open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel

**[[Jugoslaavia]]** osales esimest korda **[[Eurovisiooni lauluvõistlus]]el** 1961. aastal. Riiki esindas Ljiljana Petrović lauluga "Neke davne zvezde" ("Неке давне звезде"), mis saavutas 9 punktiga 8. koha.  

Kokku on riik osalenud lauluvõistlusel 27 korral. 

## Ajalugu
### Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik
Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik debüteeris Eurovisiooni lauluvõistlusel 1961. aastal. Riigi rahvusliku eelvooru Jugovizija organiseeris Jugoslaavia ringhääling JRT.  

Eelvoorus osalenud laulud esitasid võistlusele kohalikud ringhäälingud, mille keskused asusid vabariikide pealinnades: Bosnia ja Hertsegoviina Sotsialistlik Vabariik (RTV Sarajevo), Horvaatia Sotsialistlik Vabariik (RTV Zagreb ja RTV Split), Makedoonia Sotsialistlik Vabariik (RTV Skopje), Montenegro Sotsialistlik Vabariik (RTV Titograd), Serbia Sotsialistlik Vabariik (RTV Belgrad), Sloveenia Sotsialistlik Vabariik (RTV Ljubljana). Osalesid ka autonoomsete provintside ringhäälingud: Kosovo Autonoomne Sotsialistlik Vabariik (RTV Priština) ja Vojvodina Sotsialistlik Vabariik (RTV Novi Sad). Esimesest võistlusest võtsid osa Belgrad, Ljubljana ja Zagreb, teised liitusid järgnevatel aastatel. 

Aastate jooksul esindasid Jugoslaaviat artistid viiest vabariigist: Bosnia ja Hertsegoviinast, Horvaatiast, Montenegrost, Serbiast ja Sloveeniast. Makedoonia, Vojvodina ega Kosovo ei võitnud kunagi eelvooru. Kõige edukam oli Horvaatia, võites 11 võistlust 27st.  

Aastatel 1977–1980 ja 1985 ei osalenud Jugoslaavia lauluvõistlusel. 

Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik võitis 1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Rock Me", mida esindas grupp Riva. Reeglite järgi toimus 1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus Zagrebis, kuna esinduslugu oli pärit Horvaatiast. 

## Osalejad

## Hääletamise ajalugu (1961–1992)
Jugoslaavia on *andnud* kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Jugoslaavia on *saanud* kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

## Välislingid
* Eurovisioon.ee – Jugoslaavia
Jaan Maide

**Jaan Maide** VR II/3 (30. mai 1896 Vana-Kariste vald, Viljandimaa – 10. august 1945 Moskva) oli Eesti sõjaväelane (kindral, 1944; tänapäeval nimetatakse üksmeelselt kindralmajoriks).

## Elulugu
Jaan Maide sündis 1896. aastal Viljandimaal Vana-Kariste vallas, mobiliseeriti Esimese maailmasõja ajal. 1916. aastal lõpetas ta Kiievi lipnikekooli. 1917–1918 oli ta Paides asunud 2. Eesti jalaväepolgu III pataljoni ja 4. Eesti jalaväepolgu III pataljoni ülem. Eesti Vabadussõjas oli ta 6. jalaväepolgu rooduülem. 12. veebruaril 1920 ülendati kiiduväärse teenistuse eest alamleitnandist leitnandiks vanusega 3. maist 1919

1921. aastal lõpetas ta alalisväe ohvitseride kursused ja 1923 Kõrgema sõjakooli, aastatel 1923–1924 teenis Sõjavägede staabis ning Ranna- ja Õhukaitse staabis. 

Aastatel 1924–1925 oli Maide Kaitseliidu Peastaabi ülem, aastatel 1925–1927 Kindralstaabi 1. osakonna (operatiivosakonna) ülem. Aastatel 1927–1934 taas Kaitseliidu Peastaabi ülem, 1934. aasta 30. septembrist nimetati ta 1. Soomusrongirügemendi ülema kohusetäitjaks. 30. novembrist 1934 soomusrongirügemendi ülemaks, kellena teenis kuni 30. novembrini 1935. Aastatel 1935–1940 oli Maide taas Kaitseliidu Peastaabi ülem, 29. jaanuaril 1940 määrati 4. Diviisi ülemaks alates 1. veebruarist 1940.

Saksa okupatsiooni ajal oli Maide Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Omakaitse Peavalitsuse staabiülem, ülema asetäitja ja seejärel ülem. 

Septembris 1944 määrati ta Jüri Uluotsa poolt koos Otto Tiefi valitsuse ametissemääramisega sõjavägede ülemjuhatajaks ja ülendati kindraliks. Enn Nõu romaanis "Koeratapja" tsiteeritakse käskkirja (rekonstrueeritud) teksti: "Nimetan kapten Karl Talpaku Tallinna komandandiks ja ülendan koloneliks. Ülendan ülemjuhataja kolonel Jaan Maide kindraliks." Käskkirja tekstist nähtub, et nii Talpak kui ka Maide ülendati kahte astet vahele jättes. Tänapäeval nimetatakse Maidet kindralmajoriks, kuigi teda pole kunagi ametlikult degradeeritud.

9. oktoobril 1944 ta arreteeriti  SARKi banditismivastase võitluse osakonna poolt ja viidi Moskvasse, kus ta 10. augustil 1945 Butõrka vanglas maha lasti.

## Isiklikku
Jaan Maide oli abielus Friederike Alberiga (22. juuni 1902 – 29. august 1939). 

Jaan Maide vend Juhan Juhani p.  Maide oli samuti Eesti ohvitser (major) ning vangistati SARKi banditismivastase võitluse osakonna poolt 26. detsembril 1945. aastal, Pärnumaal Tihemetsa vallas

## Teosed
*Jaan Maide, "Ülevaade Eesti Vabadussõjast 1918–1920", Tallinn: Kaitseliit, 1933.
*Jaan Maide, 6. jalaväepolk Vabadussõjas: 1918-1920 6. Rahvaväe Polgu Sõjaväelaste Ühing, 1938.

## Viited

## Kirjandus
* Kol. J. Maide 4. diviisi ülemaks. Uus Eesti, 30. jaanuar 1940, nr. 28, lk. 1.
*Jaak Pihlak, "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad", Viljandi Muuseum, 2010.
*Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Viljandi: Vabadussõja Ajaloo Selts: Viljandi Muuseum, 2016.
*Hanno Ojalo. "Saksa aeg Eestis 1941–1944". Kirjastus Paradiis, 2018.

## Välislingid
*Kirje ohvitseride andmebaasis
*Jaan Maide foto ja biograafilised andmed saidil generals.dk
Ōtsu

**Ōtsu** on linn Jaapanis, Shiga prefektuuri keskus. Asub Biwa järve lõunakaldal.

Ōtsus on palju templeid ja pühamuid, neist tuntuim on Mii-dera.

Keisrite Tenji ja Kōbuni valitsusajal 667–672 oli nime all Ōmi-kyō Jaapani pealinn.

2006. aastal liideti Ōtsuga Shiga linn.

Ōtsus on kellamuuseum.

Linnas elas mõnda aega ja on sinna ka maetud luuletaja Matsuo Bashō. Kuigi talle Ōtsus ei meeldinud, ei olnud tal raha, et Ōgakisse tagasi sõita.

## Viited

## Välislingid
*Ōtsu koduleht
Obama

**Obama** (小浜 'väike rand') on linn Jaapanis Fukui prefektuuris. Asub Fukuist põhjas Wakasa lahe ääres.

Obama linn loodi 1955. aastal.

## Viited

## Välislingid

*Obama koduleht
Rakvere–Haljala tee

**Rakvere–Haljala tee** (registrinumbriga 23) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 172. kilomeetril Tõrremäe küla ja Rakvere linna piiril (liiklussõlme kuulub ka Moonaküla ühendustee). Tee pikkus on 8,3 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva tee 89. kilomeetril Haljala aleviku ja Kisuvere küla piiril (liiklussõlme kuulub ka Haljala ühendustee).

