open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žemaičių Kalvarija

**Žemaičių Kalvarija** on alev Leedus Plungė rajoonis, Žemaičių Kalvarija valla halduskeskus. Alev asub Varduva jõe kaldal, Žemaitija rahvuspargi territooriumil. Vene keeles on kasutusel olnud nimekujud Горды ja Кальварiя.

Alevi juures asuvad muinaskalmistu ja linnamägi. Seal peetakse iga aasta juulis suurt Žemaičių Kalvarija festivali, mille ajal külastab alevit arvukalt palverändureid.

Žemaičių Kalvarijas elas esimese leedukeelse palveraamatu autor Jurgis Kasakauskis.

## Ajalugu

Žemaičių Kalvarijat on esimest korda mainitud Mõõgavendade ordu annaalides aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Asula algne nimi oli *Gardai*.

Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Aastal 1538 sai Gardaist alev. Tänapäevast nime kannab see aastast 1637.

XVI sajandi alguses ehitati alevisse esimene kirik, aastal 1619 aga kabel. Aastal 1636 valminud kiriku juurde püstitati aastaks 1639 19 kabelit, mis kujutavad Jeesuse teekonda Kolgata mäele. Tänapäeval on neid kabeleid 21. Aastal 1669 tabas alevit nädal aega kestnud usupühade ajal katk.

Aastast 1742 peetakse alevis suurt usufestivali, see on kujunenud üheks olulisemaks palverännakute paigaks Leedu territooriumil. Aastail 1780–1822 valmis praegune kirik. Kuni aastani 1940 tegutsesid alevis mariaanid. 

Nõukogude ajal oli Žemaičių Kalvarija kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1964–1989 kandis see nime *Varduva*.  1988. aastal andis paavst Johannes Paulus II sealsele kirikule *[[Basilica minoris]]e* staatuse.


Image:Telšių kunigų seminarijos propedeutinis kursas Žemaičių Kalvarijoje.JPG
Image:10 stotis Rotušėje.JPG
Image:Žemaičių Kalvarijos mažoji bazilika.JPG
Image:Žemaičių Kalvarijos bazilikos šventorius.JPG
Image:Kairysis Žemaičių Kalvarijos bazilikos altorius.JPG
Image:BZN Zemaiciu Kalvarija Cross road chapel front sideview left 2.jpg
Image:BZN Zemaiciu Kalvarija Cross road chapel front sideview left 1.jpg
Image:Mūro koplyčia Žemaičių Kalvarijoje.JPG


## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
Guillaume IX

**Guillaume IX Trubaduur** (oksitaani *Guilhem*; 22. oktoober 1071 – 10. veebruar 1126) oli Akvitaania hertsog aastatel 1086–1126. 

Guillaume oli üks 1101. aasta ristisõja peamisi organiseerijaid, sest oli puudunud Esimesest ristisõjast, kuna püüdis samal ajal enda kätte saada Toulouse'i krahvkonda Provence'is. Sõjamehena oli Guillaume küllaltki edutu ning lõpuks kaotas ta taas ka Toulouse'i. 

Tema peamiseks pärandiks on aga luule, mis on kirjutatud oksitaani keeles ning mille tõttu talle 19. sajandil ka trubaduuri hüüdnimi anti. Tema poeeme on säilinud 11, neid peetakse temaatilises ja stiililises osas Dante ja Petrarca omade eelkäijateks.
Guillaume VIII

**Guillaume VIII** nime all võib tuntud olla mitu monarhi:
 
***[[Guillaume VIII (Akvitaania)|Guillaume VIII]]** oli Akvitaania hertsog 

***[[Guilhem VIII]]** ehk *Guillaume VIII* oli Montpellier' isand

## Vaata ka
*Guillaume
Salome (Richard Strauss)

**"Salome"** on Richard Straussi ühevaatuseline ooper Oscar Wilde'i samanimelise draama ainetel. Ooper esietendus 9. detsembril 1905. aastal Dresdeni kuninglikus ooperiteatris.

## Tegelased
*Herodes (tenor)
*Herodias, Herodese naine (metsosopran)
*Salome, Herodiase tütar (sopran)
*Ristija Johannes (bariton)
*Narraboth, noor süürlane (tenor)
*Herodiase paaž (alt)

## Ooperi tegevustik
Herodese palee terrass. Herodes peab oma õukonnaga pidu. Noor sõjapealikust süürlane Narraboth piilub läbi paleeukse Herodese imekaunist kasutütart Salomed, kellesse ta on sügavalt armunud. Ilmub Salome, et hingata värsket õhku. Korraga kuuleb Salome vangitürmist kostvat Ristija Johannese häält, mis kuulutab Messiase tulekut. Salome on häälest võlutud ning palub valvuritel endale vangi näidata. Esmalt valvurid keelduvad, kuid Narraboth, nende pealik, andub Salome võludele ja annab loa Johannes türmist välja tuua. Johannes neab Herodest ja tema liiderlikku naist Herodiast. Salomed köidab Johannese olemus – ta üritab meest endasse armuma panna ja nõuab Johanneselt suudlust. Meeleheitel Narraboth tapab end. Johannes keeldub suudlusest ja ta viiakse kongi tagasi. Ilmub rahutu Herodes, kes nõuab, et Salome tema meelt lahutaks ja ükskõik mis hinna eest talle tantsiks. Salome nõustub ja tantsibki. Tantsu lõppedes kuulutab Salome: "Vastutasuks tahan Johannese pead!" Herodes on õudusest haaratud, kuid on sunnitud nõustuma. Salomele tuuakse Johannese pea hõbekandikul.  Salome sureb valvurite kilbilöökidesse.

## Ajaloost
"Salome" esietendus oli ooperi lavale toomise raskustest hoolimata rahvusvaheline triumf. Teose kõhedust tekitav atmosfäär ja julm lõpustseen, rääkimata Salome seitsme loori tantsust, tekitasid hirmu tsensuuri ees. Ooperi esietendus otsustati katoliiklikust Viinist pisut vabamasse Dresdenisse üle tuua. Peategelase valik oli väga raske, Salome roll on ülimalt keeruline ja nõuab suurt vastupidavust ning helilooja kartis, et lauljaid ei ole suure orkestrikoosseisu (109 muusikut) tõttu kuulda. Peategelase valik langes Wagneri-lauljale Marie Wittichile, kes erines välimuselt tütarlapselikust printsess Salomest. Seetõttu otsustati Salome tantsuks kasutada tantsijat. Strauss väljendas end irooniliselt Hofmannsthalile, et "hoolimata tädike Wittichist" kutsuti lauljaid, dirigenti ja heliloojat pärast esietendust lavale 38 korda. Seda ilmselt ka seetõttu, et ooperi tegelaste psühholoogia väljendub ennekõike orkestripartiis, näiteks kohutavas vahemängus, mis järgneb Narrabothi enesetapule, või Johannese tagasiminek vangikongi, mis kirjeldab Salome hinges toimuvat.
Radingh

**Radingh** oli baltisaksa aadlisuguvõsa

Esimene teadaolev suguvõsa esindaja oli Pärnu notar Henricus Radingius, kes ostis 1629. aastal Tiinuse mõisa Saaremaal. Tema poeg Reinhold Radinghile aadeldati Skåne sõjas üles näidatud vapruse eest 11/21. oktoobril 1675, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda.
## Mõisavaldused
Perekonnale kuulusid Tiinuse ja Pinska mõis.
## Suguvõsa liikmeid
*Reinhold von Radingh, Rootsi sõjaväelane (leitnant), Saaremaa maanõunik, Tiinuse mõisnik
*Justus Heinrich von Radingh (1665–1741), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), Riia ülemkomandant
*Hermann Johann von Radingh (1724–1790), Liivimaa Koknese kihelkonna Rīteri ja Lapa mõisnik
*Hermann von Radingh (1753–1827), Venemaa keisririigi riigitegelane

## Välislingid
*Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Olympia (Manet)

**"Olympia"** on Édouard Manet' õlimaal. Sellel on kujutatud lamavat alasti naist, kellele teenijanna lillekimbu ulatab.

Maal valmis 1863. aastal. Selle mõõdud on 130,5×190 cm.

Kuigi juba Manet' "Eine murul", mis valmis 1863, tekitas kõneainet ja vaenulikku kriitikat, võttis avalikkus "Olympia" vastu veelgi suurema sallimatusega. Konservatiivid pidasid seda maali amoraalseks ja vulgaarseks. Maal pandi välja Pariisi Salongi, kus esitleti Prantsusmaa kunsti suurimaid saavutusi. Ajakirjanik ja poliitik Antonin Proust kirjutas hiljem: "Kui "Olympia" lõuendit ei hävitatud, siis üksnes ettevaatusabinõuete tõttu, mida näituse administratsioon oli rakendanud."

Kuid maalil oli ka kaitsjaid. Émile Zola nimetas seda kiiresti Manet' meistriteoseks ja lisas: "Kui teised kunstnikud parandavad Venust maalides loodust, siis nad valetavad. Manet küsis eneselt, miks ta peaks valetama. Miks mitte tõtt rääkida?"

Lamavaid akte oli maalikunstis varemgi esinenud. Nendest võib "Olympia" eeskujudeks pidada eeskätt Tiziani "Urbino Venust", Giorgione "Magavat Venust" ja Francisco Goya "Alasti ''maja''". Seda on kõrvutatud ka 19. sajandi alguses moodi tulnud maalidega odaliskidest, keda on korduvalt maalinud Jean Auguste Dominique Ingres, samuti Charles Jalabert. Niisugustel maalidel kujutati üldjuhul kas müütilisi tegelasi, eeskätt armastusjumalannat Venust, või odaliske.

See, mis kaasaegseid kunstivaatlejaid šokeeris, ei olnud modelli alastus ega isegi täies riides mustanahalisest teenijatüdruku juuresolek, vaid tema ülbe pilk ja hulk detaile, mis näitavad, et ta on kurtisaan: orhidee juustes, käevõru, pärlkõrvarõngad ja idamaine sall, millel ta lamab. Must pael tema kaela ümber, mis on kontrastis kahvatu ihuga, ja ühes jalas olev tuhvel rõhutavad meelelisust. Ühtlasi asendas Manet' Tiziani maalil oleva koera, mis on truuduse sümbol, musta kassiga, mis sümboliseerib prostitutsiooni.

Vastumeelsust tekitas isegi maali pealkiri. Olympia oli ilmselt maalil kujutatud isiku nimi. Kui Manet oleks väitnud, et maalil on Venus või mõni teine müütiline tegelane, oleks see olnud vastuvõetavam. Olümpia on Vanast Kreekast tuntud kohanimi, kuid Olympia-nimelist tegelast vanakreeka mütoloogias ei ole. Tõenäoliselt on tegu varjunimega, mille maalil kujutatud kurtisaan endale võtnud on.

Maal kaldub kõrvale akademismi normidest ja stiilist. "Olympia" on maalitud laiade kiirete pintslitõmmetega. Kasutatud on kunstlikku valgustust, mis kõrvaldab valguse ja varju vahepealsed toonid, ning suuri ühevärvilisi pindu.

Maalil kujutatud modell on Victorine Meurent, kes hiljem sai ise kunstnikuks ja tema töid on isegi Pariisi Salongis korduvalt näidatud. Maali valmimise ajal oli Meurent elukutseline modell, kes poseeris peamiselt Manet'le, kuid teistelegi kunstnikele. Teenijannana poseeris elukutseline kunstimodell Laure.

"Olympia" asub Pariisis Orsay muuseumis.
Natura 2000

**Natura 2000** on Euroopa kaitstavate alade võrgustik, mis on koostatud Euroopa Liidu looduskaitsedirektiivide alusel. Selle eesmärk on kaitsta haruldaste või ohustatud loomade, lindude ja taimede elupaiku ja kasvukohti. 

Võrgustiku nimetuses olev number 2000 tähendab, et loodusdirektiivi jõustumisel loodeti Natura võrgustik valmis saada aastaks 2000. Esialgseid Natura 2000 alasid on laiendatud ja 2009. aasta kevadel esitati võrgustikku juurde uusi alasid. 2010. aastal koosneb Eesti Natura 2000 võrgustik 66 linnualast kogupindalaga 12 590 km² ja 531 loodusalast kogupindalaga 11 320 km².

## Ajalugu

1992. aasta mais võttis Euroopa Liidu Parlament vastu seadustiku, kus sätestati kõige ohustatumate elupaikade ja liikide kaitse Euroopas. Selles seadustikus oli kaks osa: loodusdirektiiv (*the Habitats Directive*) ja linnudirektiiv (*Birds Directive*), mis võeti vastu 1979. aastal. Need kaks direktiivi on ka Natura 2000 võrgustiku baasdirektiivid. 

## Vaata ka
*Eesti Natura-alade loend
*Natura hindamine

## Välislingid

*Natura 2000 Eesti Keskkonnaministeeriumi kodulehel
Loo Keskkool

**Loo Keskkool** on 12-klassiline põhi- ja keskharidust andev õppeasutus Harjumaal Jõelähtme vallas Loo alevikus.

## Ajalugu
### Kooli asutamine ja 1980. aastad
Kooli vahetuks eelkäijaks võib pidada 1982. aasta 1. septembril avatud Loo Lasteaed-Algkooli. Tegemist oli esimese sellise haridusasutusega Nõukogude Liidus ja kooli avamisel osales ka haridusminister Elsa Gretškina.

Alates 1987. aastast, mil valmis uus koolihoone, tegutses kool Loo 8-klassilise koolina. Koolihoone valmis nõukogude ajal harukordse eriprojekti järgi (originaalprojekti autor oli arhitekt Siiri Kasemets), kuid jäi lõpuni ehitamata majandussurutise tõttu. Loo Kooli pidulikul avamisel sama aasta 1. septembril osales taas haridusminister Elsa Gretškina. Kooli esimene direktor oli Aivar Jõgi. Õppima asus 287 õpilast ja neid õpetama asus 25 õpetajat.

1988. aastal sai koolist mittetäielik keskkool (õppetööd alustas 9. klass) ja 1991. aastast kannab kool Loo Keskkooli nime (kevadel lõpetas esimene lend 12. klassi).

### Kool 21. sajandil
2008. aastal ehitati koolile kunstmuruga staadion ning sama aasta sügisel algas koolimaja siseruumides põhjalik remont. 2009. aasta 1. septembril avatud renoveeritud koolimaja sai uue ventilatsioonisüsteemi, rekonstrueeriti hoone veevarustust ja kanalisatsiooni, soojustati katus ja sokkel ning uue ilme sai ka kooli territoorium.

2013. aastal soojustati kooli fassaad, mis muutis hoone varasemat ilmet.

2015. aastal oli Loo Keskkooli eesti keele riigieksami tulemus Harju maakonna koolide seast parim.

2016. aastal võitis kool maakonnas konkursi "Harjumaa turvaline kool 2016".

2019. aastal alustati õpilaste ja personali jaoks kitsaks jäänud majale kolmanda korruse ehitamist. Enam kui aasta kestnud ehitustööd, mille maksumuseks kujunes veidi üle 2,5 miljoni euro, valmisid 2020. aasta augustis. Kool sai peale kolmanda korruse (lisandus kümme klassiruumi ja kolm kabinetti), kooli omanäolisest ringikujulisest sisehoovist sai kinnine 15 meetri kõrguse lae ja klaaskatusega aatrium, koolimajja paigaldati invalift ja uus ventilatsioonisüsteem ning värskendati koolimaja fassaadi viimistlust.

2025. aastal alustas uuenenud Loo Keskkoolis õppetööd ligi 67 0 õpilast ja töötamist 82 personaliliiget.

## Kooli direktorid
* 1987–1994 Aivar Jõgi
* 1994 Rein Parve (direktori kohusetäitja)
* 1994–2000 Villu Männik
* 2000–2005 Vello Varik
* 2005–2006 Jaak Hiisjärv
* 2006–2007 Vello Varik
* 2007–2010 Sirje Laansoo
* 2010–... Ants Rebane

## Õpilaste arv

Märkus 1: teistel andmetel 297
Märkus 2: teistel andmetel 299
Märkus 3: teistel andmetel 310
Märkus 4: teistel andmetel 344
Märkus 5: teistel andmetel 385
## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
*Loo kooli laiendus - esikislahendus
Viburämblikulised

**Viburämblikulised** (*Amblypygi*) on ämblikulaadsete klassi kuuluv selts lülijalgseid. 

Nad peamiselt elavad troopikas ja subtroopikas. Nad on 5–40 millimeetrit pikad, keha on lai ja lame. Nende esijalad töötavad ka kompimisoelundina ja on tavaliselt kehast pikemad. Viburämblikulised liiguvad tihti kuuel kõnnijalal kõndides üks külg ees.

Viburämblikuliste paaritumine toimub sarnaselt nende ämblikuliikidega, kelle viljastatud emased munevad 10–60 muna, mida nad kannavad tagakeha all kotikeses. Kandmise ajal ema tagakeha lamendub nii, et katab munakotikese. Koorunud noorloomad on valkjad, läbipaistvate katetega ja väheliikuvad. Pärast koorumist jäävad nad mõneks päevaks ema tagakeha alla, kus nad kestuvad. Pärast kestumist on nad võimelised alustama iseseisvat elu. Suguküpseks saavad viburämblikud alles kolmandal eluaastal.
Antoniuse õu

**Antoniuse õu** on Tartu kesklinnas (Lutsu tänav 3, Lutsu tänav 5, Jaani tänav 6) tegutsev kultuuri-, kunsti- ja käsitöökeskus, mida haldab MTÜ Antoniuse Gild.

Antoniuse õu koosneb kolmest majast ning nende vahele jäävast hoovialast tantsu- ja turuplatsi, lava, näitustegalerii ja terrassiga. 

2005. aasta jaanuaris hakati Antoniuse õue renoveerima. Töid rahastas PHARE ja Tartu Linnavalitsus, tasuta värvidega toetas AS Sadolin.

Käsitööliste maja ja õu avati 27. juunil 2005.

Antoniuse õue töökodades ja ateljeedes on esindatud 21 käsitöö- ja kunstiharu. Seal korraldatakse kursusi-õpikodasid ja ekskursioone. Suvel on seal avatud välikohvik ning toimuvad kontserdid.

## Pildid

Pilt:Antoniuse õu suvel 2007 1.jpg‎|Antoniuse õu juulis 2007
Pilt:Hanseatic Days of Tartu 2007 Estonia7.JPG|Sepp
Pilt:Hanseatic Days of Tartu 2007 Estonia8.JPG|Küünlameister
Pilt:Antoniuse õu suvel 2007 2.jpg|Seebimeister


## Vaata ka
*Massimõrv Tartu vanglas

## Viited

## Välislingid
*Antoniuse Gildi koduleht
Suurtükipatarei

**Suurtükipatarei** on suurtükiväe allüksus, mis vastab teiste väe- või relvaliikide kompaniile. Nimetatakse ka tulepatareiks. 

Suurtükipatarei kuulub tavaliselt suurtükiväepataljoni koosseisu.

### Suurtükipatarei koosseis ja relvastus
Suurtükipatarei koosneb:
*patarei juhtkonnast, 
*2–3 suurtükirühmast (tulerühmad), 
*juhtimis- ning teenindusallüksustest. 

Sõltuvalt relvajõudude kaudtuletoetuse süsteemist ehk kontseptsioonist võib suurtükipatarei koosseisu kuuluda ka oma tulejuhtimisallüksus. Suurtükipatarei suurus on sõltuvalt kasutatavast suurtükiväe relvasüsteemist tavaliselt 60...120 inimest. Tavaliselt on patarei koosseisus 4...9 suurtükki

Suurtükipatareid juhib patareiülem, kelleks on tavaliselt staažikam nooremohvitser – kapten.
Tankitõrjekompanii

**Tankitõrjekompanii** on tankitõrjerelvadega relvastatud kompanii, mille ülesandeks on teiste allüksuste toetamine või iseseisev lahingutegevus võitluses vastase soomustehnikaga ehk tankitõrje. 

Tankitõrjekompanii on relvastatud tavaliselt tankitõrjekahurite või tankitõrjeraketikompleksidega.

Tankitõrjekompanii tegutseb lahingus üldjuhul rühmade kaupa  jalaväe- või soomusvägede üksuste juurde rühmitatuna ja nende lahingurivistuses.

## Eestis
Eesti sõjaväkke kuulus 4 tankitõrjekompaniid, vastavalt Narvas, Võrus, Tartus (alates 6. märtsist 1940 Tallinnas) ja Valgas.

21. maist 1939 kehtestatud rahuaegse koosseisu järgi kuulus tankitõrjekompaniide koosseisu juhatus, juhtimisrühm ja 3 (2. kompaniis 2) kahurirühma. Igal rühmal oli 3 tankitõrjekahurit. 1., 2. ja 4. kompaniis oli 106 meest, 3. kompaniis 76 meest.

2. septembrist 1939 kehtestatud sõjaaegse koosseisu järgi pidi tankitõrjekompaniisse kuuluma juhatus, üldrühm, juhtimiserühm ja 3 rühma, kokku 134 meest.
Kukruse linnaosa

**Kukruse** on Kohtla-Järve linnaosa. Asub Järve linnaosast 3 kilomeetrit idas ning seda ümbritseb Jõhvi vald.

Kukrusel asub Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli Kohtla-Järve osakond. Aastatel 2007–2016 tegutses kohalikus klubihoones Kohtla-Järve Põlevkivimuuseum.

Vanas allmaakaevanduse asulas Kukrusel, Narva maantee ääres moodustavad omaette rühma enne II maailmasõda ehitatud kahekorruselised töölismajad. Asula regulaarse tänavavõrguga hoonestus on valdavalt sõjajärgne ja 1–2-korruseline. Asula keskel väljakul asuvad klubi ja koolihoone. Kauplused ja teenindustöökojad on koondunud Narva maanteele viiva põiktänava äärde. Ehitus Kukruse asulas lõpetati pärast Kohtla-Järve liitlinna moodustamist 1960. aastal, Kukruse kaevandus suleti 1968. aastal.

## Rahvastik
1987. aastal elas Kukrusel 1200 inimest.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kukruse elanike arv vähenenud 572-ni. Eestlasi oli neist 135 (23,6%).

## Pildid

Pilt:Kukruse 2007.jpg|Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli Kohtla-Järve osakond Kukrusel
File:Vaade Kukruse linnaosale 2007. augustis.jpg|Vaade Kukruse linnaosale Kukruse mäe tipust 2007. augustis


## Viited
Peter Simon Pallas

**Peter Simon Pallas** (22. september 1741 Berliin – 8. september 1811 Berliin) oli saksa zooloog, botaanik ja geograaf.

## Elukäik
Peter Simon Pallase isa oli kirurgiaprofessor Berliinis. Peter Simon õppis koduõpetajate käe all ning seejärel Halle ja Göttingeni Ülikoolis ja 1760. aastal Leideni Ülikoolis, mille ta lõpetas 19-aastaselt, kaitstes parasitoloogiaalase doktoritöö "De Infestis viventibus intra viventia". Seejärel läks ta Haagi, kus tema loomade klassifitseerimise teooria tähelepanu äratas. 23-aastaselt valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.

Ta oli andekas keelte peale, lisaks saksa keelele õppis ta ära ladina, kreeka, inglise, prantsuse, hiljem ka vene ja tatari keele.

1766. aastal ilmus tema töö "Elenchus zoophytorum", kus ta maailmas esimesena tõestas, et käsnad ja korallid on loomad.

1767. aastal kutsus Katariina II ta Peterburi professoriks. Ta juhtis kahte uurimisretke Siberisse ja Lõuna-Venemaale, kus ta uuris taimede ja loomade levikut ja kogus loodusloolist materjali. Esimesel uurimisretkel 1768–1774 käis ta Kesk-Venemaal, Volga ääres, läks üle Uuralite Lääne-Siberisse ning jõudis Altaisse, Amuuri ülemjooksule ja Baikali järveni. Teine uurimisretk viis ta 1793–1794 Krimmi ja Musta mere äärde. Ta avaldas reisipäevikud pealkirja all "Reise durch verschiedene Provinzen des Russischen Reichs".

Tema järgi nimetati mitmed teadusele seni tundmata loomaliigid. Ta koostas koguteose "Flora Rossica" (1784–1815). Reiside põhjal koostas ta mahukat teost "Zoographica Rosso-Asiatica", mis ilmus postuumselt.

Katariina II kinkis talle mõisa Simferopolis, kus ta elas 1810. aastani, mil suri ta teine abikaasa ning ta sai loa pöörduda tagasi Berliini, kus ta vähem kui aasta pärast suri.

## Teosed
*Elenchus zoophytorum. 1766 Digitaalselt
*Reise durch die verschiedene Provinzen des Russischen Reichs., St. Petersburg 1771–1776. 3 Bde 1. osa
*Samlungen historischer Nachrichten über die mongolischen Völkerschaften., St. Petersburg 1776 1.osa Frankfurt und Leipzig 1779 1.osa
*Miscellanea zoologica quibus novae imprimis atque obscurae animalium specie., Lugduni Batavorum 1778 Digitaalselt
*Zoographia rosso-asiatica, sistens omnium animalium in extenso Imperio Rossico et adjacentibus maribus observatorum., Petropoli 1811 2.osa 1831 2.osa
*Travels through the southern provinces of the Russian empire, in the years 1793 and 1794., London 1812, (Reisikirja ingliskeelne 2. trükk) Digitaalselt: 1.osa

## Välislingid
*Teoseid digitaalselt Prantsusmaa Rahvusraamatukogus
A. Le Coqi Õllemuuseum

**A. Le Coqi Õllemuuseum** asub Tartus A. Le Coqi õlletehase territooriumil aadressil Laulupeo pst 15.

Muuseum avati 1. juulil 2003 õlletehase 1898. aastal valminud linnasetornis, mille arhitekt on Reinhold Guleke. 2020.–2022. aastal läbis õllemuuseum põhjaliku uuenduskuuri ja aprillis 2022 avati muuseumis interaktiivne püsiekspositsioon "Õllemaailm". 

Ekspositsioon räägib maailma ja Eesti õlletegemisest alates Muinas-Egiptuse õllekultuurist kuni tänapäevani. Lisaks saab muuseumis näha, maitsta ja tunda õlle koostisosi ning tutvuda üksikasjalikult kõigi õlle valmistamise protsessi etappidega.  

Eraldi alal on muuseumis käsitletud Eesti vanima joogitootja A. Le Coqi üle 200-aastast kujunemisteed. Muuseumis on tallel ka üks maailma vanim säilinud õlu – enam kui 150 aastat tagasi toodetud, merehuku üle elanud ja praeguseni säilinud pudel A. Le Coq Imperial Extra Double Stouti.

Külastuse lõpus saab maitsta õlut või limonaadi muuseumi baaris. Muuseumi kingipoest võib leida A. Le Coqi sümboolikaga õlleklaase, riide- ja tarbeesemeid. 

Õllemuuseumi juhataja on 2023. aasta seisuga Mart Haldma, kes on õlletehases töötanud alates 1976. aastast.

## Allikad
*Õllemuuseumi koduleht
Taišet

**Taišet** on linn Venemaal Irkutski oblastis, Taišeti rajooni keskus. Asub Birjussa ja Taišeti jõe ääres.

Taišet on asutatud 1897. aastal seoses Siberi raudtee rajamisega.

Taišet on tähtis raudteesõlm, seal hargneb Siberi raudteest põhja poole Baikali-Amuuri raudtee.

2007. aastal hakati linna rajama suurt alumiiniumitehast.

Linna haldusalasse kuulub ka Birjussinski linn ja Jurtõ alev.

## Viited

## Välislingid
*Taišeti koduleht
Haubits

**Haubits** (tšehhi keeles *houfnice*, saksa keeles *Haubitze*) on

# **ajalooliselt** suurema kaliibriga ja lühikese rauaga suurtükk, mille raua pikkus on alla 30 kaliibri ning mürsul on suhteliselt järsk lennujoon ja väike algkiirus;
# **tänapäeval** kaudse sihtimisega laskmiseks valmistatud suurtükk, millega on võimalik tulistada nii kinniselt kui ka avatud tulepositsioonilt.

Mitmes riigis, sealhulgas Venemaal ja Soomes, loetakse ka tänapäeval haubitsaks vaid suurtükke, mille raua pikkus on alla 30 kaliibri.

## Ajaloost
Haubitsa tüüpi relvad (kivipüssid) võeti kasutusele juba 15. sajandil. Esimesed andmed pärinevad 1410. aastast Grünwaldi lahingust, kus neid kasutas Saksa ordu. Haubitsaid kasutati hussiitide sõdade ajal, eriti aktiivselt tegid seda hussiidid, kes kindlustasid nende abil oma vankerkantse. Sel ajal said nad endale ka praeguse nimetuse (houfnice). On arvatud, et hiliskeskajal oli haubits lisaks lihtsalt laskerelvaks olemisele ka oluline kõrvalmõju: tugev pauk hirmutas hobuseid ja ajas võitlejaid segadusse.

Kuni 19. sajandini kasutati haubitsa puhul tavaliselt tšehhipärast nimekuju, alles siis mindi üle saksapärasele (*Haubitze*), millega hakati tähistama lühikese rauaga suurtükke.

 

## Haubitsad tänapäeval

Haubitsateks nimetatakse vastavalt NATO terminoloogiale kaudtuleotstarbelisi suurtükke sõltumata raua pikkusest või kaliibrist. Haubitsatega on võimalik vajadusel siiski tulistada ka otsesihtimisega – peamiselt enesekaitseks. 

Haubits on suurtükiväe relvasüsteem ning seda käsitseb reeglina jaoga võrdsustatud allüksus – relvameeskond (ka suurtükimeeskond, haubitsameeskond).

Haubitsa mürsul on tulenevalt kasutuseesmärgist märgatavalt järsk lennujoon ja reeglina erineva või muudetava tugevusega (laske-) laengud erinevatele laskekaugustele laskmiseks. Uuematel haubitsatel on olemas võimalus laskmiseks nii tavapärases alumises, kui ka ülemises tõstenurgagrupis (üle 45 kraadi). Ülemise tõstenurga võimaldab nii ehitus, kui laskeandmete arvutussüsteemi iseärasus. Ülemise tõstenurga kasutamine võimaldab asetada haubitsa tulepositsioonile otse kõrgema varje taha, lastes samas väiksema laenguga ja väga järsu mürsu lennujoonega ka lähematele laskekaugustele. 

Kaudtulelaskmisel sihtimiseks kasutatakse optilist panoraamsihikut, mis võib olla kombineeritud elektroonikaploki ja güroskoobiga. Paljudel haubitsatel on lisaks panoraamsihikule ka eraldi teleskoopsihik otselaskmiseks. 

Haubitsad jagunevad mobiilsuselt: 

* liikurhaubitsateks;
* välihaubitsateks ehk järelveetavateks haubitsateks, 

Põhilised NATO standardile vastavate 155 mm (kasutatavaim kaliiber) haubitsate rauapikkused kaliibrimõõdus on 39, 45 ja 52 kaliibrit.

## Vaata ka
*Kahur
*Mortiir
*Suurtükk
*Suurtükivägi

## Kirjandus
* Eesti nõukogude entsüklopeedia, 3. köide, lk 331.
Kahur

**Kahur** on pika raua, suure laskekiiruse ja lameda laskejoonega suurtükiväe tulirelv. Kahur on ette nähtud peamiselt lahtiste püstmärkide hävitamiseks.

Kahuri raua pikkus on tavaliselt 30 raua kaliibrit või rohkem . Laskekaugus on 18–40 km . Kahuriks loetakse tulirelva raua kaliibriga vähemalt 20 mm ja üle selle. Kahuri mürsu algkiirus on 700 m/s või üle selle.

Otstarbelt ja kasutusalalt eristatakse järgmisi kahuriliike: 
*kindlusekahur, 
*välikahur, 
*laevakahur, 
*lennukikahur,
*tankikahur 
*tankitõrjekahur, 
*õhutõrjekahur 
*rannakaitsekahur.   
    
Mobiilsuse järgi jagunevad kahurid
*järelveetavateks ehk välikahuriteks ehk lafett-tüüpi kahuriteks
*iseliikuvateks ja 
*paikseteks ehk statsionaarseteks ehk kindlusekahuriteks.   

Kaliibri järgi liigitatakse kahurid kergeteks (kuni 75 mm), keskmisteks (76–155 mm) ja rasketeks (üle 155 mm).

Kahurit käsitseb tavaliselt jaoga võrdsustatud allüksus: relvameeskond (ka suurtükimeeskond, kahurimeeskond).

## Ajalugu

Ajaloolisi suurtükke, millega tulistati ümaraid kuule, nimetatakse tavaliselt samuti kahuriteks, need võeti laialt kasutusele 13.–14. sajandil.

Vanima teadaoleva kahuri ehitas 3. sajandil eKr Ktesibios Aleksandriast. Sellest tulistamisel ei kasutatud püssirohtu, mis oli veel leiutamata, vaid suruõhku. Sellest algelisest leiutisest on vähe teada, sest enamik Ktesibiose töid on läinud kaotsi. Tema kahuri olemasolust teame tema kaasaegse, Kreeka inseneri, mehaaniku ja kirjaniku Philoni Byzantiumist vahendusel.

Hiinas leiutati püssirohuga laetavaid niinimetatud tulepiike, mis sisuliselt olid õlal kantavad leegiheitjad. Vanim tulepiigi kujutis on 10. sajandi joonistusel. Tulepiike ei valmistatud siis veel metallist, vaid õõnsatest bambustüvedest.

Edaspidi asendati tulepiigi bambusmaterjal  metalliga. 28. jaanuaril 1132 kasutas Songi dünastia kindral Shizhong Hani armee õlal kantavat kahurit ühe linna vallutamisel Fujiani provintsis. Maailma vanim säilinud kahur on leitud Mandžuuriast, mis sel ajal kuulus mongolitele, ja on dateeritud aastasse 1282.

Euroopas kasutasid kahurit esimestena maurid Sevilla piiramisel 1248 ja Niebla piiramisel 1262. Saja-aastase sõja ajal kasutasid kahureid juba nii inglased kui prantslased, ehkki lahingut otsustavat tähtsust kahureil siis veel polnud.

Esimene lahing Euroopas, milles suurtükiväel oli otsustav osa, oli Konstantinoopoli piiramine 1453, mille käigus osmanid Konstantinoopoli müüri 55-päevase piiramise jooksul oma 68 Ungaris valmistatud kahuritega järk-järgult purustasid. Nii tähendas Konstantinoopoli langemine pööret maailma ajaloos mitmel viisil.

19. sajandil asendati  sileraudse rauaõõnega kahurid vintraudsega, kuid tänapäeval on uuesti kasutusele võetud ka sileraudse õõnega kahurid.

## Sõna päritolu
Eesti keeles on 'kahur' tehissõna, mille leiutas ajakirjanik Juhan Weidenstrauch 1919. aastal. Ta oli teeninud Esimeses maailmasõjas Venemaa sõjaväes suurtükiväelasena ja omas ise põhjalikku kokkupuudet suurtükkidega.

## Vaata ka
*Veekahur 
*Õhutõrje
*Suurtükivägi
*Soomusvägi

## Viited
Gerlachovský štít

**Gerlachovský štít** ehk  **Gerlachovka** (slovaki kõnekeeles *Gerlach*) on mägi Kõrg-Tatras, Slovakkia ja ühtlasi Karpaatide kõrgeim tipp (2655 m). Sellest 4 km loodesse riigipiirile jääb Poola kõrgeim tipp Rysy.

Mäe nimi on korduvalt vahetunud sõltuvalt valitsusest. Algne nimi oli **Vrch Kotol** ('katlamägi'). 1896 nimetati mägi Austria-Ungari keisri Franz Joseph I järgi. Pärast Austria-Ungari lagunemist nimetati mägi Gerlachovský štítiks lähedalasuva Gerlachi  küla järgi. Tšehhoslovakkia valitsus andis mäele nime **Štít legionárov** ja Poola, kes seda ala endale nõudis, andis mäele nimeks **Szczyt Polski**. 1939 nimetas Slovakkia valitsus mäe **Slovenský štít**iks, kuid pärast kommunistide võimuhaaramist sai mägi 1951 nimeks **Stalinov štít**. Praeguse nime sai mägi tagasi pärast Stalini surma.

## Viited

## Välislingid
Refleksoloogia

**Refleksoloogia** ehk tsooniteraapia on akupunktuuriga sarnanev alternatiivmeditsiini praktika, kus jalatalla, peopesa või kõrvalesta teatud punkte survega mõjutades püütakse parandada patsiendi tervist ja enesetunnet. Toimemehhanismi ühtne seletus puudub. Üldiselt väidavad refleksoloogid, et jalatallal on närvilõpmed, mis on mingil viisil vastavuses ja seoses keha erinevate elundite, elundisüsteemide ja tsoonidega. Seose iseloomu kohta puudub seletus. Mitmed refleksoloogid väidavad, et nad "tasakaalustavad keha energiaid või avavad energiakanaleid, et käivituksid selle iseparanemismehhanismid" vms. Refleksoloogia toimet on väga vähe teaduslikult uuritud. Seda on nimetatud ka pseudoteaduseks.
Akupunktuur

**Akupunktuur** (ladina keelest *acus* 'nõel' ja *pungere* 'pistma, torkama') ehk **nõelravi** on traditsioonilise Hiina meditsiini teraapia, milles tervisehäirete ja haiguste ravimisel kasutatakse organismi või mõne elundi talitluse mõjutamiseks spetsiaalseid väärismetallist nõelu, mis torgatakse teatud punktidesse kehal (mõjutamiseks kasutatakse ka mokšat, punktmassaaži või akukleebiseid). 

Nõelravi eesmärk on korrigeerida organismi füsioloogilist tasakaalu. 

Nõelravil on üldiselt vähe kõrvalnähte. Seetõttu saab seda kasutada, ilma et patsient oma tervisega riskima peaks.

Tervisehäired, mille puhul akupunktuuriteraapiat kasutatakse:
* peavalud
* väsimus
* unehäired (uinumisraskused, häirivad unenäod, unetus)
* keskendumishäired
* seedehäired
* käte ja jalgade külmetamine või suremine
* liighigistamine
* suukuivus
* silmade kipitamine
* “rahutud jalad”
* meeleolu häired (liigne nutmine, naermine või lobisemine)
* ärevus
* depressioon
* ebamäärased kehavalud
* tulitavad peopesad ja jalatallad

## Viited

## Välislingid
*Nõelravi toime teaduslik tõestus
*Akupunktuuri artiklid
*Akupunktuuri punktid koos piltide ja kirjeldustega
*Acupuncture doesn't work
Jagu

**Jagu** on sõjaväeline allüksus, mille koosseisus on tavaliselt 6–12 inimest. Harilikult kuulub jagu rühma koosseisu. 

Jagu juhib jaoülem, kelleks on tavaliselt allohvitser. Jao isikkoosseis võib olla jagatud lahingupaarideks, lahingukolmikuteks, gruppideks või pooljagudeks. Jao koosseis ja relvastus sõltuvad otstarbest ja ülesannetest. 

Relvasüsteemi või kindlat seadet käsitsevat ja jaoga võrdsustatud allüksust nimetatakse **meeskonnaks**. Meeskonnaliikmeid nimetatakse ametikoha järgi või numbriga. Meeskond võib jaguneda ka gruppideks vastavalt ülesandele.

## Jagu

Näitlikke jagude nimetusi:
* jalaväejagu ehk laskurjagu
* soomusjalaväejagu ehk motolaskurjagu (venepärane) või grenaderijagu (saksapärane)
* luurejagu
* snaiprijagu
* tulejuhtimisjagu
* pioneerijagu
* sidejagu
* remondijagu
* laskemoonajagu

**Kerge jalaväejao** koosseis võib olla näiteks:
*jaoülem – seersant
**vanemlaskur (pooljao/grupi ülem ja jaoülema abi) – kapral
***laskur-sanitar – reamees
***kuulipildur – reamees
***kuulipilduri abi
**vanemlaskur (pooljao/grupi ülem) – kapral
***laskur – reamees
***granaadiheitur – reamees
***granaadiheituri abi – reamees

**Soomusjalaväejao** koosseis võib olla näiteks:
*jaoülem – seersant
**soomuki sihtur (soomukigrupi ülem) – kapral
***soomuki laadur – reamees
***soomukijuht-mehaanik – reamees
**vanemlaskur (jalaväegrupi ülem) – kapral
***laskur-sanitar – reamees
***kuulipildur – reamees
***granaadiheitur – reamees
***granaadiheituri abi – reamees

## Meeskond

Näitlikke meeskondade nimetusi:
*tankimeeskond
*suurtükimeeskond
*raketiheitjameeskond
*miinipildujameeskond
*väliköögimeeskond

**Tankimeeskonda** kuuluvad tavaliselt:
*tanki komandör – seersant
**sihtur – kapral
**laadur – reamees
**juht-mehaanik – reamees

**Suurtükimeeskonda** võivad kuuluda näiteks:
*meeskonnaülem – seersant/nooremseersant
**sihtur (meeskonnaülema abi) – kapral
**abisihtur – reamees
**lukustaja – reamees
**laadur – reamees
**laengupaigaldaja – reamees
**mürsukandja – reamees
**autojuht-mürsukandja – reamees
Foon

**Foon** on mitmetähenduslik sõna:

***Foon** tähendab prantsuse keeles (pr.k *fond*) tausta, tagapõhja, olemust, alust, põhja, sügavikku.
***Foon** ehk häälik on vähim kuuldeliselt eristatav suulise kõne üksus. 
***[[Foon (mõõtühik)|Foon]]** on akustikas helivaljuse süsteemiväline mõõtühik.
Volkswagen

**Volkswagen** (lühendatult **VW**) on Saksamaa sõiduautomark, mis kuulub Volkswagen AG kontserni. Nimi tähendab saksa keeles "rahvaautot". 

Volkswagen on tuntud kui üks maailma suurima müügimahuga automarke, mille mudelid nagu Beetle, Golf ja Passat on muutunud autotööstuse ikoonideks. 2020. aastatel on Volkswageni fookus nihkunud täiselektriliste sõidukite arendamisele (ID.-perekond).

## Ajalugu

Volkswagen asutati 1937. aastal Saksa Töörinde (Deutsche Arbeitsfront) poolt Berliinis. Ettevõtte esimene mudel oli Ferdinand Porsche konstrueeritud **Volkswagen Type 1**, mis sai hiljem maailmakuulsaks nimega **Beetle** (eesti keeles "Põrnikas").

Pärast Teist maailmasõda päästis tehase Briti major Ivan Hirst, kelle juhtimisel algas masstootmine. 1974. aastal toimus brändi ajaloos teine suur murrang, kui esitleti esiveolist ja vesijahutusega mootoriga mudelit **[[Volkswagen Golf|Golf]]**, mis vahetas välja vananenud Beetle'i ja tagas kaubamärgi edu järgnevateks aastakümneteks.

## Heitgaasipettus (Dieselgate)
2015. aastal sai Volkswagen süüdistuse petutarkvara kasutamises ligi 11 miljonil diiselmootoriga autol. Tarkvara tuvastas, kui autot testiti laboris, ning lülitas sisse puhtama töörežiimi. Tavakasutuses aga ületasid heitgaasid lubatud norme kuni 40 korda.

Skandaali tulemusel vahetus ettevõtte juhtkond ning Volkswagen võttis suuna massilisele elektrifitseerimisele, et taastada oma maine keskkonnasäästliku tootjana.

## Elektrifitseerimine ja ID.-seeria
Alates 2019. aastast on Volkswagen toonud turule uue põlvkonna täiselektrilisi mudeleid, mis põhinevad MEB-platvormil:
* **ID.3** – kompaktne luukpära.
* **ID.4** ja **ID.5** – elektrilised maasturid.
* **ID.7** – elektriline sedaan ja universaal (Passati elektriline järglane).
* **[[Volkswagen ID. Buzz|ID. Buzz]]** – legendaarset Volkswageni bussi (T1) meenutav elektriline mahtuniversaal.

## Mudelid

### Praegu tootmises (valik)
* **Väikeautod:** Polo.
* **Keskklass:** Golf, Passat (nüüd ainult universaalina), Arteon.
* **Linnamaasturid (SUV):** T-Cross, Taigo, T-Roc, Tiguan, Touareg.
* **Elektriautod:** ID.3, ID.4, ID.5, ID.7, ID. Buzz.

### Ajaloolised mudelid
* Beetle (Põrnikas)
* Scirocco
* Phaeton
* Jetta (Euroopas asendatud maasturitega)
* Touran (mahtuniversaalide ajastu lõpp)

## Viited
Harivesilik

**Harivesilik** ehk **põhja-harivesilik** (*Triturus cristatus*) on salamanderlaste sugukonda vesiliku perekonda kuuluv kahepaikne.

## Levila

Harivesilik on levinud Põhja- ja Kesk-Euroopa aladel, mis jäävad Alpidest ja Doonaust põhja poole. Isendeid pole leitud Iirimaalt, harvad on leiud Skandinaavia maadest. Levila ei ulatu kuigi kaugele itta, ulatudes Jekaterinburgi oblasti lõunaosani. Ta on levinud Kaukaasias ja Krimmis. Eestis elab peamiselt mandriosas, eriti Kagu-Eestis.

Harivesilikud on Eestis looduskaitse all. Ta kuulub II looduskaitsekategooriasse ja on Eesti punase nimestiku järgi ohualdis liik.

## Välimus

Täiskasvanud harivesilik on tähnikvesilikust suurem, kuni 18 cm pikkune. Isane on mõne sentimeetri võrra emasest lühem. Värvus sõltub elupaigast, tavaliselt on see tumedat tooni. Harivesilik on ülalt must, pruunikas või hallikas, tumedate täppidega, alt kollakas või oranž mustade laikudega. Nahk on jämedate teradega. Noortel harivesilikel võib seljal esineda kollane triip. Pulmarüüs isastel on saba külgedel sinakasvalged triibud.

Isastel isenditel on suhteliselt kõrge hambuline hari, mis katkeb saba tüviku juures. Selle harja tõttu kannavad nad ka harivesiliku nime. Emastel kulgeb piki selga sageli kitsas kollane joon, kuid harja neil ei ole.

## Elupaik

Harivesilik ei ole arvukas. Teda on 4–6 korda vähem kui tähnikvesilikku. Harivesiliku jaoks on nähtavasti parimad elutingimused metsastepis, kus teda on ainult 2–3 korda vähem kui tähnikvesilikku.

Ta eelistab metsajärvi, soote, tiike, veeauke, soid, rabasid ja kraave. Teda võib kohata ka laiade jõeorgudega kultuurmaastikul. Kui ta veest lahkub, peitub ta mahalangenud puude all, aukudes, urgudes, isegi pehkinud kändudes. Vees on ta aktiivne ööpäev läbi, kuival ainult öösiti. Veekogudes viibib ta kevade ja suve alguses, aga alates juuni keskpaigast siirdub kuivale.

## Toitumine

Vees sööb harivesilik veemardikaid (ujurid, kukrikud, vesimardikad), limuseid, eriti herneskarpe, sääsevastseid, vesilutikaid, kiilivastseid, kahepaiksete kudu, kalamarja, vähilaadseid ja kulleseid.

Kuival toituvad nad vähe. Kolmandiku kuival püütud harivesilike maod olid täiesti tühjad. Nad söövad vihmausse, nälkjaid, putukaid ja nende vastseid ning mõnikord teiste vesilikuliikide maismaale siirdunud noorloomi.

## Viited

## Kirjandus
* Riinu Rannap; Piret Pappel; Merike Linnamägi 2008. "Harivesiliku kaitse Eestis". "Abiks loodusevaatlejale" 99.
* https://bio.edu.ee/loomad/2paiksed/TRICRI2.htm

## Välislingid

*
Tähnikvesilik

**Tähnikvesilik** (*Lissotriton vulgaris**,* varasema nimega *Triturus vulgaris*) on salamanderlaste sugukonda kuuluv kahepaikne.

Tähnikvesilik on levinud peaaegu kõikjal Euroopas (välja arvatud Lõuna-Prantsusmaa, Pürenee poolsaar ja Lõuna-Itaalia). Eestis on tähnikvesilik väga tavaline. Elab järves.

## Iseloomustus
Täiskasvanud isendid on kuni 11 cm pikad, emased mõnevõrra lühemad. Tähnikvesilike nahk on sile või peensõmerjas. Isendite seljapiirkond on oliivpruuni värvi, kõhualune kollakas, keha kaetud tumedate täppidega.

## Elupaik ja levik
On levinud Prantsusmaast, Inglismaast ja Lõuna-Rootsist kuni Lääne-Siberini (kaasa arvatud). Levila põhjapiir kulgeb läbi Lõuna-Karjala, lõunapiir alates Mustast merest. Esineb ka Balkani poolsaarel, Itaalias ja Väike-Aasia põhjaosas. Eestis on levinud igal pool.

## Vaata ka
*harivesilik
*niitvesilik

## Viited

## Välislingid
* 
* Tähnikvesilik andmebaasis "Eesti selgroogsed"
Dreyfusi afäär

**Dreyfusi afäär** oli poliitiline skandaal Prantsusmaal aastatel 1894–1906. Selle keskmes oli Alfred Dreyfus, Prantsuse armee noor juudi soost kapten, keda 1894. aastal süüdistati spionaažis. 

Väidetavalt oli Dreyfus edastanud Prantsusmaa sõjasaladusi Saksamaa saatkonnale Pariisis. Dreyfus mõisteti eluks ajaks vangi ja saadeti Kuradisaarele Prantsuse Guajaanas, kus ta viibis kokku viis aastat. Paar aastat pärast süüdimõistmist tulid välja tõendid, et infot oli edastanud hoopis major Ferdinand Walsin Esterhazy, kes aga mõisteti sõjaväekohtu poolt õigeks, ning Dreyfus jäi vangi. Tema kaitseks võtsid sõna avaliku elu tegelased, eriti tuntud on Émile Zola avalik kiri "J'accuse" ("Ma süüdistan") Prantsusmaa presidendile Félix Faure'ile, milles Zola süüdistab Prantsuse valitsust antisemitismis. Pärast mitmeid kohtuistungeid, kus Dreyfusi süüdistamiseks kasutati ka võltsitud dokumente, mõisteti Dreyfus lõpuks 1906. aastal õigeks ja võeti majori auastmes armeesse tagasi. Dreyfus võttis osa Esimesest maailmasõjast ja läks erru kolonelleitnandina.
Väike-Maarja Vabadussõja mälestussammas

**Väike-Maarja aleviku Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas **asub Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas. Mälestussamba kavandi ja kivitöö tegi Tartu kiviraidur Jugar-Hütt. Mälestussammas avati 14. juunil 1925.

Väike-Maarja mälestussammas oli üks suuremaid Vabadussõja mälestussambaid. 1940. aastal lõhuti samba alumine osa, kaks ülemist osa jäid terveks. Saksa okupatsiooni ajal, 21. oktoobril 1942 pandi sammas oma kohale tagasi. 1944. aastal purustati sammas uuesti. Säilis üks tükk, mida kasutati taastamisel õige materjali ja kivitöö valimisel. Sammas avati uuesti 23. juunil 1991 originaali täpse koopiana.

## Vaata ka
*Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas

## Välislingid
*
Heliklass

**Heliklass**, ka **helikõrgusklass** (inglise keeles *pitch class*) on muusikas hulk helisid, mis asetsevad ühe või mitme oktavi kaugusel üksteisest. Näiteks kõik *[[C (muusika)|C]]*-helid moodustavad omaette heliklassi, kõik *[[D (muusika)|D]]*-helid omaette heliklassi jne. Võrdtempereeritud häälestuse puhul on kokku 12 heliklassi. Võrdtempereeritud häälestuses kuuluvad enharmooniliselt identsed helid samasse heliklassi. Nii näiteks *[[Cis]]* kuulub samasse heliklassi kui *[[Des]]*, *[[His]]* samasse kui *[[Deses]]* jne. Lihtsuse huvides kasutatakse heliklasside tähistamiseks enamasti numbernotatsiooni, milles (enamasti) *C* = 0, *Cis/Des* = 1, *D* = 2, *Dis/Es* = 3, *E* = 4, *F* = 5, *Fis/Ges* = 6, *G* = 7, *Gis/As* = 8, *A* = 9, *Ais/B* = 10 (ka "A" või "T"), *H* = 11 (ka "B" või "E"). Heliklassid tõlgendatakse registriliselt määratlematuteks.

Heliklassi mõiste on tulnud kasutusele muusikalise hulgateooria kontekstis, et teha võrdtempereeritud helisüsteemis vahet üksiku heli (*pitch*) ja sama heli kõiki modulo 12 tuletisi hõlmava heliklassi (*pitch class*) vahel. Ka klassikalise seriaalse meetodi kontekstis ei räägita kaksteistheliridade puhul mitte üksikute helide, vaid heliklasside seeriatest.

### Kirjandus
* Otonkoski, Lauri 1991: "Klang - uusin musiikki". Gaudeamus. 255. ISBN 951-662-531-2
Enharmoonilised helid

**Enharmoonilised helid** on samakõlalised (sama helikõrgusega), kuid noodikirjas erinevalt märgitud ja eri nimetusega helid (näiteks Fis ja Ges).

## Vaata ka
*Enharmoonia
Silja Festival

**Silja Festival** (aastast 2015 *Mega Andrea*, varem *Wellamo*) on parvlaev, mis kuulus Eesti laevandusettevõttele Tallink. Laev ehitati 1986. aastal Wärtsiläs Soomes.

## Laeva ajalugu
### Silja Line
Wellamo valmis 1986. aastal ning hakkas sõitma liinil Turu–Stockholm. 1992. aastal lisati Saksamaal  ümberehituse käigus laevale kajuteid, modifitseeriti laeva ahtris asuvat välistekki ning uuendati päästevahendeid. Laev sai ka uue nime **Silja Festival**. 1994. aastal asendati Silja Festival Silja Scandinaviaga ning Silja Festival hakkas sõitma liinil Helsingi–Tallinn. 1997. aastal naasis laev liinile Turu–Stockholm, kuna Silja Scandinavia rendileping lõppes. 
2007. aasta aprillis teatas Silja Line'i omanik Tallink, et 2008. aasta suvel asendatakse Silja Festival sel liinil Galaxyga ning Silja Festival suunatakse liinile Riia-Stockholm.

Kuni 2008. aasta juulini polnud veel teada, kumma tol ajal Riia–Stockholm liinil sõitnud reisilaevadest Silja Festival välja vahetab, kuid 10. juulil, mil Tallinki uusim reisilaev Baltic Princess firmale üle anti, kinnitas Tallink Grupp, et välja vahetatakse vanem ja pisem Vana Tallinn.

### Tallink
Silja Festival sõitis Riia–Stockholmi liinil 2. augustist 2008 kuni 3. maini 2013. Selleks kanti laev Läti laevaregistrisse ja maaliti pardale Tallinki logo.

28. jaanuaril 2014 väljus Silja Festival Tallinnast Kitimati sadamasse Kanadas, teekonna pikkuseks tuli 11 435 meremiili. See on pikim reis, mille on Tallinki laev teinud. Kitimati sadamas vajati laeva tööliste majutamiseks. Silja Festivali kasutamiseks ujuvhotellina on rendileping tehtud esialgu aastaks optsiooniga kolme järgneva aasta peale ning võimalus on ka laeva väljaostmiseks. Laev ehitati ümber, nii et selles on 575 üheinimesekajutit ja kohad 110 laevapereliikmele ülejäänud kajuteis.

### Tourship Italia Spa
Kevadel 2015 müüs Tallink laeva ettevõttele Bridgemans Services. Laeva kasutab Tourship Italia SPA (Corsica Ferries - Sardinia Ferries). 10. juunil 2015 sai laev Itaalia lipu ja uue nime **Mega Andrea**. Sama laevakompanii on ka omandanud Silja Festivali sõsarlaeva Silja Karneval (ex Svea), mille nimi on nüüd Mega Smeralda.

## Tekid
# Masinaruum, kino
# Masinaruum, kajutid, saun, bassein ja mullivannid
# Autotekk
# Kajutid, parfüümi kauplus, laste mängutuba, informatsioon, pääs pardale, meeskonna ruumid
# Kajutid, meeskonna ruumid
# Sviidid, kajutid, meeskonna ruumid
# Ööklubi, *Captain's Grill* restoran, *Trattoria* restoran, kohvik, pubi, *Buffet* restoran
# Ööklubi, kasiino, konverentsi ruumid, alkoholi pood, suveniiri kauplus
# Panorama baar, meeskonna ruumid, suvekohvik
# meeskonna ruumid
# Sild


Silja Festival May 2005.jpg|Silja Festival 2005. aastal Silja Line'i pardamaalinguga


## Viited
Jakob Liivi monument

**Jakob Liivi monument** asub Lääne-Virumaal Väike-Maarjas.

Eesti kirjanik ja omavalitsustegelane Jakob Liiv elas ja töötas aastatel 1901–1913 Väike-Maarjas.

1929. aastal modelleeris Liivi Tartus kujur Roman Haavamägi (Espenberg). Pärast Liivi surma moodustati Jakob Liivi Mälestuse Jäädvustamise Väike-Maarja komitee, mis asus koguma raha püstitamiseks. Skulptor Haavamäe valmistatud ausammas avati pidulikult 25. septembril 1938.

## Välislingid
*
Hoidjakeel

**Hoidjakeel** ehk **hoidekeel** ehk **ninnutamine** on keelevariant, mis on ema, hoidja(te) või teiste täiskasvanute lapsele suunatud mugandatud keel. Sellest tuleb eristada lastekeelt ehk nn pudikeelt, mis on lapse enda arenev keelevariant. Hoidjakeele kasutamine ei ole universaalne, kuid on levinud väga paljudes kultuurides.

Tavaliselt on see standardkeele artikulatsiooniliseks moonutuseks, mille puhul on lihtsustatud keelevoo segmenteerimist ning tõstetud kõne helikõrgust. Keerulisi süntaktilisi struktuure välditakse ning sõnavara on redutseeritud. Samuti on võimalik, et täiskasvanu kohandab oma kõnet, rääkides lapsekeele eri aspektidega, näiteks mängib kaasa silbikordustega.

Vahel kohtab hoidjakeeles sõnavormide lihtustamist ja muutmist, kui täiskasvanud arvestavad keele funktsioone ja struktuuri vahendades intuitiivselt lapse mitte veel väga tugevalt arenenud keelelise asjatundlikkusega. Siiski pole lapse standardkeele omandamine pärsitud ka keelekeskkonnas, kus kultuurist tingituna lastega rääkides hoidjakeelt ei kasutata. Hoidjakeele liigne kasutamine võib segada last täiskasvanute maailma sisseelamisel ning standardkeele tundmaõppimist, kuid lapse esimestel eluaastatel kasutatav mugandatud keel, mille kõrval laps kuuleb ka normaalset keelekasutust, ei nõrgenda lapse võimet omandada nn normaalne keel.

Hoidjakeele kasutamist on uuritud ka loomadel.

## Näiteid eesti hoidjakeele sõnadest

* *kõtu* – kõht
* *kätu* – käsi
* *lallu* – jalg
* *mammu* – mari
* *pepu* – istmik

## Viited

## Kirjandus
* Pajusalu, K. Eesti hoidjakeele kujunemine / Toivainen, K. (toim.) Suomalaiskielten omaksumista tutkimassa. Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja, 117–124. Turku, 1996.
* Kõrgesaar, Helen 2008. Hoidjakeelele omastest joontest ning selle dünaamikast. Bakalaureusetöö. Tallinn: Tallinna Ülikool.
Gerlachov

**Gerlachov** on mitme koha nimi: 

***[[Gerlachov (Poprad)|Gerlachov]]**, küla Slovakkias Prešovi maakonnas Popradi ringkonnas
****Gerlachovský štít** ehk **Gerlach**, mägi Slovakkias
***[[Gerlachov (Bardejov)|Gerlachov]]**, küla Slovakkias Prešovi maakonnas Bardejovi ringkonnas
Ringi kvadratuur

**Ringi kvadratuur** on klassikaline matemaatikaprobleem.

Ülesandeks on konstrueerida antud ringiga võrdse pindalaga ruut kasutades sirklit ja joonlauda.

Antiikajast saadik üritasid ringi kvadratuuri lahendada paljud tuntud õpetlased, näiteks Leonardo da Vinci ja Thomas Hobbes.

1882. aastal tõestas Ferdinand von Lindemann, et ülesanne on lahendamatu, sest arv pii on transtsendentne.

Kuigi päris täpne lahendus on võimatu, on leitud üsna täpseid meetodeid, näiteks järgmine poola matemaatiku Adam Adamandy Kochański konstruktsioon:

Selle põhjal saame aproksimatsiooni \pi \approx \sqrt{\frac{40}{3}-2\sqrt{3}} \approx 3{,}141533. (Erinevus tegelikust pii väärtusest algab viiendast numbrist peale koma 3,14159...)

Ühikringi (selle raadius on 1) pindala on \pi.
Kui otsida ühikringi pindalaga võrdset ruutu, siis selle ruudu külg peab olema \sqrt{\pi}.
Weil der Stadt

**Weil der Stadt** on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Böblingeni kreisis. Asub Stuttgardist 30 km lääne pool.

Weil der Stadt tekkis 6. sajandil. Linnaõigused sai 1223. ja 1242. aasta vahel. 30-aastase sõja ajal tehti linn maatasa, kuid ehitati hiljem taas üles.

Linn on tuntud kui Johannes Kepleri sünnilinn.

## Viited

## Välislingid

*Weil der Stadti koduleht