open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kõnnu-käosulane

**Kõnnu-käosulane** (*Hippolais languida*) on roolindlaste sugukonda käosulase perekonda kuuluv linnuliik.

## Levila
Kõnnu-käosulane on levinud Kesk-Aasias Kaspia merest idas ja Pärsia lahest põhjas, samuti paiguti Lähis-Idas Iisraelis ja Kagu-Türgis.

## Välimus
Ta on umbes 14 cm pikkune. Ülapool on kõnnu-käosulase sulestik on hall, alapool valkjas. Küünarsulgede heledad servad moodustavad tiivalaigu. Sugupooled on sarnased.

## Elupaik
Kõnnu-käosulane elab põõsastikega liivasel ja kaljusel kõnnumaastikul tamariski- ja türnpuutihnikutes nii tasandikel kui ka mägedes 1600 m kõrguseni.

## Pesitsemine
Taimeosadest tehtud kausikujuline pesa on põõsas 0,5–2 meetri kõrgusel maapinnast.
Kurnas on neli kuni viis muna.

## Toitumine
Toiduks on peamiselt putukad.

## Viited
Bernhart Jähnig

**Bernhart Arnulf Jähnig** (sündinud 7. oktoobril 1941 Klagenfurtis) on saksa ajaloolane.

Jähnig on õppinud ajalugu, germanistikat ja filosoofiat Göttingeni ning Kölni ülikoolis. 1966. aastal sai ta kõrgkooliõpetaja kutse, 1968. aastal omandas ta Göttingenis doktorikraadi ning 1970. aastal lõpetas ta Marburgi arhiivikooli. Samal asus ta tööle Bückeburgi riigiarhiivi, 1971. aastal aga Göttingeni riiklikku arhiivikogusse, kus ta kuni 2006. aastani vastutas Königsbergi ajaloolise riigiarhiivi eest. 1979–2006 töötas ta ka Preisimaa Salaarhiivis Berliinis. 1989. aastast õpetas Jähnig ka Berliini Vaba Ülikooli Friedrich Meinecke nimelises instituudis, alates 2004. aastast on ta selle auprofessor. 1995–2010 oli Jähnig Lääne- ja Ida-Preisimaa Ajaloouurimiskomisjoni (Historische Kommission für ost- und westpreußische Landesforschung) esimees.

Jähnig on peamiselt uurinud Saksa ordu ajalugu, tema doktoridissertatsiooni teemaks oli Saksa ordu liikmest Riia peapiiskopi Johann von Wallenrode elu ja tegevus. Hiljem on ta uurinud peamiselt Preisimaa ajalugu seoses ordu ajalooga, aga ka Riia peapiiskopkonna ajalugu.

2011. aastal ilmus Jähnigilt Liivi ordu valitsemiskorraldust ja -praktikat käsitlev teos "Verfassung und Verwaltung des Deutschen Ordens und seiner Herrschaft in Livland". Samal aastal ilmus ka Jähnigi 70. juubeli tähistamiseks koostatud tema artiklite kogumik "Vorträge und Forschungen zur Geschichte des Preußenlandes und des Deutschen Ordens im Mittelalter: ausgewählte Beiträge zum 70. Geburtstag am 7. Oktober 2011".
## Teosed
**Verfassung  und  Verwaltung  des  Deutschen  Ordens  und seiner Herrschaft in Livland*. Schriften der Baltischen Historischen Kommission, 16 (Berlin: LIT, 2011), 333 lk. ISBN 9783643110053
Onni Okkonen

**Onni Okkonen** (20. august 1886 Korpiselkä – 18. mai 1962 Helsingi) oli Soome kunstiteadlane ja kunstikriitik, akadeemik.

Onni Okkonen oli Helsingi Ülikooli kunstiajaloo professor aastatel 1927–1948 ning valiti Soome Akadeemia liikmeks 1948. aastal. 

Enne Helsingi Ülikooli kunstiajaloo professoriks saamist oli ta 1921. aastal esitatud kandidaadiks Tartu Ülikooli kunstiajaloo professori kohale, valituks osutus aga Josef Strzygowski. Viimase loobumisel sai 1922. aastal Tartu Ülikooli esimeseks kunstiajaloo professoriks Tor Helge Kjellin.

Onni Okkonen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

## Viited
* Suominen-Kokkonen, Renja (toim.) 2007. *The shaping of art history in Finland.* Helsinki: Taidehistorian Seura
* Eesti Ajalooarhiiv. Tartu Ülikooli fond.

## Välislingid
* Onni Okkonen. 375 humanitaari. Helsingi Ülikool, 25. juuli 2015.
Mauri käosulane

**Mauri käosulane** (*Iduna opaca*) on leet-käosulase alamliik või liik käosulase perekonnas. Ta on levinud Pürenee poolsaarel ja Põhja-Aafrikas, talvitab Saharast lõunas. Mauri käosulane on leet-käosulasest suurem, ülapoolel on pruunim varjund ja nokk suurem. Laul on kiire ninahäälne sädin.

## Viited

## Välislingid
Lõuna-käosulane

**Lõuna-käosulane** (*Iduna rama*) on roolindlaste sugukonda kuuluv linnuliik. 

## Levila
Lõuna-käosulane on pesitsusajal levinud Araabia poolsaare kirdeosast Afganistanini. Talvitab Hindustani poolsaarel kuni Sri Lankani. Euroopas on teda kohatud umbes 15 korral.

## Välimus
Linnu pikkus on 11–13 cm. Ta sarnaneb väga väike-käosulasega, mille alamliigiks teda vahel peetakse.

Linnu ülapool on hele pruunikashall, alapool hallikasvalge. Ta on väike-käosulasest hallim ja natuke suurem, sarnanedes mõnel määral ka leet-käosulasega.

## Elupaik ja pesitsemine
Elab põõsaste ja kõrge rohttaimestikuga avamaastikul. Kurnas on kolm kuni neli muna.

## Toitumine
Lõuna-käosulane sööb putukaid.

## Viited
Väike-käosulane

**Väike-käosulane** (*Iduna caligata*, ka *Hippolais caligata*) on roolindlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Levila
Väike-käosulane on Kesk-Aasia päritoluga liik. Tema levila on laienenud Euroopa idaossa. Ta on rändlind, talvitab peamiselt Indias.

### Eestis
Väike-käosulase pesitsemine tõestati esmakordselt juunis 2002, mil soome linnuhuvilised leidsid Setumaal Obinitsa lähedal Veretinäs laulva väike-käosulase. Sama aasta juuli lõpuks leiti kaks poegi toitvat paari. Väike-käosulase esimesed isendid saabuvad Eestisse mai lõpul-juuni algul.
Väike-käosulane on haruldase haudelinnuna levinud peaaegu vaid maa kaguosas, arvukust on hinnatud 5–20 paarile.

## Välimus
Üldpikkus 11,5 cm. Väike-käosulane sarnaneb aed-roolinnuga. Sulestik on keha ülapoolel kollakasruuge või kahkjaspruun, alapoolel kreemjasvalge. Kehaküljed on pruunikama varjundiga.

Väike-käosulase iseloomulikud tunnused on 1) lühike hele kulmutriip, mida toob esile tumedam joon selle ülaservas; 2) äärmiste tüürsulgede kitsas valkjas välisserv; 3) pruunikasroosad, natuke tumedamate varvastega jalad (nende järgi on liik saanud ingliskeelse nime); 4) häälitsused ja laul. Kutsehüüd *tžk* on lühike ja järsk, meenutab kahe kivi kokkulöömist.

Väike-käosulase hoiatushüüd on *trek-k*. Ärevushüüd on vaikne tärin *tserrrr*. Laul on kiire ja sarnaneb pruunselg-põõsalinnu ja aed-põõsalinnu lauluga. Liiki ongi lihtsaim tuvastada laulu järgi.

## Elupaik
Väike-käosulane asustab mitmesuguseid võsastikke ja sööte, millele on kasvanud paari meetri kõrgune tiheda alustaimestikuga hõre lehtvõsa.

## Pesitsemine

Väike-käosulane rajab pesa maapinnale või maast mõnekümne sentimeetri kõrgusele taimevarte vahele. Kurnas on tavaliselt neli kuni kuus muna.

## Viited

## Välislingid
*
Kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituut

1992. aastal Eesti Kunstiakadeemiasse (toona Tallinna Kunstiülikool) loodud kunstiteaduse instituut (KTI), alates 2016 kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituut (KVI), on valdkonna juhtiv uurimis- ja õpetamiskeskus. Instituut kasvas välja varasemast kunstiajaloo ja esteetika kateedrist. Paljude riiklike ja rahvusvaheliste teadusprojektide seas on KVI kõige pikemaajaline projekt 7-köitelise “Eesti kunsti ajaloo” koostamine (peatoim prof. Krista Kodres). 2019. aastast kuulub KVI Rahvusvahelisse Kunstiajaloo Uurimisinstituutide Assotsiatsiooni (RIHA, International Association of Research Institutes in the History of Art). 

Instituudi teadustöö ja uurimisprojektid koonduvad viide peamisse uurimissuunda: 

* Arhitektuur, disain ja visuaalkultuur Ida-Euroopas 20. ja 21. sajandil 
* Siirdeaja ja nüüdiskultuuri heteroloogilised arengud 
* Esteetika, visuaalkultuuri- ja pilditeooria 
* Kunsti ja kunstiajaloo seosed teadmiste ajalooga 
* Kunst, kollektiivne mälu ja identiteedid.

Instituuti on juhtinud dotsent Helli Sisask (1992–1994), prof. Mart Kalm (1994–2007), prof. Katrin Kivimaa (2007–2012), prof. Andres Kurg (2012–2017) ja prof. Virve Sarapik (2017–2023). Hetkel on KVI juhataja vanemteadur Epp Lankots. KVI enam kui 20 teadustöötaja hulgas on samuti prof. Linda Kaljundi, prof Krista Kodres ja emeriitprof. David Vseviov. Mitmed õppejõud on tegevad mh kuraatorina.

KVI-st on võrsunud suur hulk Eesti mõjukamaid kunstiteadlasi, -kriitikuid ja kuraatoreid. 

KVI-s õpetatakse ainsana Eestis kunstiteadust nii bakalaureuse, magistri kui doktori tasemel. Esimene bakalaureuselend kunstiteadlasi lõpetas 1996. aastal; 2024. aasta seisuga on lõpetanuid 190. Esimene magistritöö (Juta Keevallik) kaitsti 1992., esimesed doktoritööd (Juhan Maiste ja Rein Zobel) 1995. aastal. Magistrikraadi on KVIs omandanud kokku 90, doktorikraadi 21 inimest. 

Lisaks on KVI-l magistri tasemel kirjandus-, visuaalkultuuri- ja filmiteooria ühisõppekava Tallinna Ülikooliga. KVI enda magistriõppes on võimalik spetsialiseeruda kunstiteaduse ja visuaalkultuuri uuringute kõrval veel museoloogia või kuraatoriõppe erialale. 

## Välislingid
* KVI koduleht
Roo-ritsiklind

**Roo-ritsiklind** (*Locustella luscinioides*) on linnuliik ritsiklindlaste sugukonnast ritsiklinnu perekonnast.

## Levila
Roo-ritsiklind on levinud Lõuna- ja Kesk-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Kesk-Aasias kuni Mongooliani. Ta on rändlind, talvitab Aafrikas Saharast lõunas.

Roo-ritsiklind leiti Eestis esmakordselt 1977. aasta kevadel, kui Matsalu lahe idaosas täheldati seitse laulvat territoriaalset isaslindu. Viimase hinnangu järgi on  roo-ritsiklindude pesitsusaegne arvukus 5000 – 10 000 paari. Saabub mais, lahkub septembris.

## Välimus
Linnu pikkus on 13,5–15 cm. Ülapool on punakaspruun, alapool hallikas. Rinnal on oliivpruun varjund. Saba alapoole pikad kattesuled on heledate tippudega. 

Kutsehüüd on lühike vali *tsvik*, mis ärevusel võib jätkuda pika kiire jadana. Laul on võsa-ritsiklinnu laulust lühem ja madalatooniline surin *tžrrrrr...*. Laulab peamiselt öösel. Tavatseb laulda roovarrel. 

Euroopa vanim roo-ritsiklind on olnud 7 aasta ja 6 kuu vanune.

## Elupaik
Roo-ritsiklind asustab põõsastike ja roostikega märgalasid, ka hundinuiastikke.

## Pesitsemine ja toitumine
Pesa paikneb varjatult roostikus või kõrgrohustus maapinnal või taimejäänuste lademel. Kurnas on kolm kuni kuus muna, mida mõlemad vanemad hauvad 10–12 päeva. 

Ta on putuktoiduline.

## Viited

## Välislingid
*
Jõgi-ritsiklind

**Jõgi-ritsikind** (*Locustella fluviatilis*) on linnuliik ritsiklindlaste sugukonnast ritsiklinnu perekonnast.

## Levila
Jõgi-ritsiklind pesitseb Ida- ja Kesk-Euroopas ning talvitub Ida-Aafrikas.

Eestis on ta üldlevinud tavaline haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 50 000–80 000 paarile. Kuni 1950. aastateni oli jõgi-ritsiklind Eestis hõredalt levinud ning veel tänapäeval on ta Ida-Eestis sagedasem kui Lääne-Eestis.

## Välimus
Ta on 13,5 cm pikkune. Ülapool jõgi-ritsiklinnu sulestik on oliivja varjundiga mustrita hallikaspruun, alapool hallikasvalge. Puguala on ebaselgelt triibuline või täpiline.

Kutsehüüd on tasane *prk* või *trk*. Laul on ühetugevune pikk sirin *dzidzidzidzidzi...*. Jõgi-ritsiklind laulab sageli hämaras ja enamasti 2–5 meetri kõrgusel põõsas või puuvõras.

## Elupaik
Ta asustab põõsasniite, pajustikke ja teisi lehtvõsastikke sageli jõe, oja või sooserva lähedal.

## Pesitsemine

Pesa paikneb maapinnal tiheda rohu varjus või põõsa all, see koosneb kuivadest kõrtest ja lehetükkidest ning on vooderdatud peenemate taimekiudude või jõhvidega. Kurnas on 4–6 muna.

## Toitumine
Linnu toiduks on putukad ja ämblikud.

## Viited

## Välislingid
*
Võsa-ritsiklind

**Võsa-ritsiklind** (*Locustella naevia*) on linnuliik ritsiklindlaste sugukonnast ritsiklinnu perekonnast.

## Levila
Ta pesitseb Euroopas ja Aasias. Talvitab Loode-Aafrika–India joonel.

Võsa-ritsiklind on Eestis võrdlemisi üldlevinud väikesearvuline kuni harilik haudelind, pesitsusaegset arvukust on hinnatud 70 000 – 100 000 paarile.

## Välimus
Linnu pikkus on 13–14 cm. Ülapool on mustriga oliivpruun, alapool valkjas või kollakas. Pugualal on tumedam varjund ja mõnel isendil selged peened triibud. Tagakeha külgedel ja saba alapoole kattesulgedel on alati tumedad triibud. 

## Hääl
Kutsehüüd on vali *stipp*. Laul on üksluine kõrge *lrrrrr...*, mis võib lühikeste vahedega kesta mitu tundi järjest. Laulab madalal põõsas või kõrge rohttaime varrel, aktiivsemalt videvikus ja koidu ajal.

## Elupaik
Elab kuivadel või niisketel niitudel, eriti luhtadel, kraavipervedel ja sooservades.

## Pesitsemine ja toitumine
Pesa asub tasasel pinnal või mättal tiheda rohttaimestiku varjus, see koosneb kuivadest kõrtest ja taimevillast. Kurnas on neli kuni seitse muna. Pojad väljuvad pesast 10–13 päeva vanuselt.

Toiduks on putukad.

## Viited

## Välislingid
*
Vali tuul

**Vali tuul** ehk **kõva tuul** on tuul, mille tugevus on 7 palli Beauforti skaala järgi ehk 7 bofoori. Tuule kiirus võib olla 27–33 sõlme ehk 31–38 miili tunnis ehk 50–61 km/h ehk 13,9–17,1 m/s. 

Selle tugevusega tuul vilistab kogu taglases, vastu tuult on raske käia. Puutüved õõtsuvad, oksad kalduvad. 

Meres või järves on veepind vahuvöödiline, tekivad pika perioodiga veelained kõrgusega 4–5,5 m (13–19 jalga), mille laineharjad murduvad ja moodustavad pikki valle, tuul moodustab lainevahust triipe.
Kaunis tugev tuul

**Kaunis tugev tuul** ehk **värske tuul** ehk **üsna tugev tuul** on tuul, mille tugevus on 5 palli Beauforti skaala järgi ehk 5 bofoori. Tuule kiirus võib olla 16–20 sõlme ehk 18–24 miili tunnis ehk 29–38 km/h ehk 8,0–10,7 m/s. 

Selle tugevusega tuult on käe peal tunda. Suured lipud lipendavad. Peened puud õõtsuvad, nõrgad tüved ja keskmise suurusega oksad liiguvad.

Meri kohiseb, tekivad keskmised veelained kõrgusega 2–3 meetrit (6–9 jalga), lainete periood muutub pikemaks, kõikjal tekivad valged vahuharjad. Tekivad pritsmed.
Tugev tuul

**Tugev tuul** on tuul, mille tugevus on 6 palli Beauforti skaala järgi ehk 6 bofoori. Tuule kiirus võib olla 21–26 sõlme ehk 25–30 miili tunnis ehk 39–49 km/h ehk 10,8–13,8 m/s. 

Selle tugevusega tuule mõjul undavad peened traadid, õõtsuvad jämedad puuoksad. Vihmavarju kasutada on raske. Tühjad plastmassist vedelikunõud kukuvad ümber.

Meres või järves tekivad suured veelained kõrgusega 3–4 meetrit (9–13 jalga), kõik laineharjad on vahused, veepinnal on rohkesti vahtu. Laineharjadelt pritsib vett.
Waikato jõgi

**Waikato** on jõgi Uus-Meremaal Põhjasaarel. See on Uus-Meremaa pikim jõgi.

Jõgi algab Ruapehu idanõlvalt, voolab läbi Taupo järve ning suubub Tasmani merre.

Jõe pikkus on 425 kilomeetrit.

Jõe ääres asuvad Turangi, Taupo, Mangakino, Arapuni, Cambridge, Hamilton, Ngaruawahia, Meremere, Tuakau, Huntly ja Port Waikato.

Jõel on Huka kosk.

Waikato jõgi on andnud nime Waikato piirkonnale.

## Pilte

Pilt:Huka falls canyon Taupo NZ.jpg|Huka kosk
Pilt:Lake Taupo and Waikato River aerial view.jpg|Vaade Taupo järvele ja jõele õhust
Pilt:Waikato River mouth.jpg|Waikato suubumas Tasmani merre


## Välislingid
Tormine tuul

**Tormine tuul** ehk **väga kõva tuul**  ehk **rajutuul** on tuul, mille tugevus on 8 palli Beauforti skaala järgi ehk 8 bofoori. Tuule kiirus võib olla 34–40 sõlme ehk 39–46 miili tunnis ehk 62–74 km/h ehk 17,2–20,7 m/s. 

Selle tugevusega tuul liigutab kohalt kinnitamata esemeid ja võib põhjustada kergeid purustusi. Igasugune liikumine vastu tuult on ülimalt raske, autod maanteel kalduvad kõrvale. Tuule mõjul murduvad puuoksad. 

Meres tekivad keskmiselt kõrged (5,5–7,5 m ehk 18–25 jalga) pikad suure perioodiga veelained, tuul heidab murduvate lainete harjadelt pritsmeid, vahust on moodustunud triibud vastavalt tuule suunale.
August Velner

**August Velner** (varem ka **Vellner** või **Wellner**; 17. märts (vkj) / 29. märts 1884 Arula vald, Otepää kihelkond, Tartumaa – 3. detsember 1952 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane, Eesti hüdroenergeetika rajaja.

## Hariduskäik
Ta lõpetas 1904. aastal Tartu Reaalkooli ja 1911. aastal Peterburi Teedeinseneride Instituudi. Akadeemiliselt oli ta EÜS Põhjala liige.

Ta sai 1947. aastal oma teadussaavutuste eest Moskvas tehnikadoktori kraadi.

## Töökäik
Osales aastatel 1911–1920 Venemaal Angara jõe energeetilise kasutamise ja Obi-Jenissei, Volga-Doni veeteede uurimis- ja projekteerimistöödel.

Ta tuli 1920. aastal tagasi Eestisse.

* 1920–1921 Narva hüdroelektrijaama uurimis- ja projekteerimisbüroo juhataja
* 1922–1940 Põllutööministeeriumi (enda rajatud) Sisevete Uurimise Büroo juhataja
* 1922–1936 Tallinna Tehnikumi õppejõud
* 1938–1941 Tartu Ülikooli dotsent
* 1935–1940 Eesti Inseneride Ühingu esimees
* 1944–1950 Tallinna Polütehnilise Instituudi kateedrijuhataja
** 1946 professor

## Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: hüdraulika (eriti jõgede hüdraulika), hüdroloogia (eriti Eesti siseveekogude oma), meteoroloogia, vee-energia kasutamine, Angara jõe vesikonna veeressursid ja nende kasutamise võimalused, veeteed, raudteed, veevarustus ja kanalisatsioon.

## Looming
### Raamatuid ja artikleid
111 teaduspublikatsiooni.
* "Eesti hüdrograafia ülevaade". Tallinn 1922
* "Ülemaalised loodimised". Tallinn 1923
* "Siseveed ja veejõud". // EKS Toim. 20 (1926)
* "Narva kose tulevik". Narva 1928

### Projekte
* 1922 Pirita-Ülemiste kanal
* 1928 Peipsi veetaseme alandamise kava
* 1932–1938 juhtis Tallinnas Härjapea kollektori projekteerimist

## Tunnustus
* 1938 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema poeg oli tehnikateadlane Harald-Adam Velner.

## Viited

## Kirjandus
* Harri Tibar. "August Velneri teaduslik-pedagoogilisest tegevusest". // Tehnilise mõtte ja tehnikahariduse ajaloo probleeme Eestis 2. Teadusuuringud. Tallinn 1985. Lk 121–127
* Anto Juske. "Insener August Velner". // Eesti kuulsaid insenere. Valgus. Tallinn 1991. 104 lk
*EE 14. Eesti elulood. Tallinn 2000. Lk 597

## Välislingid
*
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Lõuna-Kuriili väin

**Lõuna-Kuriili väin** (vene keeles Южно-Курильский пролив) on Vaikse ookeani väin Euraasia idaosas, mis eraldab Suur-Kuriilide hulka kuuluvat Kunaširi saart Väike-Kuriilidest ning ühendab Izmenõ väina Jekaterinõ väinaga.
Izmenõ väin

**Izmenõ väin** ehk **Notsuke väin** (vene keeles *пролив Измены*, jaapani keeles 野付水道) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab  Kunaširi saart Hokkaido saarest ning ühendab Kunaširi väina Lõuna-Kuriili väinaga. 

Izmenõ väina pikkus on umbes 24 km, laius umbes 20 km ja suurim sügavus 22 meetrit. Rannik on madal ja väheliigestatud. 

Väina suubuvad Rikordi, Golovini ja Sennaja jõed. Väina põhjaosa moodustavad Izmenõ laht ja Paltussovi madal.

Sai nime vene meresõitja Vassili Golovnini järgi, kes veetis aastad 1811-1813 jaapani vangipõlves.

Väina rannikul asuvad Golovnino, Paltussovo (Venemaa), Shibetsu (Jaapan) ja mitmed teised asulad.

Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti  ja Jaapani  akvatooriumis.

## Viited
Theodor Heinrich Renatus Hesse

**Theodor Heinrich Renatus Hesse** (28. märts 1837 Kuressaare – 19. veebruar 1927 Kanigowo) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1857–1862 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti aastal 1864 õpetajaks.

Oli 1864–1871 Mustjala Anna koguduse õpetaja. 1871–1903 oli Sangaste ja Laatre koguduse õpetaja. Alates 1903 elas Tartus. Alates 1924 elas Ida-Preisimaal Neidenburgi maakonnas Kandienis (praegu Kanigowo Nidzica maakonnas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas).

## Isiklikku
Tema isa oli Saaremaa superintendent Conrad Eduard Hesse. Poeg Eduard Alexander Hesse oli luterlik vaimulik Jekaterinoslavis; poeg Albert Freimund Daniel Hesse oli Sangaste ja Laatre koguduse õpetaja ning hiljem pastor Ida-Preisimaal Kandienis (praegu Kanigowo) ja Lötzenis (praegu Giżycko Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ning poeg Carl Immanuel Philipp Hesse, kes mõrvati 18. detsembril 1918 enamlaste poolt, oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Square

**Square** (ingliskeelne sõna tähenduses 'ruut') võib tähendada järgmist:
*Square Enix
*Square (ansambel), Eesti punkansambel
*...
Kunaširi väin

**Kunaširi väin** ehk **Nemuro väin** (vene keeles Кунаширский пролив ehk Немуро, jaapani keeles 根室海峡) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab  Kunaširi saart Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest ning ühendab Izmenõ väina Ohhoota merega.

Väina pikkus on umbes 74 km, laius alates 24 km väina lõunaosas kuni 43 km põhjaosas. Väin on kuni 2500 km sügav. Rannik on järsk ja väheliigestatud. Kummalgi rannikul on kõrgeid vulkaane (Kunaširil 1819 m kõrgune Tjatja ja Hokkaidōl 1545 m kõrgune Shari).

Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti ja Jaapani akvatooriumis. Väina idakallas kuulub Venemaale ja läänekallas Jaapanile.

Väina põhjapiiriks on umbes Kunaširi põhjaneeme Dokutšajevi neeme ja Hokkaidō kirdeneeme Shiretoko neeme vaheline joon. Väina lõunapiiriks on umbes Kunaširi lõunatipus oleva Golovnino ja Hokkaidōl oleva Shibetsu vaheline joon.

Kunaširi väina idaosas on Aljohhini laht. Väinas on Blizki saar (Kunaširi saare lähedal). 

Rannikul asuvad Rausu ja teised asulad.

## Viited
Hainani Tiibeti autonoomne ringkond

**Hainani Tiibeti autonoomne ringkond** on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Qinghai provintsis. Asub Tiibeti Amdo piirkonnas. 

## Haldusjaotus

Ringkond jaguneb viieks maakonnaks:

* Gonghe maakond
* Guide maakond
* Guinani maakond
* Tongde maakond
* Xinghaii maakond

## Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli Hainani rahvuslik koosseis järgmine:

## Välislingid
* Ringkonnavalitsus
Nominaatvorm

**Nominaatalamliik** ehk **nominaatvorm** on alamliik, mille nimetus ühtib liiginimetusega (st liigiepiteediga). Näiteks *Motacilla alba alba*, kus positsioonilt esimene "alba" on liigiepiteet ja teisel positsioonil "alba" on alamliigi näitaja.
Albert Freimund Daniel Hesse

**Albert Freimund Daniel Hesse** (5. mai 1869 Mustjala – 24. august 1941 Bad Reichenhall) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas Tartus rahvakooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1890–1895. Ordineeriti 3. detsembril 1896 õpetajaks Peterburis.

Ta oli aastatel 1896–1902 pastor saksa asunduses Eigenheimis (Bessaraabia). 1902–1918 oli ta pastor Sangaste ja Laatre koguduses, 1919–1923 Lötzenis Ida-Preisimaal (praegu Giżycko, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ning 1923–1932 Kandienis (praegu Kanigowo, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas). Emerituuris olles elas 1932–1935 Königsbergis ja 1935–1941 Bad Reichenhallis (Baieri liidumaal). Bad Reichenhallis ta ka suri.

## Isiklikku
Tema isa Theodor Heinrich Renatus Hesse oli 1871–1903 Sangaste koguduse õpetaja. Tema vend Carl Immanuel Philipp Hesse oli 1907–1918 Jõhvi koguduse õpetaja, kes mõrvati bolševike poolt; teine vend Eduard Alexander Hesse oli luterlik vaimulik Jekaterinoslavis. Tema vanaisa Conrad Eduard Hesse oli 1834–1880 Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja.

## Viited
Kubinka

**Kubinka** (vene keeles Кубинка) on linn Venemaal Moskva oblastis 63 km Moskvast läänes Setuni jõe ääres.

Elanike arv on 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 26 260.

Kubinkal on raudteeühendus Moskvaga.

Kubinkas asus Nõukogude Liidu tankide katsepolügoon, mis rajati 1931. aastal. Tänapäeval asub seal Kubinka tankimuuseum.

Linnas asub ka MAPO lennukite remonditehas nr 121 ja Kubinka lennuväli, mis rajati varsti pärast tankipolügooni.

## Ajalugu

Kubinka küla asutati 15. sajandil ja võib olla nimetatud vürst Ivan Kubenski järgi, kes oli tähtis kohalik maaomanik.

Küla tähtsus kasvas 19. sajandi teisel poolel, kui Moskva-Smolenski raudtee hakkas piirkonda läbima.

Kubinka sai linnaks 2004. aastal.

## Viited

## Välislingid

* Linna koduleht
Abies yuanbaoshanensis

***Abies yuanbaoshanensis*** on igihaljas okaspuu nulu perekonnast.

## Kirjeldus
Puu kasvab kuni 25 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on 60–80&nbsp;cm. Tüve koor on punakaspruun, ebakorrapäraste vagudega. Noored võrsed on kollased või helepruunid, 2–3 aasta pärast muutuvad tumepruuniks. Talvised pungad on pruunikaspunased, koonusekujulised, väga vaigused. Okkad on kinnitunud võrsetele kahes reas, alumised okkad on pikemad kui pealmised, 1–2,7&nbsp;cm pikkused, tipuosas vaevumärgatava sisselõikega, allküljel kaks heledat õhulõheriba. Käbid on 8–9&nbsp;cm pikkused ja läbimõõduga 4,5–5&nbsp;cm, rohelised või kollakasrohelised, valminult helepruunid. Seemned on punakaspruunid, umbes 10&nbsp;mm pikkuse kestaga ja kestast umbes kaks korda pikema tiivakesega.

## Levila ja ökoloogia
Liigi väga väike levila asub Hiina Guangxi autonoomse piirkonna põhjaosas, Yuanpao mäel, kus ta kasvab segametsade koosseisus, 1700–2050 m kõrgusel üle merepinna. Tolmleb mais, seemned valmivad oktoobris. Kasvuala muldade lähtekivimiks on peamiselt graniit ning selle pH on 4,5–5,0 (happelise reaktsiooniga). Külmakraade talub kuni –18...–23&nbsp;°C.

Populatsioonis kasvab vaid ligi 700 puud, kellest umbes 420 on täiskasvanud. Kasvuala suurus on ligi 20 hektarit.

Piirkonna kliima on jahe ja sademeterohke. Aasta sademete hulk ulatub kuni 2000&nbsp;mm. Suved on jahedad ja pilvised, lumerohked talved kestavad 4–5 kuud.

## Viited

## Välislingid
*Foto nr 1
*Foto nr 2
Curt Albert Glück

**Curt Albert Glück** (15. märts 1911 Tartu – 13. oktoober 1961 Weitmar-Mark) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas Tartu Saksa klassikalise gümnaasiumi. Õppis aastatel 1929–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Königsbergi ja Tübingeni ülikoolis. Oli prooviaastal Pärnu Nikolai koguduses. Ordineeriti õpetajaks 27. detsembril 1936.

Oli aastatel 1936–1939 Pärnu Nikolai koguduse õpetaja Waldemar Thomsoni adjunkt.

1939. aastal lahkus umsiedlungi käigus Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 pastor Filehne koguduses (praegu Wieleń Czarnkowsko-Trzcianecki maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas), 1945–1947 Bochum-Wiemelhausenis (Bochumi linnaosa Nordrhein-Westfaleni liidumaal), 1947–1950 Bochum-Weitmaris, 1950–1961 Bochum-Weitmaris. Suri Weitmar-Markis (Bochumi linnaosas).

## Viited
Jacob Burckhardt

**Carl Jacob Christoph Burckhardt** (25. mai 1818 Basel – 8. august 1897 Basel) oli Šveitsi kunstiteadlane.

Aastatel 1858–1893 töötas ta Baseli Ülikoolis ajaloo- ja kunstiajaloo professorina. Tema järglaseks kunstiajaloo professorina sai Heinrich Wölfflin.

## Tunnustus
*1869 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks

## Teosed eesti keeles
* "Itaalia renessansikultuur: üks esituskatse" (*Die Kultur der Renaissance in Italien*). Tõlkinud ja järelsõna autor Ilmar Vene. Sari Avatud Eesti Raamat, Ilmamaa, Tartu 2003, 572 lk; ISBN 9985878582

## Kirjandus ja välislingid
* Mart Kivimäe, "Ajaloouurimine kui eneseleidmine: Jakob Burckhardti allikakontseptsiooni nüüdisaegsus" – Vikerkaar 2000, nr 8/9, lk 68–75
* Ülar Ploom, "Taassünnikultuuri lätete pääl" (raamatu "Itaalia renessansikultuur" arvustus) – Eesti Päevaleht 6. juuni 2003, lk 15
* Märt Väljataga, "Kui ruttu vananeb humanitaartekst?" (raamatu "Itaalia renessansikultuur" arvustus) – Sirp 6. juuni 2003, lk 3
* Erkki Luuk, "Ilmamaa üllitas kaks "müütilist" autorit" (Burckhardt ja Platon) – Tartu Postimees 4. juuli 2003, lk 2
* Peter Burke, "Kultuuriajaloo ühtsus ja mitmekesisus" (PDF-failina), tõlkinud Ainiki Väljataga – Tuna 2004, nr 4, lk 102–117
T-111

**T-111** (algse nimega **T-46-5**) oli esimene uue põlvkonna tanki prototüüp, mille kallal töötati Nõukogude Liidus aastatel 1936–1938. Uue tanki loomise põhjuseks oli, et kogemused Hispaania kodusõjas, mis näitasid, et olemasolevad nõukogude tankid pole uutele tankitõrjerelvadele vastupidavad ja süttivad oma bensiinimootorite tõttu tabamuse korral kergesti. T-111 projekteerimisega tegeles OKMO büroo tehasest Nr. 185. Projekteeriti 1936–1937 ja prototüüp valmis 1938. aastal. Uus tank oli soomustatud 60 mm terasplaatidega Ižorski tehasest ja oli seega pakseima soomusega nõukogude tank. Tank oli relvastatud ühe 45 mm kahuri ja kahe 7,62 mm kuulipildujaga DT, millest üks paiknes torni tagaküljel. Tanki meeskonnas oli kolm meest.  

Kuigi tanki soomus oli piisav, et vastu pidada 45 mm kahuri tulele, oli selle pearelv liiga nõrk, et ise samaväärset tanki hävitada. Tank oli ka liiga aeglane. Ilmsete puuduste tõttu projekt lõpetati.

## Vaata ka
* SMK
* T-100
* A-20

## Viited

## Kirjandus
* Steven J. Zaloga, James Grandsen *Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two* Weidenfeld & Nicholson military 1984 ISBN 0853686068 *Inglise k.*

## Välislingid
* T-111 pilt
Julius Bernhard Feldmann

**Julius Bernhard Feldmann** (10. aprill 1869 Vigala – 9. oktoober 1954 Bad Bellingen) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1890–1894 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Põlva koguduses. Ordineeriti õpetajaks 2. juunil 1896 Tartus.

Oli aastatel 1896–1900 Pärnu Eliisabeti koguduse adjunktõpetaja ja 1901–1910 Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Aastatel 1911–1918 oli luterlik vaimulik Novgorodis, Peterburi konsistoriaalringkonnas. 

1919. aastal töötas ta kooliõpetajana Tallinnas ning aastatel 1920–1925 oli Paistu Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1925–1939 teenis ta Alūksne ümbruse eestlasi ja sakslasi.

1939. aastal lahkus Saksamaale. Julius Feldmann suri 1954. aastal Baden-Württembergi liidumaal Bad Bellingenis.

## Viited
Rahvusvaheline tuumaintsidentide skaala

**Rahvusvaheline tuumaintsidentide skaala** on vahend ühtsel viisil tuuma- ja radiaoktiivsusintsidentide ohutasemest informeerimiseks. Skaala loodi 1990. aastal Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri poolt.
__NOTOC__
Tuumaintsidendid on klassifitseeritud seitsmele tasemele ohtlikkuse ja tagajärgede ulatuse põhjal printsiibil, et kõrgema taseme intsidendi ohtlikkus ja ulatus ületab kümnekordselt eelmise taseme oma.

Intsidentide tasemed ohtlikkuse kasvu järjekorras on:

#### 1. Anomaalia
Tuumaseadme kõrvalekalle normaalsest töörežiimist, mis võib põhjustada ohtu.

#### 2. Intsident
Lokaalse mõjuga või potentsiaalselt ohtlik häire tuumaseadme töös.

#### 3. Raske intsident
Intsident tuumajaamas, mille mõju väljaspool jaama ei ületa ohutustaset.

#### 4. Kohaliku ulatusega õnnetus
Õnnetus tuumajaamas, mille jaamast välja ulatuv mõju on märgatav, aga ei vaja vastumeetmeid.

#### 5. Laia ulatusega õnnetus
Mõningane radioaktiivsete ainete pihkumine. Vaja on turvameetmeid osaliselt rakendada.
 
Viienda taseme tuumaintsidendid toimusid 
* 10. oktoobril 1957 Windscale'i tuumajaamas Inglismaal
* 28. märtsil 1979 Three Mile Islandi tuumajaamas USA-s
* 13. septembril 1987 Goiânias Brasiilias, kus varastatud tseesiumkloriidi levitati teadmatusest. Kiiritada said 249 inimest, kellest 4 surid. 

#### 6. Raske õnnetus
Õnnetusega kaasneb ulatuslik mõju keskkonnale ja ohutusele. Vaja on kõiki plaanitud turvameetmeid rakendada.

Ainuke kuuenda taseme tuumaintsident on Kõštõmi (Majaki) jäätmehoidla plahvatus Tšeljabinski lähedal NSV Liidus 29. septembril 1957.

#### 7. Väga suur õnnetus
Õnnetusega kaasneb lai mõju keskkonnale ja ohutusele. Vaja on erakordseid meetmeid tagajärgede likvideerimiseks.

Seitsmenda taseme tuumaintsidendid on Tšornobõli katastroof 26. aprillil 1986 ja Fukushima I AEJ tuumaõnnetus 11. märtsil 2011. 

Vahel kasutatakse ka taset 0 (häiritus).



**7** – Väga suur õnnetus
**6** – Raske õnnetus
**5** – Laia ulatusega õnnetus
**4** – Kohaliku ulatusega õnnetus
**3** – Raske intsident
**2** – Intsident
**1** – Anomaalia
**0** – Häiritus



## Viited

## Välislingid
* http://www.world-nuclear-news.org/nerinfo.aspx?id=11636
Gabrovo

**Gabrovo** on linn Bulgaaria keskosas, Gabrovo piirkonna ja Gabrovo valla keskus. Paikneb umbes 25 km ulatuses piki Jantra jõge 220 km kaugusel Sofiast.

Legendi järgi asutati linn 14. sajandil. Esimene kirjalik teade Gabrovost pärineb 1479. aastast. 17. sajandil kujunes linn käsitöö, kaubanduse ja hariduse keskuseks. 1835. aastal rajas Vasil Aprilov Gabrovos Bulgaaria esimese ilmaliku kooli. 1860 sai Gabrovo linnaõigused. 20. sajandil arenes linn tekstiilitööstuse keskuseks.

Gabrovo on rahvusvaheliselt tuntud huumori- ja satiirilinnana. Linnas asub Huumori ja satiiri maja.

Gabrovos on draamateater, nukuteater ning satiiri- ja varieteeteater.

Linnas asub Gabrovo Tehniline Ülikool.

Gabrovo sõpruslinnad on Aalst, Mahiloŭ, Panevėžys ja Thun.

## Viited

## Välislingid
* Gabrovo koduleht
* Huumori ja satiiri maja koduleht
Eesti-Saksa mittekallaletungileping

**Mittekallaletungileping Saksa Riigi ja Eesti Vabariigi vahel** (saksa keeles: *Nichtangriffsvertrag zwischen dem Deutschen Reich und der Republik Estland*) sõlmiti 7. juunil 1939 Eesti Vabariigi ja Saksa Riigi vahel.

## Lepingust
Lepingu sõlmimise ajendiks USA presidendi Roosevelti läkitus 15. aprillil 1939, enne Hitleri 50. juubelit.

Leping sõlmiti Berliinis 7. juunil 1939. Leping jõustus ratifitseerimiskirjade vahetamisega ning sellest hetkest alates jäi kehtima kümneks aastaks. Leping nägi ette ka selle, et kui lepingut ei öelda üles üks aasta enne lepingu lõppemist, siis jääb ta kehtima ka järgmiseks kümneks aastaks. Sama tingimus kehtis ka järgmiste aegjärkude kohta.

Lepinguga määrati kindlaks, et Eesti Vabariik ja Saksa Riik ei asu ühelgi juhul teineteise vastu sõdima ega mingit muud laadi vägivalda tarvitama.

Lepingule kirjutasid alla Eesti Vabariigi nimel välisminister Karl Selter ja Saksa Riigi nimel välisminister Joachim von Ribbentrop.

Samaaegselt sõlmiti ka Läti-Saksa mittekallaletungileping.

## Viited

## Kirjandus
* Pajur, A. (1992). Eesti-Saksa mittekallaletungileping (7. juuni 1939. a). *Akadeemia: Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus*, 4. aastakäik (nr 7), lk 1414–1446.
* Pajur, A. (1992). Eesti-Saksa mittekallaletungileping (7. juuni 1939. a). *Akadeemia: Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus*, 4. aastakäik (nr 8), lk 1722–1731.

## Seotud arhivaale Eesti Riigiarhiivis
*ERA.957.18.26. Eesti-Saksa mittekallaletungileping. Välisministrite poolt alla kirjutatud eksemplar. 
*ERA.957.18.27. Eesti-Saksa mittekallaletungileping. Eesti Vabariigi Presidendi poolt ratifitseeritud eksemplar. 
*ERA.957.1.778. Väljalõiked välismaa ajalehtedest Balti riikide ministrite konverentsi ja Eesti-Saksa mittekallaletungilepingu sõlmimise kohta.
*ERA.957.1.878. Informatsioon ja väljalõiked ajalehtedest Eesti-Saksamaa mittekallaletungilepingu allakirjutamise, neutraliteediküsimuste ja Poola-Saksamaa vahekorra kohta. 
*ERA.957.5.1075. Kirjavahetus Eesti saatkonnaga Berliinis, Kohtuministeeriumi ja mitmesuguste asutustega Eesti-Saksa mittekallaletungilepingu kohta; sama lepingu ratifitseerimisprotokoll ja Saksa-poolne ratifitseerimiskiri. 
*ERA.989.1.367. Eesti ja Saksa mittekallaletungilepingu ratifitseerimise kohta. 
*ERA.4996.1.343. Eesti ja Saksamaa vahelise mittekallaletungilepingu (1939) koopia. (Nichtangriffsvertrag zwischen dem Deutschen Reich und der Republik Estland / Mittekallaletungi leping Saksa Riigi ja Eesti Vabariigi vahel - Reichsgesetzblatt. II. osa, 1939, Nr. 32, lk 945-946).

## Välislingid
*Saksakeelne leping
*Lepingu tekst eesti, inglise, prantsuse ja saksa keeles
*Foto, In Berlin the foreign ministers of Estonia and Latvia sign non-aggression pacts with Germany. From left to right: The Latvian Foreign Minister Munters, Reich Foreign Minister von Ribbentrop and the Estonian Foreign Minister Selters., THE NEW YORK PUBLIC LIBRARY. DIGITAL COLLECTIONS
Monoamiini oksüdaas

**Monoamiini oksüdaas** ehk **MAO** (**M**ono**A**miini** O**ksüdaas) on ensüüm, mis katalüüsib monoamiinide oksüdatsiooni. MAO-l on kaks isoensüümi – MAO-A ja MAO-B.
Tartu Ülikooli Kunstiajalooline Fotokogu

**Tartu Ülikooli kunstiajalooline fotokogu** (lühend: TÜKAF) asutati 2006. aastal Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti Eestimaa Ehitus- ja Kunstimälestiste kogu säilinud osa baasil. Kogu asus kuni 2011. aasta maini Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli juures ning osa sellest on digiteerituna kättesaadav Tartu Ülikooli Raamatukogu digitaalsest repositooriumist DSpace.  

Seoses TÜ ajaloo ja arheoloogia instituudi ümberstruktureerimisega anti kunstiajalooline fotokogu 1. juunil 2011 üle Tartu Ülikooli Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonda. 

## Välislingid
*Tartu Ülikooli Kunstiajalooline Fotokogu DSpace'is 
*Tartu Ülikooli Kunstiajaloolise Fotokogu kirjeldus Eesti Teaduskogude portaalis
Baltic Journal of Art History

**Baltic Journal of Art History** on Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli ametlik väljaanne, mille esimene number ilmus 2009. aasta detsembris. 

Balti kunstiajaloo ajakirja väljaandmise idee sündis Tartu Ülikoolis ja selle üheks olulisemaks initsieerijaks oli Juhan Maiste, kes valiti Tartu Ülikooli kunstiajaloo professoriks 2007. Ajakirja esimeses väljaandes on peatoimetaja Maiste viidanud vajadusele jätkata 1944. aastal katkenud publitseerimistööd kunstiajaloo alal Tartu Ülikoolis. Ajakiri jätkab 1937 Sten Karlingi poolt ellu kutsutud Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaannete traditsiooni. 

Ajakirjas ilmuvad artiklid inglise ja saksa keeles koos eestikeelsete kokkuvõtetega. Ajakiri ilmub kaks korda aastas.

## Toimetuskolleegium
Ajakiri on rahvusvahelise toimetuskolleegiumiga, kuhu kuulub kunstiteadlasi Tartu Ülikoolist, Venemaalt, Soomest, Rootsist, Saksamaalt, Lätist ja Kanadast. 

Toimetuskolleegiumi liikmed:

*Kaur Alttoa, Tartu Ülikool
*Sergei Androssov, Ermitaaž http://hermitagemuseum.org/wps/portal/hermitage/research/restoration/w_e_fine_art_department/?lng=ru11
*Jan von Bonsdorff, Uppsala Ülikool http://katalog.uu.se/empinfo/?id=N3-1094
*Sirje Helme, Eesti Kunstimuuseum
*Markus Hiekkanen, Turu Ülikool https://www.utu.fi/fi/yksikot/hum/yksikot/arkeologia/oppiaine/dosentit/Sivut/MarkusHiekkanen.aspx
*Katrin Kivimaa, Eesti Kunstiakadeemia
*Aivar Kriiska, Tartu Ülikool
*Lars Olof Larsson, Kieli Ülikool https://www.kunstgeschichte.uni-kiel.de/de/institut-neu/personen-sprechstunden/prof.-dr.-dr.-h.c
*Ville Lukkarinen, Helsingi Ülikool https://www.helsinki.fi/fi/contacts/persons/ville-lukkarinen-10332e7c992a8826c84101b07a4f436c
*Juhan Maiste, Tartu Ülikool (peatoimetaja)
*Ülo Matjus, Tartu Ülikool
*Ojars Sparitis, Läti Kunstiakadeemia, http://www.lma.lv/index.php?parent=349
*Enn Tarvel
*Fred Thompson, Waterloo Ülikool https://uwaterloo.ca/architecture/people-profiles/fred-thompson

## Viited

## Välislingid
* Ajakirja koduleht
Sitsiilia nulg

**Sitsiilia nulg** (*Abies nebrodensis*) on igihaljas okaspuu nulu perekonnast. Ta on lähedane sugulane euroopa (*Abies alba*) ja kreeka nuluga (*Abies cephalonica*), mistõttu on teda varem peetud euroopa nulu teisendiks või nende nulgude hübriidiks. Tänapäeval on sitsiilia nulgu tunnustatud iseseisva liigina.

## Botaanilised tunnused

Sitsiilia nulg kasvab looduslikus levilas tavaliselt 10–15 m kõrguseks, tüve läbimõõt on 40–60&nbsp;cm. Võra on koonusjas ja võrdlemisi lai. Tüve koor on noortel puudel sile ja helehall, täiskasvanud puul rõmeline, plaatjas, madalate lõhedega.

Pungad on munaja-koonusja kujuga, siledad, mõnikord kergelt vaigused. Võrsed on kollakas- kuni hallikasrohelised, soonilised, siledad või kergelt karvased. Okkad asetsevad spiraalselt ja tihedalt, on 1,2–2&nbsp;cm pikkused, ümarja või kerge sisselõikega tipuga, pealt läikivad ja tumerohelised, alt kahe rohekasvalge õhulõheribaga.

Isasõisikud on rohekaskollased, 15–20&nbsp;mm pikkused. Käbid on silinderjad, ümardunud otstega, 8–10 (20) cm pikkused ja läbimõõduga 3–4&nbsp;cm, noorelt rohelised, valminult pruunikad. Seemned on 6–8&nbsp;mm pikkused, kestast veidi pikema tiivakesega.

## Levila ja ökoloogia
Sitsiilia nulg on Sitsiilia saare endeem ning tema vaid ligi 100 ha suurune levila asub saare põhjaosas, Madonie mägede nõlvadel, kus ta kasvab 1400–1650 m kõrgusel merepinnast. Piirkonnas valitseb soe vahemereline kliima, aastas esineb sademeid keskmiselt 700–800&nbsp;mm, millest suurem osa langeb talveperioodile. Talvel talub ta külmakraade −12...–18&nbsp;°C. Kasvukohaks on kaljurüngad ja nõlvad, kus kiviste muldade lähtekivimiks on lubjakivi. Puuliikidest domineerivad selles piirkonnas iilekstamm (*Quercus ilex*) ja harilik pöök (*Fagus sylvatica*).

20. sajandi alguses peeti sitsiilia nulgu väljasurnud liigiks. Varem kogu Madonie mägede piirkonnas levinud nulu populatsioon kahanes drastiliselt intensiivse metsaraie, karjakasvatuse, pinnase erosiooni, kliima soojenemise ning vähese konkurentsivõime tõttu. 1957. aastal taasavastatud nulgu hakati intensiivselt kasvatama taimekoolides (110 000 istikut), kuid looduslike kasvukohtade vähenemise tõttu ei ole suudetud olemasolevat populatsiooni suurendada. Praegu kasvab looduslikus levilas vaid 30 täiskasvanud puud. Olemasolev populatsioon on ümbritsetud piirdeaiaga, et vältida karjakasvatusest tingitud noorte puude hukkumist, kuid kohalikud elanikud on aeda korduvalt lõhkunud. Lisaks karjakasvatusele on suureks ohuks ka metsapõlengud. Seega sõltub populatsiooni ellujäämine suuresti taimeaedades kasvatatud istikutest. Kesk-Euroopa aedades ja varjulisemates kasvukohtades kasvab sitsiilia nulg kenasti, mis näitab, et loodusliku populatsiooni vähenemine pole tingitud geneetilise mitmekesisuse puudumisest.

Viimastel aastatel on jõudsamalt tegeletud ka liigi säilitamisega, näiteks Palermo botaanikaaeda on istutatud 40 000 noort puud ning puid on istutatud ka loodusliku levila lähedastesse aedadesse.

## Viited
OpenSolaris

**OpenSolaris** on tasuta aastal 2008 arvutifirma Sun Microsystems loodud UNIXi-laadne operatsioonisüsteem, mis põhineb Sun operatsioonisüsteemil Solaris. On mitmed uuenduslikud võimalused: ZFS, DTrace, Solaris Containers, Service Management Facility ja OpenSolaris Network Virtualization and Resource Control.

OpenSolaris toetab SPARC-i, x86-e, x64-e ja ARM-arhitektuuriga arvuteid ja servereid.

Levinumad OpenSolaris distributsioonid on BeleniX, Nexenta ja MilaX.

## Välislingid
* opensolaris.com - ametlik koduleht
* opensolaris.org
Astrid Thors

**Astrid Gunilla Margareta Thors** (sündinud 6. novembril 1957 Helsingis) on Soome poliitik.

Ta kuulub Soome Rootsi Rahvaparteisse. Aastatel 1996–2004 kuulus ta Euroopa Parlamenti. Valimistel sai ta 1996. aastal 39 666 häält (1,7% Soome häältest) ja 1999 81 092 häält (6,5% Soome häältest, riigi kolmas tulemus).

Ta on Eduskunna liige alates 2003. aastast. Eduskunna valimistel kogus ta 2003. aastal 5311 häält ja 2007. aastal 5938 häält.

2005–2007 oli ta Soomerootslaste Rahvakogu (*[[Folktinget]]*) esimees.

2008 valiti ta Helsingi linnavolikogu liikmeks. Ta kogus valimistel 2480 häält.

Ta on olnud Euroopa asjade ja immigratsiooniminister algul Matti Vanhase teises valitsuses ja siis Mari Kiviniemi valitsuses.

Augustist 2013 kuni augustini 2016 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni rahvusvähemuste komissar.

Hariduselt on ta õigusteaduse kandidaat.

## Välislingid
*Astrid Thorsi koduleht rootsi, soome ja inglise keeles
*Tutvustus Eduskunna lehel
Pertti Hari

**Pertti Hari** (sündinud 18. veebruaril 1941 Mikkelis) on soome metsandusteadlane.

Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli matemaatika ja teoreetilise füüsika erialal. Alates aastast 1990 on ta Helsingi Ülikooli metsaökoloogia professor.
Ta on Eesti Maaülikooli audoktor. 

## Teosed
*Pertti Hari, Liisa Kulmala (eds.) 2008. *Boreal Forest And Climate Change*. Springer. ISBN 978-1-4020-8717-2.
*P. Hari, L. Kaipiainen, E. Korpilahti, A. Mäkelä, T. Nilson, P. Oker-Blom, J. Ross, R. Salminen 1985. *Structure, Radiation and Photosynthetic Production in Coniferous Stands*. University of Helsinki, Department of Silviculture, Research Notes No. 54. ISBN 951-45-3822-6, ISSN 0355-0923.

## Vaata ka
*Eesti Maaülikooli audoktorite loend

## Viited

## Välislingid
*Kaks Maaülikooli audoktorit
Aras

**ARAS** (leedu keeles *Lietuvos policijos antiteroristinių operacijų rinktinė*) on Leedu Politsei eriüksus, mis loodi 1991. aastal, võitlemaks üha kasvava kuritegevusega.

## Välislingid
* Koduleht
Omega (Läti eriüksus)

**Omega** on Läti politsei terrorismivastane eriüksus, mis loodi 1992. aastal. 

Terrorismivastase eriüksuse relvastusse kuuluvad näiteks Heckler & Koch MP5, Heckler & Koch G36C ja Walther P99.

Läti sisejulgeolekusüsteemi kuulub ka pealinnas Riias baseeruv korrakaitsepolitsei kiirreageerimisbrigaad Alfa, Venemaa ja NSV Liidu Siseministeeriumi OMONi analoog.
Asendamatud aminohapped

**Asendamatud aminohapped** on aminohapped, mida inimese organism ise kas üldse ei tooda või toodab vähesel määral, nii et nende omastamine toidust on möödapääsmatult vajalik.

Aminohapped jaotuvad asendamatuteks ja asendatavaiks järgmiselt:

* (*) asendamatud vaid mõnel juhul
* (**) mittepõhilised aminohapped

## Asendamatute aminohapete tähtsus organismis
Aminohapped ehitavad lihaseid, põhjustavad kehas keemilisi reaktsioone, transpordivad toitaineid, ennetavad haigusi ja täidavad muid funktsioone. Aminohappepuudus võib põhjustada immuunsuse vähenemist, seedeprobleeme, depressiooni, viljakusprobleeme, väiksemat vaimset erksust, laste kasvu aeglustumist ja muid terviseprobleeme. Kõigil asendamatutel aminohapetel on kehas erinev roll ja defitsiidi sümptomid varieeruvad vastavalt.
Valguvaese toidu tarvitamisel võib tekkida asendamatute aminohapete puudus. Näiteks esineb seda ühekülgse taimetoitluse puhul. Riisi- või nisudieedi korral on suurem tõenäosus lüsiini puuduse tekkeks, sojaoa dieedi korral aga metioniini vajakajäämiseks.

Maailma Terviseorganisatsiooni soovitusel on inimese keskmine vajadus asendamatute aminohapete järgi järgmine (kusjuures lastel on need määrad suuremad):

## Asendamatud aminohapped toidus
Keha vajab hea tervise säilitamiseks 20 aminohapet. Inimesed peavad üheksa neist aminohapetest, mida nimetatakse asendamatuteks aminohapeteks, saama toidust või toidulisanditega. Erinevalt asendatavatest aminohapetest ei saa keha asendamatuid aminohappeid ise toota.

Heade aminohapete allikate hulka kuuluvad liha, munad, soja, tatar, kinoa, piimatooted ja muud. Asendamatute aminohapete sisaldus toidus on toiduainetest sõltuvalt väga erinev. Loomse päritolu toiduga võrreldes sisaldavad taimsed toiduained ühe grammi kohta kuivaines palju vähem asendamatuid aminohappeid. Töödeldud toidud sisaldavad rohkem valkudega seotud asendamatuid aminohappeid, kuid vähem vabu asendamatuid aminohappeid kui värsked toidud.

## Vaata ka
* Asendatavad aminohapped

## Viited
Carl Herbert Hausen

**Carl Herbert Hausen** (24. detsember 1910 Viitina – 2. jaanuar 1988) oli Eesti vaimulik.

Lõpetas Tartus Panteniuse kooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1928–1931 ning täiendas end Königsbergi Ülikoolis 1932–1935. Ordineeriti õpetajaks 31. mail 1936.

Oli aastatel 1936–1939 Saksa praostkonna teenistuses, alguses noorsootööpastorina, 1936–1938 aga Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja Johannes Reinhold Schultzi isikliku adjunktina. Aastatel 1938–1939 oli ta Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja.

Lahkus aastal 1940 Saksamaale. Oli 1940–1945 pastors Neuenburgis Lääne-Preisimaal (praegu Nowe Świecki maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). 1945–1947 oli ametis Plönis (Schleswig-Holsteini liidumaal), 1947–1963 oli pastor Wankendorfis (Plöni kreisis Schleswig-Holsteini liidumaal). 1963. aastast oli ta pastor Tungendorfi linnaosas Neumünsteris (Schleswig-Holsteini liidumaal). Hausen suri aastal 1988.

## Viited
Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid

**Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid** (ka **muskariini retseptorid**) on retseptorid, kus virgatsaine ülesannet täidab atsetüülkoliin, mistõtttu nad liigitatakse atsetüülkoliini retseptorite alla. Nimetus *muskariini retseptor* tuleneb asjaolust, et lisaks atsetüülkoliinile on need retseptorid veel tundlikud ka muskariinile. 

Aastal 2010 tunti viit muskariini retseptorite alatüüpi: M<sub>1</sub>, M<sub>2</sub>, M<sub>3</sub>, M<sub>4</sub> ja M<sub>5</sub>.

## Vaata ka
*Nikotiin-atsetüülkoliini retseptorid
Würzburgi ülikooli kunstiajaloo instituut

**Würzburgi ülikooli kunstiajaloo instituut** on kunstiajaloo instituut Würzburgi ülikoolis.

Selle, ehk **Baieri Julius-Maximilianuse Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi** asutas 1909. aastal saksa kunstiteadlane Fritz Knapp. Tema järel sai Würzburgi kunstiajaloo professoriks Kurt Gerstenberg.

## 1803–1909
Würzburgi Kunstiajaloo instituudi ajalugu on tihedalt seotud Martin von Wagneri Muuseumiga.