open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kalevi Marjamaa

**Martti Kalevi Marjamaa** (sündinud 29. jaanuaril 1953 Nivalas) on Soome endine poksija.

Marjamaa oli kokku seitsmekordne Soome meister – 1972. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), aastatel 1973–1974 I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), 1976. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) ning  aastatel 1977 ja 1979–1980 I keskkaalus (kuni 71 kg). Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1975. aasta Soome meistrivõistlustel 2. koha.

Marjamaa osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Marjamaa osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Ayub Kalulele (Uganda) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Marjamaa võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Markus Intlekoferile (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Viited

## Välislingid
*
Para

*Para (ka Para '89) oli Eesti kunstirühmitus
*Para ringkond on ringkond Surinames
*Para on linn Lääne-Bengali osariigis Indias
*Para jõgi, jõgi Venemaal, Oka lisajõgi
*Para on Serbia rahaühik; 100 para = 1 Serbia dinaar

## Vaata ka
*Pará
Belém

**Belém** ehk **Belém do Pará** on linn Brasiilias, Pará osariigi keskus. Asub Amazonase suudmeala lähedal Pará jõe ääres 100 km kaugusel Atlandi ookeani rannikust.

Belém rajati 1616. aastal esimese eurooplaste asundusena ja jõesadamana Amazonase piirkonnas. 1775 läks Brasiilia koosseisu.

Linn on saanud nime Jeesuse Kristuse sünnilinna Petlemma (portugali Belém) järgi.

Linnas asub Val de Cãesi rahvusvaheline lennujaam.

Belém on tuntud hüüdnimega *Cidade das mangueiras* ('mangopuude linn').

Belémis toimus 2025. aasta ÜRO kliimamuutuste konverents.

## Viited

## Välislingid

* http://www.belem.pa.gov.br/
Tagasitõmme

**Tagasitõmme** on nähtus tulekahju korral, kui põleva ruumi ukse avamisel tekitab juurdetulev õhukogus tugeva plahvatuse. Sissetulvav õhk seguneb suitsuga, mis sisaldab suurel hulgal mittetäieliku põlemise ja termooksüdatiivse lagunemise põlemisvõimelisi saadusi, ning tekitab plahvatusohtliku kõrgetemperatuurilise gaasisegu.
Kyzikos

**Kyzikos** (ladina *Cyzicus*) oli Vana-Kreeka linn Propontise (Marmara mere) lõunarannikul Müüsia maakonnas. Ta paiknes alles 1. sajandil pKr maismaa osaks saanud Arktonnesosel (Kapıdağ). 

## Ajalugu
Linna rajas tõenäoliselt üsna 7. sajandi alguses eKr Mileetos. Kyzikos jagas oma emalinna ja teiste Väike-Aasia kreeka linnade saatust. Umbes 364 eKr vabastas ateenlane Timotheos Kyzikose pärslaste piiramisest. Sellest ajast alates oli see hästi kindlustatud ja rikas linn sõltumatu, kui mitte arvestada  lühemaajalist Süüria ülemvõimu 3. sajandil eKr. Tänuks vapra vastupanu eest Pontose Mithridatesele (74/73 eKr) sai Kyzikos Roomalt kõik vaba linna õigused. Aastal 20 eKr võttis keiser Augustus need ajutiselt ära ning 40. aastal pKr tegi Tiberius seda lõplikult. Siiski jäi Kyzikos õitsvaks kaubalinnaks kuni laastava maavärinani keiser Justinianus I ajal 543.
Jutta Zilliacus

**Jutta Armelle Zilliacus** (neiupõlvenimega **Kingo**; sündinud 25. juulil 1925 Helsingis) on eesti päritolu Soome poliitik, ajakirjanik ja kirjanik, kes kirjutab rootsi keeles.

Ta kuulub Soome Rootsi Rahvaparteisse ning oli Eduskunna liige aastatel 1975–1986. Aastatel 1968–1984 kuulus ta Helsingi linnanõukokku.

Tema eestlastest vanemad, klaverihäälestaja Johann Kingo ja koduperenaine Jenny Pihlak, kolisid Soome Peterburist. Isa oli 1890. aastatel tsaariarmees trompetimängija ja pärast sõjaväeteenistust avas Peterburis klaveritarvete poe. Ema töötas Peterburis suurvürstinna õukonnas. Isa ja ema tutvusid alles Helsingis.

Jutta elas Kaivopuistos samas majas, kus praegu asub Eesti saatkond. Esimesed 10 eluaastat oli ta Eesti kodanik. Ta õppis Helsingi Saksa Koolis aastatel 1933–1944. Suviti elas perekond Haapsalus. 1940. aastate lõpus oli ta ajutiselt Carl Gustaf Emil Mannerheimi sekretär.

Ta on näidelnud filmides varjunime Jutta Armela all.

Ta oli abielus soomerootslase Benedict Zilliacusega (1921–2013), kes oli samuti ajakirjanik ja kirjanik, samuti stsenarist ja tõlkija. Neil on üks poeg. 

Zilliacus on olnud ahelsuitsetaja.

Jutta Zilliacus elab Helsingis Munkkiniemis.

## Tunnustus
*1995 Estonia Seltsi auliige
*2002 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

## Teoseid
* "Rökringar" (1970)
* "Innan du vet ordet av" (1975)
* "En bit av Det stora äpplet" (1978)
* "Vägskäl" (1986)
* "Annorlunda barndom" (1986)
* "Vändpunkt" (1987)
* "Gå över gränser" (1991)
* "Balansgång" (1994)
* "Ajatuksia verannalla" (1997)
* "Underbart är kort" (1997)
* "I väntan av buss nummer 16" (2002)

## Viited

## Välislingid
* Tutvustus Eduskunna lehel (''soome keeles'')
* KESKÖÖPROGRAMM. Jutta Zilliacus, 13. juuni 1998
* Jutta Zilliacus fyller 100 år och förstår inte hur det är möjligt: ”Jag har minsann inte levt som en nunna!”, YLE, 25. juuli 2025
Artur Talvik

**Artur Talvik** (sündinud 13. juunil 1964) on eesti poliitik, filmiprodutsent ja stsenarist. Ta oli XIII Riigikogu liige.

## Näitlejana

Artur Talvik lõpetas 1988. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (13. lend) ja töötas seejärel kuni 1992. aastani Nukuteatris näitlejana.

Aastal 2010 osales ta TV3 saates "Laulud tähtedega".

## Poliitiline karjäär

2011. aasta Riigikogu valimistel osales ta roheliste ja vabade kodanike nimekirjas Harju- ja Raplamaa esinumbrina. 2015. aasta Riigikogu valimistel osales ta Vabaerakonna nimekirjas ja teenis samas ringkonnas 7307 häälega isikumandaadi.

Talvik tegutses Eesti Vabaerakonna esimehena aastatel 2017–2018. 13. mail 2018 ta teatas, et lahkub Vabaerakonnast, aga mitte selle Riigikogu fraktsioonist. 2018. septembri alguses hakkas ta asutama uut, Elurikkuse Erakonda.

2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr. 4 (Harju- ja Raplamaa) Elurikkuse Erakonna esinumbrina. Ta kogus 821 häält, kuid ei osutunud valituks.

## Filmid
### Produtsendina
*"Kõrbekuu" (1999, lühimängufilm)
*"Tulekummardajad" (2000, dokumentaalfilm)
*"Veepomm paksule kõutsile" (2004, kahasse Gatis Upmalisega, lastefilm)
*"Kinnunen" (2007, kahasse Aet Laiguga)
*"Detsembrikuumus" (2008)
*"Tondipoisid" (2009, dokumentaalfilm)
*"Okupeeri oma müür" (2013, dokumentaalfilm, koos Peeter Vihmaga)

### Lavastajana
*"Vene metalli ja US $ suudlus" (1993, kahasse Rein Kotoviga)
*"Ööliblika jõulud" (1994, kahasse Rein Kotoviga)
*"Vabadus või surm" (1995)
*"Baruto – tõlkes kaduma läinud" (2009, dokumentaalfilm)

## Isiklikku
Ta on Alice ja Mati Talviku poeg.

## Viited

## Välislingid
* ARTUR TALVIK: Lubage torkida püha lehma, Eesti Päevaleht, 8. aprill 2009 
* Artur Talvik: Baruto on maailmas kuulsam kui Arvo Pärt, Eesti Ekspress, 1. aprill 2010
* Liivi Šein, "Artur Talvik: ronib mäkke budistlikult", Eesti Päevaleht, 3. aprill 2010
* Teet Korsten, intervjuu Artur Talvikuga "Selleks, et maailma muuta, pead leidma mõttekaaslased" Põhjarannik, 25. jaanuar 2014
* Artur Talvik "Ringvaatele": ma ei kandideeri Vabaerakonna juhiks, ERR, 27. aprill 2018
Rein Sikk

**Rein Sikk** (sündinud 26. juunil 1961 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.

## Haridus
Ta on õppinud Tallinna 21. Keskkoolis. 1984. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ajakirjanduse erialal.

## Töökäik
Sikk on töötanud ajalehtedes Punane Täht, Rahva Hääl, Eesti Sõnumid, Virumaa Teataja, Eesti Päevaleht, Kadrina vallalehes Kodukant ja Maaleht.

Kokku on Rein Sikk kirjutanud Eesti Päevalehes ja Maalehes ligi 4000 artiklit.  

Ta on teinud kaastööd kõigile Eesti telekanalitele reporterina ning olnud saadete "Viru regi", "A4" saatejuht. Ta oli Vikerraadio "Vikerhommiku", "Argipäevasaate" üks saatejuhte. On Vikerraadio päevakommentaaride üks autoreist. 

Sikk on õpetanud ajakirjandust nii Tartu Ülikoolis, Kadrina Keskkoolis kui ka arvukail koolitustel nii ajakirjandushuvilistele kui ka vallalehtede toimetajatele.

Rein Sikk mängis peaosa (ahviks muutunud poissi) Virve Aruoja 1966. aastal Eesti Telefilmis valminud filmis "Peegliahv".

## Tunnustus
* 2010 – aasta ajakirjanik (Eesti Ajakirjanike Liit)
* 2012 – aasta ajakirjanik (Eesti Ajalehtede Liit)
* 2018 – Lääne-Virumaa kultuuripärl (Eesti Kultuurkapital)
* 2022 – Lääne-Viru Omavalitsuste Liidu kuldne vapimärk
* 2023 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Raamatud
* "Kümme juhtumit, mis vapustasid reporterit ehk kuidas kirjutada head reportaaži", Tallinn : Eesti Päevaleht, 2007. 
* "Minu Ugrimugri: uskumatud seiklused soome-ugri ilmas",  Tartu: Petrone Print, 2010.
* "Ajalehe anatoomia: armastav ja vihkav teekond reporterite suurima saladuseni", Tallinn: Menu Kirjastus, 2013.
* "Vihaga, kuid vihata: Eesti rahva esimene sauna-aabits", Tallinn: Tammerraamat, 2015.
* "Minu Virumaa: üks poiss, üks vanne, üks maa", Tartu: Petrone Print, 2018.
* "50 praktilist saunanippi + 3 erilist lisaks", Tallinn Ekspress Meedia, 2020
* "Sauna vägi", Tallinn: Hea Lugu, 2023

## Isiklikku
Tema ema Milvi Sikk ja isa Rein Sikk olid samuti ajakirjanikud.

Rein Sikk elab Kadrinas. Ta on abielus, peres on poeg ja tütar.

Sikk on Tarvanpää rahvatantsuseltsi, Kadrina Saunaklubi KSK, Rakvere ooperiklubi ja antiooperiklubi liige. Heade Mõtete Instituudi direktor.

Sauna-aasta 2023 idee autor, tänu millele kuulutati ta Jõhvi Keskraamatukogu poolt Eesti saunaministriks.  

## Viited

## Välislingid

* Eesti sai nädalavahetusel uue ministri: Rein Sikk lubab tegutseda vihaga, kuid vihata**,** Maaleht 22. mai 2023
* REIN SIKK 60 | Lihtsa maainimese suur sünnipäev, Maaleht 1. juuli.2021
* "Rein Sikk taas Eesti Päevalehes" Ärileht, 9. aprill 2005
Lauri Ylönen

**Lauri Johannes Ylönen** (sündinud 23. aprillil 1979 Helsingis) on soome laulja. 

Ta on bändi The Rasmus liige. Bändi asutas ta 1994. aasta lõpus koos sõpradega keskkoolist ja nad on seni koos püsinud.

2011. aastal alustas ta soolokarjääri. Ilmus debüütalbum "New World", kust pärineb ka esimene singel "Heavy", mis avaldati veebruaris. Soolokarjääri põhjendas Ylönen sellega, et paljud tema kirjutatud lood ei sobinud enam The Rasmuse repertuaari.
Rein Sikk (1937–1992)

**Rein Sikk** (22. september 1937 – 16. juuni 1992) oli eesti tele- ja raadioajakirjanik ning publitsist.

## Isiklikku
Tema poeg Rein Sikk on samuti ajakirjanik.
Minnesota (täpsustus)

**Minnesota**

***[[Minnesota]]** on USA 32. osariik.
***[[Minnesota jõgi]]** on Mississippi lisajõgi.
***[[Minnesota territoorium]]** oli USA osa, mis eksisteeris aastail 1849–1858.
***[[Minnesota City]]** on linn Winona maakonnas Minnesota osariigis.

***"[[Minnesota (film 1996)|Minnesota]]"** (originaalpealkirjaga "Feeling Minnesota") on USA krimikomöödia Keanu Reevesi ja Cameron Diazega peaosades.
Aleksander Jürgenson (vaimulik Venemaal)

**Aleksander Jürgenson** (ka **Alexander Eduard Jürgenson**; 19. september 1861 Tartu – 6. jaanuar 1929) oli eesti kirikuõpetaja Venemaal.

Aleksander Jürgenson lõpetas Tartus gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1885–1892 usuteaduskonnas ning 1886–1892 grammatikat ja saksa filoloogiat. Töötas ülemõpetajana Peterburis, aastatel 1901–1902 oli saksa keele õpetaja Smolnõi instituudis. Aastatel 1911–1916 oli ta Eragümnaasiumi ja  direktor. 

Aastal 1921 ordineeriti ta pastoriks. Alates 21. septembrist 1924 oli ta eesti koguduste praost Venemaal. Pärast Oskar Palsa surma 29. oktoobril 1926 täitis Aleksander Jürgenson sisuliselt kõigi Venemaa eesti luterlike koguduste peapiiskopi kohuseid.

## Viited
Leo Schultz

**Leo Johannes Schultz** (25. detsember 1877 Peterburi, Venemaa keisririik – 24. november 1937 Leningrad) oli eesti kirikuõpetaja Venemaal.

Leo Schultz lõpetas gümnaasiumi Peterburis. Õppis 1896–1900 Tartu Ülikooli Usuteaduskonnas. Ordineeriti Peterburis 22. novembril 1902 pastoriks.

1902–1911 oli ta adjunktpastor Peterburi Maria kirikus (kogudus vene- ja saksakeelne, asukohaga Kronverkski ja Sõtninski tänava nurgal), alates 1910 ka Maria kirikus (*Marienk. städt Armenhäuser*). Oli õpetajaks Peetri Tütarlastekoolis, 5. Gümnaasiumis, Vvedenski Gümnaasiumis ja Keiser Aleksander I Gümnaasiumis.

Aastatel 1919–1920 oli Leo Schultz asendusõpetaja Peterburi kubermangus Tuutaris (Duderhof). Alates 1921 Moloskovitsa kihelkonnakoguduse eesti koguduse õpetaja. Alates 25. septembrist 1921 Eesti Konsistooriumi assessor. Teenis 1922 Novasolkka ja 1925–1927 Moloskovitsa soome kogudust. Alates 21. septembrist 1924 oli ta praost, Eesti Evangeeliumi Luterliku Kiriku piiskopiks Nõukogude Liidus oli Oskar Palsa. 

Leo Schultz teenis 1927–1936 Gattšina eestlasi kord kuus. 1935–1937 teenis soome kogudusi Moloskovitsa kirikus, Kattila kirikus, Novasolkka kirikus ja Kupanitsa kirikus. Aastal 1937 pärast jumalateenistust Moloskovitsas ta vahistati koos umbes saja koguduseliikmega. Süüdistatuna spionaažis mõisteti Leo Schultz 19.11.1937 surma ja lasti maha Leningradis 24.11.1937, täpsemalt Levašovos ja on maetud samas Levašovo memoriaalkalmistule.

## Viited
Meediasüsteem

**Meediasüsteem** on massimeedia kanalite – trükiajakirjanduse, raadio, televisiooni ja interneti – süsteem. Riigi meediasüsteem on seotud riigi kultuurilise, sotsiaalse, poliitilise ja majandusliku kontekstiga.

## Vaata ka
*Euroopa meediasüsteem

## Välislingid
*Lühiülevaade Eesti meediasüsteemist ja -kasutusest Eesti Meediakoolitajate Liit
Arütmia (täpsustus)

**Arütmia** ehk **rütmihäire** ehk **rütmitus** on organismi või mõne selle osa korrapärase rütmilise talitluse häirumine.

Enamasti räägitakse **[[südame arütmia]]st**.

## Viited
Ossip Pjatnitski

**Ossip Pjatnitski**, venepäraselt ka **Jossif Pjatnitski** (*Осип Аронович Пятницкий*, sünnijärgne nimi *Иосель Ориолов Таршис*; 29. jaanuar (vkj. 17. jaanuar) 1882 Vilkomir, Kovno kubermang – 29. juuli 1938 Moskva) oli Nõukogude partei- ja riigitegelane; üks ülemaailmse kommunistlikke parteisid ühendanud Kommunistliku Internatsionaali juhte ning kominterni salajase luure- ja sidevõrgustiku OMC juht; rahvuselt juut.

Ossip Pjatnitski liitus VSDTP revolutsioonilise liikumisega 1898. aastal, pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni oli ta aastatel 1919–1920 Venemaa raudteetööliste ametiühingu esimees ning 1918–1922 Moskva Nõukogu Täitevkomitee liige ja Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liige. 1920. aastast oli Pjatnitski VK(b)P Moskva linnakomitee sekretär; aastatel 1920–1921 VK(b)P KK liikme kandidaat, 1923. aastast Kominterni Täitevkomitee sekretär, aastatel 1924–1927 ÜK(b)P Keskkontrollkomisjoni liige ja 1927–1937 ÜK(b)P KK liige. 

Arreteeriti 27. juulil 1937. Mõisteti surma 28. juulil 1938, lasti maha 29. juulil 1938. Rehabiliteeriti postuumselt 1956. aasta jaanuaris.

## Viited
Gruusia peaminister

**Gruusia peaminister** on Gruusia valitsusjuht. Peaministri määrab ametisse Gruusia president. 

Alates 2024 on peaminister Irakli Kobahhidze.

## Vaata ka

*Gruusia valitsusjuhtide loend
Muusika elementaarteooria

**Muusika elementaarteooria** (inglise keeles *elementary music theory*) on muusikateooria osa, mis hõlmab õpetust muusikalise struktuuri põhilistest osadest: helist, muusikalisest helist, noodinimetustest, intervallidest, noodi- ja pausi vältustest, noodivõtmetest ning muudest muusika noodikirja elementidest.

Eesti muusikakoolides on muusika elementaarteooria eraldi õppeainena muusikateooria õpetuse osa. 

Üks olulisemaid eestikeelse muusika elementaarteooria arendajaid oli Leo Semlek.

## Vaata ka
* 

## Kirjandus
* Boris Kõrver, "Muusika elementaarteooria", Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1956. 
* Leo Semlek, "Muusika elementaarteooria õpik", Tallinn: Semlek, 2002.
Põhja-masksäälik

**Põhja-masksäälik** (*Geothlypis trichas*) on sääliklaste sugukonda masksääliku perekonda kuuluv lind.

## Levila

Põhja-masksäälik on levinud Kanada lõunaosast Mehhiko keskosani. Põhjapoolsed asurkonnad on rändlinnud, talvitudes levila lõunaosas, Kesk-Ameerikas ja Antillidel. Lõunapoolsed asurkonnad on suuresti paiksed.

Põhja-masksäälikut on väga harva eksikülalisena kohatud ka Lääne-Euroopas.

Ta on väga tavaline lind, vaatamata arvukuse vähenemisele mõnes piirkonnas. Ta kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Esimest korda kirjeldas põhja-masksäälikut teaduslikult juba Linnaeus 1766. aastal.

## Välimus

Põhja-masksäälikud on väikesed laululinnud. Nende selg, tiivad ja saba on oliivrohelised, kurgualune ja rind kollased, kõhualune valkjas. Täiskasvanud isaslinnul on must mask, mis ulatub kaela külgedelt üle silmade ja lauba ning on piiritletud valge või halliga. Emaslinnul must mask puudub ja alapool on heledam. Noorlinnud on välimuselt sarnased emaslinnuga. Noored isased on esimesel eluaastal kahvatu maskiga, mis muutub teiseks elukevadeks täiesti mustaks. Emased tunduvad eelistavat suurema maskiga isaseid.

Põhja-masksäälikul on kirjeldatud 13 alamliiki (mille arv erineb sõltuvalt kasutatavast süsteemist). Need erinevad üksteisest peamiselt isaslinnu pea mustri ja alapoole kollase värvuse ereduse poolest. Edelapoolsed alamliigid on eredaimad ja kollaseima alapoolega. 

Põhja-masksäälik tegutseb peiduliselt madalal taimestikus, hoides saba sageli püsti. Kutsehüüd on tugev naksuv *tsek*. 

## Elupaik ja pesitsemine

Põhja-masksäälik pesitseb paduratel ja teistel tiheda madala taimestikuga märgaladel, ka põõsastikes. Kuivades piirkondades on ta vähem tavaline.

Tema pesitsusperiood kestab aprillist juunini. Pesa on kausjas ja asub tihedas põõsastikus, kurnas on 3–5 muna. Haudumine kestab 12 päeva. Poegi toidavad mõlemad vanalinnud. 8 päeva pärast koorumist lahkuvad pojad pesast. Põhja-masksäälik toitub putukatest, otsides neid tihedast taimestikust, aga suutes neid püüda ka õhust. Vahel sööb ta ka seemneid.

Põhja-masksääliku tavaline pesaparasiit on pruunpea-lehmalind (*Molothrus ater*), kes muneb teiste lindude pesadesse.

## Viited

## Välislingid

*Common Yellowthroat Lab of Ornithology
Bahama masksäälik

**Bahama masksäälik** (*Geothlypis rostrata*) on sääliklaste sugukonda masksääliku perekonda kuuluv lind.

Liigi levila piirdub Bahama saartega, kus ta on paigalind. Ta on lähedane põhja-masksääliku, tamaulipase masksääliku ja kalifornia masksäälikuga, moodustades koos nendega ülemliigi. Teda arvati varem nende kolme liigiga ühte kuuluvaks.

Bahama masksäälik on umbes 15 cm pikk ja suure nokaga. Tema kõige levinum alamliik *G. r. rostrata*, keda leidub Androsel ja New Providence'il, on oliivrohelise selja ja peamiselt kollase alaosaga, mis pugul on pisut kahvatum. Tal on näol must mask ja kiiru eesosa on hall. Emane näeb välja samamoodi, aga tal ei ole maski, tema kiird on hall ja tema pugu võib olla valkjam.

On ka kaks teist alamliiki. Grand Bahamal, Great Abacol ja selle juurde kuuluvatel saartel elab alamliik *G. r. tanneri*, millel on kiirul kollakas varjund, ning Eleuthera ja Cati saarel elab alamliik *G. r. coryi*, mille kiiru eesosa on peamiselt kollane.

Bahama masksäälikut saab talvituvatest põhja-masksäälikutest eristada suuremate mõõtmete, raskema noka ja aeglasemate, rohkem kaalutletutena tunduvate liigutuste järgi. Isaste alaosal on kollane piirkond palju suurem, mask on samuti suurem ja on laienenud kuklale. Emastel on peal hallikas varjund, mida põhja-masksäälikutel pole. Alamliigi *G. r. coryi* isastel on kiiru eesosa selgesti eristuvalt kollane.

Bahama masksääliku laul on samasugune kui põhja-masksäälikul. Kutsehüüd on pehme *džip*.

Nagu teisedki masksäälikud, toitub bahama masksäälik madalal taimestikus putukatest ja teistest väikestest selgrootutest.

Bahama masksäälik pesitseb tihedas võsas, tavaliselt kuivemas kohas kui põhja-masksäälik talvitumiseks valib. Bahama masksäälik ehitab kausja pesa madalale taimestikku või kännule ja muneb pessa 2 muna.

Bahama masksäälik pole kuigi arvukas, vähemalt talvituvaid põhja-masksäälikuid on talvel Bahamal märksa rohkem. Siiski tundub, et liik tervikuna ei ole ohus, mistõttu ta arvati soodsas seisundis liikide hulka. Kuid see käib üksnes levinuima alamliigi *G. r. rostrata* kohta, teised alamliigid on üliharuldased ja on koguni oletatud, et nad surid 20. sajandi lõpus välja.

Esimest korda kirjeldas bahama masksäälikut teaduslikult Henry Bryant 1867.
Tagametsa (Türi vald)

**Tagametsa** on maa-ala Türi vallas Rassi külas, kus paikneb Eesti Skautide Ühingu ja Eesti Gaidide Liidu poolt 2. märtsil 2000 rajatud laager.

#### Vaata ka
*Mälestusmärk kõikidele metsavendadele

## Viited

## Välislingid
* Tagametsa koduleht
Pinus wangii

***Pinus wangii*** on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu. Ta kuulub viieokkaliste mändide hulka (alamperekond *[[Strobus]]*).

## Kirjeldus
*Pinus wangii* on tavaliselt keskmisest madalama kasvuga, kõrgus on tavaliselt 8–20 m. Tüvi on sirge või mittekorrapäraselt hargnev, kuni 1 m läbimõõduga. Võra on ümara või lameda kujuga.

Okkad on viiekaupa kimbus, (15–) 30–60 (–80) mm pikkused, kõverdunud, tumerohelised, kahe vaigukäiguga, püsivad võrsetel kaks aastat.

Isasõisikud on munaja või ellpsoidse kujuga, 8–20&nbsp;mm pikad. Käbid on 4,5–8,5 (10) cm pikkused ja läbimõõduga 3,5–6,5&nbsp;cm, pikliku, munaja või ellpsoidse kujuga, noorelt kollakasrohelised, valminult pruunid. Seemned on helepruunid, ellipsoidilise-munaja kujuga, 7,8–12,8&nbsp;mm pikkused, kirjude tiivakestega (pikkus 4–18&nbsp;mm).

## Levila ja ökoloogia
*Pinus wangii* levila asub väga väiksel territooriumil, Hiina Yunnani provintsis, Wenshani Tšuangi-Miao autonoomses ringkonnas, Malipo ja Xichou maakonnas, üsna lähedal Vietnami piirile. Arvatavalt kasvab *Pinus wangii* ka Vietnamis, aga siiani puuduvad selle kohta usaldusväärsed andmed. *Pinus wangii* kasvab järskudel lubjakivist mägede nõlvadel 1500–1800 m kõrgusel merepinnast. Kaks teadaolevat selle männi populatsiooni asuvad üksteisest ligi 32&nbsp;km kaugusel, kus nad kasvavad väikestes gruppides või üksikpuudena, mis on hajutatud mäetippude ja seljandike vahel. Piirkonnas levinud karstialadelt on enamik metsadest maha raiutud ja see oht ähvardab ka *Pinus wangii* allesjäänud populatsioone.

Puuliikidest kasvavad koos temaga koos sitšhuani tsuuga (*Tsuga chinensis*), kivijugapuu liik *Podocarpus wangii*, hiina jugapuu (*Taxus chinensis*) ja urbjugapuu liik *Amentotaxus yunnanensis*.

## Viited

## Kirjandus
*Roman Businsky. A revision of the Asian *Pinus* subsection *Strobus (Pinaceae)*. Berlin-Dahlem, 2004. ISSN 0511-9618.

## Välislingid

*Foto1
Progressiivtarind

**Progressiivtarind** on tarind, mis väljendab oleviku- või minevikuhetkel parasjagu käimas olevat tegevust, kuid hetkelist tegevust märkivate verbide puhul aitab progressiivtarind väljendada tulevikku. Progressiivtarind koosneb *olema*  finiitsest ehk pöördelisest oleviku- või lihtminevikuvormist ja teatud verbivormi mas-vormist ning esineb olemasolulauses. nt *Lilled* ***on/olid***  *peenral* ***kasvamas***. 

Progressiivtarindi kasutamine on eriti levinud reportaažistiilis, nt spordireporterite kõnes.

## Eesti keel

Minevikuhetkel parajasti toimuvat tegevust väljendatakse enamasti oleviku või lihtmineviku vormiga, nt *Mari* ***sööb/sõi*** *parajasti putru*.  Seda sama tegevust on võimalik edastada progressiivtarindi abil, nt *Mari* ***on/oli*** *putru* ***söömas***.

Hetkel toimuvat saab  progressiivtarindiga väljendada ainult verbide abil, milles aktiivse kestusega tegevus puudub, nagu *toimuma, lamama, kasvama, surisema, helisema, lendama,  vulisema* jms.

Mingil hetkel toimuv märgib progressiivtarindi mitteaktiivsuse kõrval ainult hetke, ajapunkti, mitte ajavahemikku. Nt *Kiili spordihallis* ***oli*** *kell kümme / eile õhtul / esimest päeva* ***toimumas*** *sulgpalliturniir*.

Verbide puhul, mis märgivad hetkelist tegevust, nt *algama, lõppema, plahvatama, kukkuma* jms, osutab progressiivtarind mitte tegevuses olekule, vaid peatselt algava tegevuse eelfaasis olekule, *Sulgpalliturniir* ***on lõppemas***, *Pomm* ***oli plahvatamas***.  Sellel juhul mõtestub tegevus tulevikulisena ning progressiivtarindit võib ühtlasi käsitleda kui ka ühte tuleviku väljendamise vahendit.

## Vaata ka

*Öeldise leksikaalsed kategooriad
Augsburgi Usutunnistuse Selts

**Augsburgi Usutunnistuse Selts** (AUS) on 2006. aasta augustis asutatud Pärnus tegutsev mittetulundusühing. 

See on vabatahtlik organisatsioon, mille sihiks on Kristuse Kiriku toetamine konservatiivse kristliku teoloogia tutvustamise ja levitamisega. Pearõhk on luterlikest usutunnistuskirjadest lähtuval teoloogial.

AUS annab välja veebiajakirja Meie Kirik, vihikutesarja "Kristlik usk ja õpetus" ning teoloogiliste artiklite kogumikke, samuti korraldab vaimulikke harjutusi nii vaimulikele kui ilmikkristlastele.


## Vaata ka
* Augsburgi usutunnistus
* Martin Lutheri Ühing

## Välislingid
*Veebiajakiri Meie Kirik
Tamaulipase masksäälik

**Tamaulipase masksäälik** (*Geothlypis flavovelata*) on linnuliik sääliklaste sugukonnast masksääliku perekonnast.

Tamaulipase masksäälik on lähedane põhja-masksääliku ja bahama masksäälikuga, millega koos moodustab ülemliigi, ning teda on isegi arvatud nende kahe liigiga ühte kuuluvaks.

## Levila

Tamaulipase masksäälik on levinud Mehhiko kirdeosas. Suurem osa levilast kattub Tamaulipase osariigiga, aga ta elab ka San Luis Potosí ja Veracruzi osariigis. Ta on paigalind.

## Välimus

Tamaulipase masksääliku üldpikkus on 13 cm ja kaal 10,2–11,5 g. Tema selg on kollakasroheline, alapool erekollane. Vanal isaslinnul on must mask ja kollane pealagi. Emaslind on sarnane, ent musta maskita ja oliivja lagipeaga. Tiiva pikkus on isaslinnul 5,35–5,55 cm, emaslinnul 5,1–5,45 cm. Nokk on must ja jalad lihakarva.

Häälitsused on väga sarnased põhja-masksääliku häältega. Inimene ei tee neil õieti vahet, aga ise nad seda vahet teevad ega vasta kunagi teist liiki linnu kutsehüüule.

Isaslindu on teistest lindudest hõlbus eristada kollaste triipude abil, mis ta näol on. Talvituvatest põhja-masksäälikutest saab teda veel eristada kõhualuse poolest, mis on põhja-masksäälikul valge, tamaulipase masksäälikul kollane.

Emaslinnul ei ole näol musta maski. Nende suled on oliivkollased, osalt kaetud kahvatupruuniga. Nende kael on oliivpruun, kaela küljed on kahvatumad ja kollakamad.

## Elupaik ja pesitsemine

Tamaulipase masksäälik elab magevee padurates (kaasa arvatud kanalite ja kuivenduskraavidega), eriti kui seal kasvab hundinuiasid. Tema pesitsus- ja toitumistavade kohta on vähe teada, kuid ilmselt need sarnanevad teiste masksäälikutega. Arvatavasti ehitavad nad oma pesa madalale taimestikku ja toituvad putukatest.

Tamaulipase masksäälik kuulub ohulähedaste liikide hulka ja tema arvukus ongi viimastel aastatel vähenenud elupaikade kadumise tõttu. Rahvusvaheline linnukaitseorganisatsioon BirdLife International hindab liigi arvukuseks 2500–10 000 isendit.

## Viited

## Välislingid

* Sissekanne Birdlife'i leheküljel
Paul Kondas

**Paul Kondas** (31. märts 1900 Uue-Põltsamaa vald, Pauastvere – 7. august 1985 Viljandi) oli eesti maalikunstnik  (naivist). 

Ta lõpetas Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Osales Vabadussõjas. 1921–1923 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja kaubandust. 1924. aastal omandas  Valgas õpetajate kursustel pedagoogikutse ning alates 1925. aastast töötas Suure-Jaani 6-klassilisse algkooli õpetajana, hiljem juhatajana kuni 1941. aastani, mil asus elama Viljandisse, kus töötas kooliõpetajana. 

Suurem osa tema maalidest sündisid pensionieas. Kondase eluajal ei toimunud ühtegi tema tööde näitust.

Viljandis asub Kondase Keskus, kus on 36 Kondase õlimaali.

Mark Soosaare 1979. aastal valminud dokumentaalfilmi "Pühapäevamaalijad" üks lõik on pühendatud Paul Kondasele.

Paul Kondas elas Viljandis Hiire ja Oru tänava nurga peal asuvas suures kivimajas teisel korrusel. See maja hävis 1943. või 1944. aastal. Ta töötas Viljandis Valuoja koolis. Oskas mängida viiulit. Andis eratunde oma kodus, kus käisid peale tunde õpilased õppimas lisaks koolikursusele veel lisateadmisi joonistamisest ja viiulist. Olevat olnud lahke, pakkus teed ja võileiba. Peale 50. aastat asus elama Tartu tänavale, Koidu tänava nurgast vasakut kätt teise majja, kus ta elas surmani. Armastas fotografeerida. Välimuselt oli keskmise kasvuga, tumedapäine, hiljem hallipäine. Elas üksi.

Kondase järgi kutsutakse Kondase majaks Suure-Jaani kooli kunagist hoonet, kus ta oli koolijuhataja. Tänapäeval asub hoones Suure-Jaani kultuurimaja ja Suure-Jaani raamatukogu

## Kirjandus
*Tiiu Männiste. "Paul Kondas ja tema värviline maailm. The Colorful World of Paul Kondas". Kunst, 2001.

## Välislingid
*Paul Kondas ja tema värviline maailm Viljandi Muuseumi veebisaidil
*Portree
*Maasikasööjad (1965)
*Kalamehed (1963)
*Drezden 
*Paunvere poisid (1961)
Lembit Rajala

**Lembit Rajala** (sündinud 1. detsembril 1970) on endine eesti jalgpallur.

Eesti jalgpallikoondises mängis Rajala aastatel 1992–1996. Ta osales 26 mängus ja lõi kaks väravat. 

## Klubid
* Tallinna Lõvid 1986–1989
* FC Flora Tallinn 1987–1989
* FC Norma 1989–1990
* FC Flora Tallinn 1991–1996
* JK Viljandi Tulevik 1997
* IFK Mariehamn 1997–2001
* KTP (laenul) 	1999

## Saavutused

*  Meistriliiga
** Parim väravakütt 1995/96

## Isiklikku
Pärast karjääri lõppu on elanud ja töötanud Soomes Ahvenamaal.

## Vaata ka
* Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Välislingid
*
Manner (geoloogia)

Valdavalt on levinud termini "manner" geograafiline tähendus. Kuid selle kõrval on olemas ka geoloogiline tähendus, mis on mõnevõrra teistsugune. Kui geograafias peetakse mandrite piiriks rannajoont, siis geoloogias on mandri piiriks mandrilava ehk šelfi üleminek mandrinõlvaks. Seega on osa mandrist maailmamere poolt üle ujutatud. Sõltuvalt sellest, kas tegemist on mandri või ookeanibasseiniga, jagatakse geoloogias ka maakoor mandriliseks ning ookeaniliseks.

Mandrid on üldjoontes kõik üksteisele sarnase ehitusega. Alumiseks struktuurseks korruseks on aluskord ehk vundament, mis koosneb eelkambriumi vanusega kristalsetest kivimitest, mis paljanduvad kõigil mandreil teatud kohtades, mida nimetatakse kilpideks. Suur osa aluskorrast on kaetud võrdlemisi vähe deformeerunud settekivimite kihtidega. Selliseid alasid nimetatakse platvormideks. Kõigil mandreil on olemas ka mäestikud ehk piklikud deformeeritud, moondunud ning murranguist läbitud struktuurid, mis markeerivad kunagisi või ka praegusi laamade põrkepiire.

Geoloogilisest kontseptsioonist lähtudes on paljud saared (näiteks Suurbritannia, Tasmaania, Gröönimaa, Jaava, Jaapan jt) külgneva mandri osad. Mõned saared moodustavad aga omaette mikrokontinente (näiteks Madagaskar, Uus-Meremaa).

Mandrid erinevad oluliselt ookeanilisest maakoorest nii ehituselt, vanuselt kui ka koostiselt. Erinevalt suhteliselt noortest ookeanilist maakoort moodustavatest kivimitest (vanus maksimaalselt 200 Ma) on kõigil mandreil mitme miljardi aasta vanused tuumad, mis võrrelduna Maa 4,5 Ga vanusega tähendab seda, et kord tekkinud mandrid on ajas väga püsivad. Geoloogilises ajas ongi mandrilist maakoort pidevalt juurde tekkinud ning mandrite pindala suurenenud. Mandrid on püsivad seetõttu, et nad on ookeanilist maakoort moodustavatest kivimitest väiksema tihedusega, mis teeb nad vahevöö ning külgnevate ookeanibasseinide suhtes ujuvaks (Vaata: Isostaasia). Mandrite asukoht ei ole ajas püsiv. Toimub nn mandrite triiv, mille käigus mandrid mitte ainult ei muuda oma asendit, vaid võivad jaguneda ka osadeks (näiteks Aasia ja Aafrika Punase mere tekkimisel) või põrkuda kokku teiste mandritega, et moodustada suuremaid mandreid (näiteks Euroopa ja Aasia, mille piirile on tekkinud Uuralid).

## Vaata ka
*Mandriline maakoor

## Välislingid
*"Kontinendid tekkisid Maa kokkupõrkest meteoriitidega" ERR Novaator, 12. august 2022
NSV Liidu Riiklik Kaitsekomitee

**NSV Liidu Riiklik Kaitsekomitee** (vene keeles (*Государственный комитет обороны, ГКО*) oli NSV Liidu erakorraline riigijuhtimisorgan, mis loodi 8 päeva pärast Suure Isamaasõja algust, s.o 30. juunil 1941 ja likvideeriti NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi ukaasiga 4. septembril 1945.
## Koosseis
NSV Liidu Riiklikku Kaitsekomiteesse kuulusid: 
*Jossif Stalin, Riikliku Kaitsekomitee esimees;
**Vjatšeslav Molotov, Kaitsekomitee esimehe asetäitja; 1944. aastast Lavrenti Beria
**Lavrenti Beria, Kaitsekomitee liige; kelle vastutusalaks oli kontroll lennukite ja mootorite tootmiskavade täitmise üle, õhujõudude formeerimise eest; hiljem ka relvastuse, miinipildujate, laskemoona ja tankide tootmiskavade täitmise kontroll ning naftatööstuse, söetööstuse ja teede rahvakomissariaatide tegevuse kontroll.
**Kliment Vorošilov, Kaitsekomitee liige;
**Georgi Malenkov, Kaitsekomitee liige;
1942. aasta veebruaris täiendati Kaitsekomiteed
*Lazar Kaganovitši, Kaitsekomitee liige;
*Anastass Mikojani, Kaitsekomitee liige ning hiljem ka Nikolai Voznessenskiga.
Andrei Lugovoi

**Andrei Lugovoi** (vene keeles Андрей Константинович Луговой; sündinud 19. septembril 1966 Bakuus) on Venemaa Riigiduuma liige ja ettevõtja, endine NSV Liidu julgeolekutöötaja.

Lugovoi on Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei liige ja turvafirma Üheksas Laine (Девятый вал) eksjuht.

1. novembril 2006 kohtusid Lugovoi ja teine endise KGB agent Dmitri Kovtun Londonis Aleksandr Litvinenkoga. Samal päeval haigestus Litvinenko raskelt ja suri 23. novembril haiglas, põhjuseks radioaktiivse aine poloonium-210 mürgistus. Surivoodil süüdistas Litvinenko enda tapmise organiseerimises Venemaa valitsust. On selge, et Litvinenko tapmise taga olid väga mõjuvõimsad ringkonnad, sest inimese tapmiseks vajalik polooniumikogus maksab 10 miljonit USA dollarit ja Litvinenko kehas oli seda kümnekordne surmav kogus. 

Suurbritannia tunnistas Lugovoi Litvinenko tapmises kahtlustatavaks ja nõudis 2007. aasta kevadel Venemaalt tema väljaandmist . Venemaa keeldub Lugovoid välja andmast, väites, et põhiseadus ei luba seda.

Pärast Venemaa keeldumist saatis Suurbritannia maalt välja neli Venemaa diplomaati, süüdistades neid spionaažis. Venemaa vastas samamoodi ja saatis maalt välja neli Suurbritannia diplomaati. 

2007. aasta augustis süüdistas Luguvoi Anna Politkovskaja mõrva organiseerimises Boriss Berezovskit. 

Lugovoi kandideeris 2007. aasta septembris Venemaa riigiduumasse Vladimir Žirinovski juhitava Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas kolmanda numbrina . Ta osutus valituks.

## Viited


## Välislingid
* Луговой, Андрей Lentapedias.
Nõmme turuhoone

**Nõmme turuhoone** on müügimaja Nõmme turul.

Esialgne turuhoone oli puidust. Selle projekteeris arhitekt Robert Natus ning see valmis 1930. aastal.

Hoone restaureeriti 2009. aastal. Originaaljooniste järgi taastatud hoone sai uue katuse, aknad, uksed ning voodri. Ehitaja oli Raketis Grupp OÜ. Taastamine maksis umbes 3,5 miljonit krooni. Uuenduskuuri läbinud turuhoone avati 10. oktoobril 2009.

Nõmme turuhoone tunnistati 2009. aasta parimaks restaureeritud puitehitiseks Tallinnas.

Turuhoones tegutses 2010. aasta alguses üle 30 ettevõtja, kes müüsid eelkõige lihatooteid ja köögivilju. Teisel korrusel oli väike kohvik. Turuhoone keskel oli väike kivist purskkaev.

29. aprilli hilisõhtul 2010 hoone süttis ning põles umbes tunni ajaga peaaegu maani maha.

Nõmme Heakorra Selts algatas hoone taastamise rahastamiseks korjanduse.

Turuhoone oli kindlustatud firmas ERGO Kindlustus viiele miljonile kroonile.

Hoone taastamisel säilitati selle välisilme, kuid konstruktsioon muudeti tulekindlamaks. Taastatud turuhoone avati 27. novembril 2010.

## Pilte

Pilt:Nõmme turuhoone 2.jpg
Pilt:Nõmme turuhoone 3.jpg
Pilt:Nõmme turuhoone 4.jpg
Pilt:Nõmme turuhoone 5.jpg
Pilt:Nõmme turuhoone 6.jpg|Turuhoone enne restaureerimist


## Viited

## Välislingid
* Tuli hävitas Nõmme turuhoone, Tallinna Postimees, 29. aprill 2010
* Nõmme turuhoone taastatakse juba sel aastal, err.ee, 3. mai 2010

*
Suur-Kuriilid

**Suur-Kuriilid** (varem *Suured Kuriilid*; vene *Большая Курильская гряда*) on saarestik Kuriilide kaguosas, Kamtšatka poolsaare ja Hokkaidō saare vahel. 

Krusensterni väin ja Bussoli väin jagavad need põhja-, kesk- ja lõunarühmaks. 

***Põhjarühm***
*Atlassovi saar
*Šumšu 
*Paramušir
*Antsiferovi saar
*Makanruši
*Onekotan
*Harimkotan
*Tširinkotan
*Ekarma
*Šiaškotan

***Keskrühm***
*Raikoke
*Matua
*Rasšua
**[[Ušiširi saared]]*
**Rõponkitša
**Jankitša 
*Ketoi
*Simušir
*Broutona
**[[Tšornõje Bratja]] saared*
**Tširpoi 
**Brat-Tširpojev 

***Lõunarühm***
*Urup
*Iturup
*Kunašir 

Lõuna-Kuriili väin eraldab Suur-Kurille Väike-Kuriilidest.
Nikolai kvartal

**Nikolai kvartal** (saksa *Nikolaiviertel*) on Berliini vanim asum. See asub Mitte rajoonis, viieminutise jalutuskäigu kaugusel Alexanderplatzist.

Kvartali olulisemad vaatamisväärsused on Berliini vanim kirik Nikolai kirik (*Nikolaikirche*) ja Ephraimi palee (*Ephraim-Palais*).
Umar Israilov

**Umar Israilov** (1982 – 13. jaanuar 2009) oli tšetšeenist pagulane ja endine Tšetšeenia presidendi Ramzan Kadõrovi ihukaitsja, kes andis Euroopa Inimõiguste Kohtus tunnistusi Kadõrovi režiimi vastu ja tapeti Viinis.

Israilov võitles Teises Tšetšeenia sõjas Venemaa vägede vastu ja langes 2003. aastal vangi.

Hiljem teenis Kadõrovi ihukaitsjana ja oli enese kinnitusel tunnistajaks mõrvadele, piinamistele ja muudele kuritegule, mille kordasaatjateks kadõrovlased, teiste hulgas Ramzan Kadõrov ja tema lähedane abiline, hilisem Riigiduuma liige Adam Delimhanov.

Viini politsei terrorismivastane üksus on Israilovi palgamõrva organiseerijana nimetanud Austrias elavat tšetšeeni poliitilist pagulast Otto Kaltenbrunnerit ja peasüüdlastena Ramzan Kadõrovit ning tema abi Šaa Turlajevit. Prokuratuuri väitel ei ole otsustavaid tõendeid sellest, et Kadõrov mõrva tellis. Kaltenbrunner koos kahe kaasosaluses kahtlustatavaga on Austrias vahi all.

## Viited
Ernst Joll

**Ernst-Aleksander Joll** (pseudonüüm **Jaan Kägu **; 26. august (vkj)/ 8. september 1902 Tallinn – 3. aprill 1935 Tallinn) oli Eesti jalgpallur, ajakirjanik ja följetonist.

## Sportlasena
Eesti jalgpallikoondises mängis ta 23 mängu ja lõi 4 väravat. Ta võttis osa 1924. aasta olümpiamängude jalgpalliturniirist.

Ta lõi värava Eesti esimeses võiduga lõppenud jalgpallimaavõistluses Soome vastu 30. septembril 1923. Joll lõi värava ka Rootsi vastu 7. juulil 1929, kuigi Eesti kaotas mängu 1:4.

Ta tuli Eesti meistriks Kalevi (1923) ning 1926 ja 1928 Tallinna Jalgpalliklubi meeskonnas.

## Ajakirjanikuna
Ta töötas aastast 1921 Päevalehes spordireporterina ja aastast 1925 Rahvalehes sporditoimetajana. Uudislehes alustas ta humoorikate, enamasti spordisündmusi ja -probleeme käsitlevate lugude sarja. Joll andis 1930. aastal välja kolm numbrit nädalalehte Sport ja Auto.

Aastatel 1932–1935 oli Joll Tallinna Spordipressi Klubi tegevliige.

## Teoseid
*"Mo elu lugu algusest piale kuni siia maani" (1931)
*"Kägu seiklusi laias maailmas" (1935)

## Isiklikku
Joll oli 173&nbsp;cm pikk ja kaalus 67&nbsp;kg.

Tema varjunimest Jaan Kägu on tekkinud väljend "käojaani ajama".

## Surm
Ta suri 3. aprillil 1935 kõhutüüfusse ja maeti 7. aprillil Tallinna Rahumäe kalmistule.

## Vaata ka
*Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Viited

## Välislingid
*
*
* 
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Jaan Kägu

**Jaan Kägu** (24. november 1902 – 13. november 1988) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Tema õpilaste hulka kuulub Anne Velli.

## Viited
Ümera tänav

**Ümera tänav** on kahesuunalise liiklusega tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Seli asumis.

## Kirjeldus
Tänav on Raadiku tänava pikendus suunaga itta Seli asumi lõppu. Enne lõppu jaguneb tee kaheks haruks (millest üks on kahesuunalise ja teine ühesuunalise liiklusega), sest ette jääb Seli männipark. Pärast parki saavad teeharud Seli busside lõpp-peatuse juures uuesti kokku ja tänav ristub varsti Sinimäe tänavaga, kus teeb täisnurkse vasakpöörde ja suubub lõpuks Laagna teele.

Ümera tänaval asuvad Ümera kaubanduskeskus, Ümera Lasteaed ja Lasnamäe Põhikool.

Ümera tänav sai nime 26. novembril 1982.
## Galerii

File:EE-TLN-Seli.JPG|
File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Playground.JPG|
File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Ümera street.JPG|
File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Ümera towers.JPG|
File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Ümera.JPG|
File:EU-EE-TLN-LAS-Seli quarter.JPG|
File:EU-EE-TLN-Seli-Ümera.JPG|
File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Ümera7.JPG|Ümera tänav 7, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9Ш

File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Ümera11.JPG|Ümera tänav 11, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9Ш
File:EU-EE-TLN-LAS-Seli-Ümera11 and Ümera40.JPG|Ümera tänav 11 ja 40, paneelelamud tüüpprojekt 1-515/9Ш
File:EU-EE-Tallinn-LAS-Seli-Ümera 13A.JPG|Ümera tänav 13A
File:EU-EE-TLN-LAS-Seli-Ümera23.JPG|Ümera tänav 23, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9Ш
File:Ümera 38.jpg|Ümera tänav 38

File:EU-EE-TLN-Seli-Ümera60.JPG|Paneelelamu, Ümera tänav 60


## Viited
Autohtoonne kivim

**Autohtoonne kivim** (ka **autigeenne** kivim) on kivim, mis koosneb samas paigas kujunenud osistest.

## Vaata ka
*Allohtoonne kivim
*Autohtoonsus

## Viited
Allohtoonne kivim

**Allohtoonne kivim** (ka **allotigeenne** kivim) on kivim, mis koosneb teisal kujunenud osistest.

Settekivimid on tavaliselt allohtoonsed, kuivõrd nende osised on sette moodustumise alale tulnud eemalt. 

## Vaata ka
*Autohtoonne kivim
*Allohtoonsus

## Viited
Allohtoonsus

**Allohtoonsus** (kr sõnadest *allo* 'muu' + *chthōn* 'maa') ehk **allotigeensus** (kr sõnadest *allothi* 'mujal + *genos* 'sugu, teke')  on millegi sissekantus. 

Näiteks antud paigas oleva mineraali või liigi puhul on tegu allohtoonse mineraali või liigiga, kui see ei ole moodustunud selles paigas, vaid on sinna kusagilt mujalt tulnud või toodud. 

## Vaata ka
*Allohtoonne kivim
*Autohtoonsus
Autohtoonsus

**Autohtoonsus** ehk **autogeensus** on millegi moodustatus samas paigas, kus ta esineb. 

Näiteks antud paigas oleva mineraali või liigi puhul on tegu autohtoonse mineraali või liigiga, kui see on moodustunud sellessamas paigas. 

## Vaata ka
*autohtoonne kivim
*autohtoonne liik
*allohtoonsus
*pärismaine elustik
Sit

**Sit** (vene *Сить*) on jõgi Venemaal Tveri ja Jaroslavli oblastis. 

Saab alguse Bežetski Verhi kõrgustikult. Suubub Rõbinski veehoidlasse. Enne selle loomist suubus Mologasse. Siti pikkus on 159 km, valgala 1900 km².

Jõe suudmes asub Breitovo küla.

1238. aastal toimus jõe ääres Siti lahing tatari-mongoli vägede ja Vladimiri suurvürsti Juri Vsevolodovitši väe vahel.
Mologa

**Mologa** [mol'ooga] (vene keeles *Молога*) on jõgi Venemaal Tveri, Novgorodi ja Vologda oblastis, Volga vasakpoolne lisajõgi. 

Saab alguse Bežetski Verhi kõrgustikult Maksatihha lähedasest Kljutševoi külast. Suubub Rõbinski veehoidlasse. Jõe pikkus on 456 km, valgala 29 700 km².

Jõe ääres asuvad Bežetski, Pestovo ja Ustjužna linn ning Maksatihha alev. Mologa jõe suudmes asunud Mologa linn jäi pärast Rõbinski veehoidla loomist vee alla.

Mologa on laevatatav Imeni Željabova külani.
Autohtoonne liik

**Autohtoonne liik** (varasemas kirjanduses ka **aborigeenne liik**) on liik, mis on kujunenud samas piirkonnas, kus ta kaasajal levib.

## Vaata ka
*allohtoonne liik
*autohtoonsus
*aborigeenne tõug
*pärismaine elustik

## Viited
Marienkirche

**Marienkirche** ehk **St. Marienkirche** on mitme kiriku nimi Saksamaal: 

***[[Berliini Maria kirik]]**
***[[Lübecki Maria kirik]]**
***[[Reutlingeni Maarja kirik]]**
***[[Rostocki Maarja kirik]]
***Stralsundi Maarja kirik'''

## Vaata ka
*Maarja kirik
*Maria kirik
Õnne Pollisinski

**Õnne Pollisinski** (kuni 1971. aastani **Õnne Simson**; sündinud 5. märtsil 1951 Tallinnas) on eesti ujumis- ja allveesporditreener.

Ta lõpetas aastal 1969 Tallinna 21. Keskkooli ja 1973 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse õpetajana.

Ta tegeles 1960. ja 1970. aastatel ujumise ja allveespordiga. Alates 1973. aastast on ta töötanud allveesporditreenerina. Alates 1990. aastatest treenib ta puudega noori.

Tema õpilaste seas on teiste hulgas Tiina Krutob, Aini Leik, Viljar Praks, Reet Koljak, Piret Päeva, Chris-Helin Kokk, Astrid Bernard, Lauri Ilison, Janne Mugame, Kardo Ploomipuu.

## Tunnustus
*1985 Eesti NSV teeneline treener
*1993 Kalevi auliige
*1998 
*1999 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (Eesti allveesportlaste juhendamine ja tulemuslik töö puuetega inimeste spordiõpetajana)
*2009 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (Eesti invaujujate maailmaklassi viimise eest)
*2011 Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina Kardo Ploomipuu ettevalmistamisel 2010. a invaujumise maailmameistrivõistlusteks)
*2012 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2015 aasta paraolümpiatreener
*2015 Tallinna teenetemärk
*2016 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

## Isiklikku
Õnne Pollisinski abikaasa oli Kaupo Pollisinski.

## Viited

## Temast
*"Kes on kes? Eesti 2000", ISBN 9985607899

## Välislingid
*
*Kodus kardab koeri, reisidel mängib lõvidega Terviseleht, 2002
*ESBL 2002, fail Pa–Pü
*Treener Õnne Pollisinski kolm suurt õnnehetke EPL, 29. jaanuar 2007
Kašin

**Kašin** on linn Venemaal Tveri oblastis, Kašini rajooni keskus. Asub Volga lisajõe Kašinka ääres.

Kašini on esmamainitud 1287. aastal. Linnaõigused sai 1775. aastal.

Kašinis on säilinud mitu 17.–19. sajandil ehitatud kirikut.

Linnas on elektriseadmete tehas, alkoholitehas ja lihakombinaat.

## Välislingid

*http://www.kashin.info/
Geneetiline assimilatsioon

**Geneetiline assimilatsioon** on nähtus, kus keskkonnatingimuste muutusest tingitud organismide ehituse muutus saab geneetiliselt päranduvaks.

Mõiste võttis kasutusele Conrad Waddington 1953. aastal.
Nelidovo

**Nelidovo** [nel'iidovo] on linn Venemaal Tveri oblastis, Nelidovo rajooni keskus. Asub Tverist 230 km edelas Meža jõe ääres.

Nelidovo tekkis raudteejaama juurde 20. sajandi alguses. Linnaõigused sai 1949. aastal. Nelidovo ümbruses kaevandati 1990. aastateni pruunsütt.


Nelidovo miner.JPG|Ausammas kaevuritele
M-v jd15.jpg|Raudteejaam


## Välislingid

*http://www.nelidovo-adm.ru/
Homöorees

**Homöorees** on mingi protsessi trajektoori iseregulatiivne hoidumine kindlais piirides. 

Teisisõnu, kui homöostaasi korral isereguleerub süsteemi seisund (parameeter), siis homöoreesi korral protsess (trajektoor).

Mõiste võttis kasutusele Conrad Waddington 1940. aasta paiku, ja seda on eriti kasutatud arengubioloogias.

## Vaata ka
*homöostaas
*ökoloogiline tasakaal
Yle TV1

**Yle TV1** on Soome telekanal, mille omanik ja haldaja on Soome ringhäälingu ettevõte Yleisradio. Ligi 70% Yle TV1 programmist sisaldab dokumentaalfilme, päevakajalisi ja haridussaateid.

## Logod

Fail:Tv1 933.JPG|1958 - 1971
Fail:Chuck Jones - Merrie Melodies - Fox Pop (1942) - A Fox Is Inspecting a Trap.png|MTV1 logo entar its 1971-1974 gti 1971-1975
Fail:VRT één logo new 2019.png|MTV1 logo  -e oyrn 1971-1983 (ei  ntvv 1974-1983=)
Fail:VRT Radio 1 logo 2002.svg|YLE1 logo 1983 - 1990
Fail:Österreich 1 logo (2012).svg|YLE1 logo 1990-1997 (en daari 1990-1993)
Fail:TV1 (Estonia) logo.svg|TV1 logo 1990-1997 (endar i 1993-1997)
Fail:TV1 logo.png|TV-1 logo en tisf 1997-2001.
Fail:Yle TV1 old.svg|Yle TV1 logo aastatel 2001–2007
Fail:YLE1.gif|Yle TV1 logo aastatel 2007–2012
Fail:Yle TV1 logo.svg|Yle TV1 kaheksas ja praegune logo 5. märtsist 2012
Fail:Yle TV1 HD logo.png|HD logo aastast 2012


## Ajalugu

Aastatel 1958–1965 tootis Yle TV1 teleprogrammi Soome Televisiooni nime all. Kui Yleisradio ostis 1964. aastal Tamvisio, nimetati senine Soome Televisioon ümber 1. teleprogrammiks (*TV-ohjelma 1*) ja endine Tamvisio 2. teleprogrammiks (*TV-ohjelma 2*). 1970. aastate algul, kui mustvalge telepildi asemel hakati edastama värvilist, nimetati senised telekanalid ümber vastavalt TV1-ks ja TV2-ks. 

## Allikas
* Vuosi 2008, Finnpanel

## Välislingid
* Yle TV1 koduleht (soome keeles)
Jaak Valk

**Jaak Valk** (27. märts 1867 Vana-Põltsamaa vald (Põltsamaa kihelkond) – 13. juuni 1952) oli eesti kirikuõpetaja.

Lõpetas 1890 Tartus gümnaasiumi. Õppis 1891–1898 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses. Ordineeriti pastoriks 18. novembril 1901. Peterburi Jaani koguduse abiõpetaja 1898–1901. Rõuge koguduse abiõpetaja 1902–1903. Puhja koguduse õpetaja 1903–1914. Peterburi Jaani koguduse viimane õpetaja 1914–1920. Urvaste koguduse õpetaja 1921–1936. Siirdus emerituuri aastal 1936.

## Isiklikku
Tema poeg Laur Valk oli arst.

## Tunnustus
* 1940 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

## Viited
Blonay

**Blonay** on küla ja vald Šveitsis Vaud' kantonis Riviera-Pays-d'Enhaut' ringkonnas.

Valla pindala on 16 km², ta asub 250 m kõrgemal Genfi järve pinnast.

Blonays on elanud saksa helilooja Paul Hindemith.

## Viited
Vevey ringkond

**Vevey ringkond** oli ringkond Šveitsis Vaud' kantonis. Ringkonna vallad liideti 1. jaanuaril 2008 Riviera-Pays-d'Enhaut' ringkonnaga.

Vevey ringkonnas oli 10 valda:
* Blonay
* Chardonne
* Corseaux
* Corsier-sur-Vevey
* Jongny
* La Tour-de-Peilz
* Montreux (moodustati 1. jaanuaril 1962 Montreux-Châtelardi ja Montreux-Planchesi valla liitmisel)
* Saint-Légier-La Chiésaz
* Vevey
* Veytaux