Charles Manson

**Charles Milles Manson** (sünninimi **Charles Milles Maddox**; 12. november 1934 Cincinnati, Ohio – 19. november 2017 Bakersfield, California) oli Ameerika Ühendriikide kurjategija ja kultusliku rühmituse juht, keda seostatakse mitmete 1960. aastate lõpus toime pandud mõrvadega. 

1971. aastal mõisteti Manson süüdi Sharon Tate'i ja veel kuue inimese mõrvade organiseerimises ning talle määrati surmanuhtlus. 1972. aastal muudeti karistus eluaegseks vangistuseks, kui California osariigis surmanuhtlus ajutiselt kehtetuks tunnistati. Mansoni ennetähtaegse vabastamise taotlus lükati tagasi 12 korral, viimati 11. aprillil 2012. Ta suri vanglas 2017. aastal.

## Lapsepõlv
Mansoni ema oli tema sündimise ajal 16-aastane, vaene ja vallaline Kathleen Maddox (1918–1973). Tema bioloogiline isa jäi ametlikult teadmata; dokumentides on oletatud isaks Walker Scotti, kuid see pole kindlalt kinnitatud. Mõni aeg pärast poja sündi abiellus Kathleen William Mansoniga, kes Charlesi lapsendas ning kelle perekonnanime poiss endale sai.

Kathleen Maddox oli alkohoolik ning Charlesi lapsepõlv oli ebastabiilne. Ema sattus korduvalt seadusega pahuksisse ning veetis vanglas mitu aastat. Sel ajal elas Charles sugulaste juures Lääne-Virginias ja Ohios. Pärast ema vabastamist 1942. aastal elasid nad koos, kolides sageli ning peatudes odavates majutuskohtades.

## Noorukiiga ja kuritegelik tee
1940. aastate lõpus püüdis ema Charlesile leida kasupere, kuid see ei õnnestunud. Poiss paigutati internaatkooli, kust ta põgenes, ning pärast ema keeldumist teda vastu võtta hakkas ta elama tänaval. Järgnenud aastatel pani ta toime mitmeid vargusi ning sattus korduvalt kinnipidamisasutustesse.

1955. aasta jaanuaris abiellus Manson 17-aastase Rosalie Jean Willisega. 1956. aastal sündis nende poeg Charles Manson juunior, kes tegi 1993. aastal enesetapu. Poja sünni ajal viibis Manson vanglas autovarguse eest ning abielu lagunes peagi.

Järgnenud aastate jooksul mõisteti Manson korduvalt süüdi autovargustes, võltsimises, krediitkaardipettustes ja kupeldamises. 1960. aastal sündis tal suhetest ühe prostituudiga poeg Charles Luther Manson. 1968. aastaks oli Manson vanglas karistust kandnud kokku umbes 17 aastat, moodustades suure osa oma täiskasvanuelust. Vanglaametnikud hindasid teda järjekindlalt halvasti ning pidasid teda vabaduses toimetulekuks sobimatuks. On teada, et 1967. aastal palus Manson ise, et teda ei vabastataks.

## Muusika ja Family
Vanglas õppis Manson kitarrimängu kurikuulsa pangaröövli Alvin Karpise käe all ning huvitus süvitsi muusikast. Pärast vabanemist püüdis ta läbi lüüa muusikuna, kuid laiemat edu ei saavutanud. Hiljem on avaldatud mitmeid tema salvestisi ning tema loodud laule on esitanud ka teised muusikud.

1960. aastate lõpus kujunes Mansonist San Franciscos ja Los Angeleses tegutsenud kuritegeliku rühmituse Family juht. Rühmitusse kuulusid kümned, peamiselt noored järgijad, keda Manson mõjutas psühholoogilise manipuleerimise, narkootikumide ja apokalüptiliste ideedega. Ta pidas end eriliseks, peaaegu messialikuks figuuriks, ning kasutas oma järgijate üle täielikku kontrolli.

## Mõrvad ja kohtuprotsess
1969. aastal panid Mansoni järgijad tema õhutusel toime mitu äärmiselt vägivaldset mõrva, neist tuntuim oli raseda näitlejanna Sharon Tate’i tapmine. Kuigi Manson ise kuritegusid otseselt ei sooritanud, mõisteti ta süüdi nende planeerimises ja õhutamises. Kokku on teda seostatud kümnete surmajuhtumitega, kuid paljud neist ei jõudnud kohtusse tõendite puudumise tõttu.

25. jaanuaril 1971 tunnistati viis „Perekonna“ liiget süüdi ning 27. märtsil mõisteti neile surmanuhtlus, mis 1972. aastal asendati eluaegse vangistusega.

## Pärand ja mõju
Charles Mansonist sai Ameerika popkultuuris äärmusliku kurjuse ja manipuleeriva kultusliidri sümbol. Vangistuse ajal sai ta igal aastal kümneid tuhandeid kirju, sealhulgas paljudelt austajatelt.

Muusik Marilyn Manson võttis oma esinejanime osaliselt Charles Mansoni perekonnanime järgi, viidates sellega Ameerika kuulsuse ja vägivalla paradoksile.

## Viited

## Välislingid

* Charles Manson ei pääsenud vabadusse, Postimees, 25. mai 2007