open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Charlotte von Mecklenburg-Strelitz

**Charlotte von Mecklenburg-Strelitz** (19. mai 1744 Mirow, Mecklenburg-Strelitzi hertsogkond – 17. november 1818 Kew, [Inglismaa]]) oli kuninga George III abikaasana Suurbritannia ja Iirimaa kuninganna alates nende abielust 8. septembril 1761 kuni kahe kuningriigi liiduni 1. jaanuaril 1801, pärast seda oli ta Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninganna kuni oma surmani aastal 1818. George III abikaasan oli ta ka Hannoveri kuurvürstinna kuni Hannoveri kuningannaks saamiseni 12. oktoobril 1814, mil Hannoveri kuurvürstkonnast sai kuningriik.

Tema järgi on nimetatud Charlottesville USA-s ja Charlottetown Kanadas.

## Välislingid
I Want It All

"**I Want It All**" on Briti rokkansambli Queen singel, mis ilmus aastal 1989 stuudioalbumilt "The Miracle".
Helvell

**Helvell** (*Helvella*) on liudikulaadsete perekond.

## Perekondi
**Helvella acetabulum* – karikhelvell
**Helvella atra* – must helvell
**Helvella corium* – põhja-helvell
**Helvella costifera* – ribihelvell
**Helvella crispa* – valge helvell
**Helvella elastica* – sile helvell
**Helvella ephippium* – sadulhelvell
**Helvella lacunosa* – tume helvell
**Helvella leucomelaena* – peekerhelvell
**Helvella macropus* – pikkjalg-helvell
**Helvella palustris* – soohelvell
**Helvella pezizoides* – liudhelvell
**Helvella queletiana* – Queleti helvell
**Helvella solitaria* – erakhelvell, *Helvella queletii*
**Helvella villosa* – karvane helvell
Ernests Karlsbergs

**Ernests Karlsbergs** (11. märts 1861 Vandzene vald, Talsi kreis – ?) oli sõjaväelane (erualampolkovnik) ja talunik. Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

Ta sündis aastal 1861 Vandzene vallas Talsi kreisis talupoja perekonnas. Ta lõpetas aastal 1883 sõjakooli, aastal 1905 ohvitseride jalaväekooli, teenis jalaväes, osales Vene-Jaapani sõjas, läks aastal 1906 erru, omas talu (54 tiinu) Talsi kreisis

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta progressistide fraktsiooni, valiti usutunnistuse, põllumajanduse, talurahvaseaduste muutmise projekti väljatöötamise ja tulekahjudega võitlemise komisjoni. Kirjutas alla 36-le seadusprojektile, 27-le arupärimise avaldusele ja neljale avaldusele.

Tema saatus pärast aastat 1917 on teadmata.
Riigikogu 2022 Ukraina sõja avaldused

XIV Riigikogu on teinud kaks avaldust Venemaa sissetungi-eelsete vägede koondamise ning 2022. aastal Ukraina vastu rünnaku alustamisel, milles avaldas toetust Ukraina territoriaalsele terviklikkusele ja mõistis hukka Venemaa Föderatsiooni alustatud sõja. 

Avaldused:

* [Riigikogu avaldus "Ukraina territoriaalse terviklikkuse toetuseks" 501 AE](https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/3497b8ec-111b-4755-8f59-a88f26cc3676/Riigikogu%20avalduse%20_Ukraina%20territoriaalse%20terviklikkuse%20toetuseks_%20eeln%C3%B5u%20(501%20AE%20I)) (hääletustulemused)
* Riigikogu avaldus "Venemaa Föderatsiooni agressioonist Ukraina vastu" 535 AE (hääletustulemused)

## Hääletustulemuste kokkuvõte
Mõlemad avaldused võeti vastu. 

Ukraina territoriaalse tervliklikkuse toetuse avalduse poolt ei hääletanud ega allkirjastanud 25 saadikut (18. jaanuar 2022): Natalia Malleus, Eerik-Niiles Kross, Igor Kravtšenko, Kalle Grünthal, Viktor Vassiljev, Oudekki Loone, Erkki Keldo, Kalvi Kõva, Ivi Eenmaa, Mihhail Stalnuhhin, Õnne Pillak, Jevgeni Ossinovski, Kaido Höövelson, Marek Jürgenson, Eduard Odinets, Aivar Kokk, Maria Jufereva-Skuratovski, Mihhail Korb, Dmitri Dmitrijev, Andrei Korobeinik, Jüri Ratas, Martin Repinski, Siret Kotka, Signe Kivi, Marika Tuus-Laul.

Venemaa Föderatsiooni rünnakut ei mõistnud hääletamisel ega allkirjastamisel hukka 11 saadikut (23. veebruar 2022): Natalia Malleus, Igor Kravtšenko, Oudekki Loone, Mihhail Stalnuhhin, Maria Jufereva-Skuratovski, Dmitri Dmitrijev, Andrei Korobeinik, Martin Repinski, Siret Kotka, Sven Sester, Mailis Reps.

Mõlemad avaldused jäid 9 saadiku poolt allkirjastamata ja poolthääleta: 

* Natalia Malleus (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Tallinna Haabersti, Põhja-Tallinna ja Kristiine linnaosa), 
* Igor Kravtšenko (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosa), 
* Oudekki Loone (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosa), 
* Mihhail Stalnuhhin (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Ida-Virumaa),
* Maria Jufereva-Skuratovski (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosa),
* Dmitri Dmitrijev (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Ida-Virumaa)
* Andrei Korobeinik (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Tallinna Haabersti, Põhja-Tallinna ja Kristiine linnaosa),
* Martin Repinski (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Ida-Virumaa),
* Siret Kotka (Eesti Keskerakonna fraktsioon, Lääne-Virumaa).

## Hääletustulemused
Tartsett

**Tartsett** (*Tarzetta*) on liudikulaadsete perekond.

## Liike
**Tarzetta catinus* – suur tartsett
**Tarzetta cupularis* – peekertartsett
**Tarzetta gaillardiana* – hall tartsett
Jānis Goldmanis

**Jānis Goldmanis** (29. august/11. september 1875 Bauska kreis – 18. november 1955 South Bend) oli Läti poliitik. Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Ta oli aastal 1915 Läti rahvusväeosade korralduskomitee esimees. Aastatel 1918–1920 oli ta Läti Rahvanõukogu liige, aastatel 1920–1922 oli ta Asutava Kogu liige. Ta oli aastatel 1918–1919 Läti põllumajandusminister ning aastatel 1920–1921 ja 1925–1926 Läti kaitseminister.

Ta sündis aastal 1875 Baldone kihelkonnas Bauska kreisis. Peale linnakoolis õppimist töötas ta Baldone vallakohtus ning asutas 1896. aastal Baldone Põllumajanduse Seltsi ja oli selle esimees.

Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

17. märtsil 1944 oli ta üks 189-st Läti kodanikust, kes kirjutasid alla Läti Kesknõukogu memorandumile, nõudes Läti Vabariigi suveräänsuse taastamist.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale ja kolis aastal 1950 Ameerika Ühendriikidesse, kus ta 18. novembril 1955 South Bendis Indianas suri.
Urmas Oru

**Urmas Oru** (sündinud 2. märtsil 1971) on Eesti ajakirjanik.

Ta on töötanud Kanal 2 juhatuse esimehena ja olnud Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige.

25. juulist 2022 on ta ETV ja ETV2 peatoimetaja.

22. detsembril 2023 keelas ainuisikuliselt satiirilise sketšisaate "Kinoteatri õhtune vöönd" viimase saate eetrisseandmise, leides, et saade kahjustab liialt ERR-i imagoloogilist pilti. Antud käik kutsus esile teiste meediaväljaannete üksmeelse kriitika liigse tsensuuri rakendamisest avalik-õiguslikus ringhäälingus.

## Viited
Pärmkottseened

**Pärmkottseened** (*Saccharomycetes*) on kottseente klass. 

## Seltsid
* *[[Phaffomycetales]]*
* *Saccharomycetales* – pärmkottseenelaadsed

## Välislingid
*
Pärmkottseenelaadsed

**Pärmkottseenelaadsed** (*Saccharomycetales*) on kottseente selts. 

## Sugukondi
**Dipodascaceae* – hiidkotilised
**Saccharomycetaceae* – pärmkottseenelised

## Määratlemata sugukonnaga perekondi
**[[Candida]]*

## Välislingid
*
Pisarseenelaadsed

**Pisarseenelaadsed** (*Dacrymycetales*) on kandseente selts.

## Sugukondi
**[[Cerinomycetaceae]]*
**Dacrymycetaceae* – pisarseenelised

## Välislingid
* Pisarseenelaadsed andmebaasis eElurikkus
Pisarseenelised

**Pisarseenelised** (*Dacrymycetaceae*) on kandseente sugukond.

## Perekondi
**Calocera* – sarvik
**Dacrymyces* – pisarseen
**[[Ditiola]]*
**[[Guepiniopsis]]*
**[[Femsjonia]]*

## Välislingid
* Pisarseenelised andmebaasis eElurikkus
Sarvik (perekond)

**Sarvik** (*Calocera*) on kandseente perekond.

## Liike
**Calocera cornea* – väike sarvik
**Calocera furcata* – harkjas sarvik
**Calocera viscosa* – suur sarvik, sarvharik

## Välislingid
* Sarvik andmebaasis eElurikkus
Pisarseen

**Pisarseen** (*Dacrymyces*) on kandseente perekond.

## Liike
**Dacrymyces capitatus* – Ellise pisarseen
**Dacrymyces chrysocomus* – ketas-pisarseen
**Dacrymyces chrysospermus* – suur pisarseen
**[[Dacrymyces lacrymalis]]*
**Dacrymyces minor* – väike pisarseen
**Dacrymyces ovisporus* – ümaraeoseline pisarseen
**Dacrymyces stillatus* – tava-pisarseen, kuuse-pisarseen
**[[Dacrymyces suecicus]]*

## Endisi liik
**Cerinomyces tortus* – nööp-pisarseen

## Välislingid
* Pisarseen andmebaasis eElurikkus
Kõhrikseened

**Kõhrikseened** (*Tremellomycetes*), vanasti tardseened, on kandseente klass.

## Seltse
**[[Filobasidiales]]*
**Tremellales* – kõhrikulaadsed

## Viited
Kõhrik

**Kõhrik** (*Tremella*) on kandseente perekond.

## Liike
**Tremella encephala* – ajukõhrik
**Tremella fuciformis* – valge kõhrik
**[[Tremella indecorata]]*
**Tremella mesenterica* – kollane kõhrik

## Välislingid
*
Kolga oja (täpsustus)

**Kolga oja** on mitme vooluveekogu nimi.

* Kolga oja, oja Võrumaal
* Ojapera oja, oja Viljandimaal
* Kolga jõgi (Pärnumaa)
* Kolga jõgi (Harjumaa)
1+1 (telekanal)

**1+1** on telekanal Ukrainas.

## Saated
* TSN

## Galerii
### Saatejuhid

AvramchukA 20140812200537-1.jpg|Ruslan Senitškin
AvramchukA 20140812201945-1.jpg|Ljudmõla Barbir 
Solomia Vitvitska.jpg|Solomija Vitvitska
Meeting of President Volodymyr Zelenskyy with representatives of the Ukrainian media 29.jpg|Natalija Moseitšuk
Юрий Горбунов.jpg|Juri Gorbunov
Iryna Vannykova.jpg|Irõna Vannõkova
Kõhrikulaadsed

**Kõhrikulaadsed** (*Tremellales*) on kandseente selts.

## Sugukondi
**[[Carcinomycetaceae]]*
**[[Phaeotremellaceae]]*
**[[Tremellaceae]]*

## Välislingid
* Kõhrikulaadsed andmebaasis eElurikkus
Samet-ebašampinjon

**Samet-ebašampinjon** (*Leucoagaricus leucothites*), ka roosalehine ebašampinjon, on seeneliik ebašampinjoni perekonnast. 

Eestis võib teda leida nii metsast kui ka linnast.

## Välislingid
*
Ezekiel Gurevitš

**Ezekiel Gurevitš** (läti keeles *Ezekiels Gurevičs*, vene keeles *Эзекиель Бенционович Гуревич*; 13. juuli 1861 Daugavpils – ?) oli juudi rahvusest Läti arst ja poliitik. Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

Ta õppis Pihkva klassikalises gümnaasiumis ja lõpetas aastal 1887 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, praktiseeris arstina Jēkabpilsis.

Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni ja Progressiivsesse blokki; valiti raamatukogu (sekretär), rahvahariduse (komisjoni ettekandja), rahva tervise (sekretäri asetäitja), usutunnistuse, riigi tulude ja tulude loendi täitmise komisjoni. Kirjutas alla 27-le seadusprojektile ja 44-le arupärimise avaldusele, astus välja Venemaa juutide õiguste laiendamise eest, protestis juutide ümberasustamise vastu läänekubermangudes. Aastal 1913 võttis sõna antisemiitliku haridusministri Lev Kasso vastu. Oli Esimese maailmasõja ajal Punase Risti haigla peaarst Jēkabpilsis.

Tema edasine saatus ei ole teada.

## Isiklikku
Ta oli abielus ja tal on kolm last. Usutunnistuse poolest oli ta judaist.
Edvards Treimanis

**Edvards Treimanis** (pseudonüüm **Edvards Zvārgulis**; 2. oktoober 1866 Priekuļi vald, Võnnu kihelkond, Võnnu kreis – 8. aprill 1950 Priekuļi) oli Läti poliitik, näitleja ja luuletaja. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust).

Ta õppis Cēsise kreiskoolis koos läti luulele alusepanija Eduards Veidenbaumsiga. Aastast 1890 töötas ta Riia ringkonnakohtus arhivaari abilisena, teenistusastmete tabeli järgi oli kolleegiumi registraator, omas 18 tiinu maad. Avaldas luuletuste, näitemängude ja proosateoste kogumikke, esines ajakirjanikuna. Aastatel 1910–1913 andis välja "Zvārguļa Zobgala kalendāru", oli Riia läti teatri näitleja.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles astus ta kadettide fraktsiooni, valiti isikupuutumatuse komisjoni, võttis sõna arupärimiste avalduste, sõjakohtute kaotamise ja töötute abistamise seaduseelnõude kohta, kirjutas alla Tõnis Jürise algatatud Eestimaa kubermangu maareformi projektile, mis esitati 13. aprillil 1907, kadettide projektile avaldusele usutunnistusest ja rahvusest tulenevate kitsenduste kaotamise kohta. Aastal 1909 avas Cēsises raamatupoe, oli aastatel 1910–1911 vangis Veidenbaumsi essee "Gabals iz tautsaimniecības" avaldamise eest.
Jungle Carbine

**Jungle Carbine** (inglise keelest *džunglikarabiin*; ametliku nimega **Rifle No. 5 Mk I**) on Suurbritannia vintpüss, relva Lee-Enfield No. 4 Mk I edasiarendus. Teise maailmasõja Vaikse ookeani lahingute kogemuse põhjal jõudsid britid järeldusele, et vaja on konstrueerida tavalisest vintpüssist lühem ja kergem relv. Uus vintpüss No. 5 Mk I jõudis lahinguväljadele peamiselt pärast teist maailmasõda toimunud Briti koloniaalkonfliktides, nagu Malaya kriis. Seal teenis No. 5 Mk I ka hüüdnime Džunglikarabiin (Jungle Carbine).

Relv oli tootmises 1944. aasta märtsist 1947. aasta detsembrini.

## Kasutajad
* 
*  Briti Rahvaste Ühendus
* 

## Viited

## Kirjandus
* 
* 
* 
* 
*National Rifle Association of America; "Lee-Enfield No. 5 'Jungle Carbine': An exploded view".  *American Rifleman* August 12, 2020
* 

## Välislingid
*
Poola-Türgi sõda (1620–1621)

**Poola-Türgi sõda (1620–1621)** oli Rzeczpospolita ja Osmanite riigi vaheline konflikt Moldova kontrolli üle. See lõppes sellega, et Rzeczpospolita võttis tagasi nõuded Moldovale, ja lõpuks sultan Osman II surmaga.

## Taust

Traditsiooniliselt oli Moldova olnud Poola kuningriigi ja hiljem Rzeczpospolita alam. Kui Osmanite mõju 16. sajandil kasvas, hakkasid nad selle piirkonna vastu üha enam huvi tundma. 16. sajandi lõpust ja 17. sajandi algusest sekkusid Rzeczpospolita magnaadid Moldova asjadesse, mida Osmanite riik pidas oma mõjusfääriks. Lisaks ärritasid Osmaneid kasakate, tollal nimeliselt Rzeczpospolita alamate pidevad rüüsteretked üle piiri Osmanite aladele. Teine sõja põhjustanud põhjus oli hiljutine Kolmekümneaastase sõja puhkemine ja Böömimaa protestantlike mässuliste juhtide abipalve.

Sel ajal möllas üle Euroopa Kolmekümneaastane sõda. Transilvaania vürst Gábor Bethlen nägi võimalust ühendada kaks Ungari vürstiriiki, Transilvaania ja Kuningliku Ungari, ning rüüstas 1619. aasta novembris Viini. Ta palus abi ka sultan Osman II-lt, kuid see ei õnnestunud. Rzeczpospolita ei olnud selles sõjas suhteliselt seotud, kuid Poola kuningas Zygmunt III Waza saatis oma Habsburgidest liitlastele appi halastamatu palgasõdurite eliitüksuse *[[Lisowczykid]]*. Nad võitsid 1619. aastal Humenné lahingus Ungari isandat György Rákóczit ja lõikasid sellega läbi Transilvaania vägede varustusliinid. Siis vahetas Moldova valitseja Gaspar Graziani poolt ja ühines Poolaga.

Seega nõustus sultan Bethlenit aitama, kogudes suure Osmanite armee kavatsusega Rzeczpospolitad karistada.

## Sõda

1620. aastal purustasid Osmanite väed Rzeczpospolita armee Ţuţora lahingus. Sõjakäik peatati talveks, kuid 1621. aastal jätkasid mõlemad pooled vaenutegevust.

Pärast võitu Ţuţora lahingus olid türklastel suured lootused vallutada Ukraina (siis Poola osa) ning võib-olla isegi Rzeczpospolita täielikult kukutada ja Läänemereni jõuda. Seekord aga peatas nad Hotõni lahingus Rzeczpospolita armee, keda aitas suur kasakate üksus. 65 000 poolakat ja kasakat suutsid kogu septembri jooksul Osmanite armeele vastu seista. Kui Poola ratsavägi oktoobris kogunes, murdsid nad piirajate tahte ja sultan otsis rahu. Sellele järgnenud rahulepingu tulemusel piiri ei muudetud, kuid Rzeczpospolita nõustus lõpetama oma sekkumise Moldovas. Mõlemad pooled väitsid võitu, kuna Rzeczpospolita nägi Hotõni lahingus Osmanite sissetungi edukat peatamist oma maadele ja Osmanite riik saavutas oma eesmärgi kõrvaldada eelseisev oht Moldova maadele.

Poola-Osmanite piir jäi suhteliselt rahulikuks kuni Poola-Türgi sõjani (1633–1634) ja Poola-Türgi sõjani (1672–1676).

## Vaata ka
* Moldova magnaadisõjad
Zaborovski värav

**Zaborovski värav** (ukraina keeles *Брама Заборовського*) on läänepoolne (Kuldvärava-poolne) paraadsissepääs Kiievi ja kogu Vene metropoliidi residentsi Kiievi Püha Sofia peakiriku territooriumil.

Väravaehitis on koos ülejäänud Kiievi Püha Sofia katedraali hoonestuga kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

## Ajaloost
Värav ehitati 1746. aastal Kiievi Püha Sofia peakiriku ulatuslike paranduste ja juurdeehituste käigus arhitekt Gottfried Schädeli juhtimisel. Ehitustööde tellijaks oli Kiievi metropoliit Vene Õigeusu kiriku piiskop, õpetlane ja kunstide soosija Rafail, ilmaliku nimega Mihhail Zaborovski, kelle järgi on värav nimetatud.

## Arhitektuur
Väravate esialgsest välimusest on puutumatult säilinud vaid läänefassaad. Ülejäänu lammutati 19. sajandil. 2011. aastal ehitati lammutatud hooneosa koopiana uuesti.

1957. aastal toimunud arheoloogiliste kaevamiste tulemusel tehti kindlaks hoone algne põhiplaan. Väravaehitis oli ühekorruseline ristkülikukujuline tellishoone põhja-lõunasuunalise laiusega 16,67 m ja ida-lääne suunas 13,46 m. Keskel oli ida-läänesuunaline võlvkäik läbi hoone, kõrgusega 3,87 m, käigu mõlemal küljel vahimajad (*corps de garde*). Ruumid olid võlvlagedega, ehitist kattis viilkatus, mille mõlemat viilu kaunistasid baroksed frontoonid.

Säilinud fassaad on kaunistatud kahe paari korintose orderis sammastega ja ümarate vormidega frontooni katab stukist reljeefne taimornament akantus- ja viinapuulehtedega, mis väravakaare kohal raamivad metropoliit Rafaili vappi.

## Pildid

BramaZaborovskogo20.jpg|20. sajandi alguse foto väravast
Kyiv, Brama Zaborovskogo.JPG|Läänefassaad
ZaborovskyCOAInGate.jpg|Metropoliit Rafaeli vapp
ZaborovskyGate5.jpg|Kaarkäik restaureerimise ajal
Брама Заборовського 06.JPG|Sambad
P1050255-001.JPG|Väravaehitis pärast restaureerimist 


## Viited
Tarrytown

**Tarrytown** on küla USA-s New Yorgi osariigis Westchesteri maakonnas Greenburgh' vallas. See asub Hudsoni jõe vasakkaldal umbes 40 km kaugusel New Yorgi kesklinnast Midtown Manhattanist. Sellest põhjas asub küla Sleepy Hollow, mille varasem nimi oli North Tarrytown, ja lõunas küla Irvington.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse andmetel 11 860. 2010. aastal oli elanikke 11 277.

Külast lähtub Tappan Zee sild, mis ühendab seda teisel pool jõge Rocklandi maakonnas asuva külaga South Nyack.

Tarrytownis asuvas Sunnyside'i häärberis elas alates 1830. aastatest kuni surmani kirjanik Washington Irving. Tänapäeval asub seal Irvingi majamuuseum.

## Vaata ka
*Tarrytowni tuletorn

## Välislingid

* https://www.tarrytownny.gov/
Kiievi Kuldne värav

**Kuldne värav** (ukraina keeles Золоті ворота *Zoloti vorota*) oli Kiievi-Vene pealinna Kiievi 11. sajandi linnakindlustuste peavärav. Nimi anti sellele Konstantinoopoli Kuldse värava eeskujul. Keskajal ehitis lammutati ja sellest jäid järele vaid üksikud osad; Kuldne värav ehitati uuesti 1982. aastal nõukogude võimu perioodil Kiievi linna 1500. aastapäeva puhul, olgugi et polnud säilinud ühtki pilti algsest väravaehitisest. Lahendust peetakse vastuoluliseks, sest praegu on olemas mitu eri rekonstruktsiooni, kuidas värav võis kunagi välja näha.

Värava rekonstruktsioon asub Kiievis Volodõmõri ja Jaroslaviv Vali tänava nurgal. Hoone moodustab osa arheoloogilisest ja ajaloolisest kaitsealast "Kiievi Sofia" (ukraina keeles *Національний заповідник «Софія Київська»*) ja selles asub muuseum.

Kuldse värava järgi on nime saanud läheduses asuv teater Zoloti Vorota ja Kiievi metroo samanimeline jaam.

## Pildid

The Golgen Gate from the west by Westerveld.jpg|Vaade Kuldsele väravale läänest. Abraham van Westerveld, 1651
Zoloty vorota old1.jpg|Kuldse värava jäänused fotol 19.-20. sajandi vahetuselt
Zoloty vorota old.jpg|Kuldse värava jäänused fotol 20. sajandi keskelt
2017-05-18 Interior of Golden Gate (Kiev).jpg|Vanad ehitusjäänused rekonstruktsioonis
Золоті ворота Techo.jpg|Vaade väravakiriku kuplisse
Золотые ворота в Киеве 4.jpg|Vaade väravakiriku *[[templon]]*ile ja altarile


## Vaata ka
* Vladimiri Kuldne värav

## Välislingid

* Golden Gate. - Internet Encyclopedia of Ukraine
* A. Marshall. The Golden Gate of Kyiv. How it survived over one thousand years of turbulent history. - History of Yesterday
* The Golden Gates. - Kyiv. Discover Ukraine
Vitali Skakun

**Vitali Skakun** (ukraina keeles Віталій Володимирович Скакун; 19. august 1996 Berežanõ – 24. veebruar 2022 Genitšesk) oli Ukraina sõjaväelane. 

## Elulugu
Teenis Ukraina merejalaväe 35-s üksikus merejalaväebrigaadis. 2022. aasta Venemaa sissetungi käigus õhkis 24. veebruaril 2022 Genitšeski silla ning hukkus ka ise selle käigus. Õhkimise eesmärk oli peatada Vene tankikolonn.

## Viited
Alexander von Meyendorff

**Alexander von Meyendorff** (29. märts/10. aprill 1869 Baden-Baden – 20. veebruar 1964 London) oli baltisakslasest Venemaa jurist ja poliitik. Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks Liivimaa kubermangust.

Ta sündis aastal 1869 Baden-Badenis Vene diplomaadi perekonnas, tema ema oli venelane, kuid ennast luges ta sakslaseks. Aastatel 1888–1992 õppis ta Peterburi Ülikoolis õigusteadust, *mag. jur.*, töötas aastatel 1897–1899 ärijuhina, oli Kuramaa kubermanguvalitsuse kohaliku omavalitsuse komisjoni liige, aastatel 1899–1903 töötas siseministeeriumis, aastatel 1903–1906 Riigikantseleis. Aastatel 1902–1905 oli ta agraarõiguse privaatdotsent Peterburi Ülikoolis, aastatel 1906–1907 imperaatorliku õigusteaduste kooli inspektor. Ta oli Balti Konstitutsioonilise Erakonna ja 17. Oktoobri Liidu asutajaid ja juhtivaid tegelasi.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles kuulus oktobristide fraktsiooni, oli fraktsiooni büroo liige. Duuma I ja II istungi ajal 1907–1909 oli duuma esimehe asetäitja, valiti isikkoosseisu, isikupuutumatuse, raamatukogu (esimees), töölisküsimuse, rendiõiguste (esimees), joomise vastu võitlemise, teravilja väljaveo korrastamise seadusprojekti läbivaatamise, ülikoolide põhikirja ja koosseisude seadusprojekti läbivaatamise (aseesimees)
Olavo de Carvalho

**Olavo Luiz Pimentel de Carvalho** (29. aprill 1947 Campinas, Brasiilia – 24. jaanuar 2022 Richmond, Virginia, USA) oli Brasiilia konservatiivne ajakirjanik ja esseist, kes esindas esoteerilisi ja konspiratiivseid ideoloogilisi seisukohti. Tal oli suur mõju Brasiilia paremäärmuslastele ja Bolsonaro perekonnale.
Pealetung Kiievile

**Pealetung Kiievile** (ukraina keeles *Бої за Київ*) oli 2022. aasta 24. veebruaril alanud Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse toimunud lahingutegevus, mille eesmärk oli kehtestada kontroll Ukraina pealinna Kiievi ja oblasti üle ning moodustas osa Vene-Ukraina sõja põhjarindest. 

## Sündmuste käik
Venemaa relvajõud sisenesid Ukraina-Valgevene piiri suunalt Ukrainasse, kus alustasid sõjategevust Ukraina regulaarväega. Kiievi oblastis asusid riigi valitsus ja sõjaline väejuhatus. Pealetung koosnes mitmest lahingust, millest üks oli Kiievi lahing.

### 24. veebruar
24. veebruari hommikul algas rünnak Kiievi peamisele lennujaamale Borõspili rahvusvahelisele lennujaamale. Samal päeval tabas Vene raketilöök ka Vassõlkivi lennuväebaasi.

24. veebruaril vallutasid Valgevenest põhjasuunalt sisenenud Vene väed Tšornobõli tuumaelektrijaama.

24. veebruaril 2022 ründasid Venemaa õhu- ja kosmosejõudude (VKS) helikopterid Antonovi lennujaama Hostomelis ning ühtlasi algas samal päeval Antonovi lennujaama lahing.

### 25. veebruar
Keskhommikul sisenesid Ukraina sõjaväevormi riietunud Vene diversandid Kiievi põhjapoolsesse Oboloni rajooni. 25. veebruar algas Hostomeli lahing, mis kestis 1. aprillini 2022.

### 27. veebruar
27. veebruaril algas Irpini lahing, mis lõppes 2022. aasta märtsis. 27. veebruar 2022 algas samuti Makarivi lahing, mis lõppes 25. märts 2022.

### 28. veebruar
28. veebruaril toimus Butšas lahing Ukraina relvajõudude ja Novokuznetski OMONi vahel.

### Märtsi algus
Märtsi alguses vabastasid 14. üksik mehhaniseeritud brigaad ja 95. dessantbrigaad Kiievist eemal asuva Makarivi. Hiljem pidid taanduma. 

### 21.-28. märts
* 21. märtsil õnnestus Ukraina vägedel tõrjuda Vene väed välja Moštšunist.
* 22. märtsil võtsid Ukraina relvajõudude üksused Kiievi lähedal asuva Makarivi alevi taas enda kontrolli alla.
* 23. märtsil teatas Ukraina politsei, et taastas Irpinis enda tegevuse. 
* 24. märtsil 2022 taastasid Ukraina relvajõud Kiievi oblasti Lukjanivka küla üle kontrolli.
* 28. märtsil 2022 teatas Irpini linnapea Oleksandr Markušõn, et linn on okupantidest vabastatud.

### 31. märts-3. aprill
31. märtsil lahkusid Vene väed Hostomelist ja Hostomeli lennujaama territooriumilt.
1. aprillil 2022 teatas Butša linnapea Anatoli Fedoruk, et linn ei ole enam Vene okupantide käes. Samal päeval taastasid Ukraina relvajõud kontrolli Ivankivi üle. 2. aprillil 2022 alustas Ukraina Rahvuspolitsei eriotstarbeline polk Safari Butša linna puhastamist diversantidest ja Vene vägede kaasajooksikutest.
Ukraina teatas kontrolli taastamisest Kiievi oblasti üle 2022. aasta 2. aprillil.
3. aprillil 2022 võtsid Ukraina dessantvägede üksused enda kontrolli alla Prõpjati piirkonna.

## Galerii

Defenceofkyiv.jpg|Oleksandr Sõrskõi ja Valeri Zalužnõi Kiievi lahingu ajal 2022. aasta märtsis 
Підбитий російський танк Т-72.jpg|Purustatud T-72 Makarivis 2022. aasta märtsis 


## Vaata ka
* Kiievi lahing (2022)
* Harkivi lahing (2022)
* Butša massimõrv

## Viited

## Välislingid
* Russian military convoy north of Kyiv stretches for 40 miles -Maxar. Reuters, 28. veebruar 2022
* Ukrainlaste võidukas lahing Kiievi all Heiki Suurkask, Ajakiri "Sõdur" 3/2022
Kiievi koobaskloostri Jumalaema Uinumise kirik

**Kiievi koobaskloostri Jumalaema Uinumise kirik**, ka **Kiievi koobaskloostri Uspenski kirik**, on Kiievi koobaskloostri peakirik, silmapaistev barokse dekoori ja siluetiga kirik Kiievis.

## Ajaloost
Kirikut hakati ehitama 1073. aastal Theodosiuse eestvõttel ning see valmis 1078. aastal peamiselt vürst Svjatoslav II Jaroslavitši rahastamisel ja toetusel. Kirik ehitati Kiievi-Venemaal valitsenud Bütsantsi ehituspõhimõtete järgi ja see oli pikka aega Kiievi-Vene tähtsaim sakraalhoone.

Kirik oli ühekorruseline kuppelehitis, mille keskkuplit toetas kuus ristpiilarit. Ruum oli kolmelööviline, siseruumi poolümarad apsiidid olid välisküljel bütsantsipäraselt polügonaalsed. Hoone proportsioon 3:2 sai eeskujuks paljudele järgnevatele vanavene ehitistele. Hoone fassaadid olid liigendatud lamedate pilastritega, välisseinu kaunistasid tellistest meanderfriisid.

Siseruumi keskosa oli kaunistatud mosaiikidega, nende hulgas palvetava jumalaema (*[[Oranta]]*) kujutis, ülejäänud ruumi seinad olid kaetud freskodega. Kiriku maalingute autoriks arvatakse olevat munk Alimpi. Algsed maalingud ja mosaiigid on hilisemate ümberehituste käigus hävinud. 11. sajandi lõpul ehitati kirikut suuremaks ja lisati põhjaküljele väike Püha Ristija Johannese ristimiskirik.

17.-18. sajandil ehitati kirik ümber ukraina barokkstiilis: katusele lisati kupleid, kusjuures ümarate kuplite asemele püstitati stiilile iseloomulikud pirnjad kuppelkatused, dekooris lisati karniise, ornamentaalset stukkdekoori ja muid kaunistusi.

Nõukogude ajal suleti kirik 1920. aastate lõpul ja enamlased müüsid ikoone ja kiriku sisustust raha hankimiseks. Teise maailmasõja ajal, 3. novembril 1941. aastal lasti kirik õhku. Ehitisest säilis vaid seitsmendik ja paljud ajaloolised esemed hävisid või kadusid igaveseks. Kiriku õhkijateks on peetud nii Kolmanda riigi sõjaväge kui ka Nõukogude armee sõdureid, kes mineerisid taganemisel suure osa Kiievi ajaloolistest hoonetest.

Aastail 1998–2000 ehitati kirik varemetest võimalikult 18. sajandi välimust järgides uuesti üles. See pühitseti Ukraina iseseisvuspäeval 2000. aasta augustis.

## Pildid

Собор Успенський3.jpg|Kiriku idakülg
Great Lavra Belltower.jpg|Suurkloostri kellatorn kiriku kõrval
File:Uspenśka katedra Kyjevo-Pečerśkoho monastyŕa. Pozemna proekcija.png|Kiriku ehitusetappide põhiplaanid
File:Cathedral of the Dormition of the Theotokos in Kyiv.png|Kiriku kujutis Püha Johannes Kuldsuu jutluste kogus 1623. aastast
File:Kievo pe4erskaja Lavra.jpg|Vassili Vereštšagin. "Kiievi koobaskloostri suurkirik". 1905
File:Києво-Печерська Успенська лавра 1911.jpg|Kirik fotopostkaardil, 1911
File:Зруйнований Успенський собор.jpg|Õhitud Jumalaema Uinumise kirik fotol 1941. aastal


## Viited
Lvivi peavaksal

**Lvivi peavaksal** (ukraina keeles *Львів-Головний*) on peamine raudteeterminal Lvivi oblasti halduskeskuses Lvivis. 1904. aastal avatud raudteejaam on üks parimaid näiteid Galiitsias viljeletud juugendarhitektuurist.

## Ajalugu
Ulatusliku raudteevõrgustiku ehitamine Austria-Ungari impeeriumi piires võimaldas Lembergil (tolleaegne linna saksakeelne nimi) säilitada oma sõlmpunkti mitmete märkimisväärsete kaubateede ristumiskohas. Galiitsia pealinnana vajas see uut, esinduslikku ja suurt raudteejaama, mis vastaks linna vajadustele ja asendaks aastail 1861–1862 Galiitsia Karl Ludwigi Raudtee jaoks ehitatud uusgooti stiilis raudteejaama. 1888. aastal valiti Poola arhitekt Władysław Sadłowski, kes oli lõpetanud kohaliku tehnikaakadeemia, uut raudteejaama projekteerima. Ehitus algas üksteist aastat hiljem.

Teise maailmasõja ajal, kui linn oli Nõukogude Liidu võimu all, sai raudteejaam suuri kahjustusi. Aastatel 1949–1953 anti struktuurile stalinistlik interjöör, säilitades eksterjööris algse vaate. Viimane suurem restaureerimine viidi läbi 2003. aastal. 2022. aasta Venemaa sissetungi tõttu Ukrainasse teenindab Lvivi peavaksal kümneid tuhandeid läände pagevaid sõjapõgenikke.

## Välislingid
Küla (Läti)

Lätis on **küla** (läti keeles *ciems* või *ciemats*) linna ja talu kõrval üks kolmest asulatüübist. Küla staatuse ja vahel ka piirid määratleb seal piirkondlik omavalitsus. Küla staatuse võib anda tihedama hoonestusega piirkonnale, kus on elanikke.

## Külatüübid

Läti külatüübid on järgmised:
**Lielciems* ('suurküla') – kompaktse hoonestusega küla, kus on vähemalt 400 elanikku (ei pea olema püsielanikud), kool, vallavalitsus, postkontor, pood ja arstipunkt. Kui osa nimetatud infrastruktuurist puudub, peab selle staatuse saamiseks asulas olema vähemalt 500 elanikku. Kui seal puuduvad kõik eelpool nimetatud asutused, peab seal olema vähemalt 600 elanikku. Sellesse tüüpi kuuluvate külade seas on ka endised Läti alevid.

**Vidējciems* ('keskmine küla') – kompaktse või osaliselt kompaktse hoonestusega küla, kus eelpoolmainitud infrastruktuuriobjektide olemasolu korral peab olema 40–400 elanikku, nende puudumisel aga 100–600 elanikku. Suurem osa neist asub suuremate linnade lähiskonnas või siis on endised või praegused vallakeskused.

**Mazciems* ('väikeküla') – kompaktse või osaliselt kompaktse hoonestusega küla, kus peavad lähestikku asetsema vähemalt kolm elumaja. Tegemist on  ühe levinuma külatüübiga Läti aladel. Suurem osa sellistest küladest on kas endised mõisakeskused või siis põlised külad.

**Skrajciems* ('hajaküla') – kompaktse hoonestuseta küla, kus üksikud majapidamised asuvad eraldi, kuid piirkond on ajalooliselt olnud siiski ühenimeline. See külatüüp on enam levinud Läti idaosas. Tegemist on arvukaima külatüübiga Lätis.

**Vasarnīcu ciems* ('suvitusküla') – kompaktse hoonestusega küla, kus valdav osa elanikkonnast elab üksnes hooajaliselt. See külatüüp on kujunenud endistest aiandusühistutest ja suvilakooperatiividest.

**Aprūpes ciems* ('teenindusküla') – kompaktse või osaliselt kompaktse hoonestusega küla, kus asuvad elanikkonda teenindavad asutused – koolid, sanatooriumid, lastekodud, rehabilitatsioonikeskused või vanadekodud – ja kus valdav osa elanikkonnast on vastava asutusega seotud.


Fail:Jaunolaine.JPG|Jaunolaine kuulub tüüpi *lielciems*
Fail:Spāres (Talsu raj.) muiža 2002-06-23.jpg|Spāre küla Ģibuļi vallas kuulub tüüpi *vidējciems*
Fail:Zvārtava road.jpg|Zvārtava küla Koivaliina vallas kuulub tüüpi *mazciems*
Fail:Pulkarne.jpg|Pulkarne küla Baldone vallas kuulub tüüpi *skrajciems*
Fail:Small gardens. April, 2009 - Ivars Indāns - Panoramio.jpg|Misa küla Baldone vallas kuulub tüüpi *vasarnīcu ciems*
Fail:Lielplatones internātskola - panoramio.jpg|Tīsi küla Lielplatone vallas kuulub tüüpi *aprūpes ciems*

## Viited
Kardinal (lind)

**Kardinal** (*Cardinalis cardinalis*) on värvuliste seltsi kardinallaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Nomenklatuur ja taksonoomia
Esimesena kirjeldas seda liiki teaduslikult 1758. aastal Rootsi loodusteadlane Carl von Linné oma teoses "Systema Naturae". Algselt kuulus kardinal käbilinnu perekonda (*Loxia*). 1838. aastal paigutati ta perekonda *Cardinalis* ja anti teaduslik nimetus *Cardinalis virginianus*. 1918. aastal anti teaduslikuks nimetuseks Ameerika ornitoloogi Charles Wallace Richmondi järgi *Richmondena cardinalis*. Praeguse nimetuse sai lind 1983. aastal.

Linnu teaduslik ja rahvakeelne nimetus viitab katoliku kiriku kardinalidele, kes kannavad värvilt linnu sulestikku meenutavat punast tooni kooririietust.

Kardinalil on kokku 19 alamliiki.

## Kirjeldus
Kardinal on keskmise suurusega laululind. Tema kehapikkus on 21–23,5 cm ja tiibade siruulatus 25–31 cm. Täiskasvanud linnud kaaluvad 33,6–65 grammi. Isased on emastest mõnevõrra suuremad. Täiskasvanud isase sulestik on karmiinpunane, nägu ja kurgualune on must. Sulestiku värvus muutub seljal ja tiibadel tumedamaks ja tuhmimaks. Emase sulestik on kollakaspruuni värvi, peamiselt hallikaspruunide toonidega ning tiibadel, harjal ja sabasulgedel kergelt punaka tooniga. Emase näol olev mask on hallikas või must ning vähem piiritletav kui isasel. Nii isastel kui ka emastel on esilekerkiv hari ja oranžikas nokk. Nokk on koonuskujuline ja tugev. Noorlindude sulestik sarnaneb kuni sügiseni emase sulestikuga, kuni nad sulgivad ja saavad täiskasvanud linnu sulestiku. Jalad on roosakas pruunikad. Vikerkest on pruun. Isasele annavad pulmasulestiku karotenoidid, mida ta saab toidust.

## Levila ja elupaik
Kardinal on laialt levinud Ameerika Ühendriikide idaosas Maine'i osariigist Texaseni ning Kanada kaguosas. Lisaks elutseb ta Mehhikos, Guatemala põhjaosas ja Belize'i põhjaosas. Ta elab võõrliigina Bermuda saarestikus, USA California osariigi lõunaosas ja Hawaii saartel. Tema looduslikud elupaigad on metsad, aiad, võsastikud ja märgalad.

## Vaenlased
Kardinali vaenlaste hulka kuuluvad pistrikud, haukad, õgijalased, valgepea-merikotkad, kaljukotkad ja kakulised. Tibusid ja mune jahivad piimamaod, mustad viibasnastikud, sininäärid, halloravad, rebasoravad, ida-vöötoravad ja kodukassid.

## Toitumine
Kardinal toitub peamiselt seemnetest, viljateradest ja taimede viljadest.

## Kultuuris
Ameerika Ühendriikides on kardinal paljude spordivõistkondade maskott, sealhulgas pesapalliklubi St. Louis Cardinals ja Ameerika jalgpalli klubi Arizona Cardinals maskott. Lisaks on ta paljude USA kõrgkoolide maskott.

Kardinal on seitsme USA osariigi tunnuslind: Illinoisi, Indiana, Kentucky, Põhja-Carolina, Ohio, Virginia ja Lääne-Virginia. Seda on rohkem kui ühelgi teisel linnuliigil.

## Viited
Roheline raamat (film)

**"Roheline raamat"** on Ameerika Ühendriikide 2018. aastal valminud biograafiline komöödiasugemetega draamafilm. Filmi režissöör oli Peter Farrelly.

Filmi tegevus toimub 1962. aastal ja on inspireeritud afroameerika pianisti Don Shirley ning tema autojuhi ja ihukaitsjana töötanud Frank Vallelonga (tuntud kui Tony Lip) loost.

2019. aastal võitis film kolm Oscarit.

Filmi ühe kõrvaltegelase prototüübiks on eestlasest tšellomängija Jüri Täht.

## Viited
Uudishimu tippkeskus

**"Uudishimu tippkeskus"** on Eesti Rahvusringhäälingu teadust populariseeriv telesaatesari, mis on ETV programmi kuulunud alates 2017. aasta sügisest.

Sarjas käsitletakse nii teaduse ja meie igapäevaelu kokkupuutepunkte kui ka Eesti teadlaste rolli maailma tippteaduses; teadlased kutsutakse laborist välja seiklema ja teadussaavutusi tutvustama. 

"Uudishimu tippkeskuse" saadetes käsitletud teemasid arendatakse igal nädalal edasi ERR-i muudes kanalites: teadusportaalis ERR Novaator, suhtlusvõrgustikes ning Raadio 2 saates "Agenda" ja Vikerraadio saates "Huvitaja". Saated on tähtajatult järelvaadatavad ERR-i portaalis Jupiter.

## Saadete tegijad
2022. aasta veebruari seisuga on eetrisse jõudnud 64 saadet. Sarja saateid on tootnud algul Vesilind OÜ ja Filmit OÜ, hiljem ainult Filmit OÜ. Režissöör on Siimon Margo, toimetajad Marju Himma ja Randel Kreitsberg. Saadet on juhtinud Eeva Esse, Maarja Merivoo-Parro ja Karl Vilhelm Valter.

## Saatesarja toetajad
Kuivõrd saatesarja tegemist toetab programmi TeaMe+ kaudu Eesti Teadusagentuur, on seda nimetatud Eesti Teadusagentuuri ja ERRi teaduse ristmeediaprojektiks. 

## Saatesarja pealkiri
Teaduse tippkeskused on uurimiskeskused, kuhu saavad kuuluda üksnes parimad Eesti teadlased. Eestis tegutses 2017. aasta seisuga üheksa teaduse tippkeskust. Nende eeskujul hakkas teadussaatesari „Uudishimu tippkeskus“ kümnendaks tippkeskuseks, mis tegutseb vaid ERR-is. 

## Viited

## Välislingid
* Sarja "Uudishimu tippkeskus" saated ETV arhiivis
* Sarja "Uudishimu tippkeskus" saated järelvaatamiseks ERR-i veebiportaalis Jupiter
Tšernihivi piiramine

**Tšernihivi piiramine**, tuntud ka kui **Tšernihivi lahing** (ukraina keeles *Бої за Чернігів*) oli 2022. aasta 24. veebruaril alanud Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse toimunud lahingutegevus, mille eesmärk oli kehtestada kontroll Valgevene piirist mõnekümne kilomeetri kaugusel lõunas asuva Tšernihivi oblasti keskuse, enam kui veerand miljoni elanikuga Tšernihivi linna üle.

## Sündmuste käik
* 24. veebruari hommikul (03:37) alistus üks linna rünnanud Vene väeüksus Ukraina vägedele.
* 26. veebruaril teatasid linna kaitsjad vastase rünnaku tagasilöömisest.
* Linna piiramisrõngasse võtnud Vene väed jätkasid edasitungi edelasse, Sednivi ja Semenivka kaudu Kiievi suunas.
* 3. märtsil (12:15) toimunud pommitamises hukkus 47 linlast, 18 sai vigastada, Amnesty Internationali hinnangul oli tegemist sõjakuriteoga.
* 31. märtsi seisuga võtsid Ukraina Relvajõud varem Vene vägede kätte langenud Sloboda ja Lukašivka küla enda kontrolli alla.
* 2. aprillil 2022 lahkusid Vene väed  Tšernihivist ligi 50 km põhjakirdes asuvast Horodnja linnast.

## Vaata ka
*Tšernihivi pommitamine 3. märtsil 2022
*Tšernihivi leivasaba rünnak 16. märtsil 2022

## Galerii

Ukrainian rescuers check the remains of a school in Chernihiv (1).jpg|Tänav (6. III)
Chernihiv after Russian shelling 3 March 2022.webm|Pommitamisjärgne elumaja (3. III)
Chernihiv_Oblast,_28.02.2022_(4)_-_ruins.jpg|Sõja jäljed (28. II)
Russian warplane with bombs shot down over Chernihiv, Ukraine (5 March 2022).jpg|Tšernihivi kohal allatulistatud Vene sõjalennuk Su-34 
 05.03.2022

## Viited
Zygmunt Gorgolewski

**Zygmunt Gorgolewski** (14. veebruar 1845 Solec, Preisi kuningriik – 6. juuli 1903 Lemberg, Austria-Ungari) oli poola arhitekt, kelle projekti järgi ehitati Lvivi Riigiooper.

## Välislingid
Władysław Sadłowski

**Władysław Aleksander Sadłowski** (25. juuni 1869 Lemberg, Austria-Ungari – 25. mai 1940 Lvov, Ukraina NSV) oli poola arhitekt, kes tegutses peamiselt Galiitsias.  

Tema tuntuim töö on Lvivi peavaksal, mis valmis aastatel 1899–1904. Hoone kujunduses on ühendatud historitsistlik stiil ja juugend, olles üks silmapaistvamaid näiteid 20. sajandi alguse arhitektuurist Poola aladel.

## Välislingid
Hans von Rosen

**Johann von Rosen**, ka **Hans von Rosen,** (30. september /12. oktoober 1870 Straupe – 10. oktoober 1945 Schwerin) oli baltisaksa aadlik, Lielstraupe lossi viimane omanik ja poliitik. 1907. aastast Vene keisririigi III Riigiduuma liige (Liivimaa kubermangust).

Ta sündis 1870. aastal Lielstraupe mõisa omaniku Friedrich von Roseni pojana. Aastatel 1882–1888 õppis ta Cēsise lähedal asuvas Bērzaine gümnaasiumis ning 1889–1893 Halle, Berliini ja Tartu Ülikoolis. 

Aastatel 1893–1920 oli ta Lielstraupe mõisnik (7000 tiinu maad) ja 1920–1939 mõisasüdame omanik. Aastatel 1899–1909 oli von Rosen kreisisaadik, Balti Konstitutsioonilise Partei aktivist, Liivimaa Saksa Seltsi Riia grupi juhatuse liige.

1907. aastal valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles kuulus oktobristide fraktsiooni, valiti usutunnistuse küsimuste (sekretär), maa-, riigi tulude ja kulude loendi täitmise komisjoni, teravilja väljaveo korrastamise seadusprojekti läbivaatamise komisjoni, oli usutunnistuse küsimuste komisjoni ettekandja. Kirjutas alla 12 seadusprojektile, 10 arupärimisavaldusele ja viiele avaldusele.

Maailmasõdade vahel elas peamiselt Lätis. 1939. aastal põgenes Saksamaale. Ta suri 1945. aastal Nõukogude Liidu okupatsioonitsoonis Saksamaal Schwerinis.
Johann Georg Pinsel

**Johann Georg Pinsel**, ka **Johann Georg Pinzel** (poola keeles Johann Georg / Jan Jerzy Pinsel, ukraina keeles Йоган Ґеорґ Пінзель; sündinud u 1715–1725, surnud 1761 või 1762. aasta algul) oli idapoolses Galiitsias (Rzeczpospolita aladel, nüüd Ukrainas) tegutsenud hilisbaroki skulptor ja puunikerdaja.

Lvivis tegutseb endises klarisside kirikus alates 1996. aastast Pinseli muuseum, mis on Lvivi Kunstigalerii üks haru ja kus on eksponeeritud Pinseli skulptuurid. 2012. aastal toimus suur Pinseli teoste näitus Pariisis Louvre'is.

## Eluloolist
Teadaolevad eluloolised detailid temast on harvad ja alles hiljaaegu päevavalgele tulnud. Kunstiajaloolises kirjanduses hakati teda käsitlema alles 1923. aastal monograafias Lvivi dominiiklaste kiriku ja kloostri kohta. Tema eesnimed ja katkendlikuks jäänud info tema päritolu ja sünni- ja surmaaja kohta avastati 1993. aastal Butšatši roomakatoliku koguduse dokumentidest.

Pinsel tuli Poolasse millalgi 1750. aastatel ja teda on peetud sünnilt sakslaseks. Ta asus elama Butšatši ja sai Mikołaj Potocki õuekunstnikuks. 13. mail 1751 ta abiellus Jan Kieyti lese Marianna Elżbietaga (née Majewska), neil oli kaks poega. Ta töötas koos arhitekt Bernard Meretyniga.

## Looming
Johann Pinseli teosed on:
* Butšatši raekoja skulptuurid ja reljeefkaunistused (1750ndad)
* Lvivi Trinitaaride kiriku ehitusplastika (1756–1757)
* Lvivi Püha Georgi kiriku ehitusplastika (1759–1761) – ainus teos, mis on säilinud algsel kohal ja algses seisukorras puutumatult
* Monastõrõska katoliku kiriku sisustus (1761) (hävinud, säilinud fragmentidena)
* Gorodenka katoliku kiriku sisustus (1752–1755) (hävinud, säilinud fragmentidena)
* Godovitsja katoliku kiriku sisustus (1757–1758)
* Budanivi kihelkonnakiriku skulptuurid.

## Pildid

Lviv - Cathedral of Saint George 01.JPG|Lvivi Püha Georgi katedraal
Buchach rat.jpg|Butšatši raekoja detail. Foto enne 1939. aastat
Buczacz.Nepomuk22.jpg|Püha Jan Nepomuki mälestussammas Butšatšis
Й.-Г.Пінзель. Придорожній пам'ятник Непорочного Зачаття ПДМ Бучач.jpg|Pärispatuta eostamise Neitsi Maarja mälestussammas Butšatšis
ChurchOfImmaculateConceptionOfVirginMaryIinHorodenka2.jpg|Maarja kuju Horodenka kiriku ees
Grand&Great (27).JPG|Aabrahami ja Iisakit kujutavad puuskulptuurid


## Viited

## Välislingid
* Jan K. Ostrowski. "A great baroque master on the outskirts of Latin Europe. Johann Georg Pinsel and the high altar of the church at Hodowica" (PDF). – Artibus et Historiae. (2000) 21 (42): 197–198. doi:10.2307/1483629. JSTOR 1483629
* Video: Johann Georg Pinsel – The Forgotten Master
Lvivi Riigiooper

**Lvivi Riigiooper** (täisnimi ukraina keeles *Львівський Національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької*) on Ukrainas Lvivis asuv ooperiteater. Poola arhitekti Zygmunt Gorgolewski projekteeritud hoone valmis 1900. aastal ja avati sama aasta 4. oktoobril.

## Välislingid
Volodõmõr Bezsonov

**Volodõmõr Bezsonov** (ukraina keeles Володимир Васильович Безсонов, sündinud 5. märtsil 1958 Harkivis) on Ukraina jalgpallitreener ja endine Nõukogude Liidu jalgpallur (paremkaitsja).

Aastatel 1976–1990 mängis ta Kiievi Dinamo koosseisus, kus lõi 277 kohtumises 27 väravat. Aastatel 1977, 1980, 1981, 1985, 1986 ja 1990 tuli ta klubiga Nõukogude Liidu meistriks. Tema jalgpallurikarjääri viimaseks klubiks jäi 1991. aastal Iisraeli klubis Maccabi Haifa.

Aastatel 1977–1990 mängis ta Nõukogude Liidu jalgpallikoondises 79 korda ja lõi neli väravat. 1980. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Nõukogude Liidu koondisega pronksmedali ja 1988. aasta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Lisaks kuulus ta Nõukogude Liidu koondisse kolmedel maailmameistrivõistlustel (1982, 1986 ja 1990).

Treenerina on ta muuhulgas olnud Türkmenistani jalgpallikoondise (2002–2003) ja Dnipropetrovski Dnipro peatreener (2008–2010).
Blahovištšenske

**Blahovištšenske** (ukraina Благовіщенське) on linn Ukrainas Kirovogradi oblastis Golovanivski rajoonis. 

Aastatel 1924–2016 kandis Blahovištšenske nime **Uljanovka**.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Blahovištšenske elanikest 96,73% emakeel ukraina keel ja 2,49% vene keel.

## Viited
Dobropillja

**Dobropillja** (ukraina Добропілля) on linn Ukrainas Donetski oblastis, Dobropillja rajooni keskus. Asub Bõki jõe ääres, umbes 75 km Donetskist loodes.

Dobropillja on kaevanduslinn.

Asula rajati 1840. aastatel. 1953 sai linnaõigused.

2001. aastal oli linnaelanikest 71,33% ukrainlasi ja 25,85% venelasi.

1968–2010 töötas linnas trollibussiliiklus liinide kogupikkusega 15 km. 

## Viited

## Välislingid
Ludwig Georg Simpert (Baden-Baden)

**Ludwig Georg Simpert Baden-Badenist** (7. juuni 1702 – 22. oktoober 1761) oli Baden-Badeni markkrahv 1707. aastast kuni surmani. Aastatel 1707–1727 oli tema ema Sibylla von Sachsen-Lauenburg Baden-Badeni regent. Tema järglaseks sai tema noorem vend August Georg. Jahikire tõttu sai ta hüüdnimeks *Jägerlouis* ("Jahimees Ludwig").

## Elulugu

Ta sündis Ettlingeni palees ning oli markkrahv Ludwig Wilhelmi ja Sibylla von Sachsen-Lauenburgi poeg. Baden-Badeni troonipärijana sai ta pärast oma isa surma 1707. aastal nelja-aastaselt Baden-Badeni markkrahviks. Seetõttu oli tema ema Baden-Badeni regendiks. Ta jõudis täisikka 22. oktoobril 1727.

16-aastaselt oli ta armunud Maria Leszczyńskasse, endise Poola kuninga tütresse, kuid paar ei saanud kunagi ühineda. Maria oli hiljem Prantsusmaa Louis XV abikaasa. Ludwig Georgi õde Johanna oli hiljem Prantsuse õukonna elanik ja Louis d'Orléansinaine; viimane oli nende isa vaenlase Louis XIV pojapoeg.

Vallalise vürstina reisis ta 1720. aasta suvel koos emaga Prahasse, kus tutvus Hluboká nad Vltavou palees naisega, kellest hiljem sai tema abikaasa (esimene kahest). Valitud pruut oli Schwarzenbergi vürsti Adam Franzi ja Eleonore von Lobkowitzi tütar Maria Anna. Ludwig Georgi ema reisis Viini, et saada luba keiser Karl VI-lt. Luba anti ja Ludwig Georg abiellus Maria Annaga 8. aprillil 1721 Český Krumlovi lossis. Paar sai neli last, kellest vaid üks jõudis täisikka. Pulmakingiks andis ema Ludwig Georgile oma jahimaja Fremersbergis.

Pärast Maria Anna surma 1755. aastal abiellus ta 10. juulil 1755 Maria Annaga. Naine oli keiser Karl VII ja selle naise Maria Amalia tütar. Teine abielu jäi lastetuks.

Tänu emale oli Baden-Baden taas jõukas riik, mida prantslased olid laastanud tema vanemate abiellumise ajal 1690. aastatel.

Tänu tema ema riigi rahaasjadega hoolikale ümberkäimisele ei olnud riik enam võlgu ja oli Ludwig Georgi isiklikku varandust tunduvalt suurendanud. Tema ema taandus Ettlingeni paleesse, kus ta 1733. aastal suri.

Kuulsa sõjaväekindrali poja Ludwig Georgi kirg oli jahipidamine (nagu tema kaasaegne Louis XV) ja ta sai hüüdnime *Jägerlouis* ("Jahimees Ludwig"), sõnamäng tema isa hüüdnimega *Türkenlouis* ("Türgiludwig") tänu selle kuulsatele jõupingutustele Louis XIV vastu lahinguväljal ja keisriarmee koosseisus.

Ludwig Georg oli aastatel 1707–1731 Švaabi ringkonna 4. jalaväerügemendi *[[kuninglik kolonel]]*, kuid Poola pärilussõja ajal jahtis ta Böömimaal kalleid varandusi. Ta naasis alles pärast seda, kui 1735. aastal sõlmiti Viini rahu eelrahu.

Ta suri Rastatti palees 1761. aasta oktoobris 59 aasta vanusena. Kuna tal ei olnud elusolevaid meessoost järglasi, sai tema järglaseks tema vend August Georg. Ta maeti oma esimese naise kõrvale.

## Lapsed

# Elisabeth Augusta (16. märts 1726, Rastatt – 7. jaanuar 1789, Freiburg)
# Karl Ludwig Damian (25. august 1728, Rastatt – 6. juuli 1734, Karlsbad)
# Ludwig Georg (11. august 1736, Schlackenwerth – 11. märts 1737, Rastatt)
# Johanna (28. aprill 1737, Rastatt – 29. aprill 1737, Rastatt)