## Sillad Rakvere–Haljala teel

Sildade nimistu pärineb teeregistrist.

## Asulad Rakvere–Haljala teel

Rakvere linn, Tõrremäe küla, Päide küla, Kisuvere küla, Haljala alevik.
Fredensborgi loss

**Fredensborgi loss**, mis asub Fredensborgis Esrumi järve kaldal, on Taani kuningliku perekonna kevad- ja sügisresidents. Lisaks kasutatakse lossi ka ametlike ürituste kohana. 

## Ajalugu

Põhjasõja lõpul andis Frederik IV arhitekt Johan Cornelius Kriegerile käsu projekteerida Østrupi talu maadele väike hubane loss. Barokkstiilis lossi ehitati aastail 1720–1726 ning ka kuningas ise osales lossi ja parkide kavandamisel. Tööde kulgemise eest vastutas arhitekt Johan Conrad Ernst, kes oli olnud tegev ka Frederiksbergi lossi ehitamisel.

Lossi ehitamise ajal sõlmiti 3. juulil 1720 ehitise läheduses Taani ja Rootsi vaheline vaherahu ning selle järgi hakati valmivat lossi nimetama Fredens Borgiks ('rahu loss'). 

Lossikompleksi moodustas väike, peaaegu kaarjas pooleteisekorruseline peahoone, mida kaunistasid kuplid ja laternad. Peahoone ees asub kaheksanurkne õu, mida kahest küljest piiravad ühekorruselised majatiivad, kus asusid teenijateruumid. 

Õuest idas asus ja asub ka praegu ratsutamisplats ning tallid. Idas külgnes lossiga talveaed ja ühekorruseline maja, mida kutsuti Markkrahvi majaks. Talveaia läheduses asub ka lossikabel.

Teisel pool kabelit asus nn Õukondlaste tiib (*Kavalerfløj*), kus asusid õukonnaliikmete eluruumid. Need ruumid valmisid 1724–1726 ning nende puhul on kasutatud Hollandi baroki ja rokokoo elemente.

Krieger lõpetas lossikompleksi ehitamise 1731. aastal, mil valmis uus lordkantslerite kantselei hoone. Kuni oma surmani elas seal kuninganna Ingrid ning praegu elavad seal kroonprints Frederik ja kroonprintsess Mary.

## Lossiaiad

Barokkstiilis Fredensborgi lossiaiad projekteeris samuti Johan Cornelius Krieger. Aedade põhituumiku moodustab nn Norra org (*Nordmandsdalen*), kus asub 70 Norra ja Fääri saarte muinasaegseid talunikke ja kalureid kujutavat skulptuuri. Park avati pärast uuendamist 2002. aasta septembris.

Lossile lähemad aiad on reserveeritud kuningaperele, kuid on juulis külastajatele avatud. Lisaks iluaedadele asub seal ka köögiviljaaed ja 1995. aastal avatud uus talveaed. 
 
## Välislingid

* Palace and Properties Agency
Maurice Blanchot

**Maurice Blanchot** (22. september 1907 – 20. veebruar 2003) oli prantsuse kirjanik, filosoof ja kirjandusteoreetik.

Tema tähendus- ja mõtteteooria avaldas olulist mõju sellistele poststrukturalistlikele filosoofidele nagu Gilles Deleuze, Michel Foucault, Jacques Derrida ja Jean-Luc Nancy.

Blanchot kasvas üles koos kolme õe-vennaga jõukates, katoliiklikes oludes. Alates 1925. aastast õppis ta Strasbourgis filosoofiat ja saksa keelt. Seal temast sai Leedus sündinud prantsuse juudi fenomenoloogi Emmanuel Levinase lähedane sõber. Seejärel alustas ta karjääri poliitikaajakirjanikuna Pariisis. Aastatel 1932–1940 oli ta peavoolu konservatiivse päevalehe Journal des débats toimetaja.

1930. aastate alguses tegi ta kaastööd radikaalsete natsionalistlike ajakirjade sarjale, olles samal ajal ka 1933. aastal ägedalt Saksa-vastase päevalehe Le rempart toimetaja ja Paul Lévy natsivastase poleemilise nädalalehe Aux écoutes toimetaja. 

1940. aasta detsembris kohtus ta Georges Bataille'iga, kes oli 1930. aastatel kirjutanud tugevaid antifašistlikke artikleid ja kes jäi lähedaseks sõbraks kuni surmani 1962. aastal. Blanchot töötas natside okupatsiooni ajal Pariisis. Oma pere ülalpidamiseks jätkas ta aastatel 1941–1944 tööd ajakirja Journal des débats raamatuarvustajana, kirjutades näiteks sellistest tegelastest nagu Sartre ja Camus.

Pärast sõda hakkas Blanchot töötama ainult romaanikirjaniku ja kirjanduskriitikuna. 1947. aastal lahkus Blanchot Pariisist eraldatud Èze'i külla Lõuna-Prantsusmaal, kus ta veetis oma elu järgmise kümnendi. Nagu Sartre ja teised ajastu prantsuse intellektuaalid, vältis Blanchot akadeemiat elatusvahendina, tuginedes selle asemel oma kirjutamisoskusele. Aastatel 1953–1968 avaldas ta regulaarselt ajakirjas Nouvelle Revue Française.

Blanchot kirjutas rohkem kui 30 ilukirjandusteost, kirjanduskriitikat ja filosoofiat. Kuni 1970. aastateni töötas ta oma kirjutistes pidevalt, et murda tõkkeid selle vahel, mida üldiselt peetakse erinevateks "žanriteks" või "tendentsideks", ning suur osa tema hilisemast tööst liigub vabalt jutustamise ja filosoofilise uurimise vahel. 

## Teosed eesti keeles
* "Sõprus" (järelehüüd Georges Bataille'le). Prantsuse keelest tõlkinud ja järelsõna: Anti Saar – Vikerkaar 2012, nr 1/2, lk 138–142; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
* "Kirjandus ja õigus surmale. Valik tekste". Koostanud ja prantsuse keelest tõlkinud Anti Saar; toimetanud Triinu Tamm; järelsõna: Eik Hermann. Sari Avatud Eesti Raamat, Varrak, Tallinn 2014, lk; ISBN 9789985326435
Intressipuhkus

**Kodulaenu intressipuhkus** on riiklikult garanteeritav tagastatav toetus ehk laen peredele, kellel töökoha kaotamise tõttu eluasemelaenu tagasimaksmisega raskusi. Erinevalt panga pakutavast maksepuhkusest võimaldab intressipuhkus leevendust ka intressi tasumisest, mis laenu tagasimakse alguses moodustab tagasimakse summast olulise osa. 

## Idee algataja, toetajad ja vastased

Algataja: Eestimaa Rahvaliit

Toetajad: Eesti Lastevanemate Liit, Eesti Kinnisvarafirmade Liit, Eesti Pangaliit, Eesti Koduomanike Keskliit, Sihtasutus KredEx, Tööturuamet, Sotsiaaldemokraatlik Erakond

Vastased: Reformierakond, Keskerakond, Eesti Pank

## Intressipuhkuse idee lugu Eestis

Eluasemelaenu on võtnud 110 000 leibkonda, kellest 77 000 on lastega pered. Paljud neist on majanduslangusest tingitud tööpuuduse tõttu makseraskustesse sattunud.

Novembris 2008 esitas Riigikogu Rahvaliidu fraktsioon 2008. aasta eelarve muutmise eelnõusse muudatusettepaneku, millega oleks eraldatud riigieelarvest 150 miljonit krooni Sihtasutusele KredEx eesmärgiga vältida eluasemelaenu tagasimakse raskuste korral lastega peredel kodu kaotamist.

20. novembril 2008 ei toetanud koalitsioon vastavat ettepanekut.

16. detsembril toimus intressipuhkuse teemaline ümarlaud, kus ideele avaldasid toetust: Eest Omanike Keskliit, Eesti Kinnisvarafirmade Liit, SA KredEx ja Tööturuamet. Samuti kinnitasid ideele toetust eelnevalt Eesti Lastevanemate Liit ja Eesti Pangaliit. Ümarlaual osalesid ka lisaks Rahvaliidule ka teised parlamendierakonnad, v.a Reformierakond.

5. jaanuaril 2009 asus ideed toetama ka rahandusminister Ivari Padar, kes alustas läbirääkimisi pankadega. Samas süüdistasid rahandusministri koalitsioonipartnerit teda kampaanialikus käitumises ning pidasid ideed kas raha puuduse tõttu teostamatuks või pankade ja hooletute laenajate põhjendamatuks abistamiseks.

## Intressipuhkuse andmise kord

Toetust saaksid pered, kelle ülalpidamisel on vähemalt üks kuni 18-aastane laps või kuni 26-aastane õppiv noor. Eeltingimuseks on panga positiivne otsus maksepuhkuse võimaldamise kohta. KredEx tasuks laenuvõtja eest pangale kuni 12 kuu intressimaksed ning pärast maksepuhkuse lõppu saaks need summad tagasi koos sellelt arvestatud minimaalintressiga.

## Idee kajastus

* KAREL RÜÜTLI: Töötava pere kodukindlus, Eesti Päevaleht, 3. detsember 2008
* ÜMARLAUD: Intressipuhkuse võimalus kodulaenu võtnud peredele hädavajalik, Eesti Päevaleht, 16. detsember 2008
*  RAHANDUSMINISTEERIUM: Hätta sattunud koduomanikke tuleb aidata, Tarbija24, 5. jaanuar 2009
*  REHE: Maksetega on raskuses 3500 peret, Äripäev, 6. jaanuar 2009
* Padari mõte toimib juba Suurbritannias, Postimees, 6. jaanuar 2009
*Hannes Rumm: intressipuhkus ja Eesti uhkus, Postimees, 14. jaanuar 2009
Joséphine-Charlotte

**Joséphine-Charlotte**, **Belgia printsess**, **Luksemburgi suurhertsoginna** (*Joséphine-Charlotte Ingeborg Elisabeth Maria Josepha/Marie-José Margarethe/Marguerite Astrid*; 11. oktoober 1927 – 10. jaanuar 2005) oli Luksemburgi suurhertsogi Jeani abikaasa.

## Lapsepõlv

Charlotte sündis Brüsselis kuningapalees Léopold III ja Rootsi printsessi Astridi tütrena ning kasvas üles Stuyvenbergi lossis. Charlotte'i ema hukkus 1935. aastal autoõnnetuses, olles vaid 29-aastane.

## Haridus

Haridusteed alustas Charlotte kodus, kus spetsiaalselt tema jaoks pandi kokku väike grupp õpilasi. 1940. aastate lõpul pandi ta internaatkooli, misjärel jätkus ta õpetamine taas eraõpetajate käe all. Stabiilse haridustee katkestasid liitlasväed, kes 7. juunil 1944 Prantsusmaal maabusid, misjärel Charlotte ja ta pere saadeti Saksamaale. Perekond vabastati 7. mail 1945, misjärel nad kolisid Šveitsi. Charlotte jätkas õpinguid Genfis École Supérieure de Jeunes Fillesis, millele järgnesid lastepsühholoogia kursused Genfi Ülikoolis.

## Abielu ja lapsed

9. aprillil 1953 abiellus Charlotte Luxembourgis prints Jeaniga.

* printsess Marie-Astrid (sündinud 17. veebruaril 1954)
* suurhertsog Henri (sündinud 16. aprillil 1955)
* prints Jean (sündinud 15. mail 1957)
* printsess Margaretha (sündinud 15. mail 1957)
* prints Guillaume (sündinud 1. mail 1963)

## Ametlikud kohustused ja huvid

Charlottet huvitasid peamiselt laste, pere ja tervisega seotud valdkonnad ning aastatel 1959–1970 oli ta Luxembourgi Noorte Punase Risti president.

Vabal ajal tegeles ta meelsasti aianduse ja aiakunstiga. Lisaks nautis ta ka kalastamist, jahilkäimist, suusatamist ja veesporti.

## Elu lõpuaastad

Elu viimastel aastatel põdes Charlotte kopsuvähki ning suri Fischbachi lossis 77-aastaselt.
Sharoni plaan

**Sharoni plaan** oli Iisraeli peaministri Ari'el Sharoni plaan, mis nägi ette Iisraeli vägede ühepoolse väljatõmbamise Kuuepäevase sõjaga Iisraeli poolt okupeeritud aladelt ning mõningate juudi asunduste lammutamise ja teiste püsiva säilitamise. 

Selle idee arendas järgmine peaminister Ehud Olmert edasi Olmerti plaaniks.  

## Plaani põhijooned
Gaza tsoonis kaotati Sharoni plaanide järgi kõik 21 juudi asundust: 

Jordani Läänekaldal lammutati juudi asundused Ganim, Kadim, Sa-Nour ja Homesh. 

Plaan nägi ette Jordani Läänekalda linn-asunduste Ari'eli, Efratah', Gush Eẕioni, Qiryat-Arba‘ ja Ma‘aleh Adummimi ning Hebronis paiknevate asunduste säilitamise ja kindlustamise. 

Sharon esitas selle plaani Yāsir ‘Arafāti eluajal, sest Sharon ei pidanud võimalikuks poliitilisi läbirääkimisi palestiina poolega. Plaan pidi tagama Iisraeli julgeoleku. Palestiinlased seevastu leidsid, et plaani peavad legitimeerima rahvusvahelised lepped, ning nõuavad Iisraeli täielikku väljatõmbumist vaidlusalustelt aladelt.
Taustamine

**Taustamine** on restaureerimisel maali, foto või mõne muu sellise eseme tagumise poole katmine selle tugevamaks tegemise eesmärgil.
Tapa–Loobu tee

**Tapa–Loobu tee** (registrinumbriga 24) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 145. kilomeetril Tapa linnas (Tapa linna tänavatena Pikk tänav, Ülesõidu tänav, Valgejõe puiestee). Tee pikkus on 26,0 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva tee 70. kilomeetril Loobu külas (liiklussõlme kuulub ka Loobu ramp).

## Sillad Tapa–Loobu teel

Sildade nimistu pärineb teeregistrist.

## Asulad Tapa–Loobu teel

Tapa linn, Ridaküla, Kolu küla, Põima küla, Vaiatu küla, Kõrveküla, Uku küla, Arbavere küla, Loobu küla.
Suveuni

**Suveuni** ehk **estivatsioon** on loomade puhkeseisund, mis võimaldab üle elada (erinevalt talveunest) looma elukeskkonnas teatud perioodil vältavat kuuma ja enamasti toiduvaest aega. 

Suveunes viibivatel loomadel väheneb risk ärakuivamise ja kõrgete õhutemperatuuride tekitatud kahjustuste eest.

Suveund esineb nii maismaa- kui ka vee-elulistel selgrootutel ja selgroogsetel. Tüüpilised suveund magavad loomad elavad kõrbetes ja steppides.

## Vaata ka
*talveuni
*talveuinak
*tardumusuni
Frederiksbergi loss

**Frederiksbergi loss** asub Taanis Frederiksbergis ja oli kuni 1800. aastate keskpaigani kasutusel Taani kuningapere suveresidentsina.

## Ajalugu
Loss ehitati aastail 1700–1735 ning pärast kuningaperelt riigile minekut 1869. aastal asub lossis Kuninglik Taani Sõjaväeohvitseride Akadeemia.

Palee ja sellega külgnev kabel on kaunistatud ohtrate stukkidega, laemaalidega.
Nassau

**Nassau** (hääldus [n'ass'au], ka [näso:]) on Bahama pealinn. Asub New Providence'i saarel. 

Linnas elab ligikaudu 260 000 inimest, mis moodustab umbes 70% kogu riigi elanikest.

Linn rajati 17. sajandil ja kandis algul nime Charles Town, kuid nimetati 1695. aastal ümber Inglismaa kuninga William III auks, kes oli Oranje-Nassau prints. 18. sajandi alguses sai linnast piraatide peatuspaik.

## Välislingid
Relapse

**"Relapse"** on Eminemi kuues stuudioalbum. See ilmus 2009. aasta mais.

Lood salvestati aastatel 2007–2009 mitmes stuudios.

Album oli edetabelis Billboard 200 oma esimesel nädalal esikohal, seda müüdi nädala jooksul 608 000 eksemplari. Kokku on seda kogu maailmas müüdud üle viie miljoni eksemplari.

Albumilt ilmus kolm singlit.

## Lood
#"Dr. West" 1:29
#"3 a.m." 5:19
#"My Mom" 5:19
#"Insane" 3:01
#"Bagpipes From Baghdad" 4:43
#"Hello" 4:08
#"Tonya" 0:42
#"Same Song & Dance" 4:06
#"We Made You" 4:30
#"Medicine Ball" 3:57
#"Paul" 0:19
#"Stay Wide Awake" 5:19
#"Old Time's Sake" 4:38
#"Must Be the Ganja" 4:02
#"Mr. Mathers" 0:42
#"Déjà Vu" 4:43
#"Beautiful" 6:32
#"Crack a Bottle" 4:57
#"Steve Berman" 1:29
#"Underground" 6:11

Kogupikkus: 76:16
Huilgav Hurtsik

**Huilgav Hurtsik** on tegevuskoht J. K. Rowlingu Harry Potteri lugudes. See on vana maja Siganurme külas. Küla elanikud kardavad seda maja ja hoiavad sellest eemale, sest arvavad, et seal kummitab. Tegelikult pole majas kunagi kummitanud. Remus Lupin, kes oli libahunt, viidi tema kooliajal täiskuuööl sinna, et ta saaks muunduda ohutult libahundiks. Siganurme elanikud arvasid, et seal kummitab, kuid tegelikult oli see vaid Lupin, kes kord kuus libahundina majas ulgus. Kuigi Lupin lahkus peagi koolist, arvab kohalik rahvas siiski, et majas kummitab, mis sest, et sealt pole juba aastaid ulgumist kuuldud.
Frederiksborgi loss

**Frederiksborgi loss** on loss Taanis Hillerødis, mis ehitati Christian IV ametlikuks residentsiks; praegu asub lossis Taani Ajaloomuuseum. 

See on suurim renessansiajastu loss Skandinaavias, mis paikneb kolmel väikesaarel keset järve ning on ümbritsetud suurte barokkaedadega.

## Ajalugu

Gøye suguvõsale kuulunud keskaegne Hillerødsholmi kindlustatud mõis (linnus) ehitati ümber 1540. aastatel Herluf Trolle juhendamisel. Seda omakorda laiendati ning ehitati ümber 1560. aastatel uue omaniku kuningas Frederik II ajal, kelle järgi loss on ka saanud uue nime. 

Enamus praegusest lossihoonest ehitati 1602–1620 Christian IV ajal Hollandi arhitektide Hans ja Lorents van Steenwinckeli poolt. Selle käigus kaotati lõplikult keskaegse linnusearhitektuuri elemendid ning ehitis omandas täielikult lossi iseloomu.

Pärast Christian IV surma 1648 kasutati lossi peamiselt tseremooniate läbiviimiseks, esmajärjekorras kuningate võidmiseks ja kroonimiseks. Alates 1693. aastast on lossikirik kasutusel kui Rüütlite kabel, kus on tegutsenud nii Elevandi ordu kui ka Dannebrogi ordu. Lossis on hoitud ka kuningapere kunstikogusid.

1720. aastal allkirjastati Frederiksborgi lossis Frederiksborgi rahuleping.

1850. aastatel kolis lossi Frederik VII. 1859. aasta 16. detsembri ööl, mil kuningas viibis lossis, puhkes tulekahju, mis hävitas enamuse lossi sisekujundusest. Taastamistöödeks saadi suurem osa rahast avalikust korjandusest, suure osa andis kuningas ise ning palju tuli ka eraannetusi.

## Loss tänapäeval
Lossikirikus toimuvad avalikud jumalateenistused. Lossis hoitakse vapikilpe ning Elevandi ja Dannebrogi ordu ordeneid. Lossimuuseumis asub riigi olulisim ja suurim portreede ja ajalooliste maalide kogu.

Loss ja pargid on külastajatele avatud aasta läbi. 

## Frederiksborgi krahvinna tiitel
Selle tiitli sai Alexandra (Frederiksborgi krahvinna) 16. aprillil 2005 pärast abielulahutuse jõustumist. Tiitel viitab Alexandra ja prints Joachimi abiellumisele selle lossi kirikus.
Allüülne kloorimine

**Allüülne kloorimine** on allüülsete kloriidide saamise meetod kaksiksideme juures hargnenud struktuuriga alkeenide (isoalkeenide) ioonsel kloorimisel - see on bis-, tri- ja tetraalküülasendatud kaksiksideme kloorimine. Tihti viiakse see protsess läbi madalal temperatuuril gaasilise Cl<sub>2</sub> sissejuhtimisega alkeeni; lisada võib ka eralduvat HCl siduva aluselise komponendi.

Allüülsete kloriidide teke alkeenide kloorimisel on konkureeriv reaktsioon normaalsete Ad<sub>E</sub> liitumisproduktide (dikloriidide) moodustumisele. Allüülsed kloriidid tekivad karbokatioonse intermediaadi β-deprotoneerumisel, see on β-prootoni ülekandel (*transfer*) alkeeni. See on sisemiselt eriti omane tertsiaarsetele karbokatioonidele, mis moodustuvad isoalkeenidest. Allüülne kloorimine on üks võimalus 2-asendatud allüülsete kloriidide saamiseks. Näiteks 2-metüül-2-buteeni kloorimine -12°C  Na2CO3 juuresolekul konversioonil 70%.

MeCH=CMe2  +  Cl2   →   MeCHCl–C+Me2   →  MeCHCl–CMe=CH2 (83%)  + MeCH2–CMe2Cl (5%)  +  MeCHCl–CMe2Cl (12%)  +  [ MeCH=CMeCH2Cl (tº) ]

Põhimõtteliselt saavad isoalkeenide kloorimisel tekkida Cl2 liitumisproduktid (dikloriidid, toodud näites 12%), allüülsed kloriidid (toodud näites 83%, β-prootoni loovutamine võib toimuda kahes suunas), HCl alkeenile liitumise produktid (tertsiaalsed kloriidid, toodud näites 5%) ning lisaks võib produktide rektifikatsioonil esineda allüülne ümbergrupeering, see tähendab termodünaamiline kontroll viib stabiilsema isomeeri moodustumisele. Allüülse kloorimise ja Cl2 liitumise osakaal erinevate alkeenide korral on järgmine:
*Me2C=CMe2  99,7:0,3
*MeCH=CMe2  85:15
*CH2=CMe2  87:13
*CH2=CMeCH2Cl  80:20
*CH2=CMe–CH=CH2  50:44
*tsüklohekseen  20:80
*MeCH=CHMe  3:97

Allüülkloriid CH2=CHCH2Cl saadakse propeeni kloorimisel kõrgel temperatuuril (400–600 kraadi). Metallüülkloriid saadakse isobuteeni kloorimisel temperatuuril 100ºC.

Märkus: Isoalkeenide broomimine Br2-ga  annab normaalsed liitumisproduktid, dibromiidid. Keemilises analüüsis kasutatakse küllastumatuse määramiseks liitumisreaktsiooni Br2-ga, kuid Cl2 reaktsiooni ei saa kasutada kõrvalreaktsioonide tõttu.
## Vaata ka
*Elektrofiilne liitumine
*Karbokatioonid
*Allüülsed ühendid
*Allüülne ümbergrupeering
*Tertsiaarne süsinikuaatom

## Viited
Robert Tappan Morris

**Robert Tappan Morris** (sündinud 8. novembril 1965) on tuntud esimese internetis leviva ussviiruse loojana. 

Oma nn "Morrise ussi" lõi ta Cornelli ülikoolis esimese kursuse tudengina. 1989. aastal, olles viimasel kursusel, sai temast esimene inimene, kes on mõistetud süüdi virtuaalses kuriteos. Morrist süüdistati nn Morrise ussi loomises ja laialisaatmises. Morrise ussi peetakse esimeseks arvutiussiks, mis internetis levib. Ussi saatis ta välja Massachusettsi tehnoloogiainstituudi arvutitest, et vältida kahtluse langemist Cornellile.

Hiljem väitis Morris, et lõi programmi puhtteaduslikust huvist ja tema eesmärgiks oli hoopis interneti suuruse mõõtmine. Ussi ülekandmissüsteemis olla aga tekkinud viga, mille tagajärjel mõned nakatunud arvutid hakkasid ussi üha taastootma, kuni nad muutusid kasutuskõlbmatuteks. Morrise uss rikkus niimoodi hulga süsteeme. Andmed kahju ulatuse kohta on ebaselged, samuti pole täpselt teada, paljud süsteemid ja arvutid otseselt kahjustatud said. Teada on aga see, et Morris sai 10 000 dollarit trahvi ning 3-aastase katseajaga karistuse.

Massachusettsi tehnoloogiainstituut näib aga olevat talle andestanud – Morris töötab seal praegu dotsendina.
In vitro

***In vitro*** (ladina keeles) tähendab "klaasis", see on bioloogilise protsessi teostamine katseklaasis kunstlikult loodud ja kindlalt määratletud tingimustes.

## Vaata ka
**[[in vivo]]*
*''in vitro'' viljastamine
**[[in silico]]*
In vivo

***In vivo*** (ladina keeles) tähendab 'elusas'; see on protsess või katse, mis toimub (korraldatakse) elavas organismis või rakus.

## Vaata ka
*Loomkatse
**[[in vitro]]*
**[[in silico]]*
Soostumine

**Soostumine** on looduslikult toimuv mullatekkeprotsess, mille käigus toimub liigniiske keskkonna tingimustes orgaanilist ainet sisaldavate horisontide (huumushorisondi ja maapinna) turvastumine ja mineraalsete horisontide gleistumine.

Soostumist võivad põhjustada nii pinna- või üla- kui ka põhja- või üleujutusvesi. 

## Tegurid, mis mõjutavad soostumise laadi ja tulemust
*Liigse vee kogunemise kestus.
*Vee keemiline koostis.
*Mulla lähtekivim.
*Maapinna ja aluskihtide reljeef.
*Taimkatte ja orgaaniliste jäänuste muundumine.

## Muldade genees soostumisel
*Natuke suureneb orgaanilise aine sisaldus mullas.
*Ilmuvad gleistumise tunnused ja kujunevad gleistunud mullad.
*Gleistunud mullad arenevad glei- või leet-gleimuldadeks.
*Toimub muldade turvastumine, tekivad vastavalt turvastunud glei- ja turvastunud leet-gleimullad.
*Tekivad soomullad.

## Soostumine Eestis
Eestis on soostumine saanud kesta viimasest jääajast saadik, s.o. üle 10 000 aasta. Selle ajaga on soostunud umbes 70% Eesti territooriumist. Et Eestis sademete hulk ületab auramist, siis küllaldase vee äravoolu puudusega piirkondades on levinud sood ja soostikud. Esimesed sood on Eestis tekkinud 9000–10 000 aastat tagasi, nende arv ja pindala kasvas aastatuhandete jooksul ning see protsess toimub tänapäevalgi.

## Soostumise tagajärjed
* Liigniiske hapnikuvaene keskkond vähendab mullaviljakust. 
* Soostumine aeglustab puistu kasvu, väheneb puistu tootlikkus.
* Taimede lagunemisel 5–15% nende ainest kuhjub turbana.
* Tekkivad soomullad, milles on orgaanilist ainet üle 50%.

## Vaata ka
*Rabastumine

## Viited
Akson

**Akson** ehk **telgniit** (vanemas kirjanduses ka *neuriit*; ladina keeles *axon*) on enamiku närvisüsteemiga loomade närvirakkude (neuronite) suhteliselt pikk jätke. Akson on närvikiu telgsilinder, mis juhib närvirakukehast tuleva elektrisignaali sünapsi kaudu teise närvirakku või elundisse. Igal neuronil on üks akson, kuid teist liiki jätkete ehk dendriitide arv võib varieeruda. 

Inimestel on aksoni pikkus varieeruv ning võib ulatuda mõnest mikromeetrist kuni 1,5 meetrini ja selle paksus võib olla 0,1–2,0 μm.

## Vaata ka
*Dendriit
*Närvirakk
*Neuronikeha
*Tigroidsubstants

## Viited
Närvikiud

**Närvikiuks** (ladina keeles *neurofibra*) nimetatakse enamiku närvisüsteemiga loomade närvirakust algavat eferentset haru (jätkeid) koos seda ümbritseva tupega. 

Närvikiud koosneb vastavalt tüübile Schwanni raku tuumast, müeliintupest, rõngaskitsusest, aksonist ja neurolemmist. 

Närvikiud moodustavad perifeerses närvisüsteemis närvikiukimpe ja närve.

Müeliinkiud moodustavad pea- ja seljaaju valgeaine. 

## Liigitus
### Ümbrise alusel

Närvirakkude jätkete ümbrise alusel eristatakse müeliinkiude, mida ümbritseb Schwanni kest ja sellele järgnev fosfolipiide ning valku sisaldav müeliintupp, ja müeliinita kiude, mida ümbritseb neurogliiast koosnev Schwanni kest.

### Funktsiooni alusel
Funktsiooni alusel eristatakse kahte tüüpi närvikiude: 
*aferentseid ehk sensiibleid ehk tundenärvikiude
*eferentseid ehk motoorseid närvikiude.  

### Morfoloogia ja juhtekiiruse alusel
*A-närvikiud ehk A-kiud – müeliintupega kaetud kiud, mis juhivad impulsse kiiresti, jagunevad alfa-, beeta-, gamma- ja deltakiududeks;
*B-närvikiud ehk B-kiud – autonoomsesse närvisüsteemi kuuluvad müeliintupega närvikiud, mille juhtekiirus on 3–15 m/s;
*C-närvikiud ehk C-kiud – autonoomsesee närvisüsteemi kuuluvad müeliintupega närvikiud, mille juhtekiirus on 0,7–2,3 m/s.

## Müeliniseerumine

### Areng

Müeliniseerumiseks nimetatakse neuroni neuriidi mitmekordset mähkumist ümbritsevatesse gliiarakkudesse, mis toob kaasa aksoni elektrilise isoleerituse, mis võimaldab internodaalsete segmentide ümberehitumise tõttu kiiremat erutuse juhtimist. Neuronite jätked mähkuvad gliiarakkudesse kõigepealt ühekordselt ja alles hiljem osa neist mitmekordselt, nii et moodustuvad müeliniseerunud närvikiud.
See protsess toimub ontogeneesis kindlas järjekorras, milles sageli peegeldub ka sammude järjekord närvisüsteemi ja aju fülogeneesis; sellele juhtis tähelepanu juba Paul Flechsig Nii näiteks müeliniseeruvad eferentsed närvikiud enne aferentseid ja alusühendused enne lisaühendusi. Asi on selles, et paljud ühendused saavad tööle hakata alles siis, kui mingid teised on juba tööle hakanud.

