open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Riiska järv

**Riiska järv** on järv Lõuna-Eestis Tõrva linna kaguservas Tõrva-Valga maantee ääres Riiska linnaosa läheduses.

Järve pindala on umbes 4,3&nbsp;hektarit ning sügavus küündib kuni 12,5 meetrini. Kaldajoone pikkus umbes 800&nbsp;m. Järv on ebaühtlase ovaalse kujuga. Järve ääres asuvad võrkpalliplatsid ja selle põhja- ning lõunakaldal väikesed tehislikud supelrannad, veidi eemal asuvad mõlemal kaldal eramud. Kaldad on ääristatud ida ja lääne suunas puuderiviga.

Järv toitub peamiselt arvukatest külmaveelistest allikatest ja sissevoolavast kraavist. Väljavool on kitsas kraav Õhne jõkke. Järve vesi on väga punakaspruun, väikse kuni keskmise läbipaistvusega (1,2–2&nbsp;m), keskmise karedusega ja tugevalt kihistunud.

Kaldad on võrdlemisi kõrged, laugjad, kohati esineb soostunud serva. Liivast kaldavöödet leidub peamiselt põhja- ja lõunakaldal ujumiskohtade juures (tehislikult liivatatud), sügavamal on põhi kaetud suhteliselt paksu mudakihiga.

## Elustik
Kaladest on esindatud ahven, särg, haug, linask, angerjas, latikas ja karpkala. Taimestikku on suhteliselt vähe, liike keskmisel arvul. Veesiseste taimede seas leidub haruldast tömbilehist penikeelt. Loomadest vähesel hulgal esindatud jõevähid ja järvekarbid. Järve kõrkjatest ümbritsetud kallastes pesitsevad mitmesugused veelinnud.

## Meelelahutus
Järve kaldal asub 2014. aastal avatud Tõrva Wakepoint ja kohvik Supelung

## Kirjandus
*Aare Mäemets. "Eesti NSV järved ja nende kaitse". Tallinn 1977

## Välislingid
*
Ózd

**Ózd** on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis, Ózdi kreisi halduskeskus. Asub 40 km Miskolcist loodes Slovakkia piiri lähedal.

Asulat on esmamainitud 1272. aastal. 1940 liideti Ózdi, Bolyoki ja Sajóvárkonyi külad üheks vallaks ning 1949 sai Ózd linnaõigused. 1978 liideti linnaga mitmed linnalähedased asulad, sealhulgas Hodoscsépány, Susa, Szentsimon ja Uraj.

Pärast Teist maailmasõda arenes linn rasketööstuse keskuseks.

Linnal on raudteeühendus Miskolciga.

93% elanikest on ungarlased ja 7% mustlased.

## Viited

## Välislingid

* Ózdi ametlik koduleht
Palivere mõis

**Palivere mõis** (saksa keeles *Pallifer*) oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Lääne-Nigula valla territooriumile.

## Ajalugu
Palivere mõis rajati keskajal, seda on esmamainitud 1493. aastal. 1501 läänistati mõis Bernt Owerlackerile. Taani ooberstleitnant, Taani Saaremaa maanõunik Otto von Buxhoeveden (surnud 1575) omandas mõisa kaasavarana, abielludes Bernt Owerlackeri tütre ja pärija Annaga. 

Rootsi kuningas Karl IX läänistas 11. oktoobril 1610 mõisa Reinhold von Buxhövedenile (1585–1640). Reinhold von Buxhoevedeni pärijad olid tema pojad Johann Friedrich Buxhoeveden, kes sai Palivere mõisa, Reinhold von Buxhoeveden sai Türi-Alliku mõisa. Johann Friedrich Buxhoevedeni (surnud 1667) pärija oli Rootsi sõjaväelane (major), Heinrich Karl von Buxhoeveden (surnud 1685). 1677. aastast oli rentnik Tallinna linnusekohtu assessor Magnus Johan Dryander. Seejärel oli mõisaomanik Otto Friedrich von Buxhoeveden. 

Assessor Karl Hinrich von Buxhoeveden (1715–1783) müüs mõisa 1760. aastal Johann Adolf von Rosenthalile. 1766. aastast müüdi Palivere mõis meeskohtunik Otto Gustav von Bergile, kes pärandas 1793. aastal Palivere koos Orkse mõisaga oma õe pojapojale Eestimaa maanõunik Wilhelm Friedrich Pilar von Pilchaule  (1761–1819).

Palivere karjamõis oli Orkse mõis.

Mõis kuulus eri aegadel Uexküllidele, Bergidele, Luederitele ja Pilar von Pilchaudele. 1909. aastal omandas mõisa Woldemar von Hunnius, kes jäi valduse omanikuks 1919. aasta võõrandamiseni 1919. aasta maareformiga.

## Mõisakompleks

1805. aastal valmis varaklassitsistlik ühekorruseline kõrgema keskrisaliidiga härrastemaja. 19. sajandi II poolel lisati ehitisele hulknurksed trepikojad ja veranda.

Mõisa kivist peahoone ehitati 1845. aastal. Algselt oli see ühekorruseline, välja arvatud keskosa. Võõrandamise järel tegutses mõisas alates 1923. aastast Palivere lastekodu ning pärast reorganiseerimist 1960. aastast Palivere Eriinternaatkool. 1930. aastatel ehitati endine mõisahoone tervenisti kahekorruseliseks. 1994. aastast asus mõisahoones Palivere Laste- ja Noortekodu, ruumides tegutses ka hostel ühes seminari- ja peoruumidega. 2012. aasta kevadel lõpetati nende asutuste tegevus ja mõis läks Riigi Kinnisvara ASi omandisse. Lastekodulapsed koliti ümber SA Haapsalu Hoolekandekeskus peremajadesse Haapsalus. Renoveeritud mõisa viinakööki, mis oli ehitatud 1926. aastal, jäi tegutsema Vidruka Kool, kuid *de jure* lõpetas ka see kool 2013. aastal tegevuse, sest Vidruka Kool liideti Haapsalu Sanatoorse Internaatkooliga ja moodustati Haapsalu Viigi Kool.

Riigi Kinnisvara AS on mõisa üritanud mitu korda müüa.

## Vaata ka
*Läänemaa mõisate loend
*Palivere mõisa park

## Viited

## Välislingid
*Palivere mõis (Lääne-Nigula khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
*Palivere mõis, Mõisaportaalis
*Palivere võõrastemaja
*Palivere mõisa kontsept plaan
Suksuni rajoon

**Suksuni rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Permi krai lõunaosas. Piirneb idas ja lõunas Sverdlovski oblastiga.

Rajoon jaguneb Suksuni linnaasunduseks ja 4 külaasunduseks (*сельское поселение*): Kisseljovo, Kljutši, Pojedugi ja Tiss. Rajoonis on 63 asulat.

2009. aasta arvestuslikel andmetel on rajooni rahvaarv 20 800. 83,4% elanikest on venelased ja 8% tatarlased ja 6,9% marid.

Suksuni rajoonis on seitse mari küla: Vaskino (Engermutšaš), Ivankovo (Engertüng), Tebenjaki (Suli), Sõzganka (Kõzgande), Krasnõi Lug (Olõk), Kamenka (Kalmašenger) ja Tukmanõ (Tukman).

Läbi rajooni kulgeb Permi ja Jekaterinburgi vaheline maantee.

## Viited

## Välislingid

*Suksuni rajooni koduleht
Michael Dell

**Michael Saul Dell** (sündinud 23. veebruaril 1965 Houstonis) on Ameerika ärimees, investor ja filantroop, maailma ühe suurima tehnoloogiainfrastruktuuri ettevõtte Dell asutaja, juhatuse esimees ja tegevjuht. 

