Objekt (filosoofia)

**Objekt** (vanakreeka keeles *antikeimenon*, ladina keeles *obiectum*) on tänapäeva filosoofias tavaliselt see ese, asi, entiteet, mis vastandub subjektile. Tunnetuse subjekt on inimene ehk vaatleja ise, tunnetuse objekt on maailm, mida ta vaatleb. Objekt võib olla ka teine inimene.

## Mõiste
Sõna 'obiectum' tähendas skolastikutel intentsionaalset objekti ehk ettekujutatud (*vorgestellten*), mõeldud (*gedachten*), öeldud (*gemeinten*) eset (*Gegenstand*). Hiljem mõisteti sõna 'obiectum' all asja väljaspool tunnetust (*das Ding außer der Erkenntnis*), reaalset (*das Reale*), ise-eneslikku (*das An-sich*) (mida skolastikud tähistasid hoopis sõnaga 'subiectum') ehk objektiivset (*Objektiv*).
Eristada on võimalik tegevuse (*Handeln*), tahte (*Wollen*) ja tunnetuse (mõtlemise, taju) (*Erkennen* (*Denken*, *Wahrnehmen*)) objekte. Üldises tähenduses on objekt või ese subjektiivse tegevuse (*Tätigkeit*) korrelaat, see, millele see [tegevus] on "suunatud" (*worauf sich diese "richtet"*), tegevuse ja tahte rünnaku alune (*das vom Tun und Wollen in Angriff Genommene*), töödeldav (*zu Bearbeitende*), realiseeritav (*zu Realisierende*). Praktiliselt saab objekt "objektiks" tahteakti, tahtepositsiooni kaudu (*Das (praktische) Objekt ist »Objekt« durch eine Willens-Setzung, Willens-Position*).

Tahe (*der Wille*), tegevus (*das Tun*) loob, valib püüeldes (*strebend*), määrates (*bestimmend*), eesmärki seades (*zwecksetzend*) oma objekti, teeb iseenesest veel indiferentse "materjali" (*"Stoff"*) esemeks (*Gegenstand*), konkreetseks, määratud tahtesisuks (*Willensinhalt*), tahte eesmärgiks (*Willensziel*). Kuna vaid mõtlemine (tunnetus) (*Denken (Erkennen)*) ise on (tahte-)tegevus (*(Willens-)Tätigkeit*), siis pole tunnetuse või mõtlemise objekt midagi muud kui miski (*dasjenige*), millele tunnetus (*das Erkennen*), tahtmine tunnetada (*der Erkenntniswille*) oma tõlgendav-töötleva vaimutegevuse (*auffassend-verarbeitende Geistestätigkeit*) suunab, milles see iseenesest veel määramata "materjali" teatud tähelepanu esemeks (*Gegenstand der Aufmerksamkeit*) tõstab ja seda intellektuaalselt vormib, kujundab. "Objekt" on igal juhul nii praktiliselt kui ka teoreetiliselt refleksiooni mõiste (*Reflexionsbegriff*), koosnedes teatud tähelepanekutest (algselt paika pandud, samas rohkem esileküündivatest) üldise kogemuse lahutamise (*Scheidung der Gesamterfahrung*) kohta kaheks faktoriks, momendiks, küljeks. Tajuja kui niisugune (*das Perzipierende, Apperzipierende als solches*) on subjekt, tajutav (*das Percipierte, Apperzipierte*) [on] objekt, milles ja millega (miks ka mitte mille läbi) (*im und mit dem (wenn auch nicht durch den)*) tunnetuse akt (*Akt des Erkennens*): pole olemas objekti (kui objekti) ilma subjektita (*kein Objekt (als Objekt) ohne Subjekt*) – aga ka subjekti (subjektiivset tegevust) ilma objektita (*kein Subjekt (keine subjektive Tätigkeit) ohne Objekt*).

Objekti mõiste ei ole sellega veel ammendatud. Laiemas tähenduses on tunnetuse objekt kõik kogemuste jõest (*aus dem Flusse der Erlebnisse*) tähelepanu abil väljatõstetu (*durch die Aufmerksamkeit Herausgehobene*), mis muudab objektid rohkem või vähem meelevaldseks (*willkürlich*). Ka pole olemas objektiks paigutamist (*Objekt-Setzung*) ilma, kuigi vastu tahtmist, välise maailma objektide üldiseima ja konstantseima paigutusviisita (*Es gibt aber auch eine Objekt- Setzung ohne, ja wider Willen, und die allgemeinste, konstanteste Art derselben ist die Setzung der Objekte der Außenwelt*). 

Algusest peale tunneb Mina (*das Ich*), kogeja (*das Erlebende*), oma olemises ja tegevuses (*in seinem Sein und Tun*) "väljastpoolt" (*"von außen"*) (st mitte läbi iseenda määratud (*nicht durch sich selbst bestimmt*)) "mõjutatuna", "muudetuna" (*"affiziert", "modifiziert"*), ta tunneb enda selgepilgulisust oma tegevuses, toimes, tahtes pärsituna (*wahrnehmend in seinem Tun, Wirken, Wollen gehemmt*), ta kogeb (*erfährt*) pidevat vastuseisu (*einen konstanten Widerstand*). Psühholoogiliselt lokaliseerub see vastupanu tajusisude kompleksides (*Komplexen von Wahrnehmungsinhalten*), hiljem kogemussisude reeglipärastes seostes (*in gesetzmäßigen Zusammenhängen von Erfahrungsinhalten*) üldiselt. Intinktiiv-assotsiatiivselt (*instinktiv-assoziativ*) tähendab Mina (*das Ich*) kannatada vastuseisu (*den erlittenen Widerstand*) kui aktiivse "vastu-seisu" toimet (*Wirkung eines aktiven "Wider-Stehens"*), milles asjade komplekside sarnasus oma enda kehakompleksidega (*die Ähnlichkeit der Ding-Komplexe mit seinem eigenen Leib-Komplexe*) (tuletatud objektile (*dem direkten Objekt*)) oma tajutavuse "seespoolsuse", subjektiivsuse, aktiivsusega (*"Innerlichkeit", Subjektivität, Aktivität in das Wahrgenommene*) põhjustab (vt introjektsioon (*Introjektion*)). Nii on välise maailma objektid enamat kui ettekujutused (*Vorstellungen*), ka enam kui ettekujutuskoondid (*Vorstellungszusammenhänge*), st nad tähendavd, esindavad "transtsendentseid faktoreid" (*"transzendente Faktoren"*), mis, kuigi algselt mõeldud mina enda tahte analoogina (*dem eigenen Willen des Ich analog gedacht*), hiljem, teadusliku arengu edenedes muutusid abstraktseteks, kvalitatiivselt määratlemata jäävateks "jõududeks" (*qualitativ unbestimmt gelassenen "Kräften"*). 

## Objekt ja tunnetus

Objekti puhul on kaks probleemi:

1. Mis on tunnetuse "objektid" (*die "Objekte" des Erkennens*)? Milline seos (*Beziehung*) on ettekujutusel (*Vorstellung*) (teadvusel (*Bewußtsein*)) ja objektil? Realism käsitleb objekte (kui asju) transtsendentsi mõttes (*im Sinne der Transzendenz*) reaalsete, erinevatena ettekujutusest (*der Verschiedenheit von der Vorstellung*). Idealism näeb objektides: a. ettekujutusi (*Vorstellungen*), b. ettekujutuste komplekse (*Vorstellungskomplexe*), c. reeglipäraseid kontekste, sünteese kogemussisudest, vihjates samas "ise-eneslikkusele" (*gesetzmäßige Zusammenhänge, Synthesen von Erfahrungsinhalten ev. mit Hindeutung auf ein "An-sich"*). Ettekujutused esindavad (*vertreten*) objekte (representatsiooniteooria (*Repräsentationstheorie*)) – ettekujutused on objektid nendeks saades (objektivatsiooniteooria) (*Vorstellungen sind Objekte, werden zu solchen (Objektivationstheorie)*). 

2. Millel põhineb teadlikkus välisest maailmast (*das Außenweltsbewußtsein*)? Mis on meie objektide eksisteerimisse uskumise alus (*der Grund unseres Glaubens an die Existenz von Objekten*)? Lahendusi: a. Teadlikkus välisest maailmast (*Außenweltsbewußtsein*) põhineb (otsesel) tajul (*Wahrnehmung*), (teadlikul või mitteteadlikul (*bewußtem oder unbewußtem*)) järeldusel (*Schluß*) toimest põhjusele (*von der Wirkung auf die Ursache*), c. instinktiivsel usul (*auf instinktivem Glauben*), d. originaalsel subjekti ja objekti korrelatsioonil (*auf ursprünglicher Korrelation von Subjekt und Objekt*), e. (teadlikul või mitteteadlikul (*bewußten oder unbewußten*)) otsustusel (*Urteil*), f. erilisel "representatsiooni"-teadlikkusel, transtsendentsil (*auf einem besonderen Bewußtsein der "Repräsentation", der "Transzendenz"*). 

- Teadlikkus välisest maailmast on algne – on psühholoogiline (assotsiatiivne) – on loogilis-transtsendentaalne (*Das Außenweltsbewußtsein ist ursprünglich - ist psychologisch (assoziativ) - ist logisch-transzendental*). 

- Objektide kohta käivad omadused, olemus, on kvaliteedid, on asi iseeneses (*Die Eigenschaften, das Wesen der Objekte anbelangend s. Qualitäten, Ding an sich*).

## Välislingid
* Eisler, Rudolf (1904). Objekt – ''Wörterbuch der philosophischen Begriffe''