Selleks et neuron hästi talitleks, ei ole müeliintuppe tingimata tarvis. Paljud närvikiud jäävadki ilma müeliintupeta (müeliniseerumata) ning talitlevad sellegipoolest, näiteks vegetatiivses närvisüsteemis, propriospinaalses süsteemis, seljaaju retikulaarformatsioonis, võrkkestas ja peaajus. Kulukas müeliintupp suurendab närvijuhtekiirust, kuid see on tuntav alles pikemate vahemaade korral.

Müeliniseeruvad pikemad aksonid, eelkõige nende neuroniühenduste omad, mis kannavad organismi sensoorseid või metoorseid suhteid keskkonnas (somaatiliste kiudude oikotroopne referents). Asi on selles, et teiste suhtes teiste organismidega etendab ärritusele reageerimise kiirus konkurentsis kiirenevalt kasvavat osa. Seevastu signaalijuhtmed, mis vahendavad organismi suhteid oma sisemaailmaga (vistseraalsete kiudude idiotroopne referents) ja mõjutavad siseelundite talitlust, seda kiirendust reeglina ei vaja.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.0.00.001: Neurofibra. Närvikiud
Sommelet' reaktsioon

**Sommelet’ reaktsioon** on aldehüüdide saamise meetod, mis põhineb primaarsete halogeniidide reaktsioonil heksametüleentetraamiiniga (urotropiiniga) ja moodustuvate kvaternaarsete ammooniumsoolade järgneval hüdrolüüsil:

R–CH2–Hlg  +  (CH2)6N4  →  [R–CH2–N(CH2)6N3]+Hlg–  →  RCHO

Marcel Sommelet avaldas selle reaktsiooni 1913. aastal kui bensüülhalogeniidide aromaatseteks aldehüüdideks konversiooni meetodi: ArCH2Hlg → ArCHO

Sommelet’ reaktsiooni saab edukalt kasutada aldehüüdide saamiseks erinevatest primaarsetest halogeniididest, näiteks RCH2Hlg on bensüül-, allüül-, alkoksümetüül- jmt halogeniid (saagis 70–80%); R võib olla ka heteroaromaatne rühm, nagu tiofeeni, püridiini, tiasooli jmt derivaat.

Tavaliselt reagentide segu vees või vesi-etanool segus või 50% äädikhappes kuumutatakse mitu tundi. Ammooniumsoola hüdrolüüs toimub keetmisel. Alküülhalogeniidide AlkCH2Hlg korral on vajalik kuumutamine vähemalt 24 tundi ja saagised on alla 50%.

Kuna kvaternaarseid ammooniumsooli annavad kergesti (aktiivsed) primaarsed halogeniidid, siis saab seda protsessi kasutada reaktsiooniproduktide segust primaarsete halogeniidide selektiivseks konversiooniks aldehüüdideks, seega selektiivseks eraldamiseks segust.

## Sommelet' reaktsiooni analoogid

Urotropiini ja alküül- või bensüülhaliidide kvaternaarsed ammooniumsoolad happelisel hüdrolüüsil soolhappega annavad primaarsed amiinid, see on tuntud kui Delepine reaktsioon.

[R–CH2–N(CH2)6N3]+X–  +3HCl  +  6H2O  →  RCH2NH2•HX  +  6HCHO  +  3NH4Cl

Uus analoogset tüüpi reaktsioon töötati välja Koit Läätse poolt, patenteeritud 1960. aastal., Selektiivselt viidi primaarsed allüülsed kloriidid (näiteks geranüülkloriid) dimetüülfenüülamiiniga (N,N-dimetüülaniliin) kvaternaarseteks ammoonium sooladeks, mille kuumutamisel kaaliumatsetaadiga saadi äädikhappe estrid:

R–CH2–CMe=CH–CH2–Cl  +  Me2NPh  →  [R–CH2–CMe=CH–CH2–NMe2]+Cl–   →  R–CH2–CMe=CH–CH2–OAc ,

kus  R = alküül, alkenüül jm,  Me = CH3,   Ph = C6H5  ja Ac = C(O)CH3

Hiljem laiendati seda meetodit ammooniumsoola lagundamise varieerimisega saamaks eetreid (leeliselise etanooliga) või estreid (karboksüülhapete kaaliumsooladega) või primaarseid allüülseid kloriide (kuumutamisel umbes 100&nbsp;°C). Ammooniumkomplekside tekke kiirendamiseks võib kasutada metanooli lisandit.

## Vaata ka
*Kvaternaarsed ammooniumkatioonid

## Viited
Karl Abel

**Karl Abel** (15. veebruar 1885 Tartu – 21. märts 1977 Uppsala) oli Eesti sõjaväelendur (kolonelleitnant).

Karl Abel teenis Lennubaasis aviotöökoja ülemana ning leiutas valgustuspommi ja optilise pommisihiku.

## Isiklikku
Tema poeg Enno Abel on tehnikateadlane. Tütrepoeg Toivo Kivisalu oli lendur.

## Kirjandus
*A. Ilves. Karl Abel in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 6. aprill 1977, nr. 26, lk. 6.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
*Karl Abel TEA entsüklopeedias
Martin Köstner

**Martin Köstner** (ka **Martin Adoph Köstner**; 19. detsember 1899 Suure-Jaani – 29. märts 1977 Göteborg) oli Eesti Panga president aastail 1944–1949.

Õppis Taevere valla Kase algkoolis Jüri Nõmmiku hoole all, kihelkonnakoolis ja lõpetas gümnaasiumi Kaukasuses Kislovodskis, kuhu olude sunnil oli ümberasunud. Pärast Eesti vabadussõda naasis tema ema lastega Eestisse ja Martin Köstner asus 1922. aastal õppima Tartu Ülikooli õigus-majandusteaduskonda, mille lõpetas 1926. aastal. Üliõpilasena oli Martin Köstner Akadeemilise Majandusteadlaste seltsi ja Tartu üliõpilaskonna juhatuse liige. Oli korporatsiooni Rotalia vilistlane.

1924. aastal töötas Martin Köstner praktikandina Harju panga Tartu osakonnas ja 1925. aastal Eesti Rahvapangas. 1925–1926 oli ta Eesti ühistegeliku liidu revident-instruktor Virumaal, 1926–1928 Virumaa ühispanga asjaajaja direktorina ja alates 1928. aastast Põllumeeste Keskpanga juhataja. 1931–1932 oli Martin Köstner ka Tallinna Eesti Majandusühisuse juhatuse liige.

Omas talu Tallinna lähedal Saku vallas, kus tema abikaasa oli hõberebaste farmi omanik. Okupatsiooniajal rajati sellesse tallu karusnaha ja hõberebaste kasvatamise sovhoos.

Septembris 1944 küsis Jüri Uluots temalt kui ainsalt Tallinnas viibivalt Eesti Panga nõukogu liikmelt, kas ta on nõus enda peale võtma Eesti Panga presidendi ametikohuseid, millele ta vastas suuliselt, et on sellega nõus. Paguluses kaitses Martin Köstner Eesti Panga huvisid Rootsi riigipanga ja Inglise Panga juures.

Kirjutas artikleid pangandusest ja ühistegevusest.

## Viited

## Kirjandus
*Jüri Adila. M. Köstner in memoriam. Eesti Päevaleht, 16. aprill 1977, nr. 28, lk. 8.
Robert Morris

**Robert Morris** on mitme tuntud inimese nimi:

***[[Robert Morris (poliitik)|Robert Morris]]** (1734–1806), USA poliitik ja finantsist
***[[Robert H. Morris]]** (1808–1855), New Yorgi linnapea
***[[Robert Morris (kunstnik)|Robert Morris]]** (1931–2018), USA skulptor ja kunstnik
***[[Robert L. Morris]]** (1942–2004), USA teadusfilosoof
***[[Robert Tappan Morris]]** (sündinud 1965), internetis leviva ussviiruse looja
Taitsõ

**Taitsõ** on alev Venemaal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis, Taitsõ linnaasunduse keskus.

Taitsõ asub Peterburist 33 km kaugusel lõunas ja Gattšinast 10 km kaugusel põhjas Peterburi-Gattšina raudtee ääres.

Asulat on esmamainitud 1499 Vadja viiendiku maksuraamatus **Staištša** nime all. Nimi tähendas algselt allikaid.

Teise versiooni järgi on asula saanud nime soomekeelsest sõnast *täysi* ('täis').

Pärast 1617 läks Taitsõ Stolbovo rahu põhjal Rootsile. Rootsi koostatud Ingerimaa 1704. aasta kaardil on seda nimetatud **Staitsahofi** mõisaks. Hollandlase Adriaan Schoonebeeki 1705. aasta Ingerimaa kaardil nimetatakse **Staisa** mõisa.

Põhjasõja ajal vallutas Peeter I kogu piirkonna Venemaale tagasi ja andis Taitsõ Puškini isa vanavanaisale Ivan Mihhailovitš Golovinile. 18. sajandi keskel kuulus Taitsõ Puškini emapoolsele vanavanaisale Abram Hannibalile.

1773–1787 ehitati Taitsõ veejuhe (arhitekt mäeinsener F. Bauer), mis varustas näiteks Tsarskoje Selo ja Pavlovski parke veega. Asula lähedal asuvad ka Demidovi allikad (nendest allikatest toitub tänapäeval alevi veevärk) ja krahv Grigori Orlovi järgi nimetatud Orlovi allikad, millest toitub 20. sajandil Taitsõ veejuhtme asemele rajatud Orlovi veejuhe, mida Nõukogude ajal nimetati Volodari veejuhtmeks.

1770. aasta Peterburi kubermangu kaardil mainitakse **Taitskoje** asulat. Alexander Wilbrechti koostatud 1792. aasta Peterburi kubermangu kaardil on see märgitud **Taitsa** külana. Sõjaväe peastaabi koostatud 1817. aasta Peterburi ümbruskonna topokaardil on märgitud **Taitskaja** mõis, mis koosnes 8 talust ja veskist.

1770. aastatel läks Taitsõ mäetöösturi Aleksandr Grigorjevitš Demidovi omandusse. Demidov rajas Taitsõ pargi (110 ha) ja Taitsõ mõisa (1774–1775, arhitekt Ivan Jegorovitš Starov) koos suure hulga abihoonetega, millest enamik ei ole säilinud. 1838 nimetati mõisa **Malotaitskajaks**, see kuulus titulaarnõunik Kvašnin-Samarinile ning seal elas 32 meest ja 30 naist. 1856 nimetati mõisa tänapäevase nimega Taitsõks, see kuulus kindralmajor Demidovile ja seal elas 87 inimest. Seevastu 1862. aasta seisuga elas Taitsõ mõisas kõigest 15 meest ja 18 naist.

Mõisas on ajutiselt elanud sellised kultuuritegelased nagu kunstnik Semjon Štšedrin (1780. aastad, joonistas ka parki) ja helilooja Nikolai Rimski-Korsakov (1886, kirjutas seal oma III sümfoonia). Nõukogude ajal oli mõisas algul puhkekodu, seejärel oblastihaigla rehabilitatsioonikeskus (Sverdlovi-nimeline sanatoorium). 2009. aastal kuulus see inseneride ühingule.

Taitsõs on raudteejaam.

1915 valmis Taitsõ Aleksiuse kirik (arhitekt Ivan Ekskuzovitš, Nikolai Postnikov). Kirikuaias on Suures Isamaasõjas langenud Nõukogude sõdurite ühishaud.

Taitsõs on Lenini büst (1957, skulptor S. Ahun). Büst kadus 1990. aastatel, praegu on alles ainult postament.

Aleviks sai Taitsõ 1960. aastal.

Taitsõs asub 54. õhukaitsekorpuse staap.

## Viited
Wilhelm Kettler

**Wilhelm Kettler** (20. juuli 1574 Miitavi – 17. august 1640 Kukułowo, Pommeri) oli Kuramaa  hertsog aastatel 1595–1616. 

Wilhelm oli esimese Kuramaa ja Semgallia hertsogi Gotthard Kettleri ja tema Mecklenburgi soost abikaasa Anna vanuselt teine poeg. Isa surma järel sai hertsogiks tema vanem vend Friedrich, aga Wilhelm hakkas täisealiseks saades endale samuti valitsusvõimu taotlema. See lõppes hertsogiriigi jagamisega 1595. aastal, millega Wilhelm sai Kuramaa hertsogiks, Friedrichile jäi aga Semgallia (Zemgale). 

Wilhelmi valitsemine oli aga vastumeelt Kuramaa vasallidele, kes 1616. aastal ta kukutasid. Seejärel sai kogu hertsogiriigi valitsejaks taas Friedrich, Wilhelm pidi aga maalt lahkuma. 

Ta asus elama Pommeri hertsogiriiki, kus Pommeri hertsog Bogislaw XIV andis talle elatiseks Kukułowo (Kucklowi). Seal Wilhelm ka suri.

Wilhelm oli abielus Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi tütre Sophiega. Nende vanimast pojast Jakobist sai hiljem Kuramaa hertsog.
Ivar Tallo

**Ivar Tallo** (sündinud 5. mail 1964 Tartus) on Eesti politoloog ja poliitik.

Ivar Tallo lõpetas Tallinna 32. Keskkooli (1982), seejärel õppis Leningradi Riiklikus Ülikoolis filosoofiat ja loogikat ning McGilli ülikoolis politoloogiat.

Aastatel 1993–1994 oli ta president Lennart Meri välisnõunik, 1996–1999 töötas Tartu Ülikooli euroteaduskonnas ja alates 1999. aastast avaliku halduse õppetoolis.

Ivar Tallo avaliku teenistuse eetikakoodeksi autor ja üks põhilisi avaliku teabe seaduse väljatöötajaid. Ta on nõustanud paljude riikide valitsusi e-halduse teemal ning muu hulgas olnud üks Gruusia Tiigrihüppe algatajaid.

Aastatel 1997–1998 oli Ivar Tallo Mart Siimanni valitsuse haldusreformi komisjoni nõunik. 

Aastal 1999 pääses Ivar Tallo Mõõdukate nimekirjas asendusliikmena Riigikokku, kus oli põhiseaduskomisjoni liige. 1999. aastast oli ta ka Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee liige.

Ta üks 2002. aastal asutatud E-Riigi Akadeemia asutajaid, on selle nõukogu liige ning endine direktor.

## Tunnustus
* Pressisõber (2000)
* Avatud Eesti Fondi Koosmeele auhind (2010)

## Artikleid
* Ivar Tallo: Aukartus võimu ees Eesti Ekspress, 2. august 2004
* Ivar Tallo: Meie Nokia on paindlik riik Maaleht, 22. detsember 2005
* Ivar Tallo: Vasallistaatuse valik Postimees, 25. august 2006
* Ivar Tallo: Kas tõmbame vee peale? Ärileht, 23. märts 2007 
* Ivar Tallo: Eetikakompassi vajadus EPL, 7. august 2007
* Ivar Tallo: Leedo kohtuasi Delfi vastu kuulutab sotsiaalveebi surma Postimees, 1. juuli 2008
* Ivar Tallo: Rahaga kleebit suu EPL, 12. jaanuar 2009
* Ivar Tallo: Värviline revolutsioon Eestis?, EPL, 17. november 2009
* Ivar Tallo: Staatuspalga eelnõu EPL, 16. detsember 2009
Haistmine

**Haistmine** ehk **haistmismeel** (inglise keeles *olfaction)* on organismide võime spetsiaalse haistmiselundi või selleks kohastunud haisterakkude abil tajuda ja eristada keskkonnas (õhus ja/või vees) levivaid keemiliste ühendite segusid ehk lõhnu.  

Selgroogsetel loomadel (sealhulgas inimesel) paikneb haistmiselund koos vastavate retseptorrakkudega (haistmisretseptorneuronitega) ninaõõne haistmisepiteelis.  

