Kuniaki Koiso

**Kuniaki Koiso** (jaapani keeles 小磯 國昭 *Koiso Kuniaki*; 22. märts 1880 Utsunomiya – 3. november 1950 Tōkyō) oli Jaapani kindral, Korea ülemkuberner 1942–1944 ja Jaapani peaminister 22. juulist 1944 kuni 7. aprillini 1945.

Koiso isa oli politseinik. Koiso ise oli karjäärisõjaväelane. Ta lõpetas 1900. aastal Keiserliku Jaapani Sõjaakadeemia ja astus samal aastal Kõrgemasse Sõjaakadeemiasse.

Ta asus 1901. aasta juunis teenistusse nooremleitnandina ja ülendati 1903. aasta novembris leitnandiks. Vene-Jaapani sõja ajal teenis ta alates 1904. aasta septembrist pataljoni adjutandina ja alates 1905. aasta märtsist kompaniiülemana ning 1905. aasta juunis ülendati ta kapteniks, olles läbinud kogu sõja samas rügemendis. 1910. aasta novembris lõpetas ta Kõrgema Sõjaakadeemia ja määrati järgmisel kuul Keiserliku Jaapani Sõjaakadeemia instruktoriks.

1912. aasta septembris määrati ta Kwantungi armeesse. 1914. aasta augustis ülendati ta majoriks ja pataljoniülemaks. 1915. aasta juunis määrati ta keiserliku Jaapani sõjaväe peastaapi ja ülendati 1918. aasta juulis kolonelleitnandiks. 1921. aasta juunis jätkas ta teenistust Jaapani õhuväes ja ülendati 1922. aasta veebruaris koloneliks. Sama aasta juunis saadeti ta Euroopasse sõjaväeatašeeks. 1923. aasta augustis naasis ta Jaapanisse ja võttis üle 51. jalaväediviisi juhatamise. 1925. aasta mais määrati ta uuesti peastaapi, ülendati 1926. aasta detsembris kindralmajoriks ja 1931. aasta augustis kindralleitnandiks. 1932. aasta veebruaris sai ta Jaapani sõjaministriks ja sama aasta 8. augustil ühtlasi Kwantungi armee ülemjuhatajaks. 5. märtsil 1934 sai ta Hiroshimas asuva 5. jalaväediviisi ülemaks ja 1935. aasta detsembris Jaapani Korea armee ülemjuhatajaks. 1937. aasta novembris ülendati ta kindraliks ja 1938. aasta juulis läks ta taas tööle sõjaväe peastaapi.

1938. aasta juulis läks Koiso sõjaväest erru ning jätkas tegutsemist poliitikuna. 1939. aasta aprillist augustini ja 1940. aasta jaanuarist juulini oli ta Jaapani kolooniate minister. Kunagi varem polnud Jaapani valitsuses sellist ministriportfelli olnud. 15. juunist 1942 kuni 22. juulini 1944 oli ta Korea kindralkuberner. Sellel ajal kuulutas ta välja korealaste üldmobilisatsiooni Jaapani sõjaväkke – see otsus oli Koreas ülimalt ebapopulaarne.

22. juulil 1944 ehk neli päeva pärast Saipani lahingut, mille Jaapan kaotas, valiti Koiso Jaapani peaministriks. Koiso valimine tekitas mitmes ringkonnas vastumeelsust, aga paremat kandidaati ei olnud sõjaaja tõttu võimalik saada ja Koiso osutus kompromisskandidaadiks. Tal oli vähe õigusi, et riigi elu mõjutada, sest teda ei lubatud sõjaliste otsuste tegemise juurde. Sõjalises plaanis tabas Jaapanit seevastu üks kaotus teise järel. Koiso püüdis alustada rahuläbirääkimisi, aga ta ei leidnud projekti, mis rahuldaks nii sõjaväge kui ka liitlasvägesid. Ta püüdis saavutada suuremat kontrolli sõjaväe üle, nimetades ennast ka sõjaministriks, aga seda ei saanud ta juriidiliselt korrektselt teha, sest sõjaminister pidi olema sõjaväelane, aga tema oli erru läinud. Niimoodi väljapääsmatusse olukorda sattununa lahkus ta ametist 7. aprillil 1945, samal päeval, mil USA uputas Jaapani sõjalaevastiku lipulaeva Yamato.

Pärast Teist maailmasõda mõisteti ta Tokyo protsessil sõjakuritegudes süüdi ja talle määrati eluaegne vanglakaristus. Kohus otsustas, et ta isiklikult küll sõjakuritegusid ei sooritanud, kuid ei teinud ka midagi selleks, et takistada teisi neid toime panemast, kuigi tal oleks selleks võimalus olnud. Ta suri Sugamo vanglas 1950. aastal.