open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Siret Talve

**Siret Talve** (sündinud 2. juulil 1970 Tallinnas) on eesti keskkonnateadlane.

Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1988–1993 Tallinna Tehnikaülikoolis, mille lõpetas veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal.

Aastatel 1993–1996 õppis ta TTÜ magistriõppes, 1996–2000 aga doktorantuuris. Kaitses 2001. aastal Helsingi Tehnikaülikoolis väitekirja "Feasibility and Limitations of Applying Life Cycle Assessment in Estonia" ning sai doktorikraadi.

Ta on olnud õppejõud TTÜ-s ning alates 2014. aastast ka Tallinna Tehnikakõrgkoolis. 

## Teaduspublikatsioonid
*An inventory analysis of oil shale energy produced on a small thermal power plant (kaasautor V. Riipulk). // J. Cleaner Production 9 (2001) 3
*The life cycle assessment management tool for technologies in Eastern Europe – why and how. // Int. J. Life Cycle Assessment 6 (2001) 3
*Suggestions to improve oil shale industry water management basing on inventory analysis of life cycle assessment (kaasautor V. Riipulk). // Oil Shale 18 (2001) 1
*Life cycle assessment of a basic beer. // Int. J. of Life Cycle Assessment 6 (2001) 5
*Environmental impacts of oil shale and coal electricity (kaasautor). // Trends in Conservation and Recycling of Rescources. New York, 2006

## Välislingid
*
Bonson (Alpes-Maritimes)

**Bonson** (hääldus *bonson*) on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. See kuulub Vence'i kantonisse Nice'i ringkonnas.

Linna territoorium asub 119–841 meetri kõrgusel üle merepinna. Vallas asub püha Benediktuse kirik (*Église Saint-Benoît*).

Vallavanem on Jean-Marie Audoli.

## Viited

## Välislingid

*Valla koduleht (*prantsuse keeles*)
Le Broc (Alpes-Maritimes)

**Le Broc** [lö bro'k] on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. See kuulub Nice 3. kantonisse Nice'i ringkonnas.

Linna territoorium asub 91–1024 meetri kõrgusel üle merepinna.

Vallavanem on Philippe Heura.

## Välislingid
*Valla koduleht (*prantsuse keeles*)
*Valla keskuse kaart ja sinna märgitud vaatamisväärsused (*prantsuse keeles*)
Cap-d'Ail

**Cap-d'Ail** (hääldus *kap d'el* või ka *kab da*) on linn Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. See kuulub Beausoleili kantonisse Nice'i ringkonnas.

Linna territoorium asub 0–540 meetri kõrgusel üle merepinna.

Tema linnapea on Xavier Beck.

## Sõpruslinn
*  Limone Piemonte, Itaalia

## Viited

## Välislingid

*Linna ametlik koduleht (*prantsuse keeles*)
Bonson

**Bonson** on mitme valla nimi Prantsusmaal:

*Bonson on vald Alpes-Maritimesi departemangus
*Bonson on vald Loire'i departemangus
Rõugu talupark-dendraarium

**Rõugu talupark-dendraarium** on talupark-dendraarium Järva maakonnas Türi vallas Villevere külas Vahemetsa talus. Parki haldab Vahemetsa talus tegutsev *MTÜ Rõugu park*. Park on aastast 1959 looduskaitse all. Pargi pindala on 7,8 ha. Pargis kasvab 237 taksonit puid-põõsaid, millest võõrliike (sealhulgas sorte) on 177.

Pargi rajamist alustas Jaan Rõuk kohe pärast 1885. aasta Vahemetsa talu ostmist. Dendraariumile pani aluse Jaan Rõugu samanimeline poeg Jaan pärast I maailmasõda. 

2007 rajati pargi juurde 150 taimega rosaarium. 

## Viited

## Välislingid
*Katrin Möllits (koostaja), Pargisuitaja teejuht. Põhja-Eesti pargid, Keskkonnaamet, aasta?
Jõhvi linnapark

**Jõhvi linnapark** on linnapark Ida-Viru maakonnas Jõhvi linnas. Park võeti looduskaitse alla 1960. Pargi pindala on 41 ha. 

Park koosneb kahest osast: vanemast ehk *Jõhvi mõisa pargist* ja uuemast osast. Park on liigivaene ja seal domineerivad pärismaised puud. 

## Viited

## Välislingid
*Katrin Möllits (koostaja), Pargisuitaja teejuht. Põhja-Eesti pargid, Keskkonnaamet, aasta?
Scott S. Sheppard

**Scott Sander Sheppard** (sündinud 1977) on USA astronoom. Ta on avastanud paljud Jupiteri, Saturni, Uraani ja Neptuuni väikesed kuud. Samuti on ta osalenud Kuiperi vöö objektide, kentauride, komeetide ja Maa-lähedaste asteroidide avastamisel.
Cassini

**Cassini** võib tähendada mitut asja.
***[[Cassini (perekonnanimi)|Cassini]]** on perekonnanimi.
**Giovanni Domenico Cassini oli itaalia matemaatik, astronoom, insener ja astroloog.
**Jacques Cassini oli Prantsuse astronoom, eelmise poeg.
***Cassini** oli aastatel 2004–2017 Saturni uurinud kosmosesond, mis oli osa Cassini-Huygensi missioonist.
Ranna tee (Tartu)

**Ranna tänav** on tänav Tartus.

Tänav algab Sauna tänavalt ja kulgeb paralleelset Emajõe vasaku kaldaga.
## Galerii

File:Tartu sõudebaas.JPG|Tartu sõudebaas, Ranna tee 3


## Välislingid
Vereplasma

**Vereplasma** on vere kollakas vedel komponent. Vereplasma koos vere rakulise osaga moodustavad suspensiooni: vereplasma on vererakkudele rakuvaheaineks.

## Inimene
Tervel täiskasvanul mehel on plasma osa vere mahust keskmiselt 55%. 1 liiter inimese vereplasmat sisaldab 900–910 g vett, 65–80 g valke ja 20 g madalmolekulaarseid substantse (nt glükoos, elektrolüüdid, hormoonid ja süsihappegaas).
Vabriku tänav (Tartu)

**Vabriku tänav** on tänav Tartus.

Tänav algab Vaksali tänavalt ja lõppeb Anna Haava tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 160 m.

## Vaata ka
*Elamu Tartus Vabriku 3

## Välislingid
Sauna tänav (Tartu)

**Sauna tänav** on tänav Tartus Ülejõe linnaosas.

Tänav on Kroonuaia tänava jätk, mis lõpeb Staadioni tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 550 meetrit. 20. sajandi esimesel poolel oli tänav lühem ja ühendas Kalda teed (praegune Ranna tee) Meltsiveski (praegu Ujula) tänavaga. Tsaari ajal oli tänava nimi Väike Veski tänav või Väike Meltsiveski tänav (Kleine Mühlen Str., Малая Мельничная ул.)