Dell alustas oma ettevõtte tegevust tagasihoidlikus keskkonnas, müües IBM PC omatehtud modifikatsioone. 2013. aastal oli ta maailma 100 rikkaima inimese nimekirjas 49. kohal, tema varanduse suurus oli 15,9 miljardit USA dollarit. Bloombergi miljardäride indeksi (seisuga jaanuar 2025) kohaselt on ta maailma rikkaimate inimeste nimekirjas 11. kohal ja tema varandus on 130 miljardit dollarit.
Ermlandi piiskop

**Ermlandi piiskoppide loend** loetleb Ermlandi piiskopkonna **Ermlandi piiskop**pe (Warmia piiskoppe) 13. –20. sajandini.

## Saksa ordu aegsed piiskopid
*1249–1250 Heinrich von Streitberg (ka Strateich) (elekt), OT (Saksa ordu preestervend) 
*1250–1278 Anselm von Meißen, OT
*1278–1300 Heinrich I Fleming 
*1301–1326 Eberhard von Neiße 
*1327–1328 Jordan 
*1329–1334 Heinrich II Wogenap 
**sedisvakants 1334–1337*
*1338–1349 Hermann Prahast 
*1350–1355 Johann I von Meißen 
*1355–1373 Johann II Stryprock 
*1373–1401 Heinrich III Sorbom 
*1401–1415 Heinrich IV Heilsberg Vogelsangist 
*1415–1424 Johann III Abezier 
*1424–1457 Franz Kuhschmalz 
*1457–1458 Aeneas Sylvius Piccolomini 
*1458–1467 Paul von Legensdorf, alates 1464 Poola kuninga kaitse all

## Poola kuninga kaitsealused piiskopid
*1467–1489 Nikolaus von Tüngen 
*1489–1512 Lucas Watzenrode 
*1512–1523 Fabian von Lossainen 
*1523–1537 Mauritius Ferber 
*1538–1548 Johannes Dantiscus 
*1549–1550 Tiedemann Giese 
*1551–1579 Stanislaus Hosius 
*1579–1589 Marcin Kromer 
*1589–1599 Andreas Báthory 
*1600–1604 Petrus Tilicki 
*1604–1621 Szymon Rudnicki 
*1621–1633 Jan Olbracht Waza 
*1633–1643 Mikolaj Szyszkowski 
*1643 Jan Karol Konopacki 
*1644–1659 Waclaw Leszczynski 
*1659–1679 Jan Stefan Wydzga 
*1679–1689 Michal Stefan Radziejowski 
*1689–1698 Jan Stanislaw Sbaski 
*1698–1711 Andrzej Chryzostom Zaluski 
*1711–1723 Theodor Andreas Potocki 
*1724–1740 Chzysztof Andrzej Jan Szembek 
*1741–1766 Adam Stanislaw Grabowski 
*1766–1795 Ignacy Krasicki, alates 1772 ainult vaimuliku võimuga piiskop Preisi kuningriigi alal

## Preisimaa kuningriigi ja Saksamaa aegsed piiskopid
*Karl von Hohenzollern-Hechingen 1795–1803
**sedisvakants 1803–1808*
*Joseph von Hohenzollern-Hechingen 1808–1836
*Andreas Stanislaus von Hatten 1836–1841
*Joseph Ambrosius Geritz 1841–1867
*Philipp Krementz 1867–1886
*Andreas Thiel 1886–1908
*Augustinus Bludau 1908–1930
*Maximilian Kaller 1930–1947

## Poola piiskopid
*Józef Drzazga 1972–1978
*Józef Glemp 1979–1981
*Jan Obłąk 1981–1988
*Edmund Michał Piszcz 1988–2006 (alates 1992 esimene peapiiskop)
*Wojciech Ziemba alates 2006, peapiiskop
Anneliese Michel

**Anneliese Michel** (täisnimega **Anna Elisabeth Michel**; 21. september 1952 Leiblfing, Baieri – 1. juuli 1976) oli sakslasest katoliiklane, keda väidetavalt vaevasid deemonid ja kes läbis deemonite väljaajamise. 

Tema loo põhjal on tehtud kolm filmi: "The Exorcism of Emily Rose" (2005), "Requiem" (2006) ja "Anneliese: The Exorcist Tapes" (2011).

## Noorus
Anneliese kasvas üles range korraga katoliiklikus perekonnas. Siira tüdrukuna magas ta paljal põrandal keset südatalve, et hüvitada perverssete preestrite ja narkomaanide patte.

1968. aastal, kui Anneliese oli 16-aastane ja õppis keskkoolis, esinesid tal krambid. Järgmisel aastal avastati tal epilepsia. Varsti hakkasid Anneliesel palvetamise ajal esinema hallutsinatsioonid. Ta hakkas hääli kuulma, mis ütlesid, et ta on neetud. 1973. aastaks kannatas ta depressiooni all ja kaalus enesetappu. Tema käitumine muutus eriti veidraks; ta rebis seljast riideid, sõi ämblikke ja sütt ning lakkus iseenda uriini.

## Vaimude väljaajamine ja surm
1975. aastal, kui Anneliese Michel oli 23 aastat vana, järeldas üks tema kaaslaseks olnud vanem naine, et teda vaevasid deemonid. Michel ei suutnud Jeesus Kristuse kujust mööduda ja keeldus joomast püha vett. Vaimude väljaajaja lähedalolevast linnast uuris Michelit ja oli kindel, et ta on deemonite poolt vaevatud. 

Aastad pärast läbikukkunud psühhiaatriliste ravide, anti alla meditsiinilisele ravile ja valiti vaimude väljaajamine raviks. 1976. aastal läbiti rituaal kümne kuu jooksul. Kokku oli 67 seanssi, üks-kaks korda nädalas, mõned kestsid üle nelja tunni. Kuigi Anneliese oli saanud epilepsia vastu ravi, keeldus ta mingi aeg täielikult arstiabist. Michel mainis deemoneid doktoritele, seletades, et nad annad talle käsklusi. Doktorid ei saanud teda kuidagi aidata ning Anneliese oli kaotanud lootuse, et medikamendid teda aitavad.

1. juulil 1976 suri Anneliese Michel une pealt. Lahkamisel selgus, et surma põhjuseks oli alatoitumine.
Saarjärve Kogrõjärv

**Kogrõjärv** ehk **Kogrejärv** (ka **Saarjärve Kogrõjärv**, **Kaika Kogrejärv**) on väike järv  Võru maakonnas Antsla vallas Ähijärve külas. Järv asub Karula rahvuspargi territooriumil.

Järv asub Suur-Saarjärve ja Küünimetsa järve vahel. 

Järv on ümbritsetud rabaga. 

Järves elab apteegikaan.
Jonathan Bennett

*Jonathan Bennett (1930–2024), Briti filosoof
*Jonathan Bennett (sündinud 1981), USA näitleja
*Jonathan Bennett (sündinud 1973), programmeerimiskeele AutoIt looja
Kalvi mõis

**Kalvi mõis** (saksa keeles *Pöddes*) oli mõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Mõisa härrastemaja asub Kalvi külas, mis tänapäeval kuulub Lääne-Viru maakonda Viru-Nigula valda.

Mõisa on esmamainitud 1485. aastal, kui lossi valdaja Hans Lode lossimaja ja mõisa (Pöddese, tõestuskirjades ka Podwes, Podwis) tuhande marga eest Tallinna piiskopile Simon von der Borchile pantis.

Nime Kalvi (Kalf, Kalve) sai mõis selle hilisematelt omanikelt, kui Jürgen Kalf selle 1551. aasta 24. augustil oma vennale Diedrichile jättis.

18. sajandist kuulus mõis Essenitele, Schoulzidele, Baranoffidele, Lvovskitele ja Schillingitele. Mõisa viimased omanikud olid Stackelbergid.

1770. aastate alguses vasallilinnuse müüridele ehitatud vana härrastemaja sai 1910. aasta tulekahjus kannatada ja tollane omanik Nikolai von Stackelberg lasi sellest põhja poole püstitada uue peahoone. Hoone arhitektiks on peetud Wladislaw Karpowiczit. Mõisa uus peahoone valmis vahetult enne Esimest maailmasõda.

Tuudorstiilis massiivne hoone on väljast viimistletud klombitud graniidiga, hoonet ilmestavad nurgatornid ja kitsad aknaavad. Valmimisajal 1913 oli tegemist modernse ehitisega: selles oli näiteks oma elektrijaam ja ka autogaraaž. Mõisa sisemust ilmestab läbi kahe korruse ulatuv hall.Eesti NSV ajal asus mõisa peahoones Kalvi sanatoorium-profülaktoorium.

1993. aastal sai Stackelbergi perekond mõisa tagasi ja see müüdi 1999. aastal Taani ärimehele Henning Lykke Jensen. Koostöös Tiit Rannastega korrastati lossikompleks. Selle käigus tehti hoone läänepoolsesse otsa pikk uus tiibehitis ning katusesse tehti rida väljaehitusi. Korrastati ka mitu kõrvalhoonet, sealhulgas sepikoda. Luksushotell avati 2002. aastal. 2010. aastal müüs Henning Lykke Jensent hotelli Vene kapitaliga seotud investeerimisfirmale Belitex Invest OÜ.

## Galerii

Pilt:Kalvi mõisa peahoone, 21. juuli 2011.jpg|Kalvi mõisa peahoone
Pilt:Kalvi linnuse varemed vana peahoonega, 2010, regnr 13835.jpg|Kalvi vasallilinnuse varemed koos mõisa vana peahoonega
Pilt:Kalvi mõisa ait (regnr 13837) ja teenijatemaja (regnr 13836). 2010.jpg|Ait ja teenijatemaja


## Välislingid
* Raivo Raigna. Kaunis Kalvi mõis suleb peagi turistidele uksed. Virumaa Teataja, 29. august 2010.
* Kalvi mõis müüdi Vene ärimeestele, firmale Belitex Invest (Uus omanikfirma on varem silma paistanud oma juhi Jevgeni Bolšakovi tõttu, kes juhtis varem kütusefirmat Lukoil ning oli ka Meelis Lao äripartner.), www.e24.ee, 30. august 2010
*Peterburi ravimiärimehed nurjasid Aseri valla turismilootuse, www.e24.ee, 29. august 2014
*Kalvi mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register

## Viited
Sars

**Sars** on alev Venemaal Permi krais Oktjabrski rajoonis. Asub Sarsi jõe ülemjooksul 7 km kaugusel rajoonikeskusest Oktjabrskist.

Asula tekkis 1864 rajatud klaasitehase juurde. Alev alates 1939. aastast.

## Välislingid
*Kirje Permi krai veebientsüklopeedias
Ristimägi

**Ristimägi** on koha- ja perekonnanimi. See võib tähendada
* **[[Ristimägi (Hiiumaa)|Ristimäge]]** Hiiumaal Kõrgessaare vallas Risti külas;
* **[[Ristimägi (Neeruti)|Ristimäge]]** Lääne-Virumaal Neerutis;
* **[[Ristimägi (Saaremaa)|Ristimäge]]** Saaremaal Valjala lähedal;
* **[[Ristimägi (Haanja)|Ristimäge]]** Võrumaal Haanjas;
* **[[Viitka Ristimägi|Viitka Ristimäge]]** Võrumaal Vastseliina vallas;
* **[[Ristimägi (Leedu)|Ristimäge]]** (*Kryžių kalnas*) Leedus Šiauliai lähistel.

**[[Ristimägi (surmakoht)|Ristimägi]]** võib tähendada kohta, kus pärimuse järgi on toimunud erakordne surmajuhtum.

**Ristimägi** mõistena võib tähistada ka "kohta, kust lahkunud hinged kaugemale ei saa tulla, sest matuste ajal tehtud ristid puul ei lase neid edasi".

## Viited
Ristimägi (Hiiumaa)

**Ristimägi** on koht Hiiumaa vallas Hiiumaal Kärdla–Luidja tee ääres Risti külas. Kärdlasse on Ristimäelt 6 kilomeetrit.

Ristimäge on kujutatud Kõrgessaare valla vapil. Seda on nimetatud üheks olulisemaks Hiiumaa vaatamisväärsuseks.

Nimest hoolimata ei ole Ristimäel mäge ega isegi vähemalt mehekõrgust kõrgendikku.

## Ristimäe ristid

On saanud kombeks püstitada Ristimäele riste, ent oletustele vaatamata on nende tähendus ja tava päritolu kindlalt teadmata.

Üks legend räägib kahest kokkupõrganud pulmarongist, kus ühest saanud surma peigmees, teisest pruut ning ellujäänud abiellunud omavahel. Riste püstitatavat hukkunute mälestuseks. Legendiga kooskõlas pandavat Ristimäele uusi riste abieluõnne tagamiseks.

Levinud on seisukoht, et Ristimäele pannakse riste alates 1781. aasta 20. augustist, mil Kõrgessaare hiiurootslased sunniti Hiiumaalt lahkuma. Maaomanik Stenbock ütles koha üles umbes tuhandele rootslasele ning Katariina II lubas neil asuda ümber Lõuna-Ukrainasse. Ristimäel pidas Reigi koguduse pastor Carl Forsmann toona jumalateenistuse ja püstitati esimene rist.

Ühe oletuse järgi mälestavat ka tänapäevased ristid lahkunud rootslasi. Teiste allikate väitel püstitavad praegu riste esmakordselt saarele tulijad. Mõned allikad soovitavad turistidel riste püstitada, et saavutada head õnne.

20. augustil 1991 avasid hiiurootslaste järeltulijad Ristimäel väljarände 210. aastapäeva puhul mälestuskivi.

## Viited

## Välislingid
*
Christian Emil August Offe

**Christian Emil August Offe** (6. juuli 1818 Tori – 29. aprill 1885 Cannstatt) oli Liivimaa vaimulik.

Õppis aastatel 1835–1840 Tartu Ülikoolis usuteadust. Ordineriti 31. jaanuaril 1843 õpetajaks.

Oli aastatel 1843–1850 Tori koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1850–1877 oli Tori, Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Jäi aastal 1877 emerituuri, emerituuris olles elas Cannstattis (praegu Stuttgardi linnaosa).

## Isiklikku
Tema isa Benedikt August Friedrich Offe oli samuti Tori, Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Vanaisa August Heinrich Friedrich Offe oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Johann Christian Samuel Eberhard Hemmelmann oli Vändra ja Käru koguduse õpetaja.

## Viited
Kobjai uluss

**Kobjai uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi keskosas.

Ulussi halduskeskus on Viljui jõe kaldal asuv Sangari alev.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 14 178, neist 65% jakuudid, 24,2% venelased ja 5,7% eveenid.

Uluss jaguneb 13 kohalikuks omavalitsuseks (*nasleg*), kus on kokku 25 asulat.

