open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Loksa lipp

**Loksa lipp** on Harju maakonnas asuva Eesti linna Loksa lipp.

Lipp on kinnitatud 8. märtsil 1996.

## Lipu kirjeldus
Loksa linna lipp on ristkülikukujuline, mille laiuse ja pikkuse suhe on 7:10. Lipu pind on poolitatud kaheks väljaks, millest vardapoolne on punane ja sellel asetseb Loksa vapil kujutatud kollane mänd ja kaluripaadid. Lipu lehviv osa on valge-punase triibuline, vaheldumisi 5 valget ja 4 punast, võrdse laiusega triipu. Lipu normaalsuurus on 1050 × 1500&nbsp;mm.

## Lipu heiskamine
Lippu kasutatakse Loksa linna pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel. Lippu kasutatakse kõrvuti Eesti riigilipuga. Lipu heiskamise otsustab linnavalitsus.

## Välislingid
* Loksa linna sümboolika
Bhutani peaminister

**Bhutani peaminister** (Ministrite Nõukogu esimees) on Bhutani valitsusjuht (peaminister).

Peaministri ametikoht roteerub üheaastase ametiajaga. Ametikoht on seotud häälte arvuga, mis saadi  Ministrite Nõukokku valimisel. 

Peaministri eksisteerib Bhutanis alates 1998. aastast. Varem oli valitsusjuhiks kuningas. 

Aastatel 1952–1964 kasutati välissuhetes tinglikult peaministri nimetust.   

## Bhutani peaministrid
Rpm (ansambel)

**Rpm** (ka *Revolution Per Minute*) on eesti ansambel, mis moodustati aastal 2005. aasta kevadel. Ansambli muusikaline stiil kõigub *[[oi!]]*, *[[ska]]* ja *[[streetpunk]]*i vahepeal.

## Koosseis
* Karu (trummid)
* Kalev (soolokitarr)
* Oss (vokaal, kitarr)
* Armando (saksofon)
* Sander (basskitarr)

## Salvestised
Mitteametlikult on välja antud 
*2005 – "D.I.Y" (demo)
*2008 – "We Live For Music" (EP)
*2009 – "Endless Summer" (demo)

## Välislingid
*Koduleht
*Facebook
Heinrich II

**Heinrich II** on olnud mitme valitseja nimi:
***[[Heinrich II (Saksa-Rooma keiser)|Heinrich II]] Püha**, Saksa-Rooma keiser 1002–1024
***[[Heinrich II (Świdnica)|Heinrich II]]**, Świdnica hertsog
***[[Heinrich II (Baieri)|Heinrich II]]**, Baieri hertsog (955–976, 985–995) 
***[[Heinrich II (Löwen)|Heinrich II]]**, Löweni krahv (1056–1079) 
***[[Heinrich II (Luxemburg)|Heinrich II]]**, Luksemburgi krahv (1086–1096) 
***[[Heinrich II (Kärnten)|Heinrich II]]**, Kärnteni hertsog (1090–1122) 
***[[Heinrich II von Eilenburg|Heinrich II]]**, Meißeni markkrahv (1103–1123)
***[[Heinrich II (Nordmark)|Heinrich II]]**, Nordmarki markkrahv (1114–1128)
***[[Heinrich II (Limburg)|Heinrich II]]**, Limburgi krahv (1139–1167) 
***[[Heinrich II (Austria)|Heinrich II]] Jasomirgott**, Austria hertsog (1156–1177), Baieri hertsog 1141–1156 Heinrich XI nime all
***[[Heinrich II (Sileesia)|Heinrich II]]**, Sileesia hertsog (umbes 1197–1241)
***[[Heinrich II (Bar)|Heinrich II]]**, Bari krahv (1214–1239) 
***[[Heinrich II (Brabant)|Heinrich II]]**, Brabandi hertsog (1235–1248) 
***[[Heinrich II (Anhalt)|Heinrich II]]**, Anhalt-Ascherslebeni vürst (1252–1267) 
***[[Heinrich II (Braunschweig)]]**
***[[Heinrich II (Braunschweig-Grubenhagen)]]**
***[[Heinrich II (Hessen)|Heinrich II]]**, Hesseni maakrahv (1328–1376)
***[[Heinrich II (Holstein-Rendsburg)|Heinrich II]]**, Schleswigi hertsog (1340–1382) 
***[[Heinrich II (Grubenhagen)|Heinrich II]]**, Grubenhageni vürst (–1464) 
***[[Heinrich II (Braunschweig-Wolfenbüttel)|Heinrich II]]** Noorem, Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Braunschweig-Wolfenbütteli vürst (1489–1568) 
***[[Heinrich II (Obergreizi krahv)|Heinrich II]]**, Obergreizi krahv (1697–1722)
***[[Heinrich II (Saare-Lääne piiskop)|Heinrich II]]** oli Saare-Lääne piiskop
***[[Heinrich II (Tartu)|Heinrich II Wrangel]]** oli Tartu piiskop
***[[Heinrich II (Kuramaa)|Heinrich II]]** oli Kuramaa piiskop
***[[Heinrich II (Saksimaa)|Heinrich II]]** oli Saksimaa hertsog 1137–1139 (Baierimaa hertsogina **Heinrich X**)

## Vaata ka
*Henri II
*Heinrich
Kabney

***Kabney*** on toorsiidist  õlarätt, mida kannavad Bhutani mehed *[[gho]]* osana.

*Kabney* mõõtmed on tavaliselt 90 × 300 cm. Tal on narmad.

Seda kantakse pidulikel puhkudel vasakust õlast parema puusani.

Salli värv näitab kandja ühiskondlikku positsiooni.

* Valget *kabney* kannavad tavakodanikud.
* Punaste triipudega valget *kabney* kannavad valdu juhtivad vallavanemad (*[[gup]]*).
* Siniste triipudega valget *kabney* kannavad Rahvuskogu liikmed (*[[chimi]]*).
* Punast *kabney* kannavad *[[dasho]]* (meessoost kuningliku perekonna liikmed ja kõrgemad ametnikud).
* Sinist *kabney* kannavad kuninga nõuandva kogu Lodoi Tsokde liikmed.
* Oranži *kabney*  kannavad *[[lyonpo]]* (valitsuse liikmed).
* Safrankollast *kabney* kannavad kuningas ja usujuht *[[je khenpo]]*.
Jigme Thinley

*[[Lyonpo]]* ('minister') **Jigme Yoser Thinley** (sündinud 1952 Bumthangi ringkonnas) on Bhutani poliitik, mitmekordne Bhutani peaminister.

20. juulist 1998 9. juulini 1999 ja  30. augustist 2003 20. augustini 2004 oli ta Bhutani peaminister (Ministrite Nõukogu esimees). Ta oli uuesti peaminister 9. aprillist 2008 kuni 30. juulini 2013.

Aastatel 1998–2003 oli ta Bhutani välisminister.

Aastatel 2004–2008 oli ta sise- ja kultuuriminister.

## Välislingid
*Bhutani Sise- ja Kultuuriministeeriumi lehekülg
Alessandro Farnese

**Alessandro Farnese** on olnud Farnese suguvõsast pärit mitme isiku nimi:

* **Alessandro Farnese** (1468–1549) oli paavst Paulus III 1534–1549.
* **[[Alessandro Farnese (kardinal)|Alessandro Farnese]]** (1520–1589) oli kardinal
* **[[Alessandro Farnese (Parma hertsog)|Alessandro Farnese]]** (1545–1592) oli Parma hertsog 1586–1592.
* **[[Alessandro Farnese (Madalmaade asehaldur)|Alessandro Farnese]]** (1635–1689) oli Madalmaade asehaldur 1680–1682.
Dasho

***Dasho*** on Bhutanis tiitel, mida kannavad meessoost kuningliku perekonna liikmed ja kõrged ametnikud. 

*Dasho* kannab pidulikel puhkudel punast *[[kabney]]*.

Ametnikele annab tiitli ja *kabney* kuningas.
Lyonpo

***Lyonpo*** on Bhutanis tiitel, mida kannavad valitsuse liikmed (ministrid). 

*Lyonpo* kannab pidulikel puhkudel oranži *[[kabney]]*.

Tiitli ja *kabney* annetab kuningas.
Bhutani Tervisefond

**Bhutani Tervisefond** (inglise *Bhutan Health Trust Fund*, lühend BHTF) on Bhutani valitsusasutus, mille eesmärk on käigus hoida tasuta esmatasandi arstiabi Bhutanis.

Fond rahastab eeskätt vaktsiinide, põhiliste ravimite, süstalde ja süstlanõelte hankimist.

Fond asutati 1997. aastal. Seda tutvustati Maailma Terviseorganisatsioonis 12. mail 1998.

Fond alustas tegevust 35 liikmega, kelle hulka kuulusid näiteks Maailma Terviseorganisatsioon, UNICEF, UNFPA ning Šveitsi ja Bhutani koostööühing Helvetas.

1998. aastal, mille Maailma Tervishoiuorganisatsioon oli kuulutanud liikumisaastaks, tegi tollane tervishoiuminister Sangay Ngedup koos kaastöötajatega 600 km pikkuse jalgsimatka "Move for Health Walk" mööda Bhutani. Sellel tutvustati fondi ja koguti raha.

## Välislingid
* Koduleht
Yeshey Zimba

*[[Lyonpo]]* **Yeshey Zimba** (10. oktoober 1950 Punakha ringkond Omladama küla – 9. september 2024) oli Bhutani riigitegelane. 

20. juulist 2000 8. augustini 2001 ja 20. augustist 2004 5. septembrini 2005 oli ta Bhutani peaminister (Ministrite Nõukogu esimees). 

Ta sai keskhariduse North Point Schoolis ja 1973 bakalaureusekraadi majandusteaduse alal St. Joseph's College'is Darjeelingis (Indias). Aastal 1976 sai ta Wisconsini Ülikoolis magistrikraadi majandusteaduse alal. 

Ta asus 1976 tööle Bhutani riigiametnikuna. Kui 1982 asutati Bhutani keskpank Bhutan Monetary Authority, asus ta seda juhtima. 

Hiljem oli ta juhtivatel kohtadel kaubandus- ja tööstusametis, plaanikomisjonis ja rahandusametis. 

Aastal 1998 nimetati ta rahandusministriks. 

2005. aastal oli ta kaubandus- ja tööstusminister. 

Punase *[[kabney]]* kandmise õiguse (*[[dasho]]* tiitli) sai ta 1998. aastal.
Khandu Wangchuk

*[[Lyonpo]]* **Khandu Wancghuk** (sündinud 1950) on Bhutani riigitegelane, kes oli 8. augustist 2001 14. augustini 2002 ja uuesti 7. septembrist 2006 3. augustini 2007 Bhutani peaminister.

Alates 2003. aastast oli ta Bhutani välisminister.

## Välislingid

*Foto: Bhutani välisminister Khandu Wangchuk ja India välisminister Rao Inderjit Singh, 2004
Vorkuta

**Vorkuta** (vene Воркута, komi Вӧркута, neenetsi Варкута) on linn Venemaal Komi Vabariigis, Vorkuta linnaringkonna keskus. Asub Vorkuta jõe ääres. 

Elanike arv oli 2021. aasta seisuga 56 985. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist, mille järel kaevandused erastati, on linna elanike arv järsult vähenenud, kuna paljud elanikud on kolinud kaugemale lõunasse. Kui 1991. aastal elas linnas 117 000 inimest, siis 2002. aastal 84 917 ja 2010. aastal 70 548.

Vorkuta geograafilised koordinaadid on 67°30′N, 64°01′E.

Linna nimi tähendab neenetsi keeles 'palju karusid', 'karude elupaik', 'karukoht'.

1931 avastati Vorkuta asukohast Bolšezemelskaja tundrast kivisöelademed. Juba 1932 hakati linna lähedale rajama sunnitöölaagrite võrku (GULAG). Vange kasutati raudtee ehitusel ja söe kaevandamisel. Linn asutati laagrite lähedale 1943. Alates asutamisest kuni tänapäevani on Vorkuta peamine tegevusala söe kaevandamine.

1951. aasta alguses oli Vorkuta laagrites 73 000 inimest. 1953 toimus laagrites suur vangide ülestõus, mis veriselt maha suruti. Pärast seda suurem osa laagreid suleti, kuid väljasaatmiskohana toimis Vorkuta 1980. aastateni.

Vorkuta lähedal on sunnitööl olnud üle 5000 eestlase, sealhulgas Jaan Kross, Raimond Kaugver, Enn Sarv, Heldur Viires, Rein Sepp, Nathan Kukk ja Peeter Tarvel.

2016. aasta veebruaris Vorkutast umbes 10 km kaugusel asuvas Severnaja söekaevanduses toimunud mitmes plahvatuses hukkus 36 inimest, nende seas viis päästetöötajat.

## Kliima

Vorkuta asub 150 km põhjapolaarjoonest põhja pool ja 140 km kaugusel Põhja-Jäämerest. Sellepärast on kliima lähisarktiline.

Vorkutas on aasta keskmine õhutemperatuur –6,6 °C, juuli keskmine õhutemperatuur +11,7 °C (maksimaalne +33 °C), jaanuari keskmine õhutemperatuur –20,6 °C (minimaalne –52,4 °C).

Külmavaba periood on keskmiselt 70 päeva. Isegi suvel võib esineda öökülma. Lumikate on maas keskmiselt 8 kuud.

Maaharimine aiamaal on võimatu. Rõdudel ja kasvuhoonetes kasvatatakse kurki, spinatit ja sibulat.

Varem kasvatati piirkonnas lehmi ja sigu, tänapäeval on jäänud üksnes põhjapõdrakasvatus.

## Elanike arv

Munitsipaalringkonna "Vorkuta linn" elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 95 866 (arvestuslikult 2007. aastal 116 938). Munitsipaalringkonna pindala on 24 400 km² ning sinna kuulub peale Vorkuta linna 8 linnalist asulat ja 2 küla. Neist suurimad on Vorgašor (12 000 elanikku) ja Severnõi (9000), teised alla 2000 elaniku. 5 asulat on maha jäetud ja inimtühjad.

Tänapäeval väheneb linnaelanike arv kiiresti. See on seotud ettevõtte "Vorkutaugol" tootmise vähenemisega. Tööta jäänud inimesed sõidavad ära, jättes oma korteri maha.

Elanikest 77,7% moodustavad venelased, 9,1% ukrainlased, 2,9% tatarlased, 1,7% komid, 1,5% valgevenelased, 1,1% tšuvašid, 1% armeenlased ja 1% aserbaidžaanlased.

## Viited

## Välislingid

*http://www.воркута.рф/
*Vorkuta mitteametlik sait
*Jaanus Piirsalu: Vangide elu hinnaga ehitatud Vorkuta sureb vaikselt välja, Postimees, 23. august 2016
* Francesca Street (5. märts 2021). "Inside Russia’s deep frozen ghost towns". CNN. *edition.cnn.com*.
Bhutani valitsejate loend

Siin on loetletud Bhutani ilmalikud valitsejad alates 1695. aastast. 

## Ilmalikud valitsejad (''Desi Druk'', ''Druk Desi'') enne 1907. aastat

*Gedun Chomphel (suri 1701) 1695–1701 
*Ngawang Tshering 1701–1704  
*Umdze Peljor 1704–1707  
*Druk Rabgye (suri 1729) 1707–1719  
*Ngawang Gyamtsho (suri 1729) 1719–1729  
*Mipham Wangpo 1729–1736  
*Khuwo Peljor 1736–1739 
*Ngawang Gyaltshen 1739–1744  
*Sherab Wangchuck 1744–1763 
*Druk Phuntsho 1763–1765  
*Druk Tendzin I 1765–1768  
*Donam Lhundub (suri 1773) 1768–1773  
*Kunga Rinchen 1773–1776  
*Jigme Singye (1742–1789) 1776–1788  
*Druk Tendzin II 1788–1792  
*Tashi Namgyal 1792–1799  
*Druk Namgyal 1799–1803 
*Tashi Namgyal (teist korda) 1803–1805 
*Sangye Tendzin 1805–1806  
*Umdze Parpop 1806–1808  
*Bop Choda 1807–1808 
*Tsulthrim Drayga (1790–1820) 1809–1810  
*Jigme Dragpa II 1810–1811 
*Yeshey Gyaltshen (1781–1830) 1811–1815  
*Tshaphu Dorji 1815  
*Sonam Drugyal  1815–1819  
*Tendzin Drugdra 1819–1823 
*Choki Gyaltshen 1823–1831  
*Dorji Namgyal 1831–1832  
*Adap Thrinley 1832–1835 
*Choki Gyaltshen (teist korda) 1835–1838  
*Dorji Norbu 1838–1847  
*Tashi Dorji 1847–1850 
*Wangchuk Gyalpo 1850  
*Jigme Norbu (Thimphus) 1850–1852  
*Chagpa Sangye (Punakhas) 1851–1852 
*Damcho Lhundrup 1852–1856  
*Kunga Palden (Punakhas) 1856–1861 
*Sherab Tharchin (Thimphus) 1856–1861  
*Phuntsho Namgyal 1861–1864 
*Tshewang Sithub 1864 
*Tsulthrim Yonten 1864 
*Kagyu Wangchuk 1864  
*Tshewang Sithub (teist korda) 1864–1866 
*Tsondru Pekar 1866–1870  
*Jigme Namgyal (1825–1881) 1870–1873 
*Kitsep Dorji Namgyal 1873–1877  
*Jigme Namgyal (teist korda) 1877–1878  
*Kitsep Dorji Namgyal (teist korda) 1878–1879  
*Chogyal Zangpo (suri 1880) märts 1879 – juuni 1880  
*Jigme Namgyal (kolmandat korda) 1880 – juuli 1881  
*Lam Tshewang (1836–1883) 1881 – mai 1883  
*Gawa Zangpo 16. mai 1883 – 23. august 1885 
*Sangye Dorji (suri 1901) 1885–1901 
*Yeshe Ngodub (1851–1917) 1903–1905

## [[Bhutani kuningas|Bhutani kuningad]] (maharadžad)

* Ugyen Wangchuck (1861–1926) 17. detsember 1907 – 21. august 1926 
* Jigme Wangchuck (1902/1906–1952) 21. august 1926 – 24. märts 1952 
* Jigme Dorji Wangchuck (1929–1972) 24. märts 1952 – 24. juuli 1972 
* Jigme Singye Wangchuck (1955–) 24. juuli 1972 – 14. detsember 2006
* Jigme Khesar Namgyal Wangchuck (1980–) alates 14. detsember 2006
Ugyen Wangchuck

**Ugyen Wangchuck** (ka: *Ugyen Wangchuk*) (1861 või 1862 – 7. august 1926) oli Bhutani kuningas 17. detsembrist 1907 21. augustini 1926, esimene Bhutani kuningas. 

Tema isa oli Trongsa ringkonna (dzongi) kuberner (*ponlop*) Jigme Namgyal. Ugyen Wangchuk päris selle ametikoha oma isalt. Toetudes oma võimubaasile Bhutani keskosas, võitis ta oma poliitilised vastased ning ühendas mitme kodusõja ja mässu (1882–1885) järel Bhutani.

Sel ajal kuulus Bhutan Briti impeeriumi koosseisu. 1903 andis Suurbritannia talle tiitli "Tema ekstsellents". 1905 pälvis Wangchuk India impeeriumi ordu (alates 1911 India tähe ordu) komandöri klassi ja sai ühtlasi õiguse kasutada oma nime ees partiklit Sir.

1907. aastal valisid Bhutani tollase pealinna Punakha mungad Wangchucki ühel häälel Bhutani pärilikuks kuningaks.

Samal aastal tunnustas Briti valitsus teda Bhutani maharadžana ja andis talle tiitli "Tema kõrgus", mis asendas eelmise, ekstsellentsi tiitli. Ühtlasi pälvis Wangchuk tiitli sri, nii et tema täielik tiitel oli "Tema kõrgus maharadža sri pantš Sir Ugyen Wangchuk, Bhutani maharadža ja draakonikuningas, India tähe ordu komandör". 1921 ülendati Wangchuk India tähe ordu suurkomandöriks, mis oli ordu kolmest klassist kõrgeim.

1911. aastal autasustas Suurbritannia Wangchuki Delhi Durbari hõbemedaliga. Seda tehti kuninga George V ja kuninganna Mary von Tecki India kuningaks ja kuningannaks kroonimise puhul. Delhi Durbari medaleid anti välja 26 800. Hiljem ei ole ühtki Suurbritannia monarhi India valitsejaks kroonitud ja seetõttu pole ühtki Delhi Durbari medalit hiljem välja antud.

Ugyen Wangchuk oli abielus Ashi Tsundue Lhamoga. Neil oli kolm last: Jigme, Lemo ja Lhadron. Neist vanim, Jigme Wangchuk, järgnes isale Bhutani troonil.

## Viited




Eelnev: –**[[Bhutani kuningas]]** 1907–1926 Järgnev:  **[[Jigme Wangchuk]]**
Jigme Dorji Wangchuck

**Jigme Dorji Wangchuck** (ka: *Jigme Dorji Wangchuk*; Wiley transliteratsioonis* 'Jigs-med rDo-rje dBang-phyug*; 2. mai 1929 Thimphu &ndash; 15. või 21. juuli 1972 Nairobi) oli Bhutani kuningas. 

Ta lõpetas Bhutani isolatsiooni, alustas riigi moderniseerimist ja tegi esimesed sammud demokraatia poole. 

Saades 27. oktoobril 1952 oma isa Jigme Wangchucki järglaseks, tegi Jigme Dorji feodalismile Bhutanis lõpu ning vabastas allesjäänud pärisorjad. Ta julgustas talupoegi võtma kasutusele moodsaid leiutisi ning võttis vilja ja inimeste veol kasutusele ratassõidukid.  

Et Tiibet, millega Bhutanil olid olnud traditsioonilised suhted, oli Hiina Rahvavabariigi poolt okupeeritud, hakkas kuningas sõlmima tihedamaid suhteid välismaailmaga. Aastal 1971 võeti Bhutan ÜRO-sse. Samal ajal andis ta Rahvuskogule volitused teda või tema järglasi kahekolmandikuse häälteenamusega troonilt kõrvaldada.  

Jigme Dorji Wangchuckil oli juba 20-aastaselt esimene müokardi infarkt. Ta käis sageli välismaal ravil. Ta suri Keenias Nairobis, kus ta ravil viibis. 

Tema abikaasa oli *[[Ashi]]* Kesang Choden ja neil sündis viis last:

* printsess Ashi Sonam Choden Wangchuck (sündinud 25. juulil 1953)
* printsess Ashi Dechen Wangmo Wangchuck (sündinud 8. septembril 1954)
* kuningas Jigme Singye Wangchuck (sündinud 11. novembril 1955)
* printsess Ashi Pem Pem Wangchuck (sündinud 12. märtsil 1959)
* printsess Ashi Kesang Wangmo Wangchuck (sündinud 11. mail 1961)
Jigme Wangchuck

**Jigme Wangchuck** (ka: *Jigme Wangchuk*; 1902/1906 &ndash; 30. märts 1952) oli Bhutani kuningas 21. augustist 1926 kuni surmani. 

Tema valitsemise ajal oli Bhutan jätkuvalt välismaailmast täielikus isolatsioonis. Bhutani välisasjad olid delegeeritud Suurbritanniale. Aastal 1949, varsti pärast India iseseisvumist, delegeeris Bhutan oma välisasjad Indiale (Bhutani-India leping).  

Jigme Wangchukile järgnes troonil tema poeg Jigme Dorji Wangchuck.
Druk tsendhen

**"''Druk tsendhen''"** ("Kõuedraakoni kuningriik") on Bhutani riigihümn. 

Hümn võeti kasutusele 1953. 

Helilooja on Aku Tongmi, sõnade autor *[[Dasho]]* Gyaldun Thinley. Tongmi oli saanud hariduse Indias. Ta oli äsja määratud sõjaväe puhkpilliorkestri dirigendiks. India peaministri Jawaharlal Nehru ametliku visiidi puhul oli tarvis riigihümni. Talle  olid eeskujuks India hümn "*[[Jana Gana Mana]]*",  Suurbritannia hümn "*[[God Save the Queen]]*" ja Bhutani rahvaviis "*[[Thri nyampa med pa pemai thri]]*" ("Muutumatu lootosetroon"). Hiljem on orkestri juhid meloodiat kaks korda muutnud. 

Algselt koosnesid sõnad 12 reast. 1964. aastal lühendas kuninga sekretär neid praegusele kuuele reale. 

Hümniga käib kaasas ka koreograafia, mille algversiooni autor on samuti Aku Tongmi. Seda tantsu on esitanud tema asutatud trupp, kuid see on vähetuntud, sest hümni kuulates seistakse tavaliselt liikumatult.  

## Sõnad [[dzongkha keel]]es
*Druk tsendhen koipi gyelkhap na <br>
*Loog ye ki tenpa chongwai gyon
*Pel mewang ngadhak rinpo chhe<br>
*Ku jurmey tenching chhap tsid pel
*Chho sangye ten pa goong dho gyel<br>
*Bang che kyed nyima shar warr sho.

## Autoriseeritud tõlge inglise keelde
*In the Thunder Dragon Kingdom, where cypresses grow<br>
*Refuge of the glorious monastic and civil traditions,
*The King od Druk, precious sovereign,<br>
*His being is eternal, his reign prosperous
*The enlightenment teachings thrive and flourish<br>
*May the people shine like the sun of peace and happiness!

## Eestikeelne reaalune tõlge
Kõuedraakoni kuningriigis, mida kaunistab sandlipuu, kahe [vaimuliku ja ilmaliku] süsteemi õpetuse kaitsja. Tema, armastatud valitseja, kes laotab oma valitsemise üle maa, jäädes ise muutumatuks ja püsivaks. Sellal kui puhkeb õitsele Buddha õpetus, paistku inimeste üle rahu ja õnne päike!   
 
## Ingliskeelse variandi eestikeelne tõlge
Kõuedraakoni kuningriigis, kus kasvavad küpressid,
hiilgavate kloostri- ja kodaniku traditsioonide pelgupaigas
Kõuedraakonikuningas, hinnaline valitseja,
Tema olemine on igavene, tema valitsusaeg õnnelik
valgustusõpetused edenevad ja õitsevad.
Säragu rahvas nagu rahu ja õnne päike!

## Välislingid
*MIDI-fail hümni meloodiaga 
*''The Origin and Description of the National Flag and Anthem of the Kingdom of Bhutan''  (pdf)
Türann

**Türann** (kreeka sõnast τύραννος *týrannos*) on valitseja, kes kasutab hirmu oma ainuvalitsemise abinõuna.

Algupäraselt ei tähendanud "türann" Vana-Kreekas eetilist laitust. Türann oli inimene, kes oli kukutanud relvajõul endise valitsuse ja kehtestanud oma ainuvalitsuse, mis põhineb poliitilisel ülemvõimul. 

Türannial oli kaks vormi: ühel juhul sai türann võimule, kui rahvas hakkas mässama sugukondliku aristokraatia vastu. Teine vorm toimis Väike-Aasia kreeka linnades ja saarekogukondades pärast nende allutamist Pärsia võimule. Teine variant tähendas lihtsalt Pärsia oligarhilistest ringkondadest pärineva tegelase troonilepanekut Pärsia ametnike poolt. Esimese variandi puhul toetus türanni võim vähese maaga või maata kehvikuile.

**Türannia** tähendas tegutsemist linnaorjanduse huvides, vana aristokraatia kõrvaldamist võimult ja füülide reforme (Theagenes Megaras, Polykrates Samosel, Keisthenes Sikyon)is. Mitmed türanniad viisid sisse oma raha (Thrasybulos Mileetoses). Mõned türannid algatasid kolonisatsiooni (Kypselos ja Periandros Korintoses) Ateena türannia oli hilisem, valitses Peisistratos ja tema järeltulijad Hippias ja Hipparchos.

Pärast türannia kukutamist Ateenas kehtestati seal kõige demokraatlikum kord Kreekas. Kuna türanni võim baseerus deemosel, oldi sunnitud neile ka seaduslikke õigusi andma, tekkisid kirjapandud seadustikud. Drakon (7. sajand) töötas välja tavaõiguse, millega keelati sugukonnaülikute veritasu, piirati omakohut ja seati karistuste määramine areopaagi ülesandeks. Aristokraatide eraomandit kaitsvad seadused olid väga karmid, põllusaagi varguse eest surmanuhtlus (siit väljend drakoonilised seadused). Soloni (6. sajand) seadused vähendasid karistusmäärasid, likvideerisid võlaorjuse. Riik kohustus juba välismaale müüdud ateenlased tagasi ostma. Kel palju õigusi, neil ka suuremad kohustused ühiskonna ees. 

Elanikud jaotati omandi suuruse järgi nelja klassi, aluseks iga-aastane viljasaak. 
#**Pentakosiomedimnid** – 500 medimnost vilja (1 medimnos = u 52,5 liitrit), õli või veini; 
#**ratsanikud** – 300, 
#**dzeugiidid** (härjarakendi *zeugos* omanikud) – 200 ja
#**teegid** – alla 200 medimnose. 

Kõrgemaisse riigiameteisse pääsesid kolme varakama klassi liikmed, arhondiks ja varahoidjaks ainult pentakosiomedimnid. Nemad pidid korraldama ka kulukaid riiklikke tseremooniaid.

## Vaata ka

*Autokraatia
*Despoot
*Diktaatorlus
Kuisebi jõgi

**Kuiseb** on jõgi Aafrikas. 

Algab Suurelt astangult. Ülemjooksul voolab sügavas orus edelasse. Seejärel laskub Namibi kõrbe tasandikule, kus voolab loodesse. Suubub Atlandi ookeani, moodustades delta. 

Voolab suvisel vihmaperioodil pärast vihmasid, mõnel aastal ei voolagi.

Jõe suudmes asub Walvis Bay.
Nyamuragira

**Nyamuragira** on tegevvulkaan Kongo Demokraatlikus Vabariigis. 

Kõrgus 3055 meetrit.

Geograafilised koordinaadid 01° 24' 35" S, 029° 12' 25" E
Lundy

**Lundy** (kõmri *Ynys Wair*) on saar Keldi mere Bristoli lahes. 

Pindala 424 hektarit. Saar on künklik, kõrgus kuni 142 meetrit. 

Kuulub Suurbritanniale. Halduslikult asub Devoni krahvkonnas.

## Välislingid
* Lundy koduleht
Olari Elts

**Olari Elts** (sündinud 27. aprillil 1971) on eesti dirigent. Ta on alates 2020. aasta sügisest Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri peadirigent.

## Elukäik
Olari Elts lõpetas 1993. aastal Eesti Muusikaakadeemia koorijuhtimise erialal professor Kuno Arengu klassis ning jätkas samas õpinguid orkestridirigeerimise erialal Paul Mägi ja Eri Klasi juhendamisel.
 
Aastatel 1994–1996 täiendas end Viini Kõrgemas Muusikakoolis orkestridirigeerimise erialal (professor Uros Lajovic). Ta on osalenud mitmel Jorma Panula meistrikursusel. 

Olari Elts on juhatanud ansambleid, koore ja orkestreid. Ta on 1993. aastal loodud NYYD Ensemble'i kunstiline juht ja dirigent.

Olari Elts on tegelenud kõigi ajastute muusikaga. Ta peab oluliseks eesti muusika värskendamist, on tellinud mitmelt eesti heliloojalt teoseid ja olnud nende esmaesitaja. 

## Kontserttegevus
Olari Elts on dirigeerinud Soome Raadio Sümfooniaorkestrit, Dresdeni Sinfonikeri, Barcelona Sümfooniaorkestrit, Birminghami Sümfooniaorkestrit, Rootsi Raadio Sümfooniaorkestrit ning mitut Saksa orkestrit. Ta oli Läti Riikliku Sümfooniaorkestri korraline külalisdirigent (2000) ja peadirigent (2001–2006). Ta on olnud ERSO esimene külalisdirigent aastast 2007.

Tema dirigeerimisel on ette kantud mitu kontserdisarja: "Vox Nova", "City Life", "Avangard", "Dekadents", "Hüvastijätud".

## Tunnustus
* 1997 – Suure Vankri auhind
* 1997 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (nüüdismuusika esitused ja esmatutvustused 1997. aastal)
* 1999 – I preemia ja orkestri eripreemia Soomes rahvusvahelisel Jorma Panula nimelisel dirigentide konkursil
* 2000 – rahvusvahelise Sibeliuse-nimelise konkursi laureaat
* 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2004 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia
* 2005 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Madis Kolgi, Erkki-Sven Tüüri ja Tiiu Valperiga, järjepidev NYYD festivalide korraldamine)
* 2012 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (oratooriumi „Paulus“ ettekanne ja särav hooaeg)
* 2017 – Eesti Teatriliidu etenduskunstide ühisauhind (Teater NO99 lavastuse "Pööriöö uni" lavastuse trupp)
* 2017 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (Eesti heliloomingu edendaja kodu- ja välismaal)
* 2020 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga, klassikaalbum "Heino Eller. Sümfoonilised poeemid")
* 2024 – Eesti Teatriliidu lavastajaauhind (koos Ene-Liis Semperi ja Tiit Ojasooga, "Macbeth" (Eesti Draamateater, Eesti Riiklik Sümfooniaorkester ja Eesti Kontsert))

## Viited

## Välislingid
* Olari Elts juhatab oktoobris mitmel pool maailmas ERR, 18. oktoober 2008
* Priit Kuusk. Olari Elts dirigeerib Mendelssohni Šotimaal ERR, 14. jaanuar 2009
* Priit Kuusk. Olari Elts dirigeerib taas Briti saartel ERR, 5. veebruar 2009
* Priit Kuusk. Olari Elts juhatab täna Müncheni Kammerorkestrit ERR, 12. veebruar 2009
* Priit Kuusk. Olari Elts juhatas Porto Rahvusorkestrit Portugalis ERR, 1. märts 2009
* Priit Kuusk. Olari Elts juhatab Milwaukee sümfooniaorkestrit ERR, 5. aprill 2009
Arvo Volmer

**Arvo Volmer** (sündinud 4. novembril 1962) on eesti dirigent ja õppejõud. 

Arvo Volmer on õppinud dirigeerimist Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professorite Olev Oja ja Roman Matsovi juhendamisel (1980–1985) ning Peterburi Konservatooriumis professor Ravil Martõnovi juhendamisel (1985–1990). Lisaks on ta täiendanud end USAs Helmuth Rillingi meistrikursustel. 

Dirigendikarjääri alustas Arvo Volmer 1985. aastal Estonia teatris. Alates 1987. aastast oli ta samal ajal seotud ka Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga, mille peadirigent ja kunstiline juht ta oli aastail 1993–2001. 

Aastatel 2004–2012 oli Volmer Rahvusooper Estonia loominguline juht ja peadirigent. Alates 2019. aasta augustist on ta taas Estonia loominguline juht ja peadirigent. 

2011. aasta augustis tõi Arvo Volmer Noblessneri valukojas Euroopa kultuuripealinna Tallinn 2011 ja Nargenfestivali raames lavale Richard Wagneri viimase ja ühe keerukama ooperi „Parsifal“, mille eest pälvis Eesti Vabariigi kultuuripreemia. 

Aastast 2004 on ta tegutsenud paralleelselt ka Adelaide’i Sümfooniaorkestri kunstilise juhi ja peadirigendina. Lisaks on Volmer tegev olnud ka Moskva Suures Teatris, Soome Rahvusooperis, Norra Rahvusooperis, Rootsi Kuninglikus Ooperis, Sydney Ooperiteatris jm. 

Ta on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor.  

Tema abikaasa on olnud baleriin Tatjana Voronina-Volmer.

## Tunnustus
* 2000 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Eduard Tubina sümfooniate plaadistamine)
* 2002 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2002 Eesti Vabariigi kultuuripreemia
* 2006 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2008 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Erkki-Sven Tüüri, Dmitri Bertmani, Neeme Kuninga ja Ene-Liis Semperiga, ooper "Wallenberg")
* 2009 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2012 Eesti Vabariigi kultuuripreemia
* 2014 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (lavastuse "Tannhäuser" lavastusmeeskonna liige)
* 2021 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (silmapaistev ja laiahaardeline rahvusvahelise dirigenditegevus, märkimisväärne panus eesti orkestri- ja ooperikultuuri arengusse)
* 2021 Eesti Teatriliidu muusikaauhind (Richard Wagneri ooperi "Lohengrin" ning Claude Debussy ooperi "Pelléas ja Mélisande" muusikaline teostus (mõlemad Rahvusooper Estonia))

## Viited

## Välislingid
* Priit Kuusk. Arvo Volmer dirigeerib Moskva Suures Teatris. ERR, 4. jaanuar 2009.
* Priit Kuusk. Arvo Volmer dirigeeris Moskva Suures Teatris Puccinit ERR, 3. veebruar 2009
*Arvo Volmeri elulugu rahvusooperi Estonia saidil
Vello Pähn

**Vello Pähn** (sündinud 30. mail 1958) on eesti dirigent.

Vello Pähn on lõpetanud 1981. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi, kus õppis orkestridirigeerimist Roman Matsovi käe all. Aastatel 1981–1986 jätkas õpinguid Leningradi Konservatooriumis Arvīds ja Maris Jansonsi juhendamisel.

Ta oli Rahvusooper Estonia dirigent aastatel 1982–1994. Sügisest 2012 kuni sügiseni 2019 oli ta Rahvusooper Estonia loominguline juht ja peadirigent.

## Dirigeeritud lavastused Estonias

* 2012 Gounod’ „Faust“
* 2012 Straussi „Roosikavaler“ (kontsertettekanne)
* 2013 „Arabella“ (esmaettekanne Eestis, kontsertettekanne)
* 2013 Wagneri „Tannhäuser“
* 2013 Tõnu Kõrvitsa „Liblikas“ (maailmaesietendus)
* 2013 Gounod’ „Romeo ja Julia“ (kontsertettekanne)
* 2014 Rimski-Korsakovi „Snegurotška“ (esmaettekanne Eestis, kontsertettekanne)
* 2014 Gianluca Schiavoni „Medea“ (maailmaesietendus)
* 2014 Tšaikovski „Uinuv kaunitar“
* 2014 John Cranko „Onegin“ (esimest korda Eestis)
* 2015 Hindemithi „Cardillac“ (esimest korda Eestis)
* 2015 Tubina „Kratt“
* 2016 Verdi „Aida“
* 2016 Wagneri „Lendav hollandlane“
* 2017 Adami „Giselle“

Ta on juhatanud 1988. aastast Opera National de Paris’, 1992. aastast Hamburgi Riigiooperi, 1999. aastast Dresdeni Semperoperi ja 2000. aastast Berliini Riigiooperi etendusi ning töötanud koos legendaarsete tantsijate ja koreograafide Rudolf Nurejevi, John Neumeieri ning Maurice Bejartiga. Ta on dirigeerinud etendusi ka Stuttgardi Riigiooperis, Berliini Deutsche Operis, Milano La Scalas, Napoli Teatro San Carlos, Viini Riigiooperis, Göteborgi Ooperis, Leipzigi Ooperis, Dresdeni Semperoperis jm.

## Tunnustus

* 2001 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (dirigenditöö Eestis ja rahvusvahelisel areenil)
* 2014 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (lavastuse "Tannhäuser" lavastusmeeskonna liige)
* 2016 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2016 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (kaalukas panus Rahvusooperi kunstilisse arengusse)
*2018 Harjumaa teatripreemia

## Viited

## Välislingid
Lauri Sirp

**Lauri Sirp** (sündinud 29. oktoobril 1969 Tallinnas) on eesti dirigent.

Aastal 1993 lõpetas Lauri Sirp Eesti Muusikaakadeemia koorijuhtimise erialal ning 2002. aastal orkestridirigeerimise erialal.

Alates 1993. aasta augustist töötab ta Vanemuise teatris. Samuti on ta teinud koostööd ERSO, Tallinna Kammerorkestri, Pärnu Linnaorkestri ja Mikkeli Linnaorkestriga. Alates 2003. aasta kevadest dirigeerib etendusi Rahvusooperis Estonia. 

## Tunnustus
* 2007 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2008 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Birgitta festivalil etendunud Benjamin Britteni ooperi "Kruvipööre" solistid ja dirigent Aile Asszonyi, Heli Veskus, Oliver Kuusik, Liisi Kasenõmm, Heldur Harry Põlda, Hanna-Liisa Kappel ja Lauri Sirp – kõrgete kunstiliste saavutuste eest)

## Viited
Endel Nõgene

**Endel Nõgene** (sündinud 9. märtsil 1950 Tartus) on eesti dirigent ja muusikaõppejõud.

## Haridus

Kooliaastad veetis Nõgene Laiusel, Jõgeval ja Tartus. Kõrgema muusikahariduse omandas Eesti Muusikaakadeemias, kus tema juhendaja oli Roman Matsov. Pärast akadeemia lõpetamist 1974. aastal õppis Endel Nõgene dirigeerimist Viktor Fedotovi juures Leningradi Konservatooriumis. Assistentuuri läbis ta Leedu Rahvusooperis professor J. Aleksa käe all. Ta on täiendanud end ooperidirigeerimise alal Potsdamis, Viinis, Berliinis, Bayreuthis, Münchenis ja Zürichis.

## Töö ja looming
### Töökohad
*1974–1980 Vanemuise teatri dirigent
*1977–1979 külalisdirigent Leedu rahvusooperis Vilniuses
*1980–1981 Vanemuise teatri peadirigent
*1979–1987 Estonia teatri dirigent
*1987–1999 Vanemuise teatri muusikajuht ja peadirigent
*1992–2001 Europäische Musiktheater-Akademie juhatuse liige
*1999–2005 Rahvusooper Estonia dirigent

Endel Nõgene on tuntud eelkõige ooperidirigendina, ta on juhatanud enam kui 60 ooperit ja balletti. Carlo Felice Cillario ja Alberto Zedda assistendina on ta toonud välja palju itaalia oopereid. Lisaks on ta dirigeerinud sümfooniakontserte Eestis, Soomes, Rootsis, Saksamaal, Armeenias, Venemaal, Lätis, Leedus, Rumeenias ja Tšehhis, muu hulgas ka Berliini Filharmoonikute kodusaalis, ning osalenud rahvusvahelistel festivalidel.

1992. aastast on Endel Nõgene Viinis tegutseva Europäische Musiktheater-Akademie liige ning kuulus aastaid ka selle organisatsiooni juhatusse. Ta on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ooperistuudio õppejõud.

2004. aastal lõid Nõgene ja Peeter Kaljumäe Ferenc Lehári orkestri, mille repertuaari kuuluvad Viini laulud ja operetimuusika.

Endel Nõgene on ka Nordic Baltic Youth Philharmonia kunstiline juht ja peadirigent.

## Tunnustus
* 1993 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
*2010 Tartu medal

## Isiklikku
Endel Nõgene on abielus muusikapedagoog Eve Nõgenega, nende poeg Paavo Nõgene on olnud Vanemuise teatri juht ja muusikaprodutsent, hiljem Kultuuriministeeriumi kantsler ja Tallinki juhatuse esimees. 

23. aprillil 2004 tähistati Vanemuises ooperigalaga "Mustlaseks ma sündinud...". Endel Nõgene 30. lavasünnipäeva. 12. märtsil 2010 aga romantilise ooperigalaga sealsamas Vanemuises dirigendi 60. juubelisünnipäeva. Kontserdil astus teiste hulgas üles ka Viinis tegutsev metsosopran Annely Peebo.

## Välislingid
* Alo Põldmäe. Romantiliselt, fookuses juubilar, Sirp, 19. märts 2010
Toomas Vavilov

**Toomas Vavilov** (sündinud 15. juulil 1969) on eesti klarnetist ja dirigent.

## Tunnustus

* 2001 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (silmapaistev tegevus solistina)
* 2019 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (silmapaistev klarnetikunstnik)
* 2024 aasta interpreet (koos Ain Angeri ja Triin Ruubeliga)

## Viited

## Välislingid
*Toomas Vavilovist Eesti Interpreetide Liidu kodulehel
*Toomas Vavilovist Eesti Kontserdi kodulehel
*Postimees: Vavilov lahkub ametist
Tarmo Vaask

**Tarmo Vaask** (sündinud 20. aprillil 1967 Võrus) on eesti dirigent. 

1992. aastal lõpetas Vaask Tallinna Konservatooriumi prof Olev Oja klassis koorijuhtimise erialal. Lisaks õppis ta orkestri-dirigeerimist. 

Konservatooriumi lõpetamise järel jätkas Vaask tööd külalisdirigendina Tallinna Barokkorkestriga ja kooriga “Eesti Projekt”, võttes endale ka rahvusvahelise festivali “Tartu 92” muusikadirektori kohustused ning modernse muusikafestivali “NYYD ’92” juhatamise.

Aastatel 1994–1997 õppis ta Stuttgardi Muusikaakadeemias koorijuhtimist ning orkestridirigeerimist. 

Ta on töötanud külalisdirigendina Eesti Projekti kammerkooriga, Eesti Rahvusmeeskooriga, Kooriühingu Kammerkooriga ja Eesti Filharmoonia Kammerkooriga. Ta on töötanud dirigendi assistendina Rahvusooperis Estonia ja Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri juures. 

Saksamaal on Tarmo Vaask tegutsenud mitmete kooride ja orkestrite külalisdirigendina, valmistanud ette kontserdiprojekte ning töötanud mitme Lõuna-Saksamaa koori abidirigendina.
Oli ESTO 2009 muusikajuht.

Praegu töötab Vaask Nürnbergi Riigiooperis.

Ta on eesti keelde tõlkinud Nikolaus Harnoncourti teose "Kõnelev muusika".

## Välislingid
*Tarmo Vaask'ist (vaadatud 27.07.2012)
*Võrumaalane Tarmo Vaask juhib Heidelbergi Ooperis muusikaelu, LõunaLeht, 24. märts 2005
* Priit Kuusk.  Tarmo Vaask on Saksamaal menukas kooridirektor ERR, 15. oktoober 2008
* Priit Kuusk.  Tarmo Vaask juhatas Bremenis uusooperi maailmaesietendust ERR, 29. november 2008
* Priit Kuusk.  Euroopa auhinna saanud ooperit juhatab Eesti dirigent ERR, 28. jaanuar 2009
Aivo Välja

**Aivo Välja** (sündinud 15. märtsil 1968) on eesti dirigent.

Välja lõpetas 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia koorijuhtimise erialal Olev Oja klassis ja 1998. aastal orkestridirigeerimise erialal Roman Matsovi ja Paul Mägi klassis. 

Ta täiendas end Hamburgis, Viinis, Helsingis ning Peterburi Riiklikus Konservatooriumis sümfooniaorkestri- ja ooperidirigeerimise erialal. 

Aastast 1994 on Välja seotud Rahvusooper Estoniaga ning aastatel 2001–2007 oli ta teatri koosseisuline dirigent, juhatades igal hooajal üle 70 ooperi- ja balletietenduse ning lisaks kontserte. Nende hulka kuulusid Mussorgski „Boriss Godunov“, Verdi „Aida“, „Otello“, „Don Carlo“ ja „La traviata“, Mozarti „Don Giovanni“, Bizet’ „Carmen“, Tšaikovski „Luikede järv“, „Uinuv kaunitar“ ja „Pähklipureja“, Prokofjevi „Romeo ja Julia“, „Petruška“ jpt. 

Välja käe all on esmaettekandeni jõudnud mitmed Eesti heliteosed. Ta on töötanud ka ERSO, EMA sümfooniaorkestri, Tallinna Kammerorkestri, Pärnu ja Narva Linnaorkestri, Vanemuise teatri orkestri, Maribori Ooperi orkestri, Malmö Ooperi orkestri, Tampere Filharmoonikute ja paljude teiste orkestritega. 

Hooajal 2009/10 oli Välja Schleswig-Holstein Landestheateri peadirigent, kus ta tõi välja Offenbachi ooperi „Orpheus allilmas“. Baieri Riigiballettis Münchenis jõudis lavale Neumeieri lavastatud ballett „Luikede järv“, mille eest pälvis Välja 2014. aastal Müncheni Tageszeitungi (tz) kriitikute nädala parima teatrisündmuse pressimedali „Tz Rose“. 

2017. aastal dirigeeris ta samas Adami balletti „Giselle“. 

Aastal 1993 tuli Aivo Välja võitjaks orkestridirigeerimise võistlusel Eestis, aastal 1996 pälvis Välja Peterburis Prokofjevi nimelisel võistlusel diplomi ning 2003 Eesti Richard Wagneri Ühingu stipendiumi Bayereth Festivali külastamiseks Saksamaal.

## Välislingid
*Aivo Väljast (vaadatud 27.07.2012)
Jüri Alperten

**Jüri Alperten** (16. juuni 1957 Tallinn – 26. august 2020) oli Eesti dirigent, pianist ja muusikapedagoog.

Ta õppis aastatel 1964–1975 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveri erialal ja kõrvalpillina klarnetit. 

1979. aastal lõpetas ta *[[cum laude]]* klaveri erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Bruno Luki klassis), kus õppis Roman Matsovi juures ka dirigeerimist. 1985. aastal lõpetas ta Leningradi konservatooriumi (Ilja Mussini klassis) orkestridirigendina.

Ta töötas 1985. aastast Estonia teatris dirigendina (aastatel 2002–2004 oli orkestri peadirigent). Lisaks oli ta 1993. aastast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia sümfooniaorkestri dirigeerimispedagoog (aastast 1995 dotsent). Aastatel 1998–2018 Pärnu linnaorkestri peadirigent.

## Tunnustus
* 1997 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (dirigenditöö 1997. aastal)
* 2001 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2002 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (tegevus dirigendina 2002. aastal)
* 2009 Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2012 Harjumaa teatripreemia
* 2014 Johann Voldemar Jannseni nimeline auhind
* 2014 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (lavastuse "Tannhäuser" lavastusmeeskonna liige)
* 2014 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia
* 2020 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2020 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (tänupreemia, postuumselt, pikaajalise ja silmapaistva panuse eest Eesti muusikaellu)

## Isiklikku
Tema isa oli viiuldaja Moissei Alperten, ema pianist ja muusikapedagoog Renate Goznaja, abikaasa Estonia metsosopran Karin Andrekson.

## Viited

## Kirjandus
*
Juhan Kaarlimäe

**Juhan Kaarlimäe** (1935. aastani **Johann Karlsberg**; 21. november 1901 Vana-Vändra vald – 5. veebruar 1977 Raikküla) oli Eesti poliitik, tuntud eelkõige Otto Tiefi valitsuse liikmena.

Ta osales vabatahtlikuna Vabadussõjas. Lõpetas 1922. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1922–1923 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ning aastatel 1923–1935 õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Oli 1932–1937 Riigikogu liige, 1937. aastal Rahvuskogu I koja ja alates 1938 I Riigivolikogu liige (35. valimisringkonnast). 5. oktoobril 1935 määrati ta Riikliku Propaganda Talituse informatsiooniosakonna juhatajaks. Lisaks selle pidas ta 1936–1937 Eesti Telegraafiagentuuri esimehe ja 1937–1940 Järva ajutise maavalitsuse esimehe ja maavanema ametit, oli maaomavalitsuste poolt valitava Riiginõukogu liikme valijamees, Allveelaevastiku Sihtkapitali Järvamaa toimkonna esimees, Omakaitse Sihtkapitali Järvamaa toimkonna esimees (14. juuni 1940). 

Põllutöökoja I ja II koosseisu liige. 

18. septembril 1944 nimetas Jüri Uluots ta ministriks ja Informatsiooni Keskuse juhatajaks. Sama aasta 9. detsembril arreteeriti ta kodutalus Nõukogude võimude poolt, mõisteti 5 aastaks vangi ja 3 aastaks asumisele, vabanes ja naasis Eestisse 1954. aastal. Teist korda arreteeriti ta 1969 ning mõisteti aastaks vangi ja kaheks aastaks asumisele. 

Juhan Kaarlimäe hukkus tulekahjus, olles enne surma viimane elusolev Otto Tiefi valitsuse liige. Ta on maetud Vändra vanale kalmistule.

## Tunnustus
*1938 Valgetähe IV klassi teenetemärk 

## Viited

## Kirjandus
*"Järva aj. maavalitsuse esimeheks nimetati Juhan Kaarlimäe". Uus Eesti nr 232, 28. august 1937, lk 7

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
Kognitiivse arengu teooria

**Kognitiivse arengu teooria** on Jean Piaget' loodud arengupsühholoogia teooria. Selle kohaselt läbib lapse kognitiivne areng neli staadiumi:

# Sensomotoorne staadium – sünnist kuni 2. eluaasta lõpuni.
# Operatsioonieelne staadium – 3.–7. eluaastani.
# Konkreetsete operatsioonide staadium – 7.–12. eluaastani.
# Formaalsete operatsioonide staadium – alates 12. eluaastast.

**Sensomotoorses staadiumis** toimub kontakt maailmaga peamiselt meeleelundite abil, mentaalseid protsesse otseselt ei kasutata. Vaimsed (kognitiivsed) võimed väljenduvad motoorsete oskuste kaudu. Laps õpib end ümbritsevast maailmast eristama ning näeb enda rolli maailma mõjutamisel. Arengu eesmärk on konkreetsete objektide olemasolu mõistmine.

**Operatsioonieelses staadiumis** tekib lapsel intuitiivse mõtlemise/teadmise võime, mis tähendab, et asju teatakse või usutakse ilma põhjendusteta. Olulisel kohal on egotsentrism, ehk asjade seletamine ainult enda seisukohast lähtuvalt. Puudub võime mõista aine koguse ja suuruse konstantsust, samas suudetakse kasutada (mentaalseid) sümboleid asjade tähistamiseks. Objektide klassifitseerimisel lähtutakse ühest suvaliselt valitud alusest. Arengu eesmärk on sümbolite mõistmine.

**Konkreetsete operatsioonide staadiumis** tekib esmane abstraheerimisvõime (nt võime arvutada numbritega, mitte esemetega), kategoriseerimisel võimeline kasutama erinevaid süsteeme neid omavahel kombineerides. Arengu eesmärk on asjadevaheliste suhete ja klasside (kategooriate) mõistmine, struktuuri loomise oskus.

**Formaalsete operatsioonide staadiumis** on lapsel võime abstraheerida, kasutada abstraktseid sümboleid ja mõisteid ning teadmisi vajadusel ignoreerida (nt tavateadmiste eiramine süllogistlike ülesannete lahendamisel). Sellega saab võimalikuks teadlik hüpoteeside kontrollimine, hüpoteetiline ja tulevikust mõtlemine. Arengu eesmärk on täiskasvanuliku mõtlemisvõime saavutamine.

Staadiumid järgnevad üksteisele kindlas järjekorras, kuigi vanusepiirid võivad suhteliselt suurel määral kõikuda. Igal järgneval tasemel säilib võime kasutada eelmisel astmel omandatud teadmisi ja oskusi, kuid neid kasutatakse teisel kombel. Teooria on kultuuriuniversaalne ehk nii järjestatud areng toimub ka muudes kultuurides peale lääneliku.

## Vaata ka
*geneetiline epistemoloogia
Erki Pehk

**Erki Pehk** (sündinud 23. märtsil 1968 Võrus) on eesti dirigent.

## Haridus
Erki Pehk õppis aastatel 1982–1986 Tallinna Muusikakeskkoolis klaverit ja koorijuhtimist (õp. Reet Ratassepp). 1986–1993 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Ants Üleoja juures koorijuhtimist ja Peeter Lilje juhendamisel orkestridirigeerimist. 1992–1994 täiendas ta end Läti Muusikaakadeemias Paul Mägi ja 1997 Londonis Guildhalli muusika- ja draamakoolis Mauritz Sillemi käe all. Osales 1999. ja 2001. aastal Prantsusmaal Besançonis rahvusvahelisel dirigentide konkursil.

## Töökäik
1991–1997 oli Erki Pehk Tallinna Muusikakeskkooli dirigeerimisõpetaja. 

1991. aastal asutas ta vokaalansambli Kuninglik kvintett, mille juht, arranžeerija ja laulja oli kuni 1996. aastani. 

1994–2011 töötas Erki Pehk rahvusooperi Estonia dirigendina. 

2000. aasta jaanuaris kutsus ta ellu projektipõhise XXI Sajandi Orkestri, et produtseerida alternatiivseid muusikaprojekte n-ö barokist rokini. 
Väljapaistvamaid esinemisi: 
* kontserdid kontratenor Max Emanuel Cenčićiga ja viiuldaja Tatjana Grindenkoga; 
* Tallinna Lauluväljakul toimunud sümfooniline rokk-kontsert "Rujaleidja";
* televisioonikontsertide sari rahvusvahelisel AIDSi vastu võitlemise päeval Tallinna Kaarli kirikus Eesti ja välismaa silmapaistvamate muusikutega;
* osalemine Smithbridge Productionsi muusikalide lavaletoomises Tallinna Linnahallis aastatel 1998–2008, millest eredamad on "Linnupuur" (1999), "Vampiiride tants" (2000), "Hüljatud" (2001), "Miss Saigon" (2002), "Crazy For You" (2004), "Tuhkatriinu" (2005). 

2001. aastast on ta Klaudia Taevi nimelise rahvusvahelise noorte ooperilauljate konkursi ja 2005. aastast Pärnu rahvusvahelise ooperimuusika festivali PromFest kunstiline juht. Festivali programmis on ta muusikalise juhina välja toonud koostöös Pärnu Endla teatri ja Pärnu Linnaorkestriga Giuseppe Verdi "Rigoletto" (2003), Anton Rubinsteini "Deemoni" (2005), Georges Bizet' "Carmeni" (2007) ja Jules Massenet' "Thaïs'i" (2009); koostöös Kaunase Riikliku Muusikateatriga Verdi "Attila" (2011), Nikolai Rimski-Korsakovi "Tsaari mõrsja" (2013), Verdi "Traviata" (2017), Vincenzo Bellini "Capuletid ja Montecchid" (2019), Gioachino Rossini "Türklase Itaalias" (2021) ja Massenet' "Tuhkatriinu" (2023); koostöös Vanemuise teatriga (2015) Verdi ooperi "Aida".

2014. aastast elab ja töötab Erki Pehk Leedus, kus tegutseb 
Kaunase Riikliku Muusikateatri ja Panevežyse Muusikateatri dirigendina.

## Tunnustus

* 2009 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (rokkooperi "Ruja" lavastusmeeskonna liige)
* 2010 Eesti Teatriliidu muusikaauhind PromFesti järjepideva kunstilise juhtimise ja Massenet' ooperi "Thaïs" lavaletoomise eest
* 2025 Pärnu linnavalitsuse Johann Voldemar Jannseni nimeline auhind pühendunud ja aastatepikkuse töö eest Eesti muusikaelu edendamisel ja kohaliku kultuurielu rikastamisel

## Välislingid
* Koduleht
* Operabase

## Viited