open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Surmavusmäär

**Surmavusmäär** ehk **letaalsus** ehk **surmavuskordaja** ehk **letaalsuskordaja** ehk **letaalsusrisk** ehk **fataalsuskordaja** (inglise keeles *case fatality rate* ehk *CFR*) on koefitsient, millega väljendatakse elusorganismi surmaga lõppenud haigusjuhtude arvu haigestunute arvu suhtes. Surmavusmäära väljendatakse protsentides. Surmavusmäära arvutatakse eelkõige selliste haiguste korral, mille kulu ligikaudne aeg on teada (näiteks nakkushaigused).

## Surmavusmäära omadused
Surmavusmäära kasutatakse ainult siis, kui haigestumine on kinnitatud ja seejuures on olemas kõik haigestumise tunnused. "Kinnitatud" tähendab, et iga haiguse korral määravad teadlased uurimismeetodi, mille tulemus loetakse haigust kinnitavaks või välistavaks. See võib olla laboratoorne või instrumentaalne uuring. Aga võib olla ka arstlik läbivaatus, kui haigusel on mõni hästi eristatav sümptom. Nakkushaiguste korral on oluline meeles pidada, et nakkustekitaja kandlus ilma haigussümptomiteta (organismi talitlushäireta) ei ole surmavusmäära kontekstis haigestumine. Seega muutub haiguse surmavusmäär pidevalt, vastavalt uurimiseks valitud perioodile ning uute haigus- ja surmajuhtude lisandumisele. Sageli lisatakse surmavusmäära arvutusele ka andmed uuritute kohta. Sellisteks andmeteks on uuritute sugu, vanus, vahel ka elukoht jmt. Surmavusmäära mõjutab märgatavalt organismi üldine tervis. Haigestumine uude haigusse põhjustab tavaliselt olemasolevate pikaaegsete haiguste ägenemise ning surma korral ei ole võimalik eristada, mis on täpne suremise põhjus.

## Kasutusvõimaluste näiteid
### Meditsiinis
Meditsiinis võidakse terminiga "letaalsus" väljendada mingi kindla vigastuse, näiteks rindkeretrauma saanud ning selle tõttu surnud inimeste suhet. Näiteks rindkeretrauma letaalsuseks märgitakse kirjanduses 62% ja penetreeriva südamevigastuse letaalsuseks 88%.

### Epidemioloogias
Epidemioloogias võidakse terminiga "surmavusmäär" väljendada teatud haiguse, näiteks Ebola viirushaiguse diagnoosi saanud ning seejärel tervenenute arvu ja surnud patsientide arvu suhet. WHO andmetel on Ebola viirushaiguse surmavusmäär umbes 50%.

## Surmavusmäära arvutusnäide
Oletagem, et 100 inimese suuruses grupis suri 9 inimest ühte kindlasse haigusse. See tähendab, et saja haige inimese hulgast suri 9 ja tervenes 91. Järgnevas valemis tähistab N surnute arvu ja P haigestunute arvu. L tähistab surmavusmäära. 

L(\%)=\frac{N}{P}*100

Surmavusmäär on sel juhul 9%.

## Viited

## Välislingid
* Andrew Rambaut, Case Fatality Rate for ebolavirus, 7. august 2014 (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Case fatality rate]] seisuga 14.08.2014.*
Michael Amott

**Michael Amott** (sündinud 28. juunil 1969 Halmstadis) on Rootsi kitarrist, kes on mänginud mitmetes metal-bändides, nagu Arch Enemy, Carnage, Carcass ja Spiritual Beggars.

1988. aastal asutas Amott koos laulja Johan Liivaga death metali bändi Carnage'i, millega ta salvestas 1990. aastal ka bändi ainsaks jäänud albumi "Dark Recollections", kuid seejärel lõpetas Carnage tegevuse. Seejärel mängis Amott 1990–1993 Carcassis, mille 1993. aastal välja antud album "Heartwork" oli üheks alusepanijaks meloodilisele death metalile. Seejärel asutas Amott stoner metalit viljeleva bändi Spiritual Beggars ning 1996. aastal pani ta koos Liivaga aluse meloodilise death metali ansamblile Arch Enemy. 1997. aastal mängis Amott sisse ka Candlemassi aasta hiljem ilmunud albumi "Dactylis Glomerata" kitarrisoolod. Hiljem on Amott olnud ka mitme teise bändi külaliskitarrist, muuhulgas on tema soolosid kasutatud Kreatori albumil "Enemy of God" (2005).

Michael Amotti noorem vend on kitarrist Christopher Amott.
Kosava

**Kosava** on linn Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogu halduskeskus. Poola keeles *Kosów Poleski*. Asula vana nimi on *Kosaŭ (*Косаў*).

Nime päritolu kohta on mitu varianti. Üks seostab seda sõnaga *«касы́»'' ehk "sularaha". Kohaliku legendi järgi pärineb linna nimi Kasa nimeliselt sepalt, kes tatarlaste sissetungi ajal rahvale relvi valmistas. Kohalikud, kes sõtta minnes sepalt relva tooma läksid, ütlesid, et lähevad Kasa poole, sellest olevat asula ka nime saanud. Teise loo järgi oli seal palju luhaheinamaid, nende niitmise järgi saanud nime ka asula.

Linna piirides on keskkool ja muusikakool. Kosavas on ka kultuurimaja ja raamatukogu. Tööstusest on linnas toiduainetetööstus, seal töödeldakse ka puitu.

Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1878 ja kaks õigeusu kirikut. Vanem on XVIII sajandist ja on endine kreekakatoliku kirik, teine ehitati aastal 1868. Linna piiri ääres on Mieračoŭščyna mõis, tähtsaim vaatamisväärsus on aga Kosava loss.

## Ajalugu

Kosavat mainitakse esimest korda aastal 1492, kuigi arheoloogiliste andmete põhjal oli see paik asustatud juba X sajandil ja X–XII sajandil asus seal linnus. Nimetatud aastal andis Aleksander (Poola kuningas) asula Chreptowiczite valdusse. Hiljem oli asula veel Flemingite ja Czartoryskite omand.

Kosavast sai alev aastal 1510, ühtlasi sai asula õiguse omada turgu ja pidada laata. Alev kuulus Navahradaki vojevoodkonda ja Słonimi maakonda. Aastal 1569 läks Kosava Sanguszkode valdusse. Aastast 1597 on teada, et alevis oli 79 maja, 2 kirikut ja 27 kõrtsi. 

Aastal 1611 said asula omanikeks Sapiehad, aga XVIII sajandil läks see Pusłowskite valdusse. Nemad rajasid asulasse lossi, lisaks sellele ka klaasikoja, riidevabriku, telliselöövi ja pruulikoja.

Aastal 1795 läks asula kolmandal Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Kosava hakkas kuuluma algul Słonimi, seejärel Leedu ja viimaks Hrodna kubermangu. Aastal 1845 hakkas asulas tööle diivanivabrik, kus töötas 200 inimest. Kastuś Kalinoŭski ülestõusu ajal toimus asulas lahing ülestõusnute ja tsaaririigi armee vahel.

Aastast 1921 oli Kosava Poola koosseisus, ühtlasi sai asulast linn. Asulasse ehitati elektrijaam. 1939. aastal liideti Kosava Valgevene NSV-ga. Teise maailmasõja ajal loodi asulasse geto, partisanide pealetungi käigus toimetati aga kõik sealsed juudid metsa. Sakslaste propaganda pani osa neist asulasse tagasi pöörduma, kus nad tapeti. Kokku surmati linnas ja selle ümbruskonnas 3112 inimest.

## Pilte


Pilt:Jewish cemeteries in Kossovo 2b.jpg|Kosava. Hoone juudi kalmistul
Pilt:07 Коссово (02).JPG|Kosava katoliku kirik
Pilt:Сьвята-Антоніеўская царква (Косава) 004.Jpeg|Kosava õigeusu kirik


## Tuntud elanikke
*Tadeusz Kościuszko – Poola ja USA väejuht
*Avrohom Yeshaya Karelitz – juudi rabi
*Vladimir Moroz – Valgevene filmirežissöör
*Wandalin Pusłowski – Poola aadlik
*Leopold Bieńkowski – Poola riigitegelane
*Bohdan Drozdowski – Poola luuletaja

## Viited

## Välislingid

* Linn YouTube'is
* Kosava
Mus setulosus

***Mus setulosus*** on hiirlaste sugukonda hiire perekonda kuuluv näriline.

*Mus setulosus*e levila asub Beninis, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Elevandiluurannikul, Ekvatoriaal-Guineas, Etioopias, Gabonis, Ghanas, Guineas, Keenias, Libeerias, Nigeerias, Sierra Leones, Sudaanis, Togos ja Ugandas.

Tema looduslikud elupaigad on lähistroopilised või troopilised kuivad metsad ja savannid.

## Viited

## Välislingid
* Sissekanne ADW-s
* Sissekanne CoL-is
* Sissekanne Elu entsüklopeedias
* Sissekanne IUCN-is
Karihiirlased

**Karihiirlased** (*Soricidae*) on sugukond putuktoiduliste seltsis, imetajate klassist. Nad on maailmas väga laialdaselt levinud, asustades suurema osa Euraasia, Aafrika ja Põhja-Ameerika mandritest ning Lõuna-Ameerika põhjaosa.

Kuigi karihiirlased sarnanevad välimuselt hiirtega, ei ole nad hoolimata oma nimetusest närilistega lähedalt sugulased - putuktoiduliste seltsi liikmena on nende lähimad sugulased siillased ja mutlased. 

Erinevalt närilistest on karihiirlased peamiselt karnivoorid, toitudes põhiliselt selgrootutest loomadest (sh putukatest, ämblikest ja teistest lülijalgsetest). Osad karihiirlased on poolveelise eluviisiga (näiteks vesimutt), leides oma toidu vette sukeldudes või veepinnalt. Oma väiksuse ja kiire ainevahetuse tõttu peavad karihiirlased ööpäevas tarbima oma kehakaaluga võrreldes kuni kolm korda rohkem toitu.

Mõned karihiirlased on mürgised, kuuludes sellega väheste mürgiste imetajaliikide hulka.

## Eesti liigid
Eestis elab 5 liiki karihiirlasi.
*kääbus-karihiir, *Sorex minutissimus*
*mets-karihiir, *Sorex araneus*
*väike-karihiir, *Sorex minutus*
*laane-karihiir, *Sorex caecutiens*
*vesimutt, *Neomys fodiens*
Karihiir

**Karihiir** (*Sorex*) on putuktoiduliste seltsi karihiirlaste sugukonda kuuluv imetajate perekond.

Perekonda kuulub umbes 70 liiki.

## Eesti liigid
Eestis elab 4 liiki karihiiri.
*kääbus-karihiir, *Sorex minutissimus*
*mets-karihiir, *Sorex araneus*
*väike-karihiir, *Sorex minutus*
*laane-karihiir, *Sorex caecutiens*
Audru mõisa kalmistu

**Audru mõisa kalmistu** on kalmistu Audru kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Audru alevikus Pärnu linnas Pärnu maakonnas. 

## Ajalugu
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Pilar von Pilchaud millalgi pärast 1807. aastat, kui nad said mõisa omanikeks. 

## Kirjeldus
Kalmistu jääb Audru mõisa südamest linnulennult umbes 700 meetri kaugusele põhjakirdesse. Kalmistu on jäetud maha ja hauamälestised on rüüstatud. Kalmistul on säilinud graniidist väravapostid, mis algselt olid valitsejamaja väravas. Kalmistule on hiljem paigutatud mälestuskivi ning see on puhastatud võsast ja korrastatud.

## Kirjandus
*Valdo Praust. "Mõisakalmistud". - Pärnumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 68
*Valdo Praust. "Audru mõis (*Audern*)". - Pärnumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 111 ja 113
*Alo Särg. "Audru (*Audern*)". - Pärnumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 12-13
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid
*Kultuurimälestis nr 16617 "Audru mõisa kalmistu väravapostid"
*
*Audru mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
*Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Macau poolsaar

**Macau poolsaar** (hiina keeles 澳门半岛 / 澳門半島 (*Aōmén Bàndǎo*; kantoni hääldus *Ou3 mun2 Bun3 dou2* portugali keeles *Península de Macau*) on poolsaar Hiina Rahvavabariigi Macau erihalduspiirkonnas Zhu Jiangi delta lääneosas Zhu Jiangi estuaari (idas) ja Xi Jiangi (läänes) vahel. Kirdes eraldab Macau poolsaart Guangdongi provintsist 200 m laiune maakitsus. Macau poolsaar ja Zhuhai Shi keskus paiknevad Zhongshani saarel (varem Xiangshani saar), mida ümbritsevad Zhuhai Shi harujõed.

Kuni 17. sajandini oli see 2,78 km² suurune saar. Zhu Jiangi muda akumuleerumise tõttu põhiliselt põhjaosas on see kasvanud ja muutunud poolsaareks. 

Poolsaare pindala on 2010. aasta andmetel 9,3 km². 20. sajandi alguses oli poolsaare pindala 3,2 km². Pindala on muutunud nii:
*1912: 3,4 km²
*1936: 5,2 km²
*1957: 5,5 km²
*1986: 5,8 km²
*1991: 6,5 km²
*1996: 7,7 km²
*1999: 7,8 km²
*2000: 8,5 km²
*2002: 8,5 km²
*2003: 8,7 km²
*2004: 8,8 km²
*2005: 8,9 km²

Poolsaare pikkus (Portas do Cercost kirdes kuni Barrani (媽閣嘴) edelas) on 4 km, laius 1,8 km. 

Keskmine kõrgus merepinnast on 50...75 m. Kõrgeim tipp on Guia mägi (松山, 93 m), millel on Guia kindlus. Algsel saarel on arvukalt teisigi järske mägesid. Jõemudast hiljuti tekkinud rannikualad on tasased.   

Poolsaare lõunaosas on tehisjärved Sai Vani järv ja Nam Vani järv. 

Poolsaarel on 388 600 elaniku (73,3% Macau rahvastikust), see on Macau kõige tihedamalt asustatud piirkond. 

Poolsaarel paiknevad Macau põhilised haldusorganid.  

Macau poolsaar moodustas kuni 1999. aastani, mil Macau Hiinale üle läks, Macau valla. See jagunes viieks omavalitsuseta kihelkonnaks: 

 
Poolsaare kirdeotsas on värav Portas de Cerco, mille kõrval on Portas de Cerco piiripunkt, mille kaudu pääseb Mandri-Hiinasse. Lõunas ühendavad poolsaart Taipa saarega Amizade sild, Governador Nobre de Carvalho sild ja Sai Vani sild. Poolsaarel on Sisesadam (內港) läänes, kuhu portugallased olevat kõigepealt jõudnud, ja Välissadam   (外港) idas. Idas on ka Hongkongi-Macau parvlaevaterminal. 

Macau poolsaarele on koondunud suurem osa Macau tööstusest ja põhilised teenused.

Macau saarel elasid hiinlased juba 4000–6000 aastat tagasi. 13. sajandil asus sinna elama arvukalt hiinlasi. Mingi dünastia ajal asus Macaule arvukalt Guangzhou ja Fujiani kalureid, kellelt pärineb ka A-Má tempel. Portugallased saabusid 1554 või 1557. Nad rajasid Euroopa kaubakontori Hiinas ning rajasid linna Cidade do Santo Nome de Deus de Macau. 

1999. aastal läks Macau üle Hiina Rahvavabariigile.  

Macau vanalinn, mis asetseb tervikuna Macau poolsaarel, võeti 2005 UNESCO maailmapärandi nimistusse. Poolsaarel on Macau Teaduskeskus ja Kun Iam Tongi tempel. 

Macau peamised kultuuriasutused on Macau territooriumil.

## Vaata ka
*Macau ajalugu
*Ilha Verde
*Fai Chi Kei

## Välislingid
*Google'i satelliidifoto ja kaart
Blasius Hochgrewe monument

**Blasius Hochgrewe monument** ehk **Marta tänava rist** on Tallinnas Kesklinna linnaosa Kitseküla asumis Marta tänaval asuv Vene-Liivi sõja Jeruusalemma mäe lahingus langenud Tallinna kodaniku ja suurkaupmehe Blasius Hogreve mälestuseks püstitatud mälestusmärk.

Nelinurksest kivist postamendil asuv u 2,8 meetri kõrgune ja 1,5 meetri laiune paekivist rist Marta tänaval on pühendatud Tallinna kodanikule ja suurkaupmehele Blasius Hogrevele (ka Hoegreve, Hochgreve), kes hukkus seal 1560. aasta septembris.

 Risti tagumise poole ülaosas paikneb alamsaksakeelne tekst, mis tõlkes on järgmine: 
See mälestusmärk on teadaolevalt Tallinna vanim.

## Galerii

Tallinn, Blasius Hochgrewe monument, 1560 (1).jpg|
Tallinn, Blasius Hochgrewe monument, 1560 (2).jpg|
Tallinn, Blasius Hochgrewe monument, 1560 (3).jpg|


## Vaata ka
*Vene-Liivi sõda
*Jeruusalemma mäe lahing

## Viited

## Välislingid
*
*Jaak Juske, Tallinn peab tähistama linna vanima mälestusmärgi, 15. mai 2014
Mieračoŭščyna mõis

**Mieračoŭščyna mõis** ehk **Meratšovštšõna mõis** on  endine mõis Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogus Kosava linna loodepiiri ääres Valgevene keeles on paiga nimeks *Мерачоўшчына*, ka *Марачоўшчына*, poola keeles aga *Mereczowszczyzna*.

Mieračoŭščyna mõisa mainitakse esimest korda aastal 1529, toona oli tegemist Kosavale alluva karjamõisaga. Koos Kosavaga vahetas omanikke ka Mieračoŭščyna, kuni see aastal 1733  Sapiehade valdusest Kościuszkodele läks. Aastal 1746 sündis mõisas hilisem Poola rahvuskangelane Tadeusz Kościuszko. Aastal 1764 suri Tadeusze isa ja tema naine müüs mõisa Kosava toonastele omanikele Flemingitele. Sellest ajast peale kadus Mieračoŭščyna mõis taas iseseisva üksusena ja eksisteeris Kosava karjamõisana.

Pusłowskid asusid mõisa hooneid taastama ja lõpetasid restaureerimistööd aastaks 1857. Ajal, mil Kosava kuulus Poolale, asus seal mälestusmärk. Mõisa peahoone, kus Tadeusz Kościuszko sündis, hävis Teise maailmasõja ajal (selle põletasid maha Nõukogude partisanid.

Aastal 2003 alustati USA saatkonna toetusel hoone taastamist, uus hoone valmis vanade fotode ja maalide põhjal. Aastast 2004 asub hoones muuseum.

## Välislingid

* Paiga nimest
Praomys

***Praomys*** on hiirlaste sugukonda kuuluv näriliste perekond.

## Klassifikatsioon

Perekonda *Praomys* liigitatakse järgmised liigid:
* *[[Praomys daltoni]]* (Thomas, 1892)
* *[[Praomys degraaffi]]* Van der Straeten & Kerbis Peterhans, 1999
* *[[Praomys delectorum]]* (Thomas, 1910)
* *[[Praomys derooi]]* (Van der Straeten & Verheyen, 1978)
* *[[Praomys hartwigi]]* Eisentraut, 1968
* *[[Praomys jacksoni]]* (de Winton, 1897)
* *[[Praomys lukolelae]]* Hatt, 1934
* *[[Praomys minor]]* Hatt, 1934
* *[[Praomys misonnei]]* Van der Straeten & Dieterlen, 1987
* *[[Praomys morio]]*	 (Trouessart, 1881)
* *[[Praomys mutoni]]* (Van der Straeten & Dudu, 1990)
* *[[Praomys obscurus]]* (Hutterer & Dieterlen, 1992)
* *[[Praomys petteri]]* Van der Straeten, Lecompte, and Denys	2003
* *[[Praomys rostratus]]* (Miller, 1900)
* *[[Praomys tullbergi]]* (Thomas, 1894)
* *[[Praomys verschureni]]* (Verheyen & Van der Straeten, 1977).

## Levila

*Praomys*e levila asub peamiselt Aafrikas.

## Välislingid
* Sissekanne ADW-s
* Sissekanne ITIS-es
* Sissekanne NCBI Taxonomys
Leo Päts

**Leo Päts** (10. juuni (vkj)/ 23. juuni 1903 Pärnu – 16. juuni 1988 Arlöv) oli eesti jurist.

Ta lõpetas 1921. aastal Tallinna Linna 1. Reaalkooli. Ta õppis aastail 1921–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastail 1927–1935 oli ta kohtuameti kandidaat, alates 1935. aastast Tallinna 5. jaoskonna kohtu-uurija. 

1940. aastal põgenes ta Soome, 1944. aastal Rootsi. Tegeles seal põllumajandusega, avalikus elus ta ei osalenud.

## Isiklikku
Leo Päts oli Konstantin Pätsi vanem poeg ning tema vend oli Viktor Päts.

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Mandrill (perekond)

**Mandrill** (*Mandrillus*) on Aafrikas elav pärdiklaste sugukonda kuuluv imetajate perekond.

Mandrilli perekonda liigitatakse järgmised pärdiklaste liigid: 
* *Mandrillus leucophaeus* (F. Cuvier, 1807) –  drill
* *Mandrillus sphinx* (Linnaeus, 1758) – mandrill. 

## Viited

## Välislingid
*  Sissekanne ADW-s
* Sissekanne ITIS-es
* Wilson, D. E., & Reeder, D. M. (toim.) (2005)., Mammal Species of the World — A Taxonomic and Geographic Reference., 3. väljaanne. ISBN 0801882214.
* Sissekanne NCBI Taxonomys
* Sissekanne saidil Wikispecies
* Leroy EM, Telfer P, Kumulungui B, Yaba P, Rouquet P, Roques P, Gonzalez JP, Ksiazek TG, Rollin PE, Nerrienet E., A serological survey of Ebola virus infection in central African nonhuman primates. Lühikokkuvõte, J Infect Dis. 2004 Dec 1;190(11):1895-9., 3. november 2004 (*inglise keeles*)
Kärde mõisa kalmistu

**Kärde mõisa kalmistu** on kalmistu Laiuse kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kärde külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. 

## Ajalugu
Kalmistu rajas Kärde mõisa tollane omanik Viktor von Stackelberg 1903. aastal, sest siis uppus või tegi enesetapu tema tütar Margarethe (Rita), kes maetigi tulevasele kalmistule. Ametlikult eraldati maa ja loodi kalmistu 1915. aastal. 

## Kirjeldus
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes ühe kilomeetri kaugusele kagusse. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada; võimalik, et sinna ongi maetud ainult üks lahkunu. Tänapäeval on kalmistu jäetud maha ja rüüstatud, ka Margarethe hauatähis on rüüstatud.

## Kalmistule maetuid
*1903 – Margarethe Victoria von Stackelberg (11. jaanuar 1882 (vkj), Tartu – 27. juuni 1903 (vkj), Kuigatsi) 

## Viited

## Kirjandus
*Alo Särg. "Kärde (*Kardis*)". - Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2012. Lk 49 ja 51
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid
*
*Kärde mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
*"Vana-Tartumaa baltisaksa mõisnike kalmistud". Tartu Postimees, 9. detsember 2008
*Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Piņķi kihelkond

**Piņķi kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Pinkenhof*) oli haldusüksus Liivimaa kubermangus Riia kreisis Riia linnasarases.

Poola-Rootsi sõja ajal, aastal 1604 jagati Riia piirkond kolmeks osaks (Babīte,  Biķernieki kihelkond ja Katlakalna kihelkond), millest igaühes oli neli osa. Rootsi Liivimaa ajal aastal 1660 jagati Babīte kihelkond, Sala ja Piņķi kihelkondadeks.

## Piņķi kihelkonna mõisad
*Piņķi mõis (saksa *Pinkenhof*, läti Piņķu muiža)
*Beberbeķi mõis (*Bebberbek, Beberbeck*, Beberbeķu muiža)
*Švarcmuiža mõis (*Schwartzenhof* või *Hagenshof*, Švarcmuiža, vanasti ka Hāgenu muiža)
*Bieriņi mõis (*Kolzen* *Lindenruh*, Bieriņu muiža või Lindenrū muiža)
*Esseni mõis (*Essenhof*, *Gothanshof* või *Drelings hof*)
*Piņķi kirikumõis (*Pinkenhof Pastorat*, Piņķu mācītājmuiža), 
*Anniņmuiža poolmõis (*Annenhof*), 
*Švarcenieki poolmõis (*Schwarzeckshof*), 
*Mazdamasmuiža poolmõis (*Klein-Dammenhof*)


BM09163Am.jpg|Beberbeķi mõis, 1804. Johann Christoph Brotze
BM09165Am.jpg|Piņķi mõisa härrastemaja, 1804


## Viited

## Välislingid
*
Groupama Arena

**Groupama Arena** (tuntud ka kui **Ferencvárosi staadion**) on mitmeotstarbeline staadion Ungari pealinnas Budapestis. Staadion mahutab 22 000 pealtvaatajat ja on jalgpalliklubi Ferencváros kodustaadion.

## Ajalugu
Staadioni hakati ehitama 27. märtsil 2013. See ehitati endise Flórián Alberti staadioni kohale.

10. augustil 2014 alistas Chelsea FC staadioni avamängus Ferencvárosi tulemusega 2:1.

## Välislingid

*Staadioni koduleht
Väike-Salatsi kihelkond

**Väike-Salatsi kihelkond** ehk **Mazsalaca kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Salisburg*, läti keeles *Mazsalacas draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

## Ajalugu
Kihelkond moodustati aastal 1668. Patronaadiõigus kuulus Valtenbergi mõisa omanikule.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Aloja kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 64 õpilast, 13 vallakoolis oli 434 õpilast.

## Väike-Salatsi kihelkonna mõisad
*Iduse (*Idwen*) rüütlimõis, fideikomiss
*Jaunate (*Neu-Ottenhof*) rüütlimõis
*Košķele (*Osthof*, varem *Ostrominsky*) rüütlimõis
*Pantene (*Panten*, varem *Schellenhof*) rüütlimõis
*Sēļi (*Sehlen*, ka *Sehlenhof*, varem *Zellin*) rüütlimõis
*Skulberģi (*Kolberg*) riigimõis
*Valtenbergi, ka *Valtenberģi* (*Schloß Salisburg*) rüütlimõis
*Vecate (*Alt-Ottenhof*) rüütlimõis
*Väike-Salatsi ehk Mazsalaca (*Salisburg Pastorat*) kirikumõis


BM09188Am.jpg|Väike-Salatsi mõis 1804. aastal. Johann Christoph Brotze
BM09196Am.jpg|Väike-Salatsi kirikumõis 1804. aastal


## Vaata ka
*Mazsalaca vasallilinnus

## Viited

## Kirjandus
*Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 244 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA244,M1.
*Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 372 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA372,M1.
*Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 134-8 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA134,M1.
*Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 125-7 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA125,M1.
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Marina Silva

**Maria Osmarina Marina Silva Vaz de Lima** (sündinud 8. veebruaril 1958 Rio Brancos) on Brasiilia poliitik.

Ta kuulub Brasiilia Sotsialistlikku Parteisse.

1. jaanuarist 2003 kuni 15. maini 2008 oli ta keskkonnaminister.

## Viited

## Välislingid
Sylvisorex ollula

***Sylvisorex ollula*** on karihiirlaste sugukonda kuuluv imetaja.

*Sylvisorex ollula* levila on Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Vabariigis, Ekvatoriaal-Guineas, Gabonis ja Nigeerias. 

Tema looduslikud elupaigad on lähistroopilised või troopilised niisked madalmaa metsad.

## Välislingid
*  Sissekanne ADW-s
* Sissekanne Elu entsüklopeedias
* Sissekanne IUCN-is
* Wilson, D. E., & Reeder, D. M. (toim.) (2005)., Mammal Species of the World — A Taxonomic and Geographic Reference., 3. väljaanne. ISBN 0801882214.
* Sissekanne saidil Wikispecies
Kirsa

**Kirsa** (vene keeles *кирза*, inglise keeles *kirza*) on kunstnahast jalatsitüüp.

Pealismaterjal on mitmekihiline, välispind jäljendab seanahka.
Paraganglion

**Paraganglionid** (ladina keeles  ains *paraganglion*; mitm *paraganglia*) on osadel selgroogsetel mitmete elundite läheduses asetsevad endokriinselt aktiivsed tuumaga rakkude kogumid, mis eritavad bioaktiivseid aineid (näiteks katehhoolamiine noradrenaliini ja dopamiini). 

Paraganglionid osalevad nii autonoomse närvisüsteemi kui endokriinsüsteemi töös ja liigitatakse neuroendokriinsüsteemi elundite hulka.

Paraganglionid esinevad neerudes, neerupealistes, kusepõie seinas, eesnäärmes, südame juures jm.

Paraganglionid on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse *[[Terminologia Histologica]]*-sse.

Paraganglionites võivad areneda kasvajad- paraganglioomid jt.  

Paraganglionide süsteemi esmakirjeldajaks peetakse Alfred Kohni (1903).

## Vaata ka
*Zuckerkandli elund 

## Viited

## Välislingid

* Alfred Kohn:  Archiv für mikroskopische Anatomie. Die Paraganglien., lk 263–365, 1903., Biodiversity Heritage Library raamatu veebiversioon (vaadatud 15.08.2014) (*saksa keeles*)
* Sissekanne Terminologia Histologicas, lk 83 H3.08.02.8.00001: Paraganglia. Paraganglionid
* Paraganglion, veebiversioon (vaadatud 15.08.2014) (*saksa keeles*)
* J. S. D IXON, P. Y. P. JEN ja J. A. GOSLING, Immunohistochemical characteristics of human paraganglion cells and sensory corpuscles associated with the urinary bladder. A developmental study in the male fetus, neonate and infant, J. Anat. (1998) 192, lk 407–415, veebiversioon (vaadatud 15.08.2014) (*saksa keeles*) 
* WHO classification of tumors (2005)., L. Barnes, L.L.Y. Tse, J.L. Hunt, L. Michaels, "Tumours of the Paraganglionic System". Pathology and genetics of head and neck tumours., Lyon: IARC Press. ISBN 9283224175., veebiversioon (vaadatud 15.08.2014) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Paraganglion]] seisuga 15.08.2014.*
Eduardo Campos

**Eduardo Henrique Accioly Campos** (10. august 1965 Recife, Pernambuco osariik – 13. august 2014 Santos, São Paulo osariik) oli Brasiilia ökonomist ja poliitik.

Ta lõpetas Pernambuco Föderaalse Ülikooli ökonomistina.

Ta oli aastatel 2004–2005 Brasiilia teadus- ja tehnoloogiaminister. Aastatel 2007–2014 oli ta Pernambuco osariigi kuberner. Lisaks oli ta aastatel 2005–2014 Brasiilia Sotsialistliku Partei president. 2014. aastal kandideeris ta Brasiilia presidendivalimistel.

Eduardo Campos hukkus 13. augustil 2014 São Paulo osariigis Santoses lennuõnnetuse tagajärjel.

## Isiklikku
Tema vanaisa Miguel Arraes (1916–2005) oli Pernambuco osariigi kuberner, ema Ana Arraes on advokaat ja poliitik ning isa Maximiano Campos (1941–1998) oli luuletaja.

## Viited
Volmari kihelkond

**Volmari kihelkond** ehk **Valmiera kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Wolmar-Wolmarshof*, varem *Kirchspiel Wolmar*, läti keeles *Valmieras draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

## Ajalugu

Volmari kirikukihelkond on tõenäoliselt sama vana kui Volmari Püha Siimoni kihelkonnakirik. See jagunes linna- ja maakoguduseks.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli kihelkonnas üks kreiskool, üks elementaarkool, üks tütarlastekool, 39 õpilasega kihelkonnakool ja viis vallakooli, kus oli 347 õpilast.

1674. aastast oli pastori kõrval ametis diakon; 1883. aastal eraldati diakonaat iseseisvaks Veide kihelkonnaks. Patronaadiõigus kuulus kihelkonna rüütlimõisatele.

## Volmari kihelkonna mõisad
* Gerinši (*Jehrenhof*) poolmõis, eraldati Kokmuižast
* Kauguri (*Kaugershof*) rüütlimõis
* Mūri (*Muremoise*) rüütlimõis
* Skangaļi (*Skangal*) rüütlimõis
* Volmari, ka *Valmiera* (*Pastorat Wolmar-Wolmarshof*, varem *Pastorat Wolmar*) kirikumõis
* Volmari ehk Valmiermuiža, ka *Valmiera* (*Wolmarshof*) rüütlimõis, fideikomiss

## Vaata ka
* Veide kihelkond

## Viited

## Kirjandus
* *Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 715.
* Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 239-240 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA239,M1.
* Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 370-371 .
* Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 119-121 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA119,M1.
* Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 115-118 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA115,M1.
* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909. Veerg 395−400.
Umurga kihelkond

**Umurga kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Ubbenorm*, läti keeles *Umurgas draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

## Ajalugu
Kihelkonna moodustamise aeg pole täpselt teada, selle nime on mainitud nii aastail 1400, 1431, 1494 kui ka 1504. Umurga koguduse õpetajat Arnold Koopmanni on mainitud aastal 1384. Kirik ehitati sinna aastal 1496, kuigi oletatakse, et varem asus kihelkonnakirik Vainiži piiskopilinnuse juures (sinna rajati hiljem Poola võimu ajal uus katoliku kirik). Ametlikesse nimekirjadesse ilmus see kihelkond 1509. aastal. Patronaadiõigus kuulus riigile, pastori valis ametisse kirikukonvent ja kindralkuberner kinnitas selle.

Kihelkonnale allus ka Ārciemsis asunud kabel, kus alates 1684. aastast peeti jumalateenistusi igal kolmandal pühapäeval.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Umurga kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 28 õpilast, neljas vallakoolis oli 194 õpilast.

## Umurga kihelkonna mõisad
*Ārciemsi (*Erküll*) rüütlimõis, fideikomiss
*Āstere (*Poickern*) rüütlimõis
*Kaijes (*Kaizeem*), Mazstraupe mõisa kõrvalmõis
*Kalnamuiža (*Maikendorf*) rüütlimõis, hiljem Roperbeķi kõrvalmõis, fideikomiss
*Katvari (*Kadfer*) rüütlimõis, fideikomiss
*Ķipēni (*Eck*, varem *Neu-Eck*) rüütlimõis
*Muižkalnsi (*Lindenhof*) rüütlimõis, hiljem Katvari kõrvalmõis
*Pociemsi (*Posendorf*, varem *Hof zu Pahl*) rüütlimõis
*Roperbeķi (*Roperbeck*, varem *Salsenhof*) rüütlimõis
*Rucka (*Würzenberg*, varem *Wodis* ja *Rutzkenhof*) rüütlimõis
*Sārumi (*Sarum*) riigimõis, Umurga kõrvalmõis
*Tiegaži (*Tegasch*) rüütlimõis
*Umurga (*Ubbenorm Pastorat*) kirikumõis
*Umurga (*Ubbenorm*) riigimõis
*Vainiži (*Wainsel*) riigimõis

## Viited

## Kirjandus
*Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 249-50 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA249,M1.
*Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 369 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA369,M1.
*Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 143-50 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA143,M1.
*Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 96–100 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA96,M1.
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Kosava loss

**Kosava loss** on endine loss Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogus Kosava linna loodepiiri ääres. Valgevene keeles on paiga nimeks Косаўскі замак.

Kosava loss oli Kosava valduste keskus, valdusi mainitakse esimest korda aastal 1529. Aastal 1764 liideti Kosavaga ka Mieračoŭščyna mõis ja see tegutses edasi Kosava karjamõisana.

Uusgooti stiilis lossi hakati ehitama aastal 1838, mil maade omanikuks olid Pusłowskid. Hoone ehitamise eestvedajaks oli krahv Wandalin Pusłowski. Kastuś Kalinoŭski ülestõusu tõttu konfiskeeriti loss Pusłowskitelt ja uuteks omanikeks said Trubetskoid, seejärel aga Oldenburgid.

Lossi arhitekt oli Franciszek Jaszczołd. Hoone oli üks esimesi uusgooti stiilis hooneid Valgevenes, hoone regulaarne põhiplaan annab veel märku klassitsismi mõjust, ka on klassitsismipärane domineeriv keskmine risaliit. Seest kaunistasid hoonet freskod ja stukist kaunistused. Lossis oli 132 tuba, selle 12 torni sümboliseerisid aasta kahtteist kuud.

Hoone juurde rajati uhke park, kus oli eeskuju võetud Itaalia renessanssperioodi aedadest. Pargiga liideti ka vana Mieračoŭščyna mõisa park.

Hoone sai Esimese maailmasõja ajal kannatada. Pärast taastamistöid sai sellest Poola võimu ajal administratiivhoone.
 
Aastail 1939–1941 oli hoone Punaarmee valduses. Teise maailmasõja ajal oli lossis kohalik geto. Sõja lõpus põles hoone maha. Tänapäeval on alustatud hoone taastamist.

## Välislingid

* Kosava loss
* Fotod lossi varemetest
Ivacevičy rajoon

**Ivacevičy rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2998 km². 2009. aasta seisuga elas seal 59 906 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940 Kosava rajoonina. 1965. aastast kannab rajoon Ivacevičy rajooni nime ja halduskeskuseks on Ivacevičy. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Abrova, Amialnaja, Bycieńi, Cielachany, Dabramysli, Damanava, Jahlevičy, Kosava, Koziki, Kvasievičy, Lubiščycy, Milejki, Padstaryńi, Rečki, Stajki, Sviataja Vola, Žytlini ja Volka külanõukogu.

Halduskeskus on Ivacevičy linn. Teised suuremad asulad on Kosava linn ja Cielachany alev.


Сьвята-Юр’еўская царква (Ёдчыкі — Jodčyki) 005.Jpeg|Jodčyki
Białavičy, kaplica (3.04.2011).jpg|Białavičy
Успенская церковь (1654) в д.Бытень.jpg|Bycień
Ivacevichi.JPG|Ivacevičy


Rajooni suurim jõgi on Ščara. Teine tähtsam jõgi on Ščara lisajõgi Hryŭda. Rajooni lõunaosa on soine, seal asuvad mitmed suured turbaväljad. Rajooni läbib Ogiński kanal, mis läbib ka rajooni suurimat, Vyhanaščanskaje järve.

2009. aasta seisuga olid elanikest 94,43% valgevenelased, 3,67% venelased ja 1,9% oli teistest rahvustest. 76,47% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 22,67% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 48,28% elanikke, vene ja valgevene keelt aga 50,74%.

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Noarootsi kalmistu

**Noarootsi kalmistu** on kalmistu Läänemaal Lääne-Nigula vallas Hosby külas. Ajalooliselt jäi see Noarootsi kihelkonda.

Kalmistu on ajastutüüpiline hästisäilinud 18. ja 19. sajandist pärinevate hauatähiste ja jälgitavate piiridega kirikuaiaga ning on hooldatud järjepidevalt. Kalmistu aluse maa omanik on Noarootsi Püha Katariina kogudus ja seda haldab Lääne-Nigula vald.

Kokku 1,4 hektari suuruse kalmistu ligikaudu 0,2 hektari suurune vanem osa asub kiriku ümber. Kalmistust on kasutusel ligikaudu 3/4.

Kalmistu inventeeriti 2002. aastal ning kalmistul asub umbes 700 inventeeritud hauaplatsi. Valla kodulehelt leiab ka kalmistu haudade registri.

## Ajalugu
Ühtede andmete järgi on kalmistu kasutusel ilmselt 13. või 14. sajandist, kuid teistel andmetel on kalmistu tõenäoliselt rajatud alles 16. sajandil.

Kalmistu tunnistati 1997. aastal ajaloomälestiseks.

## Vaatamisväärsused
Kalmistul asub tõenäoliselt 13.–14. sajandi paiku kaitsekirikuna ehitatud Noarootsi kirik. Lisaks asub kalmistul kesksel kohal 1935. aastal püstitatud, 1946. aastal hävitatud ning 1990. aastal taasavatud Noarootsi Vabadussõja mälestussammas.

Kalmistul on kokku kümme mälestist: kirik, 18. sajandi lõpust pärinev varaklassitsistlik kabel, piirdemüür (müüritisema laotud siduseta kivikuhjatis) ja seitse hauatähist (kaks ketas- ja viis rõngasristi).

## Kalmistule maetuid
Kirikuaeda on maetud mitmed kultuuriajalooliselt olulised isikud:
* Koguduse pastor Gustav Carlblom (1761–1814)
* Paslepa mõisas sündinud maalikunstnik Karl Johann Emanuel von Ungern-Sternberg (1773–1830)
* Genealoog Otto Rudolf Constantin von Ungern-Sternberg (1812–1870)
* Noarootsi kirikumõisas sündinud köster ja kooliõpetaja Johan Nyman (1859–1933)
* Saare mõisas sündinud ja mõisa taastanud Gustav Friedrich von Rosen

## Vaata ka
* Noarootsi kirik

## Viited

## Välislingid
*
Sala kihelkond

**Sala kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Holmhof*) oli haldusüksus Riia linnasarases Riia kreisis Liivimaa kubermangus Lätimaal, Daugava jõe vasakul kaldal.

Kihelkond on saanud nime endiselt Sala mõisalt, kihelkonda kuulus ka Sala Johannese (Jaani) kirik.

Poola-Rootsi sõja ajal, aastal 1604 jagati Riia piirkond kolmeks osaks (Babīte,  Biķernieki kihelkond ja Katlakalna kihelkond), millest igaühes oli neli osa. Rootsi Liivimaa ajal aastal 1660 jagati Babīte kihelkond, Sala ja Piņķi kihelkondadeks.

## Sala kihelkonna mõisad
*Sala mõis (*Holmhof*), Riia linnamõis
*Sala kirikumõis (*Holmhof Pastorat*).


BM10004Am.jpg|Sala mõis, 1807. Johann Christoph Brotze
BM10010Am.jpg|Vaade Sala mõisale, 1807
BM10013Am.jpg|Vaade Sala mõisale, 1807

## Vaata ka
*Ikšķile-Sala kihelkond, Riia kreisis

## Viited

## Välislingid
*
System der Logik und Metaphysik

**"System der Logik und Metaphysik oder Wissenschaftslehre. Lehrbuch für akademische Vorlesungen"** ("Loogika ja metafüüsika süsteem ehk teadusõpetus. Õpik akadeemiliste loengute jaoks) on teos, milles Kuno Fischer esitas oma filosoofilise süsteemi. 

Raamatu esmatrükk ilmus 1852 Stuttgardis. Fischer oli sellal Heidelbergi ülikooli dotsent. Teises, ümbertöötatud trükis 1869 modifitseeris Fischer oma hegeliaanlikku süsteemi Kantist lähtudes. Kolmas trükk ilmus 1909.

## Kokkuvõte
### Eessõna
Õpik on mõeldud esmajoones õppevahendiks Fischeri loengute kuulajatele, teiseks ka tema vaatepunkti esitamiseks avalikkusele. 

Ühed vastased on vastu selle raamatu pealkirjale, teised selle vaatepunktile.

Paljud ründavad tänapäeval loogikat ja metafüüsikat, lähtudes Ludwig Feuerbachist: "loogika olevat abstraktne mõtteheietamine, mis alavääristab inimloomust, nimelt värsket, vahetut meelelisust; metafüüsika olevat üleloomulik koletis, mis inimest ahvatleb ja tema loomuse algallikast, nimelt värskest, vahetust meelelisusest kõrvale juhib; loogika ja metafüüsika ühtsus olevat järeldus tollest inimese enesest võõrandumisest, mis algab religiooniga, lahutades mõtlemise loodusest ja juhtides seda rasketes mõistetes kaudteele: niiviisi aga liikuvat inimmõtlemine ilmselt ebaloomulikul, st mittemeelelisel ja seega paratamatult mõttetul moel." Feuerbach oli "iseseisev iseloom, keda teadlik ja kirglik vaimustus loodusekohase tõe vastu pani nördima kõikide ebatõeste ja loodusevastaste abstraktsioonide üle ning kes seda nördimust avalikult väljendas, *pärast seda kui* ta oli end tõestanud filosoofilise kirjanduse õpetatud tundjana ja väljapaistva andena filosoofiliste kirjanike seas. Aga inimeste iseseisvad kired on ühtlasi nende *saatus* ja iseloomu *patoloogiline* kulg – mis alal see ka ei toimiks – põlgab viimaks *loogilist mõõtu*, sest ta ei ohjelda end kaine kontrollimisega, vaid tormab metsikult edasi, kuni on jõudnud äärmise piirini." "Vaimustusest *mõistetud looduse* vastu sai *pelga looduse* dogma; võitlus *ebatõeste mõistetega* ägenes vaenuks *kõigi mõistete* vastu ning "abstraktsiooni" kahtlase nimetuse all põlati ka paratamatuid ja loodusekohaseid mõtteid. Selles vaenus mõtlemise kui niisuguse vastu, mis kulgeb mõistetes ja printsiipides, on Feuerbach traagiline anakronism: sajand varem oleks sellest mehest saanud *naturalismi apostel, saksa [[Jean-Jacques Rousseau|Rousseau]]*; selle sajandi pojana, mille filosoofiline areng saab aluse Kantist ja Fichtest, sai ta ainult *filosoofia apostaadiks*." Materialistid ja antipoodid rõõmustavad, et Feuerbach tegi filosoofiale järjekindla lõpu ning komistas nende teelt raske komistuskivi. Sellega, et Feuerbach filosoofiat eitab, ei lõpe filosoofia, vaid üks filosoof.
A Whiter Shade of Pale

**"A Whiter Shade of Pale"** (eesti keeles *valgem kahvatuse varjund*) on inglise ansambli Procol Harum debüütsingel. Singel anti välja 12. mail 1967. Singel on üks vähestest, mida on maailmas müüdud üle 10 miljoni eksemplari. Laulu autorid on Gary Brooker, Keith Reid ja Matthew Fisher.

Laulul on muljetavaldav meloodia Bachist inspireeritud Hammondi oreli soologa. Laul on fantaasia äärmuslikust peost, selle refrään on naisest kelle nägu sai valgema kahvatuse varjundi, kui ta kuulis möldri lugu Canterbury lugudest.

Singel jõudis plaadimüügitabelites esikohale lisaks Suurbritanniale veel ka Iirimaal, Austraalias ja Prantsusmaal. 

Ajakirja Rolling Stone koostatud kõigi aegade 500 parima laulu nimekirjas on laul 57. kohal. 2009. aasta seisuga oli laul viimase 75 aasta kokkuvõttes mängituim singel Ühendkuningriigi avalikes kohtades ja 2004. aastal viimase 70 aasta mängituim laul Suurbritannia ringhäälingus.

1977. aastal jagas laul koos Queeni hitiga "Bohemian Rhapsody" Suurbritannia aastate 1952–1977 parima popsingli nimetust. 

Laulust on teada üle tuhande salvestatud kaverversiooni. Nii on laulust kaveri teinud näiteks Joe Cocker, Annie Lennox, Demis Roussos, Eric Clapton, Sarah Brightman, Willie Nelson, Jethro Tull, Michael Bolton, King Curtis, Percy Sledge, Fausto Papetti, Richard Clayderman, James Last, Londoni Sümfooniaorkester, The Everly Brothers, Doro, Engelbert Humperdinck, Ringo Starr, Justin Hayward, Puhdys ja Mantovani.

Eesti keeles on loo pealkirjaga **"Valgemast valgem"** salvestanud Tõnis Mägi ja Boris Lehtlaan.
Tartu Indiefest

**Tartu Indiefest** oli iga-aastane muusikafestival, mis toimus Tartus aastatel 2013–2017 mai eelviimasel nädalal ning keskendus alternatiivmuusikale.

Esimene festival toimus koostöös Tartu Muusikanädalaga aastal 2012. Järgmisel aastal toimus festival viiel päeval ja kahel laval. 2014. aastal toimus festival kuuel päeval ja neljal laval. Lisaks tihedale muusikaprogrammile pakuti publikule ka arutelusid ja filme. 

## Tartu Indiefest 2017

Festival toimus 18.05 kuni 20.05 2017

## Tartu Indiefest 2016

Festival toimus 19.05 kuni 21.05

## Tartu Indiefest 2015

Festival toimus 21.05 kuni 23.05.

### Esinejad

## Tartu Indiefest 2014

Festival toimus 19.05 kuni 24.05.

### Esinejad

## Tartu Indiefest 2013

Festival toimus 21.05 kuni 25.05.

### Esinejad

## Välislingid
*Koduleht
Võhmuta mõisa kalmistu

**Võhmuta mõisa kalmistu** on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võhmuta külas Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas. 

## Ajalugu
Kalmistu rajas Võhmuta mõisa tollane omanik Peter Zoege von Manteuffel millalgi pärast 1860. aastat, sest siis omandasid Manteuffelid mõisa. Esimene matus toimus 1886. aastal, kokku on sinna teadaolevalt maetud 3 lahkunut. Mõisa südamest kalmistuni rajati lehiseallee.

Ka selle kalmistu puhul on olemas legend, et keelatud armastuse pärast tegi mõisniku tütar enesetapu, keda siis ei saanud matta kihelkonnakalmistule ning seetõttu olevat mõisnik sunnitud asutama uue mõisakalmistu. Ka siin olevat mõisnik lasknud tütre hauale püstitada elusuuruses valge inglikuju. 

## Kirjeldus
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 650 meetri kaugusele idakirde poole Hundiaugu mäele, see on rööpkülikukujuline ning selle pindala on umbes 0,17 ha.

Kalmistu on jäetud maha ja rüüstatud. Sealt võib leida kaks sisselangenud hauakohta, hauatähistest on säilinud fragmente, kuid valgest inglikujust pole mingeid jälgi. 

## Viited

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid
*
*Võhmuta mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
*Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Otto Winzer

**Otto Winzer** (3. aprill 1902 Berliin – 3. märts 1975 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Otto Winzer oli pärit töölisperekonnast. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta trükiladujaks ja töötas seejärel trükiladuja abilisena. 1919. aastal astus ta organisatsiooni Vaba Sotsialistlik Noorus ja hiljem Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Alates 1922. aastast oli Winzer juhtival kohal Kommunistlikus Noorteinternatsionaalis, 1925. aastast juhtis ta selle Viini allorganisatsiooni. Aastatel 1930–1934 tegutses ta Berliinis. 1934. aastal asus ta elama Prantsusmaale ja 1935. aastal Nõukogude Liitu, kus ta hiljem töötas raadiojaama Deutscher Volkssender toimetuses.

Pärast Teise maailmasõja lõppu pöördus Otto Winzer 1945. aasta aprillis Saksamaale tagasi. Aastatel 1945–1946 oli Berliini Linnavalitsuse rahvaharidusosakonna juhataja. Alates 1947. aastast töötas ta juhtivatel ametikohtadel Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitees. 1949. aasta algul sai ta ajalehe Neues Deutschland peatoimetaja asetäitjaks. 1949. aasta oktoobrist kuni 1956. aastani oli Winzer Saksa DV presidendi Wilhelm Piecki kantseleijuhataja. 1956. aasta augustist kuni 1959. aastani oli ta Saksa DV välisministri asetäitja. Aastatel 1959–1965 oli ta välisministeeriumi riigisekretär ja Saksa DV välisministri esimene asetäitja.

24. juunist 1965 kuni 20. jaanuarini 1975 oli Otto Winzer Saksa DV välisminister.

## Viited
Alluaudina

***Alluaudina*** on maoperekond. 

## Klassifikatsioon

Perekonda *Alluaudina* klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
* *[[Alluaudina bellyi]]* Mocquard, 1894
* *[[Alluaudina mocquardi]]* Angel, 1939.

## Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril. 

## Viited

## Välislingid
* Sissekanne ADW-s
* Sissekanne CoL-is
* Sissekanne IUCN-is
* Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
* Sissekanne roomajate andmebaasis
* Sissekanne saidil Wikispecies

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Alluaudina]] seisuga 16.08.2014.*
Sucre (täpsustus)

"**Sucre**" on mitmetähenduslik sõna:

Kohad:

* Sucre, Boliivia põhiseaduslik pealinn
* Sucre osariik, Venezuela osariik
* Sucre departemang, Colombia departemang
* Sucre (Sucre departemang), linn ja vald Sucre departemangus

Muu:

* Ecuadori sukre (hisp *sucre*), Ecuardori endine rahaühik
Kuklatagused näärmed

**Kuklatagused näärmed** (ka *kuklatagused mürginäärmed*, inglise keeles **nuchal glands**) on mitmete kahepaiksete ja madude nahas paiknevad juhadeta näärmed, mille sisaldised toimivad kiskjatele toksiinina.   

Kuklataguste näärmete areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia ja histoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

## [[Roomajad|Roomajatel]]
### [[Madu]]del

Madude nahk on kuiv ja enamikul peaaegu näärmeteta. 

Mitmetel maoperekondadel, nagu *[[Rhabdophis]]*, *[[Macropisthodon]]*, *[[Balanophis]]* on pea piirkonnas, naha all selgmiselt, tuvastatud hulgaliselt paarilisi juhadeta kuklataguseid mürginäärmeid. 

Kuklataguseid näärmeid kirjeldati esmakordselt 1935. aastal *[[Rhabdophis tigrinus]]* 'el. 

Näärmete otstarve pole praegu päris selge. Uuringud näitavad, et näärmete eritised võivad pärineda madude saakloomadelt, on steroidilaadsed, ja maod kasutavad neid enesekaitsel. 

*Rhabdophis tigrinus*e näärmete histoloogiliste uuringute käigus ei tuvastatud kukla-selja näärmetel näärmerakke ja arvatakse, et toksiinina toimivad ained transporditakse näärmetesse verega. 

Väljapigistatud eritisest on uurijad leidnud verd, lümfi- ja pigmentrakke.

Uurijate arvates ei saa kuklatagused näärmed väljutada eritisi madudel, keda peetakse vangistuses ja toidetakse kunstlikult.

## Viited

## Välislingid
* Herpetological Review 43(3), 2012, 497, veebiversioon (vaadatud 16.08.2014) (*inglise keeles*)
Ahti (suurtükipaat)

**Ahti** oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükipaat.

## Laeva andmed
* Ehitaja: Riia Lange & Pojad tehas
* Veeväljasurve: 140 t, 
* Pikkus: 28,6 m 
* Laius: 4,9 m 
* Süvis: 1,8 m 
* Relvastus: 2x 75 mm kahurit, 2 kuulipildujat ja kuni 60 miini
* Jõuallikas: 2x aurumasinat koguvõimsusega 200 hj 
* Kiirus: 9 sõlme 
* Meeskond: 28 meest, sellest 3 ohvitseri

## Välislingid
*https://cache.osta.ee/iv2/auctions/1_1_10787977.jpg