Selgrootutel paiknevad haistmise retseptorrakud enamasti vastavates haistmisorganites (lülijalgsetel antennides) või kehas hajusalt. Imetajatel detekteerivad haistmisretseptorrakud haistmisstiimuleid läbi OR perekonda kuuluvate G-valguga seotud retseptorvalkude.  

Haistmisretseptorgeene on loomadel tavaliselt sadu, kusjuures üks haistmisretseptorrakk ekspresseerib enamasti ainult ühte kindlat tüüpi haistmisretseptorgeeni. 

Lõhnakontsentratsioonide tajumise võime on loomariigis sõltuvalt taksonoomilisest kuuluvusest väga varieeruv. Suhteliselt väga hea haistmismeelega loomi nimetatakse makrosmaatikuteks. Nende hulka kuuluvad paljud kiskjalised (sealhulgas koer), sõralised jmt. Suhteliselt halvema haistmismeelega loomi nimetatakse mikrosmaatikuteks. Nende hulka kuulub näiteks enamik linde; ka inimese haistmistaju on loomariigi keskmisega võrreldes nõrk.

Haistmismeelt saab parandada, treenides seda kaua ajus uute närvidevaheliste suhtlusteede loomisega.

## Vaata ka
* Maitsmine
* Jakobsoni elund

## Viited
Wilhelm Kettler (Münsteri piiskop)

**Wilhelm Kettler** (ka *Wilhelm Ketteler*, *Keteler*; umbes 1512 Assen – 18. mai 1582 Coesfeld) oli Münsteri piiskop aastatel 1553–1557.

Wilhelmi vanemad olid Gotthard (II) Kettler ja Sophie von Nesselrode. Tema noorem vend oli Gotthard Kettler, viimane Liivi ordu maameister ja esimene Kuramaa hertsog. Juba 1526. aastal sai temast Münsteri toomhärra. 1539. aastal õppis ta Bolognas kanoonilist õigust. 1550. aastal sai temast Münsteri piiskopi ja Jülich-Kleve-Bergi hertsogi nõunik. 1552. aastal sai temast Münsteri toompraost.

1553. aasta 21. juulil valiti kindlalt katoliiklusele truuks jäänud Kettler Münsteri piiskopiks, paavstliku kinnituse sai ta sama aasta 29. novembril, keisri käest regaalid sai ta aga järgmise aasta 24. veebruaril.

Piiskopina hoolitses Kettler eelkõige kloostrikorralduse reformimise eest, eriti nunnaordudes. Samas ei kiitnud ta heaks Trento kirikukogul otsustatud vastureformatsiooni põhimõtteid ja sattus seetõttu konflikti paavstiga. Ka tülitses ta Kleve hertsogiga üle Lippe jõe mineva silla omandiõiguse üle.

1557. aasta 24. veebruaril oli Kettler sunnitud piiskopikohast loobuma ja sai oma järeltulijalt eluaegse ülalpidamise. 1560. aastatel lahkus ta Münsteri stiftist ja oli muuhulgas taas ka Kleve hertsogi nõunikuks. 1573 või 1574 andis uus Münsteri piiskop Johann von Hoya talle veel lisaraha ja tagas tema varustamise teenrite, küttepuude ja muude tarbeasjadega.

Wilhelmi js Gotthard Kettleri kirjavahetusest on säilinud kaks kirja aastatest 1576 ja 1578, kus esimene vahendas Kuramaa hertsogile poliitilisi uudiseid. Ilmselt väga tihedat suhtlust vendade vahel ei olnud.

Wilhelm Kettler suri 1582. aastal Coesfeldis umbes 70-aastaselt ja maeti sinnasamasse.
Lauri Pedaja

**Lauri Pedaja** (sündinud 4. aprillil 1987) on eesti filmi- ja seriaalinäitleja ning juuksur.

2006. aastal lõpetas ta Tallinna 32. Keskkooli.

Pedaja mängis Ilmar Raagi filmis "Klass" (2007).

Samuti osales ta Kanal 2 kolmanda hooaja saates "Tantsud tähtedega" (2008), kus tema tantsupartner oli Kristina Tennokese.

Mängis peaosa M&B Studio veebisarjas "Ohver" (2009).

2010. aastal mängis teleseriaalis "Ühikarotid". On osalenud ka saates "Saladused". On mänginud telesarjas "Köök" Sergot. 2019. aastal mängis ta "Kättemaksukontoris" Tõnis Alejandro Mankelit (21. hooajal "Liiga palju naisi", 22. hooajal "Tätoveeringumõrvad").

## Viited
Hiina-Jaapani sõda

**Hiina–Jaapani sõja** nime all on tuntud kaks Hiina ja Jaapani vahel peetud sõda:

*Esimene Hiina-Jaapani sõda toimus aastatel 1894–1895
*Teine Hiina-Jaapani sõda toimus aastatel 1937–1945
Mäeküla–Koeru–Kapu tee

**Mäeküla–Koeru–Kapu tee** (registrinumbriga 25) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 95. kilomeetril Mäeküla külas. Tee pikkus on 25,3 km. Tee lõpeb Tartu–Jõgeva–Aravete tee 82. kilomeetril Kapu külas. Koeru aleviku tänavatena kannab maantee nimesid Paide tee, Jaani tee, Rakke tee.

## Asulad Mäeküla–Koeru–Kapu teel

Mäeküla, Nurmsi küla, Sargvere küla, Suurpalu küla, Väike-Kareda küla, Kahala küla, Köisi küla, Müüsleri küla, Vao küla, Aruküla, Koeru alevik, Kapu küla.

## Tee korrashoid
2019–2020 rekonstrueeritakse Mäeküla–Suurpalu teelõiku (maantee km 0,1–5). Ehitustööde maksumus on 2,3 miljonit eurot. Seejuures katsetatakse lõiguti asfaltsegudes plastikjäätmetest valmistatud lisandite kasutamist.

## Viited
Friedrich Kettler

**Friedrich Kettler** (25. november 1569 Miitavi – 17. august 1642) oli Kuramaa hertsog aastatel 1587–1642.

Friedrich oli Gotthard Kettleri ja Mecklenburgi Anna vanim poeg. 

Pärast oma isa surma sai temast teine Kuramaa hertsog, kuid alates 1595. aastast pidi ta võimu jagama oma venna Wilhelmiga, kes sai Kuramaa hertsogi tiitli ning võimukeskuseks Kuldīga, Friedrich oli ametlikult Semgallia (Zemgale) hertsog ja valitsemiskeskuseks jäi Miitavi. 

1615. aastal tekkisid Wilhelmil aga tõsised probleemid rüütelkonnaga ja seetõttu tagandati mõlemad hertsogid 1616. aastal võimult. Friedrich, kel Wilhelmi probleemides süüd ei olnud, sai aga 1617–1618 võimu nii Semgallia kui ka Kuramaa üle tagasi. Ta valitses ettevaatlikult ja aadelkonnaga harmoonias. Samuti püüdis ta 17. sajandi alguse Poola-Rootsi sõjas neutraalseks jääda, et hertsogkonda ei rüüstataks.

1638. aastal sai Friedrichi vennapoeg Jakob Kuramaa kaasvalitsejaks ja pärast tema surma ka uueks hertsogiks.
John Willard Toland

**John Willard Toland** (29. juuni 1912 – 4. jaanuar 2004) oli ameerika ajaloolane ja kirjanik.

Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks oli Teine maailmasõda, millest ta on kirjutanud arvukalt raamatuid. Tema tuntuimad teosed on Adolf Hitleri biograafia "Adolf Hitler: The Definitive Biography" ja Jaapani rolli teises maailmasõjas käsitlev "The Rising Sun", mille eest anti Tolandile 1971. aastal Pulitzeri preemia.

Lisaks ajalooalastele uurimustele kirjutas Toland ka kaks ajaloolist romaani: "Occupation" ja "Gods of War".

Eesti keeles John Tolandi teoseid avaldatud ei ole.