Pieter Aertsen

**Pieter Aertsen** (1508 Amsterdam – 1575 Amsterdam) oli varabarokiajastu flaami maalikunstnik, kes tegutses Antwerpenis ja Amsterdamis ning ühendas oma loomingus realismi ja manerismi. Ta sai tuntuks sellega, et sidus žanrimaalid religioossete teemadega, luues teoseid, kus argipäevased stseenid ja pühad motiivid põimuvad erakordselt meisterlikul viisil.

## Elulugu
Pieter Aertsen sündis sukkpükse valmistava meistri peres. Tema esimesest 25 eluaastast on vähe teada, samuti pole andmeid tema õpetajate ja selle kohta, kas ta on kunagi õppinud Itaalias. 

1535. aastal kolis Pieter Aertsen Antwerpenisse. Tol ajal oli see linn üks Madalmaade peamisi kunstikeskusi, kuna sealne keskkond lõi ideaalsed tingimused kunsti loomiseks ja arenguks. 

1555. aastal kolis kunstnik tagasi Amsterdami, kus tema teosed leidsid kiiresti tunnustust. Ta jätkas tellimustööde täitmist ning tema looming püsis väga väärtuslikuna kuni kunstniku surmani. Tema teosed ja panus kunsti arengusse on kunstimaailmas endiselt kõrgelt hinnatud.

Pieter Aertsenil oli kaks poega: Pieter Pietersz (1543–1610) ja Aert Pietersz (1551–1612). Mõlemast said kunstnikud, kuid erinevalt isast spetsialiseerusid nad portreemaalile, mis oli sel ajal Amsterdami kunstielu üks peamisi suundi. Aert Pietersz saavutas eriti suurt edu sellega, et tõi 1603. aastal teosega "Anatoomiatund" grupiportree žanrisse uue kontseptsiooni, kujutades inimesi mitte enam staatiliselt, vaid ühises tegevuses ja loomulikus omavahelises suhtluses.

Pieter Aertsen suri 1575. aastal Amsterdamis.

## Loominguline areng
Pieter Aertseni elu jooksul toimusid suured poliitilised ja ühiskondlikud muutused, mis mõjutasid kunstniku elu ja loomingut otseselt. Madalmaades aset leidnud reformatsiooni käigus toimus 1568. aastal suur ikoonide hävitamine ehk pildirüüste (*Beeldenstorm*), mis avaldas sügavalt mõju tolleaegsele religioossele kunstile. Pieter Aertsen maalis kirikute retaablite ehk altariseinte jaoks palju suuri altarimaale, kuid enamik neist hävitati reformatsiooni ajal.

Reformatsiooni järel kehtestati religioossete tegelaste ja süžeede kujutamisele ranged piirangud. Kodudes ja teistes ilmalikes institutsioonides võisid religioossed kujutised olla seni, kuni need ei kandnud religioosset funktsiooni. Kunstnikud pidid oma loomingut ümber mõtestama ja leidma uusi väljendusvõimalusi. Nii pidi ka Pieter Aertsen kohandama oma kunsti uue reaalsusega. Ta lõi mitu uut žanri, nende seas on vaikelu ning igapäevaelu kujutavad maalid. 

Aertsen muutis teadlikult tavapärast kujutise hierarhiat ehk kompositsiooni ülesehitust. See, mis varem oli paiknenud tagaplaanil – näiteks toit, nõud või lilled –, toodi uutes oludes esiplaanile. Nii tõi Aertsen tähelepanu keskpunkti materiaalse maailma. Samal ajal asetati see, mis oli varem olnud esiplaanil, nagu Kristuse elu stseenid, tagaplaanile, et vähendada teoste religioossust. Pieter Aertsenist sai vaimukas jutuvestja, kes pajatas kristlikust elust: tema natüürmortide ja köögiinterjööride tagaplaanil olid kujutatud stseenid Kristuse elust. Nii sai Pieter Aertsenist esimene kunstnik, kes lõi sellise kujutamisviisi trendi. Hiljem muutus sensuaalse ja moraliseeriva sisu vastandus Madalmaade natüürmortidele iseloomulikuks. Aertsen kujutas toidu ja esemete kaudu filosoofilisemat ideed inimese eluringist: kasvamisest, lagunemisest ja taassünnist. Selline lähenemine võis sümboliseerida ka vaimse tee raskusi: need, kes tõeliselt otsivad valgustatust, peavad õppima tähelepanelikult vaatama ja suutma end maistest asjadest lahti rebida. 

Pieter Aertsenit võib pidada üheks varabarokse kunsti eelkäijaks. Ta viis romantismi monumentaalse kontseptsiooni äärmuseni, ülendades igapäevareaalsust suurejooneliselt ja sageli isegi triviaalselt: teenijate, loomapeade ja toiduhunnikute toores, jõuline kujutamine tõi teostesse uue elujõu. Samal ajal taandus piibellik tähendamissõna tagaplaanile. See kalduvus kontrastidele ja visuaalsele liialdusele väljendab selgelt manerismi esteetikat, mis tasakaalustab dekoratiivsust ja reaalsust, kunstlikkust ja sensuaalsust. Hiljem kasvas sellest välja barokne naturalism.

Pieter Aertseni natüürmortide edu võib seostada mitte ainult reformatsiooniga, vaid ka kaubanduse, põllumajanduse ja käsitööndusliku tootmise õitsenguga Madalmaades. Eriti Antwerpen kujunes 16. sajandil kaubanduse, rikkuse ja majandusliku heaolu keskuseks. Selle tulemusena muutus toidu ja kaupade valik mitmekesisemaks, mis mõjutas inimeste igapäevaelu ja inspireeris kunstnikke kujutama tarbekaupu oma maalidel. Pieter Aertseni teosed peegeldavad üleminekut puhtreligioosselt kunstilt materiaalse ja realistliku maailma kujutamisele, mis väljendab ühiskonna muutust. 

Tema kunstiline stiil – suur "igapäevaelu" stseen koos natüürmordiga ja väike religioosne või moraalne lisatähendus – mõjutas tugevalt 17. sajandi Hollandi ja Flandria natüürmordi arengut. Pieter Aertsen mõjutas paljusid oma järgijaid nii Madalmaades kui ka mujal Euroopas, eriti Itaalias ja Hispaanias. Tema teoseid kiitsid nii Karel van Mander kui ka Giorgio Vasari.

## Teoste näited

### "Lihalett püha perekonnaga" 1551, Põhja-Carolina kunstimuuseum, Raleigh
See teos pärineb Aertseni Antwerpeni-perioodist ning seda peetakse üheks esimeseks natüürmordiks Madalmaade kunstis. Esmapilgul torkab silma kujutatud toiduvaliku küllus ja detailsus. Ristatud heeringas tinataldrikul, mis paikneb otse härjapea kohal – kala, mis sümboliseerib paastuaega, mil usklikud liha ei söönud, viitab tagaplaanil toimuvale pühale stseenile. Selleks on piiblilugu, kus Maarja annab oma teekonnal Egiptusse kerjavale lapsele almust, samal ajal kui ümberkaudne rahvahulk seda pealt vaatab. Maali paremas servas pidutsevad aga kõrtsis bordelli püsikliendid, luues kontrasti püha ja ilmaliku käitumise vahel. Teose tähenduse üle on palju arutletud, eriti seoses maali ülaosas oleva kirjaga "Tagaaias on müügil 154 küünart maad, tervikuna või osaliselt". Näiline vastuolu teksti ja kujutatud stseeni vahel ärgitas uurijaid otsima seletust linnaarhiividest. Selgus, et aastal 1551 – samal aastal, mil kunstnik oma maali dateeris –, ostis kohalik maaomanik ja arendaja selle maatüki suure kasumiga St. Elizabethi haiglalt. Maal hoiatab tõenäoliselt materialismi ja ahnuse eest, kutsudes üles halastusele ja lahkusele. See teema on ühiskonnas tänapäevalgi aktuaalne. Seega kannab maali taust olulist moraalset ja õpetlikku sõnumit, jutustades piibliloo ja seostades seda päriselu olukorraga.

### "Kristus Maarja ja Marta majas" 1552, Boijmans Van Beuningeni muuseum, Rotterdam
Maalil on esiplaanil kujutatud rikkalik vaikelu: singid, leivapätsid, lilled ning puu- ja köögiviljad. Põhitegevus toimub aga tagaplaanil, kus piibliloo järgi õpetab Kristus Maarjat ja Martat. See stseen sobitub hästi natüürmordi žanriga, kuna loob visuaalse ja ideelise vastanduse ''vita activa'' ja ''vita contemplativa'' vahel: Marta keskendumine maistele asjadele ning Maarja pühendumine jumalasõnale. Esiplaanil kujutatud esemed sümboliseerivad kõike ilmalikku, mis omakorda kannab moraalset tõlgendust ja hoiatust liigse maisuse eest. Nii seob kunstnik oma maalil igapäevaelu elemente sügavalt religioosse tähendusega, tuues esile inimese sisemise valiku maise ja vaimse elu vahel.

## Viited