open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus

**Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus** oli õigeusu kogudus Viljandimaal kunagises Kikevere külas praeguse Lõimetsa küla territooriumil ja oli tegev aastatel 1850–1950.

## Ajalugu

Viljandimaal algas usuvahetusliikumine 19. sajandi keskel. Kikevere Jumalaema Uinumise õigeusu kogudus avati 1850. aastal. Riia ja Miitavi piiskopkonna piiskopi Platon I poolt pühitseti 1850. aastal koguduse esimeseks preestriks Mihhail Tšihhatšov. Ta oli lõpetanud Pihkva Vaimuliku Akadeemia 1846. aastal ja oskas suurepäraselt eesti keelt. Tuntuks sai preester Mihhail Tšihhatšov ka vaimuliku kirjanduse tõlkijana. Alates 17. veebruarist 1892 kuni pühakoja hävimiseni 1941. aastal toimusid teenistused Kikevere Jumalaema Uinumise kirikus korrapäraselt.

Pärast sõda avati Kikevere õigeusu kogudus taas 1947. aastal Põltsamaa Pühavaimu koguduse preestri Leo Maidre initsiatiivil ning tollase Venemaa Õigeusu Kiriku usuasjade voliniku Nikolai Karsakovi heakskiidul. Koguduse taastajail oli kavas üles ehitada ka tules hävinenud pühakoda. Riigi kommunistliku kirikuvaenuliku poliitika tõttu ja seoses järgmise  usuasjade voliniku Aleksander Tarassovi ametisse astumisega tõusis päevakorda pühakojata jäänud koguduste sulgemine kogu Eesti territooriumil.

Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus suleti 2. detsembril 1950. Hingepalvuseid lahkunuile peetakse Kikevere kalmistul.

## Koguduses teeninud vaimulikud
* pr Mihhail Tšihhatšov (1850–1852, koguduse esimene preester)

* pr Joann Žemtšužin (1852–1854)
* pr Mihhail Vassiljev (1854–1860)
* pr Vassili Polistovski (1860–1862)
* pr Mihhail Vassiljev (1862–1879)
* üpr Aleksander Poletajev (1879–1892)
* üpr Laurenti Raudsepp (1892–1893)
* pr Nikolai Tšistjakov (1893–1908)
* pr Viktor Polistovski (1908–1913)
* pr Joann Kümmel (1913–1921)
* üpr Konstantin Antson (1921–1938)
* pr Arseni Vapper (1938–1940)
* üpr Viktor Lind (1940–1944)
* pr Leo Maidre (1944–1950, koguduse viimane preester)

## Koguduses teeninud köstreid
Köstrid:
* Joosep/Jossif Kallas (1892–1896)
* Aleksander Aren (1911–1912)
* Aleksander Tufanov (1869–1871)
* Martin Lints (1873–1877)
* Nikolai Nikolski (1891)
* Roman Pukk (1917–1918)
* Mihail/Mihkel Aren (1869–1911)
* Jaan/Ivan Bleive (1863–1866)
* Johannes/Ivan Pumbo (1922–1930)

## Kirjandus
* "Õigeusu kirikutes (kogudustes) teeninud vaimulike nimekiri". Tallinn, 1975. Koostaja preester August Kaljukosk. EAA.5437.1.64
* "Eesti õigeusk X-XXI saj". Entsüklopeediline teatmik. Koostaja Vladimir Iljaševitš. Tallinn, 2014 (vene keeles), lk 461
* Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954-1965".
* Anu Raudsepp. "Riia Vaimulik Seminar 1846-1918" Tartu, 1998 lk 94-150
* David Papp. "Eesti Apostliku õigeusu vaimulikud" – Biograafiline leksikon (16.-20.saj)- EAA. 5410.1. 247-249
* "Eestimaa uusmärtrite elulood". Koostaja ülempreester Andreas Põld. Pärnu, 2013, lk 3-6
* Andrei Sõtšov.Eesti  õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53,Tartu, 2004, lk 84-87; 210
* "Kirikud ja kogudused  Eestis". Miniteatmik. Koostajad Ilmo  Au, Ringo Ringvee. Tallinn, 2000

## Vaata ka
* Kikevere Jumalaema Uinumise kirik
* Lõimetsa
* Kikevere kalmistu

## Viited
Jungi isiksusetüpoloogia

**Jungi isiksusetüpoloogia** (*Jungian Type Index*, **JTI**) on alternatiiv Myers-Briggsi isiksusetüüpide teooriale (*Myers–Briggs Type Indicator*, MBTI). 2001. aastal Optimase poolt tarvitusele võetud JTI töötasid 10 aasta jooksul välja Norra psühholoogid Thor Ødegård ja Hallvard E. Ringstad. JTI aitab mõista, milliseid psühholoogilisi funktsioone inimene eelistab kasutada. Funktsioonid määratles Carl Jung oma raamatus "Psühholoogilised tüübid", nende hulka kuuluvad näiteks mõtlemine *versus* tunnetus ja taju *versus* intuitsioon. 

JTI küsimused ja metodoloogia eelistatud funktsioonide määratlemiseks erineb MBTI meetodist. Näiteks jätab see kõrvale sõnapaarid, mida võib olla keerukas tõlkida inglise keelest teistesse keeltesse. Paljudes keeltes kujundab lause kontekst sõna tähenduse, kuid inglise keeles märgistavad sõnad ise rohkem tähendust.

## Ülevaade
MBTI süsteemi sarnaselt määratleb JTI neli kategooriat, millest on tuletatud 16 isiksusetüüpi: ekstravertne ja introvertne, intuitiivne/sensoorne, mõtleja/tundeinimene, kohaneja/otsustaja. Isiksusetüüp määratakse uurimise abil või nende kategooriate enesevaatluse käigus. Näiteks võib liigitada ekstravertse intuitiivse-mõtleja-otsustaja ENTJ-ina (*Extrovert-Intuiting-Thinking-Judging*). Selle pealiskaudse klassifikatsiooni taga peitub aga komplitseeritus. Igal isiksusetüübil on sellega seotud Jungi kognitiivsed funktsioonid, mille eesmärk on selgitada viise, kuidas üks või teine tüüp tajub reaalsust ja sellega suhtleb. Igal isiksusetüübil on kõik neli kognitiivset funktsiooni (mõtlemine, tundmine, intuitiivsus ja sensoorsus) pandud erinevasse järjekorda ja liigitatud erinevatele introvertsuse/ekstravertsuse tasemetele. Iga isiksusetüübi kahest keskmisest tähest ühel on primaarne funktsioon, mille abil nad suhtlevad maailmaga, ja üks on abistav. Näiteks on ENTJi primaarne funktsioon (ekstravertne) mõtlemine ja nende sekundaarne funktsioon (introvertne) intuitiivsus.

## Kommertsialiseerimine
Kuigi seda süsteem Ameerika Ühendriikides eriti ei kasutata, on sel oma turuosa Skandinaavias, ehkki algupärast MBTI meetodit kasutatakse siiski kõige enam. Norras ja Rootsis kogub JTI samuti kasutajaid seoses teiste meetoditega, mis täiendavad JTI-d, et määratleda karjäärivalikut ja nõustamist. Sellel on edasimüüjaid ka Hollandis, Hiinas ja Saksamaal.

## Vaata ka
* Analüütiline psühholoogia
* Keirsey temperamenditüüpide liigitus
* Sotsioonika
* Jungi kognitiivsed funktsioonid

## Viited
Kullamaa Püha Nikolai kogudus

**Kullamaa (Silla) Püha Nikolai kogudus** oli tegev õigeusu kogudus Läänemaal Lääne-Nigula vallas Silla külas aastatel 1895–1957.

## Ajalugu

Kullamaa (Silla) kogudus avati 27. mail 1895 eestlastest õigeusklikele. Jumalateenistusi peeti esialgselt üüritavas talumajas. Nurgakivi pandi kirikule 3. juunil 1907 ja pühitseti Riia ja Miitavi piiskopkonna ülempiiskop Agafangeli ja Läänemaa praosti poolt 14. juunil 1906 püha Imetegija Nikolause auks. Kullamaa Püha Nikolai koguduse esimeseks hingekarjaseks pühitseti Pärnumaal Tõstamaa vallas 1870. aastal sündinud Riia Vaimuliku Seminari kasvandik preester Aleksander Leets. 

Koguduse juures tegutses alates 1895. aastast kihelkonnakool, mis hiljem muudeti ministeeriumikooliks ning Vaikna abikool. Riikliku religioonipoliitika tulemusena soikus Kullamaa (Silla) Püha Nikolai koguduses teenistuste pidamine 1953. aastal ja kirik suleti 1957. aastal liikmete mujale siirdumise tõttu.

## Kullamaa koguduses teeninud vaimulikud
* pr Aleksander Leets   
* pr Mihail Kipper  
* pr Boris Bežanitski 
* pr Mihail Vahter 
* pr Georg Pärl 
* pr Joann Ervart 
* pr Teodor Villemson 
* pr Artemi Pops 
* üpr Georg Pärl
* üpr Vladimir Ignaste 
* üpr Georg Pärl 1948–1953 – oli koguduse viimane preester

## Koguduses teeninud köstreid
* Aleksander Siiton
* Tõnis/Dionisi Pops
* Peeter Malein
* Teodor Jakobson
* Georg/Jüri Pärl/Perl
* Jakob Viires/Endrekson
* Joann/Juhan Kaevand
* Mihail/Mihkel Pops

## Vaata ka
* Kullamaa 
* Kullamaa kalmistu
* Kullamaa Püha Nikolause kirik

## Kirjandus

* "Õigeusu kirikutes (kogudustes) teeninud vaimulike nimekiri".Tallinn, 1975. Koostaja preester August Kaljukosk. EAA.5437.1.64
* "Eesti õigeusk X–XXI saj". Entsüklopeediline teatmik. Koostaja Vladimir Iljaševitš. Tallinn, 2014 (vene keeles), lk 464
* Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954–1965".
* Anu Raudsepp. "Riia Vaimulik Seminar 1846–1918" Tartu, 1998, lk 94–150
* David Papp. "Eesti Apostliku õigeusu vaimulikud" –Biograafiline leksikon (16.–20.saj) – EAA. 5410.1. 247–249
* "Eestimaa uusmärtrite elulood". Koostaja ülempreester Andreas Põld. Pärnu, 2013, lk 3–6
* Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945–53",Tartu, 2004, lk 58–64, 79–81, 99–100
* "Kirikud ja kogudused Eestis". Miniteatmik. Koostajad: Ilmo Au, Ringo Ringvee. Tallinn, 2000
* "Mitut usku Eesti IV". Kogumik. Koostaja Liina Eek. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu, 2015, lk 13–37
* Jaanus Plaat/Arne Maasik "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011, lk 684
* Õigeusu kiriku asutused ja kogudused
* Kirikud ja usuelu Eestis
* Eesti Apostliku-Õigeusu Kirik
## Viited
Torgu Apostel Johannese kirik

**Torgu Apostel Johannese kirik** on õigeusu kirik Saaremaal Sõrve poolsaarel Iide külas. 

## Kirikuhoone
Kirikuhoone ehitati Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti alusel. Paekivist viiekupliline kirik pühitseti apostel Johannese auks 1. septembril 1873 Riia ja Miitavi ülempiiskop Venjamini poolt. 

1944. aasta sügisel sai kirik mürsutabamuse tagajärjel rängalt kannatada ja on tänapäeval varemeis. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik alustas 2017. aastal kiriku ümbruses hooldustöid ja kavandab sinna paigaldada infotahvli.