## Viited

## Välislingid
Friedebert Tuglase tänav

**Friedebert Tuglase tänav** on tänav Tartus. Tänav on nimetatud kirjanik Friedebert Tuglase järgi.

Tänav algab Tartu Lauluväljaku tagant ja lõppeb Vaksali tänavaga ristumisel ja jätkub Betooni tänavana. Tänav on umbes 1300 meetrit pikk.
## Galerii

File:Tuglase Ärimaja.jpg|Tuglase Ärimaja ja Rimi kaubanduskeskus, Tuglase tänav 19
File:Tuglase tänav 1.jpg|Aardla Säästumarket,  Tuglase tänav 19

## Viited

## Välislingid
Vaktsiin

**Vaktsiin** on bioloogiline preparaat, mille abil on võimalik omandada immuunsus kindlale haigusele.

Tavaliselt sisaldab vaktsiin toimeainet, mis esindab haigust tekitavat mikroorganismi ning on tihti saadud nõrgestatud või surmatud mikroobivormidest, nende toksiinidest või mõnest nende pinnal olevast valgust. Organismi immuunsüsteem tuvastab toimeaine kui ohtliku, hävitab selle ja salvestab info selle ohtliku toimeaine kohta, et hiljem oleks haigust tekitavate mikroorganismidega lihtsam võidelda.

Lisaks ennetavatele vaktsiinidele on väljatöötlemisel ka ravivaktsiinid, mida juba praegu kasutatakse näiteks kasvajate ravis.

Vaktsiini manustamine on vaktsineerimine.

### Vaktsiinide tüübid
Vaktsiine saab jaotada immuunvastust tekitava aine ja kaitsva immuunsuse kujunemise protsessi järgi erinevalt. 

#### Surmatud vaktsiinid
Surmatud vaktsiinides on immuunvastust tekitav antigeen surmatud kujul. Need on organismile infektsiooni mõttes kahjutud ja reaalset haigestumist ei põhjusta. Immuniseerimisel tekkiv mälu on nõrgem ja seetõttu on vaja korduvat vaktsineerimist. Sellised vaktsiinid on IPV (poliomüeliidivaktsiin), A-hepatiidi vaktsiin, marutaudivaktsiin ja enamik gripivaktsiine.

#### Nõrgestatud vaktsiinid
Nõrgestatud vaktsiinides on immuunvastuse tekitajad elusad nakkustekitajad, millel on võimalikult väike virulentsus ja mis on inimesele kahjutud, kuid tekitavad siiski vajaliku immuunvastuse. Nõrgestatud vaktsiinide tekitatud immuunsus on kestvam ja mälu pikem kui surmatud vaktsiinide tekitatud immuunsusel. Seda tüüpi vaktsiine ei tohi kasutada nõrgestatud immuunsüsteemiga inimestel, kuna neil võib välja kujuneda raske kuluga infektsioon. Sellised vaktsiinid on tuberkuloosi-, polioviiruse-, mumpsi- ja punetistevastased vaktsiinid. 

#### Alaühikuvaktsiinid
Alaühikuvaktsiinides on immuunvastust tekitavaks komponendiks osa haigust tekitavast organismist. Selleks võib olla valk, lipiid või polüsahhariid. Selline vaktsiin on B-hepatiidi vastane vaktsiin.

#### Toksoidvaktsiinid
Toksoidvaktsiinides on antigeenseks komponendiks haigustekitajalt eraldatud toksiin, mis on muudetud inimesele mittetoksiliseks, kuid on säilitanud oma antigeense toime. Sellised on teetanuse- ja difteeriavaktsiinid.

#### Kombineeritud vaktsiinid
Kombineeritud vaktsiinid tekitavad inimeses immuunsuse kas mitme haigustekitaja vastu või sama haigustekitaja eri serotüüpide vastu. Tuntuimad mitmikvaktsiinid on tetanuse-difteeria-läkaköhavaktsiin ja PPV-23 (pneumokoki polüsahhariidne vaktsiin).

## Viited
Tapio Mäkeläinen

**Tapio Mäkeläinen** (sündinud 1958) on soome kirjanik ja estofiil. Ta on Tuglase Seltsi kultuurisekretär.

Ta kirjutab Eesti paikadest soomekeelset reisijuhtide sarja "Tapion matkassa...". 2012. aastal ilmus raamat Pärnust, 2013. aastal Kuressaarest, Tartust, Rakverest ja Lääne-Virumaast.

## Tunnustus
* 2001 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
*"Tapio Mäkeläinen: Soomlane olla on uhke ja hää?" Delfi, 6. detsember 2007
*"Tapio Mäkeläinen: eestlaste ja soomlaste suhe on sügavam kui iial enne" ERR, 28. november 2012
Homenkõ (Šargorodi rajoon)

**Homenkõ** (ukraina keeles Хоменки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 2165.
Tartu Poeglaste Gümnaasium

**Tartu Poeglaste Gümnaasium** oli poiste reaalkallakuga riigigümnaasium Tartus.

Kool loodi 1931. aastal suletud Tartu Reaalkooli ja Tartu Tehnikagümnaasiumi asemele.

Kool tegutses Riia tänaval Pauluse kiriku kõrval asuvas, 1905. aastal ehitatud koolihoones (Riia tänav 25). Hiljem on samas hoones asunud Tartu Puškini Gümnaasium ja Tartu Täiskasvanute Gümnaasium. Nüüdisajal tegutseb seal Tartu Mart Reiniku Kool.

Kooli vormimüts oli tumesinine kollaste kantidega.

## Viited
Säilik

**Säilik** on alusüksus arhiivihalduses. See on üksikarhivaal või arhivaalide kogum.

Arhiivi füüsilise korrastamise käigus moodustatakse toimikutesse kogunenud arhivaalidest säilikud. Füüsilise korrastamise käigus eemaldatakse mittearhiiviaines: metall, kile, mittevajalikud märkmepaberid ning tühjad lehed. Säilik moodustub, kas ühe või mitme asjaajamisperioodi vältel või asja menetlemise jooksul samasse sarja ladestunud arhivaalidest, või ka üksikarhivaalist. 
Kui toimik korrastatakse vastavalt Rahvusarhiivi (RA) juhistele, siis saab sellest säilik. Igal säilikul peab olema kinnituskirje, ees valge leht ja säiliku kaanele kantud säiliku pealkiri, piirdaatumid, lehtede arv, sarja tähis, arhiivi tähis, säiliku number ja fondi number (selle annab Rahvusarhiiv).

Juhul kui säilikus paiknev arhiiviaines kuulub ühte ja samasse sarja, kirjeldatakse see tavaliselt arhivaali tasandil üksikkirjeldusena.

## Vaata ka
* Andmete varundamine
Djurgården

**Djurgården** on saar Stockholmi kesklinnas. Seal on ajaloolised hooned ja mälestusmärgid, muuseumid ja galeriid, lõbustuspark Gröna Lund, Skanseni vabaõhumuuseum, väike elamurajoon Djurgårdsstaden, jahisadamad ja ulatuslikud metsa- ja niidualad. See on populaarne ajaveetmiskoht nii kohalike kui ka turistide seas. Aastas külastab seda üle 10 miljoni inimese.

## Vaata ka
*Estonia mälestusmärk
Georges Méliès

**Marie-Georges-Jean Méliès** (8. detsember 1861 Pariis – 21. jaanuar 1938 Pariis) oli prantsuse mustkunstnik ja filmitegija, kes on tuntud oma paljude tehniliste arenduste tõttu varases filmikunstis. Ta oli viljakas eriefektide uuendaja.

Tema tuntud filmide hulka kuulub "Reis Kuule" (1902).

1888. aastal sai Méliès'st Robert Houdini teatri (Robert-Houdini rajatud illusiooniteater) omanik. Méliès lõi üle 30 illusiooninumbri. Kümne aasta pärast oli ta tuntumaid mustkunstnikke Prantsusmaal. 

## Viited
Tom Stoneham

**Tom Stoneham** (Thomas Marmaduke Stoneham; sündinud 1973) on Briti filosoof, filosoofiaprofessor Yorki Ülikoolis Inglismaal. 

Ta on kaitsnud magistrikraadi (MA) Oxfordi Ülikoolis ning magistri- ja doktorikraadi (MPhil, PhD) Londoni Ülikoolis. Stoneham tegeleb peamiselt metafüüsika, epistemoloogia, filosoofilise loogika ja George Berkeley filosoofia uurimisega.

Aastatel 1994–2000 pidas ta loenguid Oxfordi Ülikoolis. Hiljem on ta olnud lektor ja 2008. aastast professor Yorki Ülikoolis, 2006–2014 ka filosoofiaosakonna juhataja.

Stoneham on kirjutanud artikleid sellistel filosoofilistel teemadel nagu eneseteadvus, metafüüsiline nihilism ning loogika ja keelefilosoofia. Peamiselt tuntakse teda Berkeley-uurija ning 2002. aastal ilmunud raamatu "Berkeley's World: An Examination of the Three Dialogues" (Oxford University Press) autorina, kes on samas valdkonnas kirjutanud ka artikleid ja koguteoste peatükke.

2015. aasta novembris kirjutas Stoneham alla avalikule kirjale protestiks Yorki ülikoolis rahvusvaheliseks meestepäevaks kavandatud ürituse keelustamise vastu.

Stoneham on filosoofiaajakirja Mind toimetaja.

## Viited

## Välislingid
*Yorki Ülikooli filosoofiaosakond
Homenkõ

**Homenkõ** (*Хоменки*) on mitme küla nimi Ukrainas:

* **[[Homenkõ (Šargorodi rajoon)|Homenkõ]]**, Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis.
* ...
Cederhilmi suvemõis

**Cederhilmi mõis** (ka **Cederhelmi suvemõis**; ) oli suvemõis kunagises Tallinna linnasarases. Tänapäeval asub suvemõisa peahoone Kristiine linnaosas Lilleküla asumis aadressil Endla tänav 61. Peahoone taga on säilinud osa endisest mõisapargist – Cederhelmi park, mis on kasutusel avaliku haljasalana. Mõisa peahoone ja park on arvele võetud kultuurimälestistena.

Mõisast on vähe teada. Arvatavasti kuulus see 1865 Luise Cederhelmile. 

## Viited
Helme mõis

**Helme mõis** (saksa keeles *Schloß Helmet*) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Tõrva valda.

Keskajal asus enam-vähem mõisa kohal Helme ordulinnus. 

Liivi sõja järel oli mõis Poola Pärnu vojevoodkonna Viljandi staarostkonna folvark ehk riigimõis, hiljem läänistas Poola kuningas Stefan Batory Helme mõisa vendadele Nonartitele.

Rootsi valitsusajal kuulus Helme, Aitsra ja Ala, Koorküla mõis  ning Valga alev Liivimaa aadlilipkonna ooberstile Wolf Heinrich von Anrepile (surn. 1679).

Mõis kuulus Rennenkampffidele, 1866. aastast Georg von Transehele, 1888. aastast Astaf von Transehe-Roseneckile, 1892 . aastast Harald Georg Alexander von Strykile (1859–1917) ja 1918. aastast  tema pärijad Eric von Stryk, Hans Heinrich Friedrich Waldemar von Stryk, Edgar Ivo Maria Arthur von Stryk, Karin Elisabeth Marie von Stryk, Gabriella Maria Justina Ferdinande von Stryk

Mõisa juurde kuulus kuni müümiseni 1875. aastal Pupsi karjamõis.

Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid mõisa viimased omanikud Strykid.
## Mõisahooned

Mõisa ühekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati  Jakob Gustav von Rennenkampffi (1716–1791) aegu 1760–1770. aastatel. Peahoone on säilinud tänapäevani.

Kõrvalhooneist on säilinud Helme mõisa vesiveski ja Helme mõisa sepikoda. Historitsistlik maakividest sepikoda on Valga–Uulu maantee poolt ühekorruseline, õue poolt pooleteisekordne viilkatusega lõhutud maakividest ehitis. Lõunapoolne otsafassaad on lahendatud laiadele kivipostidele toetuva ulualusena, mille all asusid sepikoja väravad.

Helme lossipargis asus esimene Friedrich von Schilleri mälestusmärk (1805, hävinud)

1810. aasta Pärnu-Viljandi ülemkirikueestseisja von Liphardti korralduse alusel asutas Helme mõisnik Gustav von Rennenkampff Helme vallas asuwasse Vanakoollitare tallu kooli, mis oli esimene haridusasutis ka Helme kihelkonnas.

Helme mõisa endises härrastemajas avati 1925 Helme Põllutöökool, 1973. aastast Helme Kutsekeskkool.
## Vaata ka
*Helme ordulinnus
## Viited

## Välislingid

*
*Helme mõis (Helme khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Hummuli mõis

**Hummuli mõis** (saksa keeles *Hummelshof*) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb endine mõisasüda Valga maakonda Tõrva valda.

Mõisat on esmamainitud 1470. aastal.

Mõisa kahekorruseline uusgooti stiilis peahoone ehitati 1860. aastatel.

1930. aastast ja Eesti NSV ajal tegutses mõisahoonetes Hummuli kool.

## Viited

## Välislingid

* 
*Hummuli mõisa lugu Mõisablogis
*Hummuli mõis (Helme khk) Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Kaagjärve mõis

**Kaagjärve mõis** (saksa keeles *Kawershof*) oli rüütlimõis Karula kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda , mõisasüda on Kaagjärve külas.

Mõisat on esmamainitud 1541. aastal ja tollal olid mõisa omanikud Kawerid. Nende järgi sai mõis ka nime. 

Aastatel 1801–1919 olid Kaagjärve ja Karula mõisa omanikud ühised: algul Brüggenid ja hiljem Groted.

Rootsi ajal, 1626. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Valga linna koos Sangaste, Karula, Kaagjärve ja veel mitme mõisaga õuenõunik Christop (Kristoffer) Ludvig Raschile (1584–1645).

Mõisa ühekorruseline uusrenessanss-stiilis peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoones tegutses aastatel 1924–2007 Kaagjärve Lasteaed-Algkool.

Mõisast 2,5 km lääne pool Kaagjärve oja äärde rajati 1880. aastatel tööstuskompleks, mis on eesti keeles tuntud kui Mäemõis, saksa keeles aga kui *Kawershof Fabrik* ja *Grotenhof*. Pärast Kaagjärve-Mäemõisa tööstuskompleksi rajamist hakati ajaloolist Kaagjärve mõisasüdant nimetama tihti ka **Alamõisaks**. 

Aastatel 1977–1983 tegutses mõisahoonetes Kaagjärve eriinternaatkool.

## Vaata ka
*Eesti mõisate loend
*Uusrenessanss

## Viited

## Välislingid

*
Karula mõis

**Karula mõis** on mitme mõisa nimi:
*Karula mõis (Karula) (Karolen), rüütlimõis Võrumaal Karula kihelkonnas
*Karula kirikumõis (Pastorat Karolen), kirikumõis Võrumaal Karula kihelkonnas
*Karula mõis (Haljala) (Karrol), rüütlimõis Virumaal Haljala kihelkonnas
*Karula mõis (Viljandi) (Neu-Woidoma, Karolen), rüütlimõis Viljandimaal Viljandi kihelkonnas
Karula mõis (Karula)

**Karula mõis** (saksa keeles *Karolen*) oli rüütlimõis Karula kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda.

Mõis asutati 1741 Sangaste mõisast eraldatud alast. 

1626. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Valga linna koos Sangaste, Karula, Kaagjärve ja mitme teise mõisaga õuenõunik Christop (Kristoffer) Ludvig Raschile (1584–1645).

1723. aastal andis Peeter I mõisa koos Karula kihelkonna Karula mõisa ja Kaagjärve mõisaga kindralleitnandile ja sõjakomissarile Ivan Golovinile (1672–1737). 1741. aastal eraldati Karula mõis Sangastest, kui Ivan Ivanovitš Golovin müüs mõisa polkovnik, parun Georg Albrecht Mengdenile.

Georg Albrecht von Mengden  (1709–1767) kinkis mõisa 1750. aastal oma tütrele Katharina Elisabethile ja tema abikaasale  major Karl Ludvig von Delwigile. Pärast mehe surma abiellus lesk 1770. aastal major Heinrich Ernst von der Brüggeniga. 1788. aastal pärandus Karula mõis nende pojale Ernst Johann Dietrich von der Brüggenile. 

1838. aastal ostis mõisa maanõunik polkovnik Moritz Friedrich von Grote, Groted olidkelle perekonna omandusse jäi see kuni 1919. aasta mõisate võõrandamiseni.

Mõisa kahekorruseline peahoone ehitati arvatavasti 18. sajandi lõpul. Peahoone hävis 1919 tulekahjus, kui seal käisid Vabadussõja lahingud.

## Vaata ka
*Karula mõisa Brüggenite kalmistu
*Karula mõisa Grotede kalmistu

## Viited

## Välislingid

*
Nõmmküla mõis (Ambla)

**Nõmmküla mõis** (saksa keeles *Nömküll*) oli poolmõis (varem rüütlimõis) Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonna Tapa valda.

Mõis rajati 17. sajandil Selja mõisast eraldatud alast. 1873. aastani oli Nõmmküla mõis rüütlimõis, seejärel poolmõis. Nõmmküla mõis oli Selja mõisa poolmõis, mõis kuulus Wrangelite perekonnale. 

1754. aastal ostis Nõmmküla mõisa Fabian Otto von Derfelden, 1756. aastal läks mõis Otto Reinhold von Yhrmanni valdusse, 1782. aastal ostis mõisa Adam Johann von Saltza. 19. sajandil kuulus mõis Rosenbachidele, Baggehufwudtidele ja Vietinghoffidele. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Karl Knauf.

Mõisa historitsistlik puidust peahoone ehitati tõenäoliselt 1850.–1860. aastatel. 

## Viited

## Välislingid
*
*
*Nõmmküla mõis (Ambla khk), Kinnistute register
*Nõmmküla mõis, www.tapamuuseum.ee
Kuigatsi mõis

**Kuigatsi mõis** (saksa keeles *Kuikatz, Löwenhof*) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Otepää valda.

## Ajalugu
Mõisa on esimest korda mainitud 1509. aastal. Mõis kuulus algul Dumpianitele, hiljem Dückeritele ja 18. sajandil oli mõis von Löwensternide omanduses, kelle nime järgi oli koha saksakeelne nimi *Löwenhof*. 

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Nolckenid. Pärast Kuigatsi kooli likvideerimist läks mõis eraomandusse, selle ostis perekond Sõnajalg. Investeeringuid aga ei ole tehtud ning muinsuskaitse all olev Kuigatsi mõisa valitsejamaja  ja peahoone seisavad tühjalt ja lagunevad.

## Mõisaansambel
Mõisa varaklassitsistlik peahoone ehitati 1770.–1880. aastatel, Löwensternide ajal.



Kuigatsi mõisa ait a*.jpg|Ait

Kuigatsi mõisa tuuleveski 2012.jpg|Tuuleveski
Kuigatsi mõisa sõiduhobuste tall.jpg|Sõiduhobuste tall
Kuigatsi mõisa vesiveski-meierei.jpg|Vesiveski-meierei varemed


Eesti NSV ajal 20. sajandi keskel ehitati mõisahoonet ümber, mille käigus muudeti oluliselt selle välisilmet. Viimase koolina tegutses mõisahäärberis omaaegse Valga rajooni erivajadustega laste kool (Aakre Eriinternaatkool), hiljem oli seal ka Kuigatsi lastekodu. See likvideeriti 2001. aastal. Pärast seda on mõis seisnud tühjalt. Internaatkooli perioodi tunnuseks on mõisahoone kõrvale ehitatud üldisse ansamblisse mittesobiv internaadihoone.

## Vaata ka
*Kuigatsi postijaam

## Viited

## Kirjandus
*Praust, Valdo. *Tartumaa mõisad*. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 152–155.

## Välislingid

*
*Kuigatsi   mõis (Sangaste  khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register
* Iigaste, Keeni, Kuigatsi., Postimees (1886-1944), nr. 6, 7 jaanuar 1928
Mahtmodelleerimine

**Mahtmodelleerimine** (inglise keeles *solid modeling*) on kolmemõõtmeline geomeetriline modelleerimine, mis tegeleb füüsilise objekti ruumiliste omadustega tema sisemise ehituse ja välise vormi esitamiseks. Mahtmodelleerimine erineb teistest geomeetrilise modelleerimise valdkondadest oma rõhuasetustega informatsioonilisele täielikkusele, füüsilisele vastavusele ja universaalsusele. 

Kolmemõõtmeliste objektide mahtmodelleerimiseks on välja töötatud sidus ja jätkuvalt suurenev matemaatilise ja arvutimodellerimise printsiipide hulk. 

Mahtmodelleerimise põhiteemadeks on teoreetiline põhjendamine, geomeetriline ja topoloogiline esitus, algoritmid, süsteemid ja rakendused.

## Vaata ka
*Mudel
Geomeetriline modelleerimine

**Geomeetriline modelleerimine** on matemaatika haru, milles tegeldakse geomeetriliste kujundite matemaatilise kirjeldamise meetodite ja algoritmide uurimisega. 

Kuigi geomeetriliselt modelleeritavad vormid on enamasti kahe- või kolmemõõtmelised, võib samu meetodeid ja algoritme kasutada ka paljumõõtmeliste objektide modelleerimiseks. 

## Vaata ka
* Mahtmodelleerimine
* Raalprojekteerimine
Oti mõis

**Oti mõis**, ka **Pöide mõis** (saksa keeles *Peudehof*) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal; Saaremaa üks vanemaid mõisaid. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Aderkasid.

Mõisat on esmamainitud 1309. aastal, toona oli see Pöide ordulinnuse majandusmõis. 

Mõisa peahoone sai siiani säilinud kuju 1850. aastal. 

## Viited

## Kirjandus
**Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus*. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:276058/251965/page/727.
*Oti  mõis (Pöide  khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

## Välislingid
*
Lammasküla mõis

**Lammasküla mõis** (saksa keeles *Lammasküll*) oli poolmõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valda.

1819 eraldati poolmõis Ao mõisast. Varsti pärast eraldamist ehitati ühekorruseline puidust peahoone.

## Viited

## Välislingid

*
Linnamäe mõis

**Linnamäe mõis** (saksa keeles *Linnamäggi*) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Võru valda.

Mõis rajati 1748 pärast selle eraldamist Vaabina mõisast. 

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Maydellid.

Mõisa uusrenessanslikus stiilis peahoone ehitati 1847. 

## Vaata ka
*Linnamäe mõisa kalmistu

## Viited

## Välislingid

*
*Eestis tuli müügile väga haruldane ajalooline hoone, kodu.postimees.ee, 30. juuli 2019
Luunja mõis

**Luunja mõis** (saksa keeles *Lunia*, varem *Probsthof*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. 

Mõisa kõrvalmõis oli Luunja-Vanamõisa mõis (saksa keeles *Wannamois*).

## Mõisaansambel

### Park

18. sajandil rajatud barokkpark kujundati 19. sajandi lõpul ümber vabakujuliseks maastikupargiks. 1997. aastal arvati see riiklikuks ehitismälestiseks.
Kabel lõhuti 1950. aastatel. 1961. aastal oli kabel kadunud ja surnuaial olid vaid segipööratud hauakivid, mille peale veeti lõpnud loomade korjuseid.

## Luunja mõisa kalmistu

Luunja mõisa südamest linnulennult 1 km kaugusele põhjakirdesse jääva kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Münnichid arvatavasti varsti pärast 1767. aastat, kui Peterburis suri ja maeti Burchard Christoph von Münnich. Ta maeti millalgi ümber Luunja mõisa kalmistule. Kalmistule on arvatavasti maetud 17 inimest. Kalmistu oli jäetud maha, kui 1970. aastate algul hakkas Luunja sovhoos selle kohale ehitama sigalat ning siis lammutati ka osa kalmistut ja selle kabel.

## Pildid

Luunja mõisa sepikoda.JPG|Sepikoda
Luunja mõisa viinaköök.JPG|Viinaköögi varemed


## Vaata ka
*Luunja-Vanamõisa mõis
*Fideikomiss

## Viited

## Kirjandus
*Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 53-56.
*Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 43-45 https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001239,00059.html?prozent=.
**Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 440 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:280193/251963/page/458.
Pahkla mõis

**Pahkla mõis** (saksa keeles *Pachel*) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.

Mõis rajati 17. sajandi algul. 

Pahkla pärushärra Jürgen Johan Lode (1661–1730), Rootsi sõjaväelane (kindralmajor), müüs mõisa  1724 Hans Heinrich Fersenile.

Mõisa ühekorruseline peahoone ehitati tõenäoliselt 18. sajandi lõpul või 19. sajandi algul. 1905. aastal põletati peahoone maha ja praegu on see varemetes.

## Viited

## Välislingid

*
*Pahkla mõis (Hageri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Patküla mõis

**Patküla mõis** (saksa keeles *Owerlack, Oberlack*) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. 

Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Patkülas Tõrva vallas Valga maakonnas, Patküla–Kimma tee ääres.
## Ajalugu
Patküla mõisa kohta on varasemad teated 1517. ja 1533. aastast. Mõis kuulus 16. sajandi esimesel poolel Overlackerite perekonnale ja läks hiljem abielu teel (Johann von Patkulli ja Margaretha Ovelacker) Patkullide valdusse. 18. sajandil läks mõis sugulussidemete kaudu edasi von Müllerite, seejärel  Freytag von Loringhovenite perekonnale. 

Mõis kuulus 19. sajandi alguses Freytag von Loringhoven perekonnale, 1803. aastal panditi mõis Friedrich Karl von Sieversile kümneks aastaks. 1819. aastal omandas mõisa Reinhold Otto Freytag von Loringhoven. Reinhold Otto Freytag von Loringhoveni surma järel läks 1853. aastal mõis  tema pärijate ühisomandisse ja 1857. aastal tema poja Arthur Georgi Freytag von Loringhoveni  ainuomandisse. 

1830. aasta paiku rentis Patküla mõisa eestlasest Mats Erdell. 1833. aastal sai ta ka variisiku (Voltveti mõisniku von Stryki abil) Roobe mõisa pandipidaja õigused. 

1861. aastal omandas mõisa Georg Philipp von Stryk  (1833–1893), kelle surma järel omandas 1894. aastal mõisa pärija, tema poeg Harald Georg Alexander von Stryk  (1857–1917). Georg Philipp von Stryki ajal algas mõisamaade kruntimine ehituskruntideks. Harald Georg Alexander von Stryk oli Helme ja Patküla mõisnik.

1919. aastal riigistas mõisa Eesti Vabariik.

## Mõisahooned

Mõisa vähesäilinud mõisaansamblisse kuulusid Patküla mõisa peahoone ja kultuurimälestiseks tunnistatud: ait-kuivati ja Patküla mõisa tall.

Patküla mõisa omandisse kuulus puidust Tõrva kõrtsihoone.  Kõrtsihoone ehitati esmalt Pärnu–Tartu ja Viljandi–Valga maantee ristumiskohale 1834. aastal. 1890. aasta sügisel põles vana puidust kõrtsihoone maha ning hoone ehitati taas üles maakivist. Kõrtsihoones tegutses kõrts ning tall.

Üks Patküla mõisale kuulunud kõrtsihoone oli ka Pikasillas, milles hiljem tegutses Pikasilla algkool.
## Vaata ka
Tõrva vesiveski
## Galerii

Patküla mõisa ait eest.jpg|Mõisa ait-kuivati eestvaates
Patküla mõisa ait tagant.jpg|Mõisa ait-kuivati tagantküljelt
Patküla mõisa tall.jpg|Mõisa tall
Patküla mõisa talli otsasein.jpg|Mõisa talli otsasein

## Viited

## Välislingid

*Patküla mõis (Helme khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Püssi mõis

**Püssi mõis** (saksa keeles *Neu-Isenhof*) oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonda Lüganuse valda.

Püssi nime on esimest korda mainitud kujul *Püssz* 1472. aastal.

## Omanikud
Enne Põhjasõda kuulus mõis Oxenstiernadele
1732. aastal ostis Püssi mõisa Holsteini kaardiväe kindralmajor, Eestimaa maanõunik ja Eestimaa rüütelkonna peamees (1747–1753) Otto Magnus von Stackelberg. Püssi mõis oli tema valduste keskus, lähikonnas kuulusid talle veel Purtse mõis ja Kohtla mõis. Püssi mõisa päris tema poeg Otto Magnus von Stackelberg juunior (1736–1800).  Püssi mõisa rentnik oli Otto Magnus von Toll (1752–1804).

1876. aastal moodustas Otto Magnus von Stackelberg  (1808–1885) fideikomissi Stackelbergide mõisatest, kuhu kuulusid Püssi, Purtse, Hirmuse, Voorepere, Kohtla ja Ereda mõisad, mille päris 1903. aastal Ernst von Stackelberg (1840–1919).

## Mõisahooned

Püssi mõisa sepikoda ja Püssi mõisa kohtumaja on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Otto Magnus von Stackelberg juunior oli Venemaa keisririigi diplomaat ja pikaajaline kõrge positsioon Vene tsaariõukonnas tuli kasuks. Tsaariarmee toitlustamiseks ostis krahv ümbruskonnast kokku pulle, nuumas neid ning müüs edasi tsaariarmeele. Selleks rajatigi aastail 1850–1890 Püssi mõisa juurde suur karjakastell.

1917. aastal, kui Virumaal algas mõisate ülevõtmine vastavalt Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee 24. novembri 1917. aasta otsusele, toetas otsust ka Eesti maatameeste konverents Tallinnas 3. ja 4. detsembril. Üldiselt läks mõisate ülevõtmine rahulikult, vaid Püssis tekkis tõsine konflikt 10. detsembril 1917, kus lasti 4. jalaväepolgu sõdurite poolt maha kolm Tallinnast tulnud punakaartlast Mihkel Aitsam, Rudolf Imberg ja Jüri Kalmus.

## Viited

## Välislingid
Valguta mõis

**Valguta mõis** (saksa keeles *Walguta*) oli rüütlimõis Rannu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda.

## Ajalugu
Mõis rajati 17. sajandil. 

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Siversid.

## Mõisaansambel
Mõisa puidust peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandi esimesel poolel või keskpaigal. 1931. aastal ehitati peahoone põhjalikult ümber, et seda kasutada koolimajana.

## Viited

## Kirjandus
*Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 94.
**Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 388-389 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:280193/251963/page/406.

## Välislingid

*
Vana-Roosa mõis

**Vana-Roosa mõis** (saksa keeles *Rosenhof, Schönangern*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Võrumaal Rõuge kihelkonnas.

Schönangerni mõis oli Rosen'ite perekonna omandiks  Liivimaa ordu ajast kuni 1794. aastani, välja arvatud Poola valitsusajal. 16. sajandil ja 17. sajandi alguses nimetati mõisat Schönangern ~ Schonackier ehk Rosen ~ Rozen Moysa.

Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Vastseliina staarostkonna folvark ehk riigimõis.

1805. aastal pantis Gottlieb Heinrich *Theodor* von Koskull (1774–1834), Roosa mõisa kümneks aastaks 130 000 hõberubla eest Rosenite suguvõsast parun Peter August von Rosenile (1767–1848). 1818. aastal omandas Liivimaa aadli krediidiühing Roosa ja Krabi mõisad. 1821. aastal müüs Liivimaa aadli krediidiühing Roosa ja Krabi mõisad Karl Otto von Transehele, 1838. aastal omandas  Roosa ja Krabi mõisad pärandavara jagamise lepinguga  sillakohtunik Heinrich Robert Eugen von Transehe (1806–1882), kes müüs 1843. aastal Roosa ja Krabi mõisad John von Jürgensonnile ja Woldemar von Hagemeisterile ning 1845. aastal  läksid Roosa ja Krabi mõis John von Jürgensonni ainuomandisse. 1853. aastal müüs John von Jürgensonn Roosa mõisa Viktor von Aderkasile, kes 1879. aastal müüs Vana-Roosa mõisa Friedrich von Möllerile. 1885. aastal andis Friedrich von Moeller Vana-Roosa mõisa üle Otto von Moellerile, kes 1897. aastal müüs Vana-Roosa mõisa Reinhold von Liphartile.

Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.

Mõisahoonetest on säilinud Vana-Roosa mõisa ait-kuivati ja Vana-Roosa mõisa aidamehe maja mis on arvatud kultuurimälestiseks.
## Viited

## Välislingid

*Vana-Roosa mõis (Rõuge khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Veriora mõis

**Veriora mõis** (saksa keeles *Paulenhof*) oli rüütlimõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Räpina valda.

Mõis eraldati 1828. aastal Räpina mõisast ja kuulus alates 1835. aastast (alates 1844. aastast pärusvaldusena) kuni võõrandamiseni Rothide aadlisuguvõsale.

Mõisasüda ehitati arvatavasti välja 19. sajandi kolmandal veerandil. Mitmed mõisa hooned on arvatud kultuurimälestisteks (mõisavalitseja maja, teenijatemaja, laut ja abihoone). Kompleksi keskmes asunud puidust peahoone on aga hävinud. Kultuurimälestisteks on arvatud ka Veriora mõisa park ja mõisa teede piirdepostid.

## Viited

## Välislingid
Rasina mõis

**Rasina mõis** (saksa keeles *Rasin*) oli rüütlimõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Põlva valda.

Mõisat on esmamainitud 1611. aastal. 

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Erich von Minding.

Mõisa barokne puidust peahoone on ehitatud 18. sajandi alguses. Peahoonest on säilinud vasakpoolne tiibehitis. 

## Viited

## Välislingid

*
Roodi mõis

**Roodi mõis** (saksa keeles *Sallentack*, varem *Ertzmann*) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.

Mõis rajati 17. sajandi algul., 1625. aastal anti Peter Grotele ja ta meessoost pärijatele maid lääniks Mõisa omanikud olid tollal Groted (pärast aadeldamist Rootsi kuninganna poolt, aastast 1653 Grotenhielmid), kelle järgi mõis ka nime sai.

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Nasackinid.

## Viited

## Välislingid

*
*
*Roodi mõis (Pärnu-Jaagupi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Sikassaare mõis

**Sikassaare mõis** (saksa keeles *Siksar*) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõis rajati 1740. aastatel Lümanda ja Elme mõisa äärealade maatükkidest.

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Stackelbergid.

Sikassaare mõisa kelder*.JPG|Kelder
Sikassaare mõisa sepikoda*.JPG|Sepikoda
Sikassaare mõisa lõvifiguur 1*.JPG|Lõvifiguur mõisa peahoone juures


## Viited

## Välislingid

*
Sprinckthali suvemõis

**Sprinckthali suvemõis** oli suvemõis, mis tänapäeval jääb Tallinna Kristiine linnaossa Tondi tänavale. Suvemõisa häärber aadressil Tondi 42 on tunnistatud kultuurimälestiseks.

17. sajandi keskel jagati Kristiine heinamaade ehk Linnu tee ja Mustamäe tee, Endla ja Koskla tänava ning Pärnu maantee ja Tondi tänava vahelise ala jaotamine,  Rootsi kuninganna  Kristina käsul 32 heinamaatükiks. Nüüdse Linnu tee ja  Tondi tänava nurgale  rajati Sprinckthali suvemõis, mille peahoone on praeguseni säilinud. Sprinckthali (Allikaorg) viitab liigniiskele alale.

Alates 2019. aasta jaanuarist tegutseb Sprinckthali suvemõisas hispaania keele ja kultuuri keskus Hispaania Maja, kus on ka laia valikuga raamatu- ja Hispaania maitsete pood.

## Viited

## Välislingid

*
*Robert Nerman. "Iidse Tondi tänava ümbrus kasvas suurejooneliseks linnaosaks", Postimees, 19. jaanuar 2007
*Jaak Juske. Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: tontliku nimega Tondi asumi lugu, forte.delfi.ee, 26.11.2016
Suure-Konguta mõis

**Suure-Konguta mõis** (saksa keeles *Schloß Congota*, ka *Groß-Kongota*) oli rüütlimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda.

## Ajalugu
Mõisat on esmamainitud 1417. aastal. 

## Mõisaansambel
Mõisa vanem peahoone püstitati 19. sajandi algul või varemgi. Mõisa uus kahekorruseline heimatstiilis peahoone valmis umbes 1910. aastal.

## Vaata ka
*Väike-Konguta mõis

## Viited

## Kirjandus
*Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 82-83.
*Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 12-13 https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001239,00028.html?prozent=.
**Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 366 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:280193/251963/page/384.

## Välislingid

*
Tammistu mõis

**Tammistu mõis** () oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Tartu valda Tammistu küla territooriumile.

Mõis rajati 18. sajandi algul Kavastu mõisast eraldatud alast.

Mõisa hilisklassitsistlik peahoone on ehitatud 1850. aastatel, kui mõisa omanikuks oli Paul von Krüdener.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Gustav von Rathlef, kes oli mõisa ostnud aastal 1880. Vabadussõjajärgsel perioodil kuulus mõis ühiskonnategelasele Alice Kuperjanovile.

2015. aasta augustis avas Eesti Agrenska Fond Tammistu mõisas Tammistu perekeskuse erivajadustega noortele ja nende peredele.

## Viited

## Kirjandus
*Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 86.
*Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 48-49 https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001239,00064.html?prozent=.
**Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 441 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:280193/251963/page/459.

## Välislingid

*
*
Mati Brauer

**Mati Brauer** (24. september 1945 Tallinn – 16. detsember 2015 Tallinn) oli eesti helirežissöör.

## Viited

## Välislingid
* "Poleks olnud Mati Brauerit, poleks olnud ka sellist Rujat nagu teame.", Õhtuleht, 23. detsember 2015
Vivo Tamm

**Vivo Tamm** (10. oktoober 1932 Pärnu-Jaagupi – 16. detsember 2015 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti ehitusettevõtja ja sporditegelane.

Ta läks 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonda õppima vesiehitust, kuid lõpetas instituudi 1960. aastal juba tööstus- ja tsiviilehituse erialal.

1954. aastast töötas ta artellis Parkett ehitusjaoskonna meistrina, 1961. aastast Tallinna Remondi- ja Ehitusvalitsuse peainsenerina. 1964. aastast oli ta Tartu Kolhoosidevahelise Ehituskontori vanemtöödejuhataja ja peainsener.

Aastatel 1974–1992 oli ta Eesti NSV Vabariikliku Koondise Eesti Kolhoosiehitus (EKE; hiljem Eesti Külaehitus) juhatuse esimees.

## Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
NLKP liige 1964. aastast. Oli ka EKP revisjonikomisjoni liige. 

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu liige. Oli sealse ehitus- ja kommunaalmajanduskomisjoni liige.

## Sporditegelasena
Aastail 1987–1992 oli ta Eesti Sulgpalliföderatsiooni president ja 1992–1997 Eesti Olümpiakomitee liige.

## Artikleid
*1986 "Õppimine ja elu". // Ehitus ja Arhitektuur 1/ 1986. Lk 24–26

## Tunnustus
*1988 Eesti NSV teeneline ehitaja

## Viited

## Välislingid
*
*Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985. Lk 248 (kaader 250)
*Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Lutšõnets

**Lutšõnets** (ukraina keeles Лучинець) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 978. Pindala on 5,509 km².
Uue-Kariste mõis

**Uue-Kariste mõis** (saksa keeles *Neu-Karrishof*) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõis Viljandi maakonnas Mulgi vallas Uue-Karistes.

Säilinud on mõned mõisa majandushooned koos valitsejamajaga. Mõisa peahoone põles 1929. aastal maha. 

## Ajalugu
Uue-Kariste mõis eraldati 1795. aasta 25. augustil keisrinna Katariina II ukaasiga Kariste mõisast (edaspidi Vana-Kariste mõis). Esimene mõisnik oli kindralleitnant krahv Hans Heinrich von Fersen, kelle järeltulijatele kuulus lähedal ka Olustvere mõis. Järgmine mõisnik oli tema poeg, kammerhärra Karl Gustav von Fersen. 26. novembril 1863 võttis mõisa üle Karl Gustav von Ferseni poeg Paul von Fersen. Uue-Kariste viimane mõisnik oli Nikolai von Fersen.
Uue-Kariste mõisa moonakatemaja-laut, 2014 01.jpg|Mõisa moonakamaja-laut
Uue-Kariste mõisa valitsejamaja, 2014 01.jpg|Valitsejamaja
Uue - Kariste mõisa meierei 2.JPG|Meierei


## Vaata ka
*Vana-Kariste mõis

## Viited

## Kirjandus

* Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Tartu. Kd. 1. 1877.

## Välislingid
Kristel

**Kristel** on eestipärane naisenimi.

1. jaanuari 2025. aasta seisuga on eesnimi Kristel alla viiel mehel ja 2401 naisel. Kristel on levikult12310. mehenimi ja 62. naisenimi.

Kristel on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 41).

Kõige levinum on eesnimi Kristel vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 36,06, ja Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 23,59.

## Nime kandjaid
*Kristel Aaslaid, eesti näitleja, laulja ja tantsija
*Kristel Eeroja-Põldoja, eesti viiuldaja
*Kristel Kiigemägi, eesti kultuurikorraldaja, kirjandusõpetaja ja -kriitik
*Kristel Leesmend, eesti näitleja
*Kristel Maruste, eesti rahvatantsujuht ja koreograaf
*Kristel Mägedi, eesti vabakutseline näitleja ja luuletaja
*Kristel Pappel, eesti muusikateadlane ja teatrikriitik
*Kristel Pärtna, eesti ooperilaulja
*Kristel Rattus, eesti ajaloolane ja etnoloog
*Kristel Siitam-Nyiri, Eesti jurist ja riigiametnik
*Kristel Viigipuu, eesti laskesuusataja
*Kristel Vilbaste, eesti loodusajakirjanik ja loodusraamatute autor
*Kristel Voltenberg, eesti jurist

## Vaata ka
*Christel

## Viited
Stella

**Stella** võib tähendada mitut asja.
***[[Stella (eesnimi)|Stella]]** on naisenimi.
***[[Stella (LAV)|Stalla]]** on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis
***[[Stella (laev)|Stella]]** oli algselt Saksamaa kaubalaev, hiljem Venemaa sõjalaev, selle vrakk asub Eesti territoriaalmeres.
***[[Stella jõgi]]** on jõgi Kirde-Itaalias.
***[[Stella auhind]]** on auhind, mida antakse kõige kummalisematele Ameerika Ühendriikide kohtulahenditele.
***[[A-Rosa Stella]]** on Saksamaa jõereisilaev.
***[[AIDAstella]]** on seitsmes Sphinx-klassi ristluslaev, mida opereerib AIDA Cruises.

## Vaata ka
*Stella Maris
Keha (matemaatika)

**Keha** on matemaatikas piirpindadega tõkestatud kujund ruumis, mis täielikult ei paikne ühelgi pinnal.

## Kirjandus
* Elts Abel, Mati Abel, Ülo Kaasik 2001. **keha**. Koolimatemaatika entsüklopeedia, lk. 75
Riksens Ständer

**Riksens Ständer** oli Rootsi sõjalaev, mis ehitati 1744 ja hukkus 1790.

Aastatel 1744–1770 kandis laev nime "Konung Adolf Fredrik".

2. mail (vkj)/ 13. mail 1790 osales laev Rootsi-Vene merelahingus, mille käigus jooksis vigastatult Aegna madalale. Seejärel rootslased hülgasid laeva ja panid selle põlema.

29. septembril 1897 tõsteti hüdrograafialaevaga "Sekstant" laevavrakist välja ankur ja suurtükk ning paigutati lahingus langenute mälestusmärgina Tallinna Vene Seltskondliku Kogu hoone (praeguse Tallinna Keskraamatukogu hoone) kõrvale haljasalale.

1998. aastal avastatud laevavrakk asub Aegna saare lähedal. Vrakk on tunnistatud Eesti kultuurimälestiseks.

## Viited

## Välislingid
*
*
Myrtle

**Myrtle** oli Suurbritannia sõjalaev (suurtükipaat-miinitraaler), mis ehitati 1915 ja uppus 1919.

Vabadussõja ajal tuli laev Briti eskaadri koosseisulisena Eestisse, kus see hakkas merelt ära korjama Saksamaa miinitõkkeid. 15. juulil 1919 toimunud miinitraalimisoperatsiooni käigus sai laev meremiinide plahvatuste läbi nii tugevasti kannatada, et uppus.

Laevavrakk asub Saaremaal Undva poolsaare lähedal 34 m sügavuses vees. Vrakk avastati 1934 ja taasavastati 1990. Vrakk on arvele võetud Eesti kultuurimälestisena.

2000. aastal tehti vraki juures filmivõtteid, mida kasutatud filmis "Tema Majesteedi sõjalaev".

## Viited

## Välislingid
*
Valgjärve mõis

**Valgjärve mõis** (saksa keeles *Weissensee*) oli rüütlimõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Kanepi valda.

Valgjärve mõisast eraldas Rootsi kapten Claus von Berg (Saaremaalt) Karstemõisa (Karstemois).

## Viited

## Välislingid
Vtáčnik

**Vtáčnik** (saksa keeles *Vogelgebirge*) on põhiliselt andesiidist koosnev mäestik Slovakkias Nitra ja Hroni jõe vahel, osa Lääne-Karpaatidest. Mäestiku kõrgeim tipp on Vtáčnik kõrgusega 1346 meetrit.

## Geoloogia
Vtáčnik tekkis miotseenis Tortoni, Serravalli ja Langhi lademete tekke ajal 16,5–8,5 miljonit aastat tagasi. Mäestik tekkis Banská Štiavnica piirkonnas asunud kihtvulkaanide laavavooludest ja bretšast, kujunedes samal ajal koos naabruses asuva Kremnica mäestikuga. Varem selles piirkonnas asunud liivakivi ja konglomeraatidega madalik, kus asus ka kivisöesooni, täitus purskekivimite kihiga, mille alumise osa moodustab basalt, ülemised kihid koosnevad aga andesiidist. Mattunud söekihte kaevandatakse tänapäeval Novákys ja Handlovás.

## Asend
Vtáčnik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
*läänes, põhjas ja kirdes Hornonitrianska nõoga,
*lõunas Pohronský Inoveci ja Štiavnica mäestikuga ning
*idas Žiari nõo ja Kremnica mäestikuga.

## Viited

## Välislingid

*Artikkel mäestiku kohta (*slovaki keeles*)
*Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
Stella (laev)

**Stella** oli algselt Saksamaa kaubalaev, hiljem Venemaa sõjalaev (miinitraaler).

## Ajalugu
Laev ehitati 1889. Esimese maailmasõja ajal kohandas Venemaa merevägi selle relvastatud miinitraaleriks (*miinitraaler nr 6*). Miinitraaler sattus 22. augustil 1915 Naissaare lähedal Venemaa enda paigaldatud allveelaevatõrje võrkudesse ja pärast võrgus oleva kolme tõkkepadruni plahvatust uppus. 

Laevavrakk asub Naissaare lähedal 60 m sügavuses vees. Vrakk avastati 1996 miinitõrjeoperatsiooni MCOPEST ja Eesti tuukriettevõtte Snorkel ühisettevõtmisena. Vrakk on arvele võetud kultuurimälestisena.

## Viited

## Välislingid
*
*
Tver (laev)

**Tver** oli Venemaa mereväe transpordilaev 19. sajandil. Laeva vrakk asub Tallinna rannavees.

## Ajalugu
Tver ehitati alampolkovnik Zaguljajevi juhtimisel 1839–1841 Arhangelskis. Laeva pikkus oli 39,09&nbsp;m ning laius 9,05&nbsp;m.

Teenis Balti laevastiku koosseisus.

1852 sattus laev Tallinna lahel suure tormi kätte ja hukkus.

## Vrakk
Laevavrakk asub Tallinna lahe lõunakaldal Russalka monumendi ja Vanasadama värava vahelisel merealal. Vraki identifitseeris 1990. aastate algul Vello Mäss. Vrakk on arvele võetud Eesti kultuurimälestisena.

## Viited

## Välislingid
*
*
*Uwe Gnadenteich. "Madal veetase paljastas sõjalaeva vraki" Postimees, 24. oktoober 2016
Fomalhaut (laev)

**Fomalhaut** oli Eesti kuunar, mida kasutati kaubalaevana. 

Laev ehitati 1901 Lätis Gibkas. Läti müüs 1918 laeva Eestile. 1922 kandis laev ajutiselt nime **Mathilde**. Laeva omanik oli Leopold Truberg.

Kui laev oli 1927 talvel nn laevakorteris, siis sattus see jääpressingusse, mille tagajärjel laev purunes. Purunemise tõttu läks ankrus laev vett täis ja uppus Käsmu lahel Lobi neeme lähedal 25 m sügavusele.

Laevavrakk avastati 1996. Vrakk asub Käsmu lahel Lobi poolsaare lähedal. Vrakk on arvele võetud kultuurimälestisena.

## Viited

## Välislingid
*
*
*https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:299072/270882/page/54 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:299072/270882/page/55