## Viited

## Välislingid
*Kobjai ulussi koduleht
Ristipuu

**Ristipuu** on eesti rahvausundis suurem puu, mille koorde on surnu mälestuseks lõigatud rist. Komme on  olnud tavapärane eelkõige Lõuna-Eestis, kus see on paiguti tuntud tänapäevalgi.

Tihti, kuid mitte alati on ristipuu mänd (ristimänd, võru keeles *ristipetäi*). Puude tukka, milles on hulk ristipuid, võidakse nimetada **ristimetsaks** (võru keeles *ristimõts*).

Saaremaa lääneosas on vahel risti asemel lõigatud puu koorde ka lahkunu peremärk.

## Ajaloost
Andmeid ristipuude kohta on Eestis juba 17. sajandist. Samalaadseid teateid on ka Läti alade ja Soome idaosa kohta. Rist lõigati puusse enamasti teel surnuaiale, harvemini tagasiteel. Seejuures rüübati lonks viina. Mälestusohvrina riputati ristipuude külge ka värvilisi lõngu ja paelu. Usuti, et ristipuu takistab surnu koduskäimist.

Setud panid ristipuu alla kõdunema lautsilauad (surnulava lauad), surnuõled ning surnu pesemiseks kasutatud viha. Mõnikord põletati need tseremoniaalselt.
 
## Ristipuid
*Iia ristimänd
*Kambja ristimänd

## Vaata ka
* Hiiepuu
* Põlispuu
* Pühapuu

## Viited

## Kirjandust
*Marju Kõivupuu. Hinged puhkavad puudes. Huma, 2009. [ristipuude monograafia]
*Marju Kõivupuu. Ristipuud Lõuna-Eesti matusekombestikus. Akadeemia 1997, nr 1, lk. 35-61. 
*Marju Kõivupuu. In memoriam Laatre ristipedajas. - Mäetagused, nr 16, lk. 117-119. 

## Välislingid
* Ristipuude kaart Eesti Rohelise Liikumise kodulehel
* Marju Torp-Kõivupuu. Ristipuud maastikul ja usundilises jutupärimuses. Mäetagused, nr 27
* Rosma ristimets Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu
Benedikt August Friedrich Offe

**Benedikt August Friedrich Offe** (11. märts 1786 Tõstamaa – 29. juuni 1850 Tori) oli Eesti vaimulik.

Sai alghariduse koduõpetaja käe all ja lõpetas Tallinnas gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807. Ordineeriti 17. oktoobril 1809 õpetajaks.

Oli aastatel 1809–1850 Tori ja Tahkuranna, Häädemeeste abikoguduste pastor.

## Isiklikku
Tema poeg Christian Emil August Offe oli samuti Tori ja Tahkuranna,  Häädemeeste abikoguduste pastor. Isa August Heinrich Friedrich Offe oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Äi Johann Christian Samuel Eberhard Hemmelmann oli Vändra- ja Käru koguduse õpetaja.

## Viited
Georg Gustav Theol

**Georg Gustav Theol** (23. detsember 1826 Karula – 22. jaanuar 1867 Äksi) oli eesti vaimulik.

Õppis koolis Viljandis. Aastatel 1847–1852 õppis Tartu Ülikoolis arsti- ja usuteadust. Ordineeriti õpetajaks 20. detsembril 1854.

Oli 1854–1856 Viljandi Pauluse koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1856–1867 (introdutseeriti 15. jaanuaril 1856) oli ta Äksi Andrease koguduse õpetaja.

Toimetas aastal 1858 Tallorahva Postimeest.

## Isiklikku
Tema äi Friedrich Carlblom oli Suure-Jaani- ja Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema vend Theodor Theol oli Helme kihelkonnaarst.

## Viited
Aleksander Miller

**Aleksander Miller** 1. veebruar 1893 Tallinn – 7. märts 1937) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1935) ja piirivalvur.

Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas ja 4. Jalaväerügemendi koosseisus Vabadussõjas. Piirivalve teenistuses oli ta alates 1923. aastast, olles seal Valga ja Uus-Irboska rajooni ülem. 

Teda jäi leinama abikaasa pojaga.
August Heinrich Friedrich Offe

**August Heinrich Friedrich Offe** (30. oktoober 1744 Plön – 7. jaanuar 1806 Tõstamaa) oli Eesti vaimulik.

August Heinrich Friedrich Offe sündis Plönis (praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Holsteini liidumaal). Lõpetas kooli Plönis. Immatrikuleerus 13. oktoobril 1770 Kieli Ülikooli, 30. aprillil 1773 Halle Ülikooli. Oli aastal 1781 Liivimaal, aastal 1782 Otepääl. Ordineeriti 24. mail 1786 õpetajaks.

Oli aastatel 1786–1806 (introdutseeriti 19. juulil 1786) Tõstamaa Maarja koguduse (ja Kihnu koguduse) õpetaja.

## Isiklikku
Tema poeg Benedikt August Friedrich Offe ja pojapoeg Christian Emil August Offe olid Tori-, Tahkuranna- ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetajad.

## Viited
Pürksi mõisa park

**Pürksi mõisa park** on kaitsealune park Läänemaal Lääne-Nigula vallas Pürksi külas. Pargi pindala on 3,0&nbsp;ha. Pargi geograafilised koordinaadid on . Pürksi mõisa park asub Noarootsi Gümnaasiumi territooriumil. Pürksi pargi piir kulgeb piki katastriüksuse 'Pürksi mõis' piiri.

Pürksi mõisa pargi keskkonnaregistri kood on KLO1200523.

## Vaata ka

*Pürksi mõis

## Välislingid

*
* 
*Haapsalu raj. RSN TK otsus nr. 267 Looduskaitse objektide nimekirja täpsustamine
Olev Liivik

**Olev Liivik** (sündinud 22. augustil 1975) on eesti ajaloolane.

Liiviku peamised uurimisvaldkonnad on 19. ja 20. sajandi poliitiline ja sotsiaalajalugu. Ta on muu hulgas uurinud baltisakslaste ajalugu nii iseseisvas Eesti riigis kui enne seda.

## Haridus
Aastatel 1994–1999 omandas ta bakalaureusekraadi Tartu Ülikooli ajaloo-osakonnas, läbides Tartus seejärel 2002–2005 ka magistriõpingud ja vahemikus 2006–2014 doktorantuuri. Tema magistri- ja doktoritööd juhendas Tõnu Tannberg, nende teemadeks olid "Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee aparaat 1945-1953" ja "Eesti NSV Ministrite Nõukogu institutsionaalne areng ja kaadrid 1940-1953".

## Teadustöö
Liivik on 2019. aasta märtsist Eesti Mälu Instituudi vanemteadur ning töötab 2022. aastast Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis arhiivinduse kaasprofessorina. Tartu Ülikoolis töötas ta teadurina ka vahemikus 2011–2016.

2020. aasta juunis sai ta Riigikantseleilt 25 000 eurose stipendiumi "Eesti riigijuhid 1918–1940/1944" Jüri Jaaksoni biograafia koostamiseks.

Ta kuulub Baltisaksa Kultuuri Seltsi Eestis ja on olnud aastatel 2004–2009 ning 2013–2018 selle esimees.

## Isiklikku
Liivik on luterlane, Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkoguduse liige.

## Publikatsioone ja teoseid
**"[[Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee]] organisatsiooniline struktuur 1940-1991"*; kaasautor, peatoimetaja: Enn Tarvel. Tallinn: Kistler-Ritso Eesti Sihtasutus, 2002.
**"Eestimaa Kommunistliku Partei kohalikud organisatsioonid 1940-1991"*; kaasautor, peatoimetaja: Enn Tarvel. Tallinn: Kistler-Ritso Eesti Sihtasutus, 2005.
**"Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee aparaat 1945-1953"*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2006.
**"Tagasivaade [[1950. aasta märtsipleenum]]ile. Kas venelased ja [[Venemaa eestlased]] saavutasid võidu "[[juunikommunistid]]e" ja "korpusemeeste" üle?"*. – *[[Tuna]]*, 2010, nr 1, lk 55-69.
**"[https://dspace.ut.ee/server/api/core/bitstreams/10366c44-1e52-4958-b48c-48685556f467/content Eesti NSV Ministrite Nõukogu institutsionaalne areng ja kaadrid 1940-1953]"*; Kirjastus: Tartu Ülikooli Kirjastus, Tartu, 2014, ISBN: 9789949326501, 348lk, Sari: Dissertationes historiae Universitatis Tartuensis 34
* *Baltisaksa esemed Eesti muuseumikogudes* (koos Tõnis Liibeki ja Ants Heinaga). Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis, 2016. ISBN 9789949389513.
* *Viimane peatükk: Baltisakslaste lahkumine Eestist 1939–1941* (koos Tõnis Liibekiga). Argo, 2019. ISBN 9789949688142

## Tunnustus
*EELK teeneteristi III järk (2019)

## Viited

## Välislingid
*
Pürksi mõis

**Pürksi mõis** (saksa ja rootsi keeles *Birkas*) rajati Läänemaal Noarootsi kihelkonnas 1620. aastal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõis Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Pürksi külas.

Alates 18. sajandi lõpust kuni võõrandamiseni 1919. aastal kuulus mõis Ungern-Sternbergide aadlisuguvõsale. Mõisa viimane omanik oli Rudolf von Ungern-Sternberg. 

Ühekorruseline mõisa peahoone – osalt kivist, osalt puidust – on ehitatud arvatavasti mitmes osas 19. sajandil. Säilinud on ka mõni kõrvalhoone (ait, tall-tõllakuur). Paralleelselt Noarootsi Gümnaasiumi rajamisega otsustati hakata vana mõisahoonet kasutama koolina. Mõisa katus lasi küll läbi, aga seinad olid säilinud. 1990. aastal hakati mõisat restaureerima. Restaureeritud mõisahoone avati pidulikult 19. detsembril 1995. Avamisest võttis osa ka toonane Eesti president Lennart Meri. Tänapäeval asuvad mõisas Noarootsi Gümnaasiumi rootsi keele õppeklassid.

Nii Pürksi mõisa park, ait, kaev, ait-kelder kui ka peahoone on muinsuskaitse all.

## Vaata ka
*Läänemaa mõisate loend

## Viited

## Välislingid

*Pürksi mõis Mõisaportaalis
Uuemõisa mõisa park

**Uuemõisa mõisa park** on kaitsealune park Läänemaal Haapsalu linnas Uuemõisa alevikus. Pargi pindala on 7,5&nbsp;ha. Pargi geograafilised koordinaadid on . Pargis asub saarega tiik. Vahetult piki Uuemõisa mõisapargi lõuna-kagukülge kulgeb Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.

Uuemõisa mõisapargi keskkonnaregistri kood on KLO1200524.


Mõisapargi tamm.JPG
Mõisapargi tiik.JPG
Kevadekuul Uuemõisa mõisapragis, Läänemaal.JPG
Uuemõisa mõisapargi taga asub ka mõis ise.JPG


## Vaata ka
*Uuemõisa mõis

## Välislingid

*Uuemõisa 360° aeropanoraam / aerofoto
*
* 
*Haapsalu raj. RSN TK otsus nr 267 Looduskaitse objektide nimekirja täpsustamine
Isabella (täpsustus)

Nimel **Isabella** on mitu tähendust.
***[[Isabella küla]]** on küla Hiiumaal.
***[[Isabella (eesnimi)|Isabella]]** on eesnimi.
***[[Isabella (laev)|Isabella]]** on laev.
***[[Isabella (Taani printsess)|Isabella]]** oli Taani printsess.
***[[Austria Isabella]]** oli Taani kuninganna.
Peter Koch

**Peter Koch** (8. juuni 1620 Tallinn – 18. aprill 1669 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis kuni 1639. aastani Tallinna gümnaasiumis, seejärel pastor Reiner Brocmanni juures Kadrinas. Sai Tallinna linnalt stipendiumi stuudiumiks. Immatrikuleeriti 11. märtsil 1640 Tartu Ülikooli, seejärel 15. septembril 1641 Königsbergi Ülikooli, kus õppis kuni 1647. aastani. 

Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetajaks kutsuti ta aastal 1650, õpetajaks sai aastal 1658. 

Suri 18. aprillil 1669, maeti 28. aprillil 1669 Tallinna Oleviste kirikusse. Tema matusetrükise autor oli pastor Johann Kohsen.

Ta on kirjutanud pühendus- ja õnnitlusluulet.

## Isiklikku
Tema äi Georg Salemann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, poeg Peter Koch oli Jüri koguduse õpetaja.

## Viited
Tõstamaa Maarja kogudus

EELK **Tõstamaa Maarja kogudus** on luterlik kogudus Tõstamaal, mis kasutab Tõstamaa kirikut.

Kogudus kuulub Pärnu praostkonda.

2010. aasta seisuga on koguduse hooldajaõpetaja Tiina Janno, organist Evi Vaher ning juhatuse esimees Valev Randmäe.

Jumalateenistus toimub kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval ning suurtel kirikupühadel algusega kell 14.00 Tõstamaa kirikus.

Tõstamaa kirikukihelkonna koguduse abikirikuks oli 1624. aastast (saksa k. *Künö*) Kihnu Püha Nikolai kirik.  Usuvahetusliikumise ajal aastatel 1846–1847 läks suur enamus Kihnu rahvast üle õigeusku ja luteri kirik võeti kasutusele vastloodud õigeusukoguduse kirikuna.
## Koguduse pastoreid ja kirikuõpetajaid
*...1662  Raspius . 
* ca 1662, Johann Lucius .  
* 1679–1697,  Sigmund Segius
* 1685. 1689, Hermann Jencken
* 1699–1705,  Lorenz Vestring
* 1706,  Olaus Levelin.  
* ca 1718 –?, Adolph Friedrich Dunte  
*1728–1735, Johann Friedrich Haller, Tõstamaa Maarja koguduse pastor
* 1736–1745,  Johann Gottfried Pfündel
* 1747–1749,  Michael Albrecht Heder 
* 17..– 1758,  Christian Bernhard Oldekop,  
* 1757–1767,  Otto Gustav Meyer
* 1767–1786, August Heinrich Friedrich Offe, Tõstamaa Maarja koguduse ja Kihnu koguduse  pastor
* 1807–1811,  Johannes Carlblom, Tõstamaa Maarja koguduse ja Kihnu koguduse pastor 
* 1814–1816, Wilhelm Gottfried Dietrich, Tõstamaa Maarja koguduse ja Kihnu koguduse pastor
* 1817–1855, Karl Bernhard Gebhardt,  Tõstamaa Maarja koguduse pastor
* 1856–1857, Gottlieb Wilhelm Frantzen, Tõstamaa Maarja koguduse pastor
* 1862–1873, Wilhelm Gotthilf Robert Adelbert Christiani, Tõstamaa Maarja koguduse pastor
* 1874–1877, Burchard Sielmann, Tõstamaa Maarja koguduse  pastor
*1885–1900, Georg Koik, Tõstamaa Maarja koguduse pastor
*1935–1936, Johann Sõmer, Tõstamaa Maarja koguduse kirikuõpetaja
*1936–1939, Johann Teras, Tõstamaa Maarja koguduse  kirikuõpetaja
*1940–1944, Peeter Särgava, hooldajaõpetaja Pärnu Nigulistest
*1946–1954, Martin Jõgi, hooldajaõpetaja Audrust
*1955–1956, Rein Laubach, hooldajaõpetaja Audrust
*1956–1959, Hans Vinnal, hooldajaõpetaja Audrust
*1959–1960, Richard Saaremets, hooldajaõpetaja Audrust
*1960–1971, Richard Võlli, hooldajaõpetaja Pärnu Eliisabetist
*1972–1984, Hermann Lusikas
*1984–1992, Reet Mägedi, hooldajaõpetaja Varblast
*1992–1995, Tarmo Nurm, hooldajaõpetaja Audrust
*1995–1998, Andres Põder, hooldajaõpetaja Pärnu Eliisabetist
*1998–2000, Allan Kährik, hooldajaõpetaja Audrust
*2000–2001, Andres Põder, hooldajaõpetaja Pärnu Eliisabetist
*2001–2004, Urmas Viilma, hooldajaõpetaja Pärnu–Jaagupist
*2004–2009, Tiina Janno, hooldajaõpetaja Audrust
*2009–2010, Ants Kivilo, hooldajaõpetaja Vändrast
*2010–2019, Tiina Janno, hooldajaõpetaja Audrust
*2018–2020, Tõnu Taremaa, hooldajaõpetaja Pärnu Eliisabetist
*2020–, Lembit Tammsalu, hooldajaõpetaja Audrust

## Välislingid
*Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Testama, 1843, seite 101–102
Sinabung

**Sinabung** (indoneesia keeles *Gunung Sinabung*) on tegevvulkaan, mis asub Indoneesias Sumatra saarel 60 kilomeetrit Medani linnast edelas. Vulkaani kõrgus on 2460 m, teistel andmetel 2451 m.

Sinabung asub Sunda vulkaanilises kaares, kus India-Austraalia laam sukeldub Euraasia laama alla. Ta on pleistotseenis tekkinud kihtvulkaan, mis koosneb andesiidist ja datsiidist. Sinabungil on neli kraatrit, millest ainult üks on tänapäeval aktiivne.

Sinabungi külgedel on palju vanu laavavoole, mis pärinevad 1600. aastal toimunud viimasest purskest. Enne 2010. aasta purset täheldati Sinabungi vulkaanilist tegevust viimati 1912. aastal ning selleks olid solfataarid ehk praod, mille kaudu ilmus maapinnale laavat või väävlirikast auru.

Sinabung asub 40 km kaugusel Toba järvest. Umbes 70 000 aastat tagasi toimus Toba vulkaani purse, millest suuremat pole hiljem toimunud kusagil maailmas. Selle käigus Toba vulkaan hävis ja selle asupaigas on praegu järv.

## 2010. aasta purse

Vulkaan hakkas purskama 29. augustil 2010 pärast keskööd. Enne seda polnud see üle 400 aasta pursanud.

28. augustil oli vulkaan terve päeva suitsu ja tuhka välja paisanud kuni 1500 meetri kõrgusele. Vulkaanipurse toimus kohaliku aja järgi pärast südaööd. 30. augustil tõusis vulkaanikraatrist suitsu- ja tuhapilv rohkem kui kahe kilomeetri kõrgusele. 

Vulkaani ümbrusest evakueeriti 29. augusti seisuga ligi 10 000 inimest.

## 2013. aasta pursked
Sinabung purskas 15. septembril 2013. Vulkaan hakkas uuesti purskama novembris.

## Viited

## Välislingid
* Sumatra saare vulkaan paiskas täna õhku 30 tuhasammast Postimees, 4. jaanuar 2014
Raivo Maripuu

**Raivo Maripuu** on eesti režissöör, lavastaja, produtsent ja näitleja.

Tema tuntuim lavastus on telesari "Kelgukoerad".

## Lavastusi

* Draamasari "Kelgukoerad" – režissöör
* Tõsielusari "Malaisia" – režissöör
* Tõsielusari "Tenerife" – režissöör
* Saatesari "Naabrist parem" – režissöör
* Saatesari "KeeleVägi" – režissöör
* Saade "Meeletu maailm" – režissöör
* Draamasari "Wikmani poisid" – näitleja
* Saade "Unelmate pulm" – produtsent

## Tunnustus

* 2025 Eesti Filmi- ja Teleauhindade preemia kategoorias aasta vormilooja televisioonis 

## Välislingid

* http://www.imdb.com/name/nm1944258/
Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek

**Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek** ehk **Estonia's Friends International Meeting** on president Toomas Hendrik Ilvese, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse ja suurettevõtja Margus Reinsalu ühisalgatus, millega soovitakse tänada ja tunnustada ärimehi, poliitikuid ja kultuuritegelasi, kelle tegevus ja nõuanded on aidanud Eestil areneda dünaamilise majanduse ja ärksa kultuurikeskkonnaga euroopalikuks riigiks. 

Esimene Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek toimus 18.–20. augustil 2010 Tallinnas. Esimene Eesti sõprade kokkutulek oli nii tänu- kui ka turundusüritus, mis sisaldas Eestisse saabunud külalistega korraldatud ajurünnakut, kus otsiti suundi, kuhu peaks Eesti edasi liikuma. Lisaks ametlikes programmides osalemisele tutvusid osavõtjad siinse kultuuriga. Enam kui 40 liikmest koosnenud Eesti sõprade seltskond külastas Birgitta festivali ja Margus Reinsalu taastatud Oandu vesiveskit Lahemaa rahvuspargis. 20. augustil võtsid külalised osa Eesti taasiseseisvumise pidustustest Kadrioru lossis ja tutvusid Tallinna vanalinnaga. 

Eesti sõpru võõrustasid president Toomas Hendrik Ilves, peaminister Andrus Ansip, EAS-i juhatuse esimees Ülari Alamets, endine peaminister Mart Laar ning ärimees ja Maroko aukonsul Eestis Margus Reinsalu. Tunnustatud külaliste hulgas oli Läti endine president Vaira Vike-Freiberga, Pagani superautode tootja Horacio Pagani, poliitik ja endine rallisõitja Ari Vatanen, LexisNexis tegevjuht Andrew Prozes ja paljud teised. 

Tänaseks on toimunud seitse Eesti sõprade rahvusvahelist kokkutulekut, kus osales ligikaudu 150 väliskülalist. Eesti sõprade kokkutuleku programmi kuuluvad tavaliselt EAS-i korraldatud äriseminar, ERSO kontsert, sümpoosion "Quo vadis, Estonia?, kohtumine peaministriga Stenbocki majas, kontsert vastuvõtt Oandu vesiveskis ning Vabariigi Presidendi vastuvõtt presidendi kantselei roosiaias.

Eesti sõprade kokkutuleku sümpoosionil on esinenud mitmeid nimekaid väliskülalisi: Stephen Kuhn, Ernst & Young and Robert J. Parker, Credit Suisse (2011), Professor Timothy Garton Ash (2012), Professor Dr. James S. Fishkin and CEO of Ericsson Mr. Hans Vestberg (2013), Proteus Digital Health asutaja ja juhataja  Andrew M. Thompson (2014) ja Balaij Srinivasan Andreessen Horowitz, Teleport (2015), Sten Tamkivi, Teleport (2016) ja Matthew Kaminski, Politico (2016).

## Viited

## Välislingid
*Eesti sõprade kokkutuleku video
*Eesti sõprade kokkutuleku fotod
Alain Corneau

**Alain Corneau** (7. august 1943 Loiret, Meung-sur-Loire – 30. august 2010 Pariis) oli prantsuse filmilavastaja ja stsenarist.

Corneau sai muusikahariduse. Seejärel lõpetas ta kinoinstituudi (Institut des hautes études cinématographiques) Pariisis.

Mitme filmi juures töötas ta režissööri assistendina ja neist varaseim oli Costa-Gavrase "L'Aveu" (1970), mis valmis Arthur Koestleri "Keskpäevapimeduse" ainetel.

Aastal 1973 valmis Alain Corneau esikfilm "France, Inc.", mis rääkis narkootikumide legaliseerimisest. Ärilises mõttes kukkus see film läbi.

Seevastu järgmised filmid mõjutasid ühiskonda oluliselt. Need filmid näitasid selle aja euroopa kino jaoks ebatavalise naturalismiga igapäevaelu julmust. Enamasti tegi neis kaasa Yves Montand. Need filmid olid "Police Python 357" (1976), "La menace" (1977), "Série noire" (1979) ja "Le Choix des armes" (1981).

1980. aastatel hakkas Corneau tegema suurfilme. Tema film "Fort Saganne" (1984) koos Gerard Depardieu ja Catherine Deneuve'iga oli Prantsusmaa senise ajaloo kalleim film.

Aastal 1987 valmis tal telefilm Afganistanist "Afghanistan, le Pays Interdit".

Aastal 1989 valmis tal film "Nocturne indien", mis oli itaalia kirjaniku Antonio Tabucchi samanimelise romaani "Notturno Indiano" ekraniseering.

Aastal 1991 lavastas Alain Corneau Pascal Quignardi romaani "Tous les matins du monde" (eesti keeles "Kõik maailma hommikud"; 2004; tõlkija Triinu Tamm) põhjal filmi "Tous les matins du monde". Film kandideeris parima võõrkeelse filmi Kuldgloobusele ning võitis seitse Césari filmiauhinda: parim film, režissöör, naiskõrvalosa, operaator, helioperaator, helilooja ja kostüümid.

Aastal 2003 lavastas ta Amélie Nothombi romaani "Stupeur et tremblements" (eesti keeles "Jahmatus ja värinad"; 2006; tõlkija Eva Koff) põhjal filmi "Stupeur et tremblements".

Alain Corneau suri vähki ja maeti Père-Lachaise'i kalmistule.
Euro hinda ei tõsta

"**Euro hinda ei tõsta**" oli 2010. aastal Eesti Kaubandus-Tööstuskoja algatatud kampaania, mille eesmärk on ära hoida põhjendamatu kaupade ja teenuste hindade tõstmine euro kasutuselevõtu käigus 2011. aastal.

Ausa hinnastamise lepinguga liitumine oli vabatahtlik ning leppega liitudes andis ettevõtja lubaduse, et seoses eurole üleminekuga järgitakse head tava ja ei tõsteta põhjendamatult hindu ja ettevõtted ei kasuta eurole üleminekut pangateenuste hindade tõstmiseks.

"Euro hinda ei tõsta" märgi õiglast kasutamist jälgis ka Tarbijakaitseamet.

## Välislingid
*Mis on ausa hinnastamise lepe?
*Ausa hinnastamise leppega on ühinenud üle 100 ettevõtte, Delfi Majandus, 28. august 2010
*Pangaliit ühines ausa hinnastamise leppega, Delfi Majandus, 30. august 2010
*Kahe nädalaga on ausa hinnastamise leppega liitunud üle 300 ettevõtte, Delfi Majandus, 14. september 2010
Eugen Krooni

**Eugen Krooni** (24. märts (12. märts vkj) 1895 Sassi küla, Sinalepa vald, Ridala kihelkond, Läänemaa – 29. jaanuar 1975 Uppsala) oli Eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarnooremleitnant). 

Ta õppis 1907–1915 Riia Vaimulikus Seminaris (lõpetas) ja astus 1917 Tartu Ülikooli arstiteadust õppima. Pärast Vabadussõjas osalemist jätkas õpinguid samal erialal, lõpetas ülikooli 1924. Akadeemiliselt oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Ta registreeriti kutseõigusega arstina 1925 ja ta asus praktiseerima Ellamaa turbatööstuse arstina. 1929 siirdus ta erapraktikuna Keilasse ja 1933 Tartusse naistekliiniku assistendiks. 1934 asus Tallinna, kus pidas erapraksist sise- ja naistehaiguste erialal. 

Ta teenis Tallinna Garnisonis, ülendati 28. juunil 1937 lipnikuks ja sama aasta 19. augustil (vanusega 5. juulist) sanitaarnooremleitnandiks täiendusohvitseri õigustega. 

Põgenes 1944. aastal purjekal Luise Ahvenamaale, sealt edasi Rootsi.

Ta töötas aastatel 1945–1946 arstina Ekersta põgenikelaagris, seejärel Püha Birgitta haiglas Vadstenas ja Säteri haiglas, 1950–1955 psühhiaatrina Västra Marki vaimuhaiglas Örebros ning 1955–1969 Salberga haiglas Salas. Hiljem praktiseeris Uppsalas. 

Eugen Krooni on maetud õigeusklike alale Stockholmi Metsakalmistul.

## Liikmesus
*1970 Eesti Arstide Selts Rootsis

## Tunnustus
*1923 Eesti Vabadussõja mälestusmärk

## Isiklikku
Tema vend oli advokaat Augustin Krooni.

1935. aastal abiellus ta Niina Laanusega. 1936 sündis poeg Jüri, 1939 poeg Paul ja 1943 poeg Peeter. 

## Viited
 

## Kirjandus
*Helbe Merila-Lattik. "Eesti arstid 1940–1960". Pärnu 2000. Lk 413

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944''
*Eesti ohvitserid 1918–1940
Tuhala Kaarli kogudus

EELK **Tuhala Kaarli kogudus** on luterlik kogudus endises Kose kihelkonna Kose valla Kata külas.  

Tuhala kirikus on jumalateenistused igal pühapäeval kell 12:00. Lõikustänupühast kuni ülestõusmispühadeni teenistused talvekirikus (Oru mõisas).

Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.

Koguduse õpetaja on Tauno Kibur. Juhatuse esimees Laidi Suumann, aseesimees Arvo Rodi.

## Koguduse vaimulikud
* 1945–1946, Hugo Valma, hooldajaõpetaja Koselt
* 1946–1946, Adolf Horn, hooldajaõpetaja Tallinna Peetelist
* 1946–1949, Albert Soosaar, hooldajaõpetaja Hagerist
* 1956–1986, Leo Vahter, hooldajaõpetaja Koselt
* 1986–1988, Jaanus Noormägi, hooldajaõpetaja Koselt
* 1988–1997, Randar Tasmuth, hooldajaõpetaja Koselt
* 1997–2014, Mare Palgi, hooldajaõpetaja Koselt
* 2014–2015, Jaanus Jalakas, hooldajaõpetaja Kuusalust
* 2015–, Tauno Kibur
Blender

**Blender** on mitmetähenduslik sõna.

* Blenderi vald, vald Saksamaal Alam-Saksi kreisis
* Blender (tarkvara), graafikaprogramm
* Kannmikser, köögiseade
Johannes Heinrich Luther

**Johannes Heinrich Luther** (24. veebruar 1861 Tallinn – 29. mai 1932 Bad Cranz) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1871–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1880–1885 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti õpetajaks 13. juulil 1886.

Oli aastatel 1886–1913 Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1913–1918 oli ta Narva Johannese koguduse õpetaja, ühtlasi 1918. aastal Alutaguse praostkonna praost.

1918. aastal asus Saksamaale, täpsemalt Ida-Preisimaale. Oli aastatel 1918–1926 Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis) luterlik pastor. 1926. aastal jäi emerituuri, elas Bad Cranzis (praegu Zelenogradsk Kaliningradi oblastis), kus ta ka suri.

## Isiklikku
Tema äi Hermann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (aastatel 1860–1870), äia vend Alexander Johann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (aastatel 1853–1860), abikaasa vend Max Reinhold Krause oli Hanila- ja Varbla koguduse ning Viru-Nigula koguduse õpetaja (ja aastatel 1915–1916 Eestimaa kindralsuperintendent). Tema isa Alexander Martin Luther oli kaupmees ja tööstur, Lutheri mööblivabriku rajaja. Tema onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja, vanaisa Christian Wilhelm Luther oli kaupmees ja Tallinna raehärra. Tema poolvend Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja. Vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja.

## Viited

## Välislingid
*
Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi I lennu lõpetanud ohvitseride loend

Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi lõpetasid 15. augustil 1937 järgmised ohvitserid (Sõjavägede Ülemjuhataja käskkiri nr. 118, 14. augustist 1937):

Hästi:
* lipnik Evald-Johann Pirnimäe 
* lipnik Arnold Pesti
* lipnik August Mae
* lipnik Karl-Friedrich Kildmaa

Rahuldavalt:
* lipnik Oskar Makke
* lipnik Juhan Tammistu (end. Stammberg)
* lipnik Eero Saag
* lipnik Otto Tamm
* lipnik Aleksander Bürger
* lipnik Arseni Palu
* lipnik Artur-Johannes Tammaru (end. Eichenbaum)
* lipnik Arvid-Johannes Johanson
* lipnik Harald Riipalu
* lipnik Martin Terts
* lipnik Erich Palk
* lipnik Julius Väljataga
* lipnik Aksel-Nikolai Ohaka
* lipnik Eduard-Aleksander Lepp 

## Kirjandus
* Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi I lennu lõppaktus 14.08.37. Sõdur, 28. august 1937, nr. 33-34, lk. 838-839.
Evald-Johann Pirnimäe

**Evald-Johann Pirnimäe** (kuni 25. märtsini 1935 **Evald-Johann Pirnberg**; 12. august 1914 Kaisma vald, Pärnumaa – 19. aprill 1942 Solikamsk) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1938).

Ta ülendati 2. oktoobril 1936 lipnikuks. 14. augustil 1937 lõpetas ta Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi ja viidi üle Õhukaitse suurtükiväegruppi, kõrgendati nooremleitnandiks 18. veebruaril 1938. 

Arreteeriti NKVD poolt 12. novembril 1940. 

## Välislingid
*Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
Arnold Pesti

**Arnold Pesti** (15. jaanuar 1914 Velise vald, Läänemaa – 22. jaanuar 1990 Oceanside, New Yorgi osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1938).

Ta ülendati lipnikuks 2. oktoobril 1936, lõpetas Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi 15. augustil 1937 ja viidi üle Pioneeripataljoni, ülendati nooremleitnandiks 18. veebruaril 1938.
August Mae

**August Mae** (25. märts 1912 Jõhvi – 8. jaanuar 1990 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant) ja arst.

## Elukäik
Lõpetas Jõhvi gümnaasiumis kolm klassi, kuna aga isa jäi pensionile, oli ta sunnitud õpinguid jätkama töö kõrvalt. Töötas Jõhvis rahukohtu kantseleis ning õppis selle kõrvalt õhtugümnaasiumis, mille lõpetas 1931. 1931/32. aastal oli Kaitseliidu liige ning õppis Tartu Ülikoolis. Asus seejärel sõjaväkke ajateenistusse ning pääses lennukooli reservlendurite kursusele, mille lõpetas 1934. aastal oma kursuse paremuselt teise tulemusega. Kuid sel aastal tal lendurina teenistusse pääseda ei õnnestunud ning ta arvati reservi. Sama aasta suvel asus ta üleajateenija allohvitserinaÜksiku Lennuväedivisjoni nr 2 teenistusse raadiojaama operaatorina, sealt lähetati taÜksikusse Merelennusalka.

1936. aastal asus õppima Sõjakoolis, lõpetas 15. augustil 1937 ohvitserideklasside jalaväeklassi ja viidi üle Tartus asunud 2. Lennuväedivisjoni, kus määrati I salga lenduriks.

1939. aastal oli ta uuesti Tartu Ülikooli arstiteaduskonda õppima asunud ning kui ta pärast Eestis toimunud 1940. aasta juunipööret viidi üle Punaarmee22. laskurkorpuse üksikusse lennueskadrilli, siis palus ta end seetõttu teenistusest vabastada. 1944. aastal põgenes Eestist Rootsi. Lõpetas 1947. aastal Karolinska Instituteti nime kandva meditsiiniülikooli Stockholmis. Emigreerus Kanadasse. Töötas arstina Torontos, kus suure osa tema patsientidest moodustasid kohalikud eestlased.

## Auastmed
*lipnik – 2. oktoober 1936
*nooremleitnant – 18. veebruar 1938

## Kirjandus
*Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn, 2011.

## Välislingid
*Ohvitserdide andmekogu
Karl-Friedrich Kildmaa

**Karl-Friedrich Kildmaa** (17. august 1910 Härjadi küla, Undla vald, Virumaa – 11. jaanuar 1964 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant).

Ta ülendati lipnikuks 2. oktoobril 1936, lõpetas 15. augustil 1937 Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi ja viidi üle Pioneerpataljoni, ülendati nooremleitnandiks 18. veebruaril 1938. 

Arreteeriti NKVD poolt 29. novembril 1945.
Eero Saag

**Eero Saag** (kuni 24. augustini 1935 **Siegfried-Curt Saag**; 31. märts 1914 Ranna, Tartumaa – 3. august 1941 Mahtra, Harjumaa) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1938).

Võeti kaitseväeteenistusse ja õppis 1933–1935 Lennukooli tagavaraväe lendur-allohvitseride kursuse 1935, mille lõpetas 1935 ja võeti teenistusse üleajateenijana Üksikusse Lennuväedivisjoni nr. 2.

Õppis 1934–1935 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Ta viidi üle Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi õpilaseks 1. septembril 1936 ja ülendati lipnikuks 5. oktoobril 1936 vanusega samast päevast, lõpetas Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi 15. augustil 1937 ja viidi üle 3. lennuväedivisjoni, kõrgendati nooremleitnandiks kaadriohvitseri õigustega 24. veebruaril 1938, vanusega 1. septembrist 1937. 

Abiellus 1939 Aino-Adele Saava'ga.

Oli Omakaitse Harju Maleva staabiülem, langes võitluses hävituspataljoni vastu.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Oskar Makke

**Oskar Makke** (22. märts 1909 – 13. august 1941 Tapa) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant).

Ta ülendati lipnikuks 2. oktoobril 1936, lõpetas 15. augustil 1937 Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi ja viidi üle 1. Jalaväerügementi, ülendati nooremleitnandiks 18. veebruaril 1938. 

Hukkus autoõnnetuses.
Juhan Tammistu

**Juhan Tammistu** (kuni 1937. aastani **Johannes Stammberg**; 31. mai 1909 Tartu – 5. juuli 1982 Mannheim, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant).

Ta ülendati lipnikuks 2. oktoobril 1936, lõpetas Sõjakooli ohvitserideklasside jalaväeklassi 15. augustil 1937 ja viidi üle Sidepataljoni, ülendati nooremleitnandiks 18. veebruaril 1938.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu