 15. veebruar
Osavõtjaid: 47
Olümpiavõitja 1964: Marielle Goitschel, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]




Finaal: 10. veebruar
Osavõtjaid: 39
Olümpiavõitja 1964: Christl Haas, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]




Finaal: 18. veebruar
Osavõtjaid:
Maailmameister 1966: Marielle Goitschel, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistluses võisteldi ainult MM-tiitlile.


## Medalid OM-i arvestuses






## Medalid MM-i arvestuses






## Välislingid

* OM-i tulemused FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
* MM-i tulemused FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Haapavesi

**Haapavesi** ehk **Haapavesi kirikuküla** on asula Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas, Haapavesi linna kirikuküla.
Novodvinsk

**Novodvinsk** on linn Venemaal Arhangelski oblastis. Asub Dvina jõe ääres 20 km kaugusel Arhangelskist.

Asutatud 1936. aastal tselluloosi- ja paberivabriku juurde **Vorošilovski** külana. 1957 nimetati Pervomaiskiks. Pervomaiski sai linnaõigused 1977. aastal.

Lisaks paberivabrikule on linnas mööblikombinaat ja betoonelementide tehas.

## Viited

## Välislingid

* http://www.novodvinsk.narod.ru/
BRDM-2

**BRDM-2** (vene keeles *БРДМ-2*) (*Bojevaja Razvedovatelnaja Dozornaja Mašina* 'lahinguluure- ja patrullmasin') on Nõukogude Liidus valmistatud luuresoomuk.

## Iseloomustus
BRDM-2 on kastikujulise kerega kiirekäiguline amfiibne soomuk. Jõuseade asub tagaosas, lahingruum eespool. Kraavide ja pehmete alade hõlpsamaks ületamiseks on kahe telje keskele paigaldatud alla lastavad väiksemad abirattad. Pöördtorn koos relvastusega on üle võetud soomustransportöörilt BTR-60PB. Olemas on massihävitusrelvakaitsesüsteem.

BRDM-2 meeskonnas on viis liiget: komandör, juht, laskur ning kaks vaatlejat (parem- ja vasakpoolne).

BRDM-2 peamine voorus on hea läbivus maastikul.

BRDM-2 puudused on nõrk soomuskaitse ja sisenemis-väljumisluukide ebasoodne asukoht. Masinasse siseneda ja sealt väljuda saab ainult torni ees asuvatest katuseluukidest, mistõttu masinast väljumine lahinguväljal on praktiliselt võimatu.

## Ajalugu
BRDM-2 eelkäija oli BRDM-1. Et see ei vastanud uutele lahingulistele nõuetele (puudusid öövaatlusvahendid ja korralik relvastus), siis töötati välja uus soomuk.

Uus luuremasin BRDM-2 võeti relvastusse 1962. aastal ja seda näidati avalikult esmakordselt 1966. aastal. Soomukit toodeti Arzamassi Masinaehitustehases 1963–1989. Kokku valmistati umbes 7200 seda tüüpi soomukit.

## Kasutamine
2007. aasta seisuga oli seda soomukit 49-s riigis. 
*  - Iraagi sõja ajal sai ka USA sõjasaagiks mõned BRDM-2-d, mis anti üle muuseumile. 
*  - umbes 600 
*  - umbes 1000 
*  kasutas neid Vene-Ukraina sõjas
*  

### BRDM-2 Eesti kaitsejõududes
1990. aastate algul õnnestus kaitseväelastel ja kaitseliitlastel Eestist lahkuvalt Vene armeelt üle võtta 6–10 mitmesuguses seisukorras BRDM-2. Osa neist remonditi ja võeti kasutusele, osa jäeti seisma varuosadeks ja osa paigaldati tankitõrjesihtmärkideks. Peamiselt kasutati BRDM-2-sid Kaitseväe Lahingukoolis, kus nad etendasid peamiselt õppustel vastase soomustehnikat, ja Kalevi Üksik-jalaväepataljonis. 2 soomukit anti politseile, kus need värviti sini-valgeks. Praeguseks on kõik masinad kasutusest maha võetud. Kinnitamata andmetel on BRDM-sid olnud ka Kaitseliidus.

2008. aastal plaaniti kaitseväe soomukeid müüa interneti enampakkumisel, kuid kaitsevägi peatas tehingu.

Üks BRDM-2 (ilmselt endine politsei oma) on üle antud Eesti Vabadusvõitluse Muuseumile Lagedil.

## Galerii

MSPO2007-17.jpg|Poolas moderniseeritud BRDM-2M-96ik "Szakal" sisemus


## Vaata ka
*BTR-152
*BTR-60
*BTR-40
*BRDM-1
*BRM Mangust
*Fennek (soomuk)

## Viited

## Välislingid

*Kaitsevägi jättis vana soomuki emotsionaalse väärtuse tõttu müümata
Višnu

**Višnu** on üks brahmanismi ja hinduismi peajumalaid. Ta moodustab koos Brahma ja Šivaga trimurti. Višnu ülesandeks on maailma säilitamine ja kaitsmine, selleks laskub ta aeg-ajalt avataarana maa peale. Vedadeaegses usundis oli ta päikesejumal.

Višnu on heasoovlik jumal, kelle naiseks on õnne- ja edujumalanna Šrī ehk Lakšmī.

Višnu avataarad on Kurma, Varaha, Matsja, Narasinha, Vamana, Parasurama, Rāma, Krišna, Buddha ja Kjaalki.  

## Vaata ka
*Hinduism
*Višnuism
Annika Reinson

**Annika Reinson** on Inglismaal tegutsev eesti lühifilmiprodutsent.

Ta on 1990. aastate algul lõpetanud Eesti Televisiooni korraldatud režissööri assistendi kursused. 

Tema esimene assistenditöö ETV-s oli jutusaade "Talviku tund". Edasi osales ta uudistesaadete tegemisel, millele järgnesid saated "Värskelt õhus", "Tere õhtust", aastavahetusprogrammid jne. Ta on mitmel aastal olnud Eesti presidendi ja Riigikogu esimehe kõne telesaate režissöör. 

Ta on omandanud magistrikraadi filmiproduktsiooni mänedžeri erialal National Film and Television Schoolis Beaconsfieldis Inglismaal.

Aastatel 2009–2011 on Reinson osalenud mitme Suurbritannias tehtud tele- ja lühifilmi tegemisel produtsendi või režissööri assistendina.

Teda paelub Karjala ning tutvumine sealsete vaatamisväärsuste ja põlisrahvastega.

## Viited
Jamdat Naşr

**Jamdat Naşr** (varem eesti keeles *Džemdet-Nasr*) on arheoloogiline leiukoht tänapäeva Iraagis Bābili kubernerkonnas. 

Selle leiukoha järgi on nime saanud Jamdat Naşri periood, mille  õitseaeg oli 30. sajand eKr.

## Viited
Šožma jõgi

**Šožma** (vene keeles Шожма, ka Шежма ja Шошма) on jõgi Arhangelski oblasti Njandoma rajoonis. Algab Šestiozerski juurest, Väikesest Šožma järvest, voolab läbi Suure Šožma järve ning suubub Moša jõkke, mis ise suubub Onega jõkke, mis omakorda suubub Valgesse merre.

Pikkus 54 km, valgala 140 km². 

Kohas, kus Arhangelski-Moskva raudtee ületab Šožma harujõe, Pelemski järvest algava Pelemski oja, paikneb Šožma küla.

## Viited
Marielle Goitschel

**Marielle Goitschel** (sündinud 28. septembril 1945 Sainte-Maximes) on Prantsusmaa endine mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja seitsmekordne maailmameister. 

Goitschel võitis 1962. aasta maailmameistrivõistlustel Chamonix's kuldmedali Alpi kahevõistluses ja hõbemedali slaalomis. 1964. aasta olümpiamängudel Innsbruckis oli ta slaalomis teine oma õe Christine'i järel. Suurslaalomis oli aga seis vastupidine ja Marielle tuli olümpiavõitjaks õe ees.

Järgmistel maailmameistrivõistlustel 1966. aastal Portillos võitis Goitschel kaks kuldmedalit, olles parim nii suurslaalomis kui ka Alpi kahevõistluses. Lisaks sai ta nendelt võistlustelt hõbemedalid slaalomis ja kiirlaskumises.
Kiirlaskumises sai Goitscheli ees võidu Erika Schinegger, kes 1967. aastal osutus meheks. Schinegger loovutas enda võidetud kuldmedali Goitschelile 1988. aastal. 

Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS) ei ole siiski ametlikult kunagi Schineggeri võitu tühistanud.

Goitschel osales veel Grenoble'is toimunud 1968. aasta OM-il. Kodumaal peetud olümpiamängudel tuli ta olümpiavõitjaks slaalomis.

Maailma karikasarjas võitis Goitschel kolm karikat, millest kaks tuli slaalomis (1967 ja 1968) ja üks kiirlaskumises (1967). 

## Saavutused

### [[Olümpiamängud]]el

* 1964  Innsbruckis
**  **olümpiavõitja** suurslaalomis
**  hõbemedal slaalomis
* 1968  Grenoble'is 
**  **olümpiavõitja** slaalomis

### [[Mäesuusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 1962  Chamonix's
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  hõbemedal slaalomis
* 1964  Innsbruckis
**  **maailmameister** suurslaalomis
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  hõbemedal slaalomis
* 1966  Portillo's
**  **maailmameister** suurslaalomis
**  **maailmameister** kiirlaskumises
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  hõbemedal slaalomis
* 1968  Grenoble'is 
**  **maailmameister** slaalomis
**  hõbemedal Alpi kahevõistluses

### [[Mäesuusatamise maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikas

* Üldkarikas
** 2. koht: 1967
* Slaalomikarikas 
** **1. koht: 1967, 1978**
* Kiirlaskumise karikas
** **1. koht: 1967**

#### Maailma karikasarja etapivõidud

  

## Viited


## Välislingid

* Marielle Goitschel ROK-i kodulehel
* 
* Marielle Goitschel Alpine Ski Database kodulehel (ski-db.com)
Mauricio Funes

**Carlos Mauricio Funes Cartagena** (18. oktoober 1959 San Salvador – 21. jaanuar 2025) oli El Salvadori ajakirjanik ja poliitik, El Salvadori president aastatel 2009–2014.

Ta õppis ülikoolis kirjandusteadust ning töötas seejärel televisioonis saatejuhi ja uudistereporterina. Tal oli enne presidendivalimisi televisioonis oma jutusaade, milles ta oli eelmiste valitsuste suhtes väga kriitiline. Juba kodusõja ajal intervjueeris ta ajakirjanikuna vasakpoolsete mässuliste juhte.

28. septembril 2007 sai temast vasakpoolse partei Farabundo Martí Vabastusrinde (FMNL) presidendikandidaat. Tema vastaskandidaat oli Rahvusliku Vabariikliku Liidu kandidaat Rodrigo Ávila, endine riikliku politsei asedirektor. 15. märtsil 2009 peetud presidendivalimistel sai Mauricio Funes 51,32% häältest ja valiti presidendiks. Ta on esimene FMNL-i president, kelle valitsusajal ei ole riigis kodusõda.

Funes on lubanud tõsta rikaste kodanike makse, et rahastada vaeste inimeste tervishoidu maapiirkondades ja kuritegevuse ennetuse programme.

Poliitilised vastased kirjeldasid Funesit mehena, kes Venezuela liidri Hugo Cháveze kombel asub konfrontatsiooni USA-ga, kuid Funese sõnul on koostöö teiste Kesk-Ameerika riikidega ja suhete tugevdamine USA-ga tema välispoliitika prioriteedid ning Salvador jätkab USA dollari kasutamist riigis käibiva rahana.

Funes oli abielus Vanda Pignatoga, kes kuulus kunagi Brasiilia Tööliste Parteisse. Neil on poeg Gabriel.
 
Funesi vend hukkus kodusõjas. Venna vanema poja Alejandro tapsid 27-aastaselt Maroko päritolu kurjategijad Pariisis, kus Alejandro fotograafiat õppis.
Ricardo Martinelli

**Ricardo Alberto Martinelli Berrocal** (sündinud 11. märtsil 1952 Panamás) on Panama ärimees ja poliitik.

Ta oli 1. juulist 2009 kuni 1. juulini 2014 Panama president.

Tema vanemad on Ricardo Martinelli Pardini ja Gloria Berrocal. Ta lõpetas USA-s Stauntoni sõjaväeakadeemia. 1973 sai ta Arkansase ülikoolis ärihalduse bakalaureuseks. Hiljem sai ta ka ärihalduse magistriks.

Ta on abielus Marta Linaresega. Neil on kaks poega Ricardo ja Luis Enrique ning tütar Carolina.

Enne presidendivalimisi oli Martinelli supermarketite keti juhatuse esimees. Peale selle on ta veel vähemalt 2 ettevõtte juht ja 8 ettevõtte juhatuse liige.

President Ernesto Péreze valitsusajal oli Martinelli 1994–1996 sotsiaalkindlustuse direktor. President Mireya Moscuso valitsusajal oli ta 1999–2003 Panama kanali juhatuse esimees ja kanaliminister.

1998 asutati erakond Demokraatlik Muutus, mille juhiks ja presidendikandidaadiks Martinelli 2004 sai, kuid siis jäi tema erakond presidendivalimistel viimaseks, kogudes 5% häältest.

3. mail 2009 toimunud valimistel valiti Ricardo Martinelli presidendiks. Ta kulutas presidendivalimisteks 35 miljoni USA dollari suuruse summa. Oma kampaanias lubas ta vähendada riigis valitsevat korruptsiooni ja vägivaldset kuritegevust. Peale tema enese Demokraatliku Muutuse toetasid tema kampaaniat ka Panameñista Partei, Rahvuslik Vabariiklik Liberaalne Liikumine ja Patriootliku Liidu Partei. Arvamusuuringutes juhtis Martinelli algusest peale suure eduga ning lõpuks sai ta valimistel 60% häältest vastaskandidaadi Balbina Herrera vastu. See on suurim vahe Panama presidendivalimistel alates 1989. aastast.
Maris Jesse

**Maris Jesse** (sündinud 12. juulil 1968) on Eesti tervishoiuekspert ja riigiametnik.

## Elukäik
Maris Jesse lõpetas 1986. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi eriala.

Tal on magistrikraad tervisepoliitikas ja -rahastamises õppeasutustest London School of Hygiene and Tropical Medicine ning London School of Economics and Political Science.

Aastatel 1993–1994 töötas ta Riigikantselei referendina, 1994 Maailmapanga konsultandina ja 1995 sotsiaalministeeriumi välissuhete osakonna peaspetsialistina. Alates 1996. aastast töötas ta haigekassas, alates 1997. aastast Keskhaigekassa direktorina.

Ta on olnud SA PRAXIS tervishoiupoliitika analüütik.

Mais 2009 valiti Maris Jesse esimese eestlasena Maailma Terviseorganisatsiooni täitevkogu liikmeks (kuni 2012. aastani).

Aastatel 2008–2016 oli Maris Jesse Tervise Arengu Instituudi peadirektor. 

2016–2021 oli ta sotsiaalministeeriumi terviseala asekantsler.

Ta on olnud ka Tartu Ülikooli Kliinikumi nõukogu liige.

2022. aasta juulist töötab Jesse sotsiaalministeeriumis tervise- ja tööministri nõunikuna.

## Tegevus poliitikas
1. oktoobrist 1996 kuni 9. maini 2014 kuulus ta Reformierakonda. 2025 detsembrist on ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Nõmme linnaosas, kogus 973 häält ning osutus valituks.

## Isiklikku
Maris Jesse abikaasa on Hannes Rumm. Neil on kaks tütart, kelle vanusevahe on 9 aastat.

## Artikleid
* MARIS JESSE: Suur segadus arstiabiga EL-is EPL.ee, 20. aprill 2004
*  Maris Jesse: pooltühja paagiga tuld kustutamas Postimees, 11. veebruar 2009
* MARIS JESSE: Et väljuda surutisest tervena EPL.ee, 29. aprill 2009

## Viited

## Kirjandus
*"Kes on kes? Eesti 2000", ISBN 9985607899

## Välislingid
*Maris Jesse teeb ainult südamelähedast tööd 
*Kaire Uusen. Tervishoiuekspert Maris Jesse näeb meditsiinikriisist väljapääsu Postimees, 12. juuli 2005
Konoša

**Konoša** [k'oonoša] on alev Venemaal Arhangelski oblastis, Konoša rajooni keskus. Konoša asub 400 km Arhangelskist lõuna pool ja 600 km Moskvast põhja pool. Geograafilised koordinaadid on 60°58′ N, 40°14′ E.

Asula on saanud nime Konoša jõe järgi.

Konoša asutati 1898. aastal raudtee-ehitusega seoses. Alates 1931 on ta alev.

## Rahvastik
Elanike arv oli:
*1959: 13 800
*1970: 13 300
*1979: 15 300
*1989: 17 143 (1989. aasta rahvaloendus)
*2002: 12 873 (2002. aasta rahvaloendus)
*2008: 12 000 (2008) 

## Majandus
Konoša on raudteesõlm: seal lahkneb Vologda–Arhangelski raudteelt itta raudtee Kotlase ja Vorkuta suunas.

Alevis on autotranspordiettevõte, mustmetallide töötlemise ettevõte, jahutööstus, leivatööstus, mitu saeveskit ja puidutööstust, kohalik ajaleht ja trükikoda, jõusöödatehas ja põllumajandustehnika remondiettevõte.

## Tuntud konošalasi
*Nikolai Jakšin, kirjanik, sündinud Konošas
1970. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

**1970. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused** olid **21.** maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 7.–15. veebruarini Val Gardenas Itaalias. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 

## Tulemused

### Mehed

#### [[Slaalom]]


 

Finaal: 8. veebruar   
Osavõtjaid: 120
Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]


  

Finaal: 10. veebruar   
Osavõtjaid: 99
Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]


 

Finaal: 15. veebruar   
Osavõtjaid: 91
Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]


     

Finaal: 15. veebruar   
Osavõtjaid: 51
Maailmameister 1968: Jean-Claude Killy, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused 


### Naised

#### [[Slaalom]]


   

Finaal: 13. veebruar   
Osavõtjaid: 55
Maailmameister 1968: Marielle Goitschel, Prantsusmaa
Ametlikud tulemused 


#### [[Suurslaalom]]


  

Finaal: 14. veebruar   
Osavõtjaid: 54
Maailmameister 1968: Nancy Greene, Kanada
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]


  

Finaal: 11. veebruar   
Osavõtjaid: 50
Maailmameister 1968: Olga Pall, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]


  

Finaal: 14. veebruar   
Osavõtjaid: 50
Maailmameister 1968: Nancy Greene, Kanada
Ametlikud tulemused 


## Medalid






## Välislingid

* MM-i tulemused FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Tirthankara

**Tirthankara** on džainismi usundis vaimne õpetaja. *Tirtha* on jõekoole või ületuskoht, aga ka püha inimene, koht või tee, mis võimaldab inimestel sansaara ahelast vabaneda ja saavutada (mokša, nirvaana). Tirthankārat peetakse seega koolmekohtade ehitajaks. Tirthankārad pärinevad kõik kšatrija seisusest. Praegusel maailmaajastul (kali juga) on kehastunud 24 tirthankārat. Kunstis kujutatakse neid kõiki ilma riieteta ja ühesugustena, erinevad vaid loomad või muud sümbolid, ja mahalangetatud pilguga, mis viitab nende eraldatusele.

Tuntuimad tirthankārad on:
*Rišabha nimetatakse ka Adinathaks
*Mahavira, Buddha Gautama kaasaegne
*Paršva
*Neminatha oli Krišna nõbu
*Malli oli osadel andmetel naine

## Vaata ka
*Džainism
Lemmo Erendy

**Lemmo Erendy** (sünninimi 1988. aastani **Lemmo Erendi**; 8. juuni 1939 Tallinn – 11. aprill 1996; jäi teadmata kadunuks) oli eesti viiuldaja ja pedagoog.

Erendi lõpetas 1962. aastal Leningradi konservatooriumi.

Nõukogude Liidu kultuuriministeeriumi abiga sai ta tööd Ecuadori Riiklikus Konservatooriumis. Tehtud töö eest aastatel 1978–1982 pälvis ta kuldmedali ja rohkelt tunnustust Ecuadori ajakirjanduses.

1988. aastal muutis ta oma perekonnanime Erendyks, kolis Soome ning töötas Vantaa muusikakoolis viiuliõpetajana.

Eesti Raadio fonoteegis on hulgaliselt Erendi salvestatud muusikateoseid.

## Isiklikku
Lemmo isa Raivo Erendi oli viiuldaja ja ema Maria oli noodikirjutaja. Vend Hanno juhtis Riikliku Akadeemilise Meeskoori tööd.
 
Lemmo Erendyl on kaks tütart, mõlemad tegelevad muusikaga.

## Viited


## Välislingid
* Priit Vare. "Tume lugu" Eesti Ekspress, 28. jaanuar 1999
* "Lemmo Erendi saatus teadmata" Õhtuleht, 17. september 1999
* History of family, photo
Peep Jahilo

**Peep Jahilo** (sündinud 24. septembril 1962) on Eesti diplomaat ja riigiametnik. 

Peep Jahilo on lõpetanud 1980. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. 

Ta on töötanud välisministri kantselei direktorina ja välisministeeriumi personaliosakonna peadirektorina. Aastatel 1995–1997 oli Jahilo Eesti ajutine asjur Londonis, 2000–2004 Eesti suursaadik Norras ja Islandil ning 2004–2007 välisministeeriumi siseauditi osakonna peadirektor. 

Aastatel 2004–2009 oli Peep Jahilo Eesti suursaadik Albaanias (asus algul Tallinnas, hiljem Ateenas). Septembrist 2007 kuni maini 2009 oli ta paralleelselt ka Eesti suursaadik Kreekas ja Küprosel (resideerimisega Ateenas). 

2009–2012 oli Jahilo välisministeeriumi asekantsler, 2010. aasta detsembrist ühtlasi suursaadik Indias (resideerides Tallinnas). Aastatel 2012–2017 oli Peep Jahilo Eesti suursaadik Hollandis ja Eesti alaline esindaja OPCW (keemiarelvade keelustamise organisatsiooni) juures. 

2017. aasta suvest oli ta Riigikogu Kantselei direktor ja oktoobrist 2021 Vabariigi Presidendi Kantselei direktor. 

Septembrist 2024 on ta välisministeeriumis haridusküsimuste suursaadik, kelle ülesanne on Eesti haridusmudeli tutvustamine maailmale. 

Jahilo on reservohvitser, ta sai 1998. aastal leitnandi auastme.

## Tunnustus
* 2002 – Norra Kuningliku Teeneteordeni suurrist
* 2017 – Hollandi Oranje-Nassau ordeni rüütli suurrist
* 2023 – Läti Vabariigi Kolme Tähe ordeni II klass
* 2023 – Rootsi Kuningliku Põhjatähe ordeni komandöri suurrist
* 2024 – Soome Lõvi Rüütelkonna suurrist

## Isiklikku
Tema tütar on moelooja Lilli Jahilo.

## Viited

## Välislingid
*Eesti suursaadik Kreekas Peep Jahilo andis üle volikirja ERR.ee, 6. september 2007
Suutra

**Suutra** (sanskriti keeles सूत्र *sūtra*; paali keeles **''sutta** *’lõng’; [[tiibeti keel]]es མདོ *mdo*; [[hiina keel]]es 經 *jing*; [[jaapani keel]]es *kyō*) on algupäraselt india tekstitüüp ja kirjandusžanr.

[[Hinduism]]is nimetatakse suutrateks lühikesi aforistlikke mõttesalme, aga ka mitmesuguseid käsiraamatuid, mis sisaldavad õpetusi nii religioossete rituaalide kui ka igapäevaelu korraldamiseks. Erinevatel koolkondadel on omad suutrad ehk õpperaamatud. Nii näiteks on [[Patandžali]] [[Yogasūtra|"Jooga Suutra"]] üks tähtsamaid [[jooga]] praktika alustekste; [[Kaamasuutra|"Kama Suutra"]] on umbes 5. sajandil koostatud seksuaalelu käsiraamat; [[Pānini]] *Aṣṭādhyāyī''’s nimetatakse suutrateks värssidena vormistatud sanskriti keele grammatikareegleid.

Budismis tähendavad suutrad Buddha õpetussõnadel põhinevaid kanoonilisi tekste, mis on enamasti vormistatud jutluste ja vestlustena. Paali kaanonis on suutrad (paali keeles 'suttad') kogutud «Suutrate korvi» ehk Sutta Piṭakasse. Mahajaanas peetakse Buddha algupärasteks õpetusteks ka mahajaana suutraid.

## Vaata ka

* Šaastra

## Viited
Aneroidbaromeeter

**Aneroidbaromeeter** (a-, kreeka k. *neros* - lainjas + *eidos* - välimus) on mõõteriist õhurõhu mõõtmiseks.

Baromeetri rõhutundlikuks osaks on  ringjalt lainelise gofreeringuga õhukesest metallplekist valmistatud pea-aegu õhutühi, hermeetiliselt suletud kettakujuline aneroidkarp.

Õhurõhu tõusmisel või langemisel paisuva/kokkutõmbuva karbi ringjate seinte keskpunkti on ühendatud ülekandehoovastiku üks ots, hoovastiku teise otsa külge on kinnitatud gradueeritud skaala kohal liikuv osuti.

Aneroidbaromeetri skaalajaotuses on arvesse võetud ka õhutemperatuurist sõltuvad veaparandused või baromeetri passi lisatakse veaparandustabelid.

Aneroidbaromeeter on kompaktne, kerge ning sellepärast kasutatakse seda laialdaselt lennunduses, laevanduses, ekspeditsioonidel ja olmes.

## Välislingid
* Õhurõhu määramine
Dioptria

**Dioptria** (tähis **dpt**) on läätse optilise tugevuse mõõtühik. 

Üks dioptria on sellise läätse optiline tugevus, mille fookuskaugus on üks meeter.

Dioptria kuulub SI-ühikutega seotud piiratud kasutusalaga ühikute hulka.
Hajuv valgusvihk

**Hajuv valgusvihk** on valgusvihk, mis moodustub teineteisest eemalduvatest valguskiirtest. 

Valguskiired lähtuvad valgusallikast. Kui valgusallikas on väga kaugel, nagu näiteks Päike ja teised tähed, siis on valguskiirte lõikepunkt meist väga kaugel ja valguskiired on praktiliselt paralleelsed.
Paul Johannes Borkmann

**Paul Johannes Borkmann** VR I/3 (kuni 1935 **Paul Borkmann**; 15. aprill (3. aprill vkj) 1891 Vana-Kuuste vald, Tartumaa Liivimaa – 14. september 1936 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonel)

## Elukäik
Paul Johannes Borkmann sündis 15. aprillil (vana kalendri järgi 3. aprillil) 1891 Vana-Kuuste vallas. Paul Borkmann õppis Sipe ja Võnnu vallakoolis, aastatel 1902–1904 Sipe ministeeriumikoolis ja 1904–1910 Tartu reaalkoolis. Aastatel 1910–1914 õppis ta Riia Polütehnikumis kaubandust ning oli Eesti Üliõpilaste Seltsi ja hiljem korp! Vironia liige. 

Esimese maailmasõja alguses 1914. aastal astus P. Borkmann viimase kursuse üliõpilasena 28. juunil 1914 vabatahtlikuna sõjaväkke. Teenis 1. Kroonlinna kindluse suurtükipolgus, sooritas eksami ja ülendati 12. mail 1915 lipnikuks. 

1916. aasta jaanuarist märtsini võitles ta Venemaa keiserliku armee 5. Armee 2. Piiramise Suurtükiväe 3. Divisjoni koosseisus Jakobstadti all rindel Saksa vägede vastu. Aastatel 1916–1918 teenis ta taas Kroonlinna suurtükiväes. 

Paul Borkmann vabastati sõjaväeteenistusest 28. märtsil 1918. Teenistuse jooksul Vene armees anti talle Püha Anna 4. järgu aumärk („vapruse eest rindel") ja Püha Stanislavi 3. järgu hõbeauraha lindiga rinnal kandmiseks (hoolsuse eest). 
## Teenistuskäik
Paul Borkmann astus 16. novembril 1918 vabatahtlikuna lipniku aukraadis Eesti rahvaväkke.
* 17. aprill 1919 – teenis 2. kindluse raskesuurtükiväe divisjonis, kinnitatud alamleitnandi auastmes
* 14. mai 1919 – kinnitatud leitnandi auastmes
* 7. november 1919 – ülendati kiiduväärt teenistuse eest alamkapteniks, vanusega 7. juuli 1919
* 13. mai 1921 – autasustatud Vabadusristiga
* 22. veebruar 1923 – teenis 1. Välja Suurtükiväerügemendis, ülendatud kapteniks
* 26. november 1924 – teenis 1. Diviisi suurtükiväes, ülendatud majoriks
* 22. veebruar 1927 – ülendatud kolonelleitnandiks
* 1. veebruar 1930 – 2. Diviisi suurtükiväe ülema kohusetäitja, üle viidud ülemaks
* 18. veebruar 1931 – ülendatud koloneliks
* 1. september 1936 määratud Pärnu-Viljandi kaitseringkonna ülema kohusetäitjaks (suri maohaavandtõppe pärast ametisse astumist)

## Kirjandus
* Kol. Borkman suri. Uus Eesti, 15. september 1936, nr 250, lk 3.

## Välislingid
*120 aastat kolonel Paul Borkmanni sünnist, Haaslava Teataja, 28. aprill 2011
*Ohvitseride andmekogu
August Mölder (advokaat)

**August Mölder** (28. september 1889 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 1974) oli Eesti advokaat.

Osales Vabadussõjas. 

Õppis 1925–1928 (lõpetas *[[cum laude]]*) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, korporatsioon Revelia vilistlane.

Alates 1934. aastast vandeadvokaat Tallinnas. Kalanduskoja liige, ajakirja Eesti Kalandus vastutav toimetaja.

## Isiklikku
Tema naise Anna (sündinud Starkopf) vend oli kujur Anton Starkopf.

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis'' 1918–1944
Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit

**Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit** oli Vabadussõja veteranide ühendus Tallinnas aastail 1926–1933. 

Organisatsioon loodi 1926. aasta mais järglasena Eesti Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liidule, mis oli 1925. aastal laiali läinud.

Liit osales Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu (EVKL) moodustamisel 1929. aastal ning jäi edaspidi selle suurimaks kohalikuks ühenduseks, kus oli üle 2000 liikme. 1931. aastal moodustasid Tallinna liidu liikmed 65% kogu keskliidu liikmeskonnast.

Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit suleti Sisekaitseülem Vladimir Roobergi otsusega 11. augustil 1933.

## Viited
Jaan Putnik

**Jaan Putnik** (30. november 1879 Ipiku vald, Läti – 14. veebruar 1939 Viljandi) oli eesti advokaat.

Lõpetas 1917 Moskva ülikooli, oli alates 1928. aastast advokaat Viljandis.
Voldemar Neoma

**Voldemar Neoma** (9. august 1885 Haapsalu – 15. veebruar 1939 Tallinn). Kuni 21. maini 1935 kandis perekonnanime Neomann. Töötas tsaariajal Eestimaa kubermangu aktsiisivalitsuses alates 25. septembrist 1901 kuni 26. veebruarini 1916. Alates 15. veebruarist 1919 töötas Eesti Vabariigi Rahaministeeriumi Aktsiisi Peavalitsuses, algul I aktsiisiringkonna juhataja abina, hiljem vanema abina. Alates 3. juulist 1921 nimetati Aktsiisi Peavalitsuse nooremaks revidendiks. 10. mail 1924 nimetati Aktsiisi Peavalitsuse monopolijaoskonna juhatajaks. Määrati Majandusministeeriumi Maksudevalitsuse Piiritusmonopoli juhatajaks alates 1. juulist 1929, kus töötas kuni surmani.

Abiellus 26. augustil 1933, abikaasa Alide-Ludmilla (08.07.1898 - 29.11.1935).

## Tunnustus
*Valgetähe teenetemärgi III klass, 1938

## Kirjandus
* Piiritusmonopoli juhataja V. Neoma suri. Uus Eesti, 17. veebruar 1939, nr. 47, lk. 6.
Tallinna Lahinguvendade Klubi

**Tallinna Lahinguvendade Klubi** oli admiral Johan Pitka 1931. aastal asutatud vabadussõjalaste ühendus, mis kuni lahkulöömiseni 1932. aastal kuulus Eesti Vabadussõjalaste Keskliitu.

## Vaata ka
*Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus
Vladimir Bulgakov

**Vladimir Bulgakov** (25. juuni 1884 Tartu – 17. september 1938 Tartu) oli Eesti hambaarst.

Ta on maetud Tartu õigeusu kalmistule.

## Kirjandus
* Suri hambaarst Vl. Bulgakov. Uus Eesti, 20. september 1938, nr. 258, lk. 2.
Alfred Lüüs

**Alfred Lüüs** (5. august 1900 Aleksandri vald, Võrumaa – 1990) oli eesti agronoom.

Õppis 1926–1934 (lõpetas) Tartu Ülikoolis.

Osales Vabadussõjas.

## Viited

## Välislingid
*Album Academicum Universitatis Tartuensis
Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus

**Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus** on Eesti mittetulundusühing, mis koondab Teise maailmasõja ajal ja järel Nõukogude okupatsiooni vastu sõdinud veterane ja nende aatekaaslasi.

Ühenduse asutasid Vabadusristi päeval, 17. augustil 2002, Väike-Maarja vallas Ebaveres Johan Pitka talu varemete juures kümme kunagise Löögiüksuse Admiral Pitka liiget (nn pitkapoisid).

Ühenduse peakorter on Tartus. 

2004. aasta septembris moodustati Tallinna piirkond ja novembris Pärnu piirkond.

Alates 2008. aastat on ühenduse liikmeskond tõusnud üle saja, k. a noorliikmed.

Ühenduse juhiks oli asutamisest alates võrumaalasest metsavend Leonhard Pumper.

2012. aastal oli esimeheks Jüri Jahnson.

Ühing tegeleb admiral Pitkaga seotud sündmuste ja vabadusvõitluse mälestuste kogumise ja jäädvustamisega. Üks tegevuse eesmärke on mälestusmärkide paigaldamine langenud metsavendadele-vabadusvõitlejatele, kelle matmiskohad on teadmata või tähistamata.

Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus teeb koostööd Kaitseliidu,  Noorkotkaste jt organisatsioonidega.

## Viited
Efrayim Katsir

**Efrayim Katsir** (ka *Efraim Katzir* ja *Ephraim Katzir*; heebrea אפרים קציר; sünninimi** Efroim Katšalski** *([[vene keel|vene]] Эфроим Качальский)*; 16. mai 1916 Kiiev, Venemaa Keisririik – 30. mai 2009 Reẖovot, Iisrael) oli Iisraeli biofüüsik ja vasakpoolne poliitik, neljas Iisraeli president (aastatel 1973–1978).

1922. aastal sõitis tema perekond Poolasse. 1925. aastal immigreerus koos perega Palestiinasse, mis tol ajal oli Briti mandaadi all.

Katsir on lõpetanud Jeruusalemma Heebrea Ülikooli keemia ja bioloogia erialadel. Ta sai doktorikraadi 1941. aastal. Oli üks Weizmanni Teadusliku Instituudi rajajaid (1949).

1972. aastal muutis ta perekonnanime Katšalskist Katsiriks.

## Tunnustus
*1966 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
*1976 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
*1977 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
*1985 – Jaapani auhind

## Isiklikku
Oli abielus Poolas sündinud Ninaga, kes oli inglise keele õpetaja (suri 1986. aastal). Neil oli kaks tütart, Nurit (suri lapseeas) ja Irit (sooritas enesetapu), ja üks poeg (matemaatikaprofessor).

Efrayim Katsir oli keemiaprofessor Aharon Katsiri vend, kelle tapsid 1972. aastal jaapani terroristid.

## Välislingid
*Efrayim Katsiri elulugu Iisraeli välisministeeriumi veebilehel (inglise keeles)
Püstolkuulipilduja

**'Püstolkuulipilduja** (ka automaatpüstol) on püstolipadruniga tulistav käsitulirelv, mis on valmistatud laskmiseks nii valangutega kui ka üksiklaskudega.

Püstolkuulipildujad töötavad tavaliselt püstolitega sarnasel vabaluku põhimõttel. Neid kasutatakse peamiselt jõustruktuurides ja eriüksustes, samuti nende sõjaväelaste, kelle ülesanne ei ole osaleda vahetult lahingus, enesekaitserelvana.

## Laskemoon ehk padrun
Kasutatakse sama kaliibri ja padruniga laskemoona mis püstolitel, kuid tihtipeale kohandatud püssirohuga, nn ülelaadimine, mis on tugevama paiskejõuga.

## Ajalugu

20. sajandi algul algasid katsetused laega püstolite muutmiseks poolautomaatsetest täisautomaatseteks. Püstolkuulipilduja leiutati Esimese maailmasõja lõpuaastatel sõltumatult kolmes riigis: Itaalias, Saksamaal ja USA-s. Esimene õnnestunud püstolkuulipilduja oli Saksamaal valmistatud Bergmann/Schmeisseri MP 18/I.

## Vaata ka
*Püstolkuulipildujate loend
*MP40
*A. T.
*Uzi
*Heckler-Kochi MP5
*STEN
*Ingram
*Kedr
*Suomi М-31
Paeküla raudteejaam

**Paeküla raudteejaam** oli raudteejaam Rapla maakonnas Märjamaa vallas Paekülas, Rapla–Virtsu raudtee 35. kilomeetril.

Raudteetammilt Virtsu poole vaadates jääb jaamahoone vasakule. See on heas korras ja kasutusel elamuna.

Sarnased olid sama raudtee ääres asunud Rumba, Rootsi ja Tuudi raudteejaama hooned.

1930. aastatel asusid Paeküla ja Vigala vahel Konovere ja Tiduvere peatused. Paekülast Rapla poole oli esimene jaam Märjamaa.
Primorski rajoon

**Primorski rajoon** on munitsipaalrajoon Venemaal Ida-Euroopa lauskmaal Arhangelski oblasti mandriosa loodeosas ning saartel (sealhulgas Solovetsi saared, Franz Josephi maa ja Victoria saar). Mandriosast läänes on Valge meri.

Keset rajooni, kuid väljaspool selle territooriumi paiknevad linnaringkonnad Arhangelski linn, Severodvinsk ja Novodvinski linn. Rajoon piirneb kirdes Mezeni rajooniga, idas Pinega rajooniga, kagus Holmogorõ rajooniga, lõunas Plessetski rajooniga ja Onega rajooniga.

Rajooni pindala on 46 100 km².

## Loodus
Mandriosa on tasandik, mis on kaetud peamiselt taigaga, mis koosneb põhiliselt kuuse-, vähemal määral männimetsadest, kuhu on segatud ka nulgu, lehist ning lehtpuid (põhiliselt kaske). Rajooni põhjaosas läheb taiga üle metsatundraks ja tundraks.

Rajooni territooriumil on palju jõgesid ja ojasid, mis kuuluvad Valge mere valglasse, ning paduraid ja rabasid.

## Haldus
### Halduskeskus
Rajooni halduskeskus on Arhangelsk, mis asetseb väljaspool rajooni piire.
### Haldusjaotus
Primorski munitsipaalrajooni piirid määrati algselt kindlaks Arhangelski oblasti seadusega 23. septembrist 2004. Arhangelski oblasti seadusega 3. märtsist 2005 nr 14-2-ОЗ "Muudatuste ja täienduste tegemisest oblastiseadusse "Munitsipaalmoodustiste staatusest ja piiridest Arhangelski oblastis"" rajooni territooriumi suurendati.

Arvestades munitsipaalrajooni territooriumi suurenemist 1. jaanuarist 2006, on seal 19 munitsipaalmoodustist (külaasundust).

### Haldusajalugu
Primorski rаjoon moodustati 15. juulil 1929 Põhjakrai koosseisus.

23. septembril 1937 võttis NSV Liidu Kesktäitevkomitee vastu määruse "Põhjaoblasti jagamisest Vologda ja Arhangelski oblastiks" ning Primorski rajoon läks Arhangelski oblasti koosseisu.

Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 17. detsembrist 1940 moodustati Onega ja Primorski rajooni osast Belomorski rajoon.

Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 24. detsembrist 1952 moodustati Arhangelski oblasti koosseisus Arhangelski rajoon, mille koosseisu läksid külanõukogud, mis varem olid allunud Arhangelski Linna Töörahva Saadikute Nõukogule. 7. oktoobril 1955 Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Arhangelski rajoon kaotati ning selle territoorium läks Primorski rajooni koosseisu.

Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 30. septembrist 1958 Belomorski rajoon kaotati ning selle territoorium läks Onega ja Primorski rajooni koosseisu.
 
Detsembris 1962 moodustati Loode majandusrajoon ning pärast rajoonide suurendamist 1. veebruarist 1963 moodustati Primorski külarajoon ning 12. jaanuarist 1965 uuesti Primorski rajoon.

Vene NFSV Ülemnõukogu seadlusega 23. märtsist 1987 moodustati Solovetsi saarte territooriumil Arhangelski oblasti kahekümnes rajoon Solovetsi rajoon, kuid 1. jaanuarist 2006 läks ta Primorski munitsipaalrajooni koosseisu.

1. jaanuaril 2006 liideti peale Solovetsi saarte Primorski rajooniga ka Franz Josephi maa ja Victoria saar. Enne seda oli rajooni pindala 21 200 km².

## Rahvastik
Elanike arv on 26 200 (2013), rahvastikutihedus 0,6 in/km².

Rajoonis on 215 asulat.

## Viited
Komsomoletsi saar

**Komsomolets** (vene остров Комсомолец) on saar Põhja-Jäämeres, Severnaja Zemlja saarestiku põhjapoolseim saar.

Komsomolets on pindalalt saarestikus 3. ja maailmas 82. saar. Pioneeri saarest eraldab teda Junõi väin ning Oktoobrirevolutsiooni saarest Punaarmee väin. Saarest itta jääb Laptevite meri ja läände Kara meri.

Saare põhjapoolseim punkt on Arktiline neem (81° 13' põhjalaiust). See on ühtlasi kogu Aasia kõige põhjapoolsem punkt.

Komsomoletsi saare pindala on 9006 km², kõrgus kuni 780 m. Umbes 65% saarest on kaetud jääga. Saarel paikneb Venemaa suuruselt teine liustik Teaduste Akadeemia liustik, mille pindala on 5575 km², paksus kuni 819 m ja kõrgus merepinnast kuni 749 m. (Suurim liustik on Novaja Zemlja Põhjasaarel, umbes 20 000 km²).

Saare taimestiku moodustavad samblad ja samblikud.

Saare avastas Nikolai Urvantsevi ja Georgi Ušakovi 1930–1932 toimunud ekspeditsioon. 

Saare nimi tähendab 'kommunistlik noor (komsomoli liige)'.
Pioneeri saar

**Pioneeri saar** (vene остров Пионер) on saar Põhja-Jäämeres Kara meres Severnaja Zemlja saarestikus.

Teda eraldab Komsomoletsi saarest Junõi väin ja Oktoobrirevolutsiooni saarest Punaarmee väin.

Pioneeri saare pindala on 1527 km² ja suurim kõrgus on 382 m. 

Kaldad on kaljused. Saare idaosa on kaetud jääga.

Saare avastas 1932 Georgi Ušakov.
GM

**GM** võib tähendada:

***[[General Motors]]**, autofirma
***[[Gambia]]** ISO 3166 kood
***[[suurmeister]]**, näiteks males või kabes (lühend inglis- või prantsuskeelsetest sõnadest)