## Kogudus
Torgu õigeusu kogudus Saaremaal eraldus usuvahetusliikumise käigus Tiirimetsa kogudusest 1849. aastal. Torgu riigimõisast eraldati kogudusele üle 100 hektari maad. 1866. aastal valmis kogudusemaja. Torgu Apostel Johannese koguduses oli 1850. aastal 341 liiget. 

Pärast Teist maailmasõda püüti kogudust taastada. 1948. aastal kirjutas Saaremaa praost Viktor Lind VÕKN-i usuasjade volinikule, et Torgu õigeusklikud paluvad koguduse taas avada ning kasutusele võtta säilinud kogudusemaja koos kõrvalhoonetega. Volinik selleks luba ei andnud. Koguduse hooned anti üle Nõukogude piirivalvele.

## Kalmistud
*Torgu kalmistu
*Vananõmme kalmistu

## Vaata ka
*Torgu Apostel Johannese kogudus
*Tiirimetsa Kristuse sündimise kirik
*Kuressaare Püha Nikolai kirik
*Sääre (Torgu)

## Viited

## Kirjandus
*"Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 429-434; lk 924-926
*Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20.sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 2003; lk 136-140; lk 288-289
*Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997; AS Terbo, Tallinn, 1997: lk 4-5; lk 69
*Andrei Sõtšov. " Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53". TÜ kirjastus. Tallinn, 2004; lk 79-97; lk 103-125
*Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis" Eesti Kunstiakadeemia, 2011; lk 760-763

## Välislingid
*Foto varemetes kirikust
* Torgu õigeusu kirik, vaade läänefassaadile
* 4170 Torgu kalmistu. Mälestised. Kultuurimälestiste riiklik register
Ilmar Raudma

**Ilmar Raudma** (kuni 1935 **Ilmar Pommer**; 23. juuni 1912 Tartu – 19. aprill 1951 Sydney) oli eesti riigiametnik.

Ta lõpetas 1930. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1930–1935 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust; lõpetas ülikooli sellel erialal ning õppis pärast seda veel õigusteaduskonna majandusosakonnas. 

Ta töötas aastatel 1931–1935 Tartu Ülikooli majandusosakonna ametnikuna, hiljem oli ülikooli majandussekretär. Lisaks ta oli kaks korda Eesti ­Üliõpilaste Seltsi esimees ning Tartu Üliõpilaskonna abiesimees, Üliõpilaslehe toimetaja ja Kaitseliidu liige.

Pärast ülikooli lõpetamist 1935. aastal töötas välisministeeriumis, hiljem Riikliku Propaganda Talituses informatsiooniosakonna ametnikuna, aastatel 1937–1940 osakonna juhatajana.

Põgenes 1944 Saksamaale, töötas pärast sõda kohtuprokurörina USA sõjaväevalitsuses. Läks 1948. aastal Austraaliasse. Ta töötas seal hotellinduse alal ning oli Sydneys ajalehe Meie Kodu asutaja, vastutav ja tegevtoimetaja.

Ilmar Raudma suri pärast lühikest ja raske kuluga haigust 19. aprillil 1951 Sydneys leukeemiasse.

## Artikleid
*"Rahvussotsialistliku kultuurielu põhimõtteist". Eesti Sõna nr 77, 4. aprill 1942. Lk 8
*"Kultuuri organisatsioonist Saksamaal". Eesti Sõna nr 110, 16. mai 1942. Lk 2
*"Kolm tegurit". Eesti Sõna nr 185, 13. august 1942. Lk 1

## Tunnustus
*1939 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema isa oli Jaan Raudma ja tütar on olnud haridus- ja teadusministeeriumi nõunik Tiia Raudma ja teise tütre Lindu Kaljulaidi tütar on Eesti endine president Kersti Kaljulaid.

## Viited

## Kirjandus
*"Raske kaotus". Nekroloog. Meie Kodu, 26. aprill 1951. Lk 1

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Ilmar Raudma Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
*Pekka Erelt. "President Kersti Kaljulaidi vanaisa suunas Konstantin Pätsi propagandat". Eesti Ekspress, 22. veebruar 2017
Andres Paris

**Andres Paris** (sündinud 11. juulil  1951) on eesti alpinist. 

Ta on osa võtnud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutusest ja tõusnud korduvalt tehniliselt rasketel marsruutidel Kaukasuse mäestikus. Ta täitis 1988. aastal meistersportlase kandidaadi normi alpinismis.

## Alpinism
Mägironimisega hakkas  ta tegelema 1977. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Aastatel 1988–1990 töötas ta Ullu-Tau alpilaagris instruktorina. 1991. aastal täiendas ta end  Elbruse laagris instruktorite koolis, sai seal II-kategooria instruktoriks. Hiljem töötas ta Ullu-Tau alpilaagris päästeülemana.

### Kuuetuhandelise esmavallutus
1982. aastal võttis  ta osa Tartu Riikliku Ülikooli 350. aastapäeva auks korraldatud ekspeditsioonist Kesk-Pamiiri Tanõmasi ahelikule. Selle käigus esmavallutati kaks nimeta mäetippu. 6350 meetri kõrgune mägi, mille tippu ronis esimeste seas ka Andres Paris, nimetati Tartu Ülikool 350-ks.

### Tehniline alpinism ja talvine alpinism
Alates 1987. aastast ronis ta tehniliselt raskematel marsruutidel Kaukasuses (5A-marsruut Allo-Uzlovajal). 1988. aastal läbis ta neli  5B-marsruuti, neist tähelepanuväärseim oli koos Urmas Graueniga 5B-tõusumarsruut Džailõkile.

1989. aastal lubati Nõukogude Liidus alpinistidele taas talvine alpinism (oli keelatud aastast 1965). Paris tegi sel talvel kuus tippu, nende seas Ullu-Tau esmaläbimisega 5B-marsruut koos Urmas Graueniga. 1990. aasta suvel juhtis ta tõusu Ullu-Taule 5B-marsruudil.

### Pamiiris 1991
1991. aastal toimus ekspeditsioon Pamiiri Urmas Graueni juhtimisel. Lenini mäetippu (7134 m) tõusis mööda tavamarsruuti 11 inimest, nende seas tõenäoliselt ka Andres Paris. Sama ekspeditsiooni käigus sooritati ka esmatõusud kahele viietuhandelisele mäele, mis nimetati Norma (5467m) ja Paide (5341 m) tipuks.

### Kilimanjaro
1994. aastal võttis ta osa eestlaste teisest retkest Aafrikas Kilimanjaro (5895 m) tippu (ekspeditsiooni juht Urmas Grauen).

## Viited

## Välislingid
*Andres Paris. firn.ee
Urmas Leppmets

**Urmas Leppmets** (18. september 1972 – 24. märts 2008) oli eesti sõjaväelane.

Ta määrati 18. novembril 2002 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli ülemaks. 

2002. aastal oli tema sõjaväeline auaste major. Leitnandi auastme sai ta 1999. aastal.
 
Alpinistina on ta osa võtnud Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud  tipputõusust Denalile (1999).

## Haridustee
Ta on lõpetanud Soome Vabariigi Maakaitsekõrgkooli ja läbinud Soome Vabariigi Riigikaitsekõrgkoolis vanemstaabiohvitseride kursused ja kindralstaabiohvitseride kursused.

## Teenistuskäik
Ta on läbinud ajateenistuse piirivalves ning teeninud piirivalve õppekeskustes Remnikul, Pärlseljal, Kuressaares ja Narva-Jõesuus, samuti vanemohvitserina Piirivalveametis. Tema viimane teenistuskoht enne sõjakooli ülemaks määramist oli Piirivalveameti teenistusjaoskonna vanemohvitseri tööpost.

## Alpinismiharrastus
1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle (Denali). 31. mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu.

## Viited

## Välislingid
*Kõrgemal Sõjakoolil uus ülem. mil.ee
*Siseminister Tarmo Loodus õnnitles. 8.07.2000. valitsus.ee
Katusekate

**Katusekate** on katust kattev materjal.

Tüüpiline katusekatte paksus sõltub selle paigalduskohast, vajadustest ja tingimustest. Katusekate on katuse kõige ülemine kiht, mis peab taluma vihma, rahet, füüsiliselt tekitatud kahju ning infrapuna- ja UV-kiirgust.

Katusekatted pole mõeldud inimtegevuse talumiseks, seega pole sõidukite kasutamine katusekattel soovitatav.

Katusekate on õmblusteta ning kui seda paigaldada korrektselt, siis on võimalik peaaegu kõik katuselekked iga materjali puhul ära parandada. Katusekatted võivad pea iga katuse eluiga pikendada ning need kaitsevad päikese ja ilmastikuolude eest. Samas esineb ka erandeid, näiteks spetsialistid ei soovita olemasoleva sindli peal kasutada külmkatteid, sest see meetod võib põhjustada niiskus- ja veekahjustusi.

## Lamekatuseliigid
Lamekatused jagunevad konstruktsiooni järgi järgmiselt:
* soojustamata katused – katusekate paigaldatakse otse katusekonstruktsioonile, soojustusmaterjale kasutamata;
* tuulutatavad katused – soojustuskihis on tuulutuskanalid, mille kaudu eemaldatakse katusekatte alla sattunud niiskus;
* suletud katused – soojustuskiht on suletud aluskonstruktsiooni ja katusekatte vahel ilma tuulutuskanaliteta;
* tarindsoojustusega katused – soojustuskihiks on kandetarind. Põhilisteks soojustuselementideks on gaasbetoon-, kergbetoon- või mitmekihilised *sandwich*-tüüpi katusepaneelid;
* pööratud katused – soojustuskiht paikneb hüdroisolatsioonikihi peal. Soojustuskiht peab olema kaetud monoliitbetoonist, betoon- või keraamilistest plaatidest, asfaltbetoonist või killustikust kaitsekihiga või murupinnaga.

Kasutuse järgi jagunevad katused kaheks: tavakatusteks, mille kattepinnakalle on 1:40, ja käidavateks katusteks, kuhu kuuluvad katused, kus on ette nähtud inimeste või sõidukite liiklus (terrassid, rõdud, aedkatused), nende minimaalne kalle on 1:100.

Veeäravoolu järgi jagunevad katused samuti kaheks: sisemise veeäravooluga, mille puhul vesi juhitakse katuse pinnalt kogumislehtrite kaudu hoonesisestesse veeäravoolu torudesse, ja välise veeäravooluga, mille korral langeb vesi üle räästaserva või korraldatud veeäravoolu puhul vihmaveerennidesse.

## Viited
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus

**Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus** on endine õigeusu kogudus Saaremaal, mille kodukirik oli Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik.

## Ajalugu
19. sajandi keskel Liivimaal alanud usuvahetusliikumise ajal tekkis Anseküla kihelkonda luteri kogudusele lisaks ka apostliku õigeusu kogudus. Aastatel 1846–1848 salviti siin õigeusku 304 inimest, seega 15% kihelkonna elanikest.

Üks Saaremaa väiksemaid õigeusukogudusi – Anseküla Kristuse Sündimise kogudus – asutati Riia Sinodi otsusega aprillis 1848. aastal ja see hõlmas peale Anseküla kihelkonna ka Abruka saart. 

Esimene jumalateenistus peeti Tiirimetsa mõisa küünis 21. novembril 1847 preester Joann Veleiski poolt, kes teenis kogudust kuni 1850. aastani. Seejärel rajati kirik ja koolihoone Järvele, Niidiotsa talu maadele ning koguduse kasvades rajati kihelkonna õigeusu keskuseks Tiirimetsa. Uus kirik valmis 1873. aastal ja pühitseti Kristuse sündimise auks.

1913. aastal oli koguduses 599 ja 1933. aastal 244 liiget.

1919. aastal sai kogudus endale uue nime – Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus. Koguduse maad reformiti koos Tiirimetsa mõisaga 1920. aastal ja asundati 1921. aastal, rajati ka Läätsa ja Salme küla vahele Massinõmme kalmistu, mis on kasutusel tänaseni. 

Enamik Tiirimetsa koguduse preestreid ja köster-kooliõpetajaid oli Riia Vaimulikust Seminarist saadud hea haridusega ning osales kohalikus elus.

Koguduse jaoks saatuslik aeg algas Teise maailmasõjaga. Nõukogude ja Saksa sõja ajal maeti suvel 1941 kiriku müüride äärde lahingutes hukkunud Saksa sõdureid. Saksa sõjavägi rekvireeris 1943. aastal kirikukellad. Sügisel 1944 maeti kirikuaeda hukkunud Nõukogude sõdureid. 

1944. aastal rüüstasid kiriku Nõukogude sõjaväelased. Viimane jumalateenistus kirikus peeti 1. oktoobril 1944, seejärel võõrandas Nõukogude sõjavägi kirikla hooned ja varad.

Pärast sõda taastati kogudus 1945. aastal. Kogudus oli vähenenud 50 inimeseni, ülempreester Vladimir Paivel oli sunnitud elama Lümandas. Kirikuhoone kordategemiseks oleks kulunud kuni 30 000 rubla, seega puudusid kogudusel hoone uuesti kasutuselevõtmiseks majanduslikud võimalused.

Kogudus likvideeriti ametlikult 26. juunil 1952 VÕKNi usuasjade voliniku P. Kapitonovi avalduse alusel. Likvideerimise peapõhjendusena toodi kirikuhoone puudumine. Riigimakse koguduselt ei nõutudki, kuna kohalikud võimuorganid ei tundnud hääbuva koguduse vastu mingit huvi.

## Koguduse preestrid
Joann Veleiski, Pjotr Festinski, Aleksei Bellavin, Kirill Venger, Vassili Hvoinski, Martin Podrjadtšikov, Andronik Teppaks-Pavlov, Nikolai Lebedev, Aleksander Tamm, Aleksander Vassiljev, Vsevolod Mutovozov, köster-preester Timoteus Roi. Ülempreester Vladimir Paivel oli koguduse viimane preester – ta teenis kogudust aastatel 1898–1900 ja uuesti 1913–1952.

## Koguduse koolid
Usuvahetusliikumise algusjärgus kinnitas Vene keiser 25. aprillil 1845 instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist.
*Anseküla abikool
*Järve abikool
*Abruka abikool

## Kalmistud
*Vananõmme kalmistu
*Massinõmme kalmistu
*Abruka kalmistu

## Vaata ka
*Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik
Selim I

**Selim I** (osmanitürgi keeles سليم اول *Salim I*; türgi keeles *I. Selim*; 10. oktoober 1470 – 22. september 1520), tuntud kui **Selim I Julm** (Sünge), oli Osmanite impeeriumi 9. sultan 1512–1520. Ta oli Bayezid II ja Gülbahar Hatuni poeg.

Selim sai 1481. aastal Osmanite riigi Trabzoni piirkonna asevalitsejaks ning valitses seal kuni 1510. aastani. Trabzoni piirkonna asevalitsejana vallutas ta Karsi, Erzurumi ja Artvini.

1512. aastal kukutas ta janitšaride toetusel oma isa Bayezid II võimult ning sai sultaniks.

Valitsejana jätkas ta oma vanaisa Mehmed II, Konstantinoopoli vallutaja ja Bütsantsi alistaja vallutuspoliitikat. Sultan Selim I valitsusajal vallutasid Osmanid 1514. aastal Lähis-Idas Pärsia Safaviidide käest Mesopotaamia ja Kurdistani. Safaviidide Iraani šahh (1502–1524) Ismail I oli ühendanud Iraani ja naaberalade väikeriigid tugeva keskvõimu alla. Ismaili katse tungida Osmanite riiki lõppes 1514. aastal lüüasaamisega Çaldırani lahingus Eufrati jõel Osmanite sultani Selim I vastu.

1517. aastal vallutasid Osmanid Mamelukkide sultanaadi Süüria ning Egiptuse alad ja Levanti, Jeruusalemma, viimane sultan al-Muttawakil III vangistati ning Selim I Sünge viis kaliifitiitli Istanbuli. al-Muttawakil III pidi kaliifitiitlist loobuma ning andma türklastele üle tema valduses asuvad reliikviad: prohvet Muhammadi rüü ja mõõga. Pärast mõningast resideerimist Osmanite pealinnas lasi Selim kaliifi korruptsiooni tõttu vangi heita ning omastas tema tiitli. Selimi poeg Suleiman Tore lasi kaliifi küll vangist välja, ent sundis teda vandega kõigist kaliifi õigustest loobuma. Seejärel oli kaliifi tiitel Osmanite sultanite käes kuni 20. sajandi alguseni.

Oma vallutustega kahekordistas Selim I Osmanite impeeriumi territooriumi, ta saavutas kontrolli ida-läänevaheliste kaubateede üle ning hoidis kontrolli all ka muslimite pühasid linnu, Mekat ja Mediinat.
Selim II

**Selim II** (osmanitürgi keeles سليم ثانى *Selīm-i sānī*; tuntud ka kui **Selim II Joodik** ja **Selim Blond**; 28. mai 1524 – 12. detsember 1574) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1566–1574. 

Ta oli Süleiman I Toreda ja Haseki sultani Hürrem Sultaana poeg. Ta ei hoolinud riigiasjadest, vaid oli tuntud luuletajana ja kunstide soosijana. Ta oli lasknud ehitada Edirne Selimiye mošee. Põhiliselt juhtis riiki suurvesiir Mehmet Sokollu. Tema ajal kaotas Türgi mõju Vahemerel Lepanto merelahingus.
Walter Alvarez

**Walter Alvarez** (sündinud 3. oktoobril 1940) on Ameerika Ühendriikide geoloog.

Ta on Berkeleys asuva California Ülikooli maa- ja planetaarteaduste osakonna professor (*Professor of the Graduate School*). Tema peamised teadushuvid on seotud stratigraafia ja Maa ajaloo (eeskätt impaktsündmustega ja nende rollist massiliste väljasuremiste põhjustajana ja bioloogilise evolutsiooni mõjutajana), Vahemere regiooni tektoonika, globaaltektoonika, Kvaternaari Rooma vulkaanilise provintsi geoloogia ja pelaagiliste lubjakivide stratigraafiaga.

## Haridustee
Ta lõpetas 1962. aastal Carleton College'i geoloogia erialal bakalaureusekraadiga. Doktorikraadi geoloogias sai ta 1967. aastal Princetoni Ülikoolist. 
 
## Töökäik
Ta töötas naftaettevõttes American Overseas Petroleum Limited Hollandis ja Liibüas ajal, kui Mu‘ammar al-Qadhdhāfī võimu haaras (1969). Mõne aja pärast jättis töö naftaettevõttes, et tegeleda geoarheoloogiaga Itaalias. Seejärel töötas ta Columbia Ülikooli juures observatooriumi Lamont-Doherty Earth Observatory teadurina ning uuris Vahemere piirkonna tektoonikat laamtektoonika kui uue teadusteooria valguses. Tema Itaaliaga seotud paleomagnetismialased teadustööd soodustasid tolle piirkonna geomagnetiliste inversioonide uurimist.

## Alvareze hüpotees
1980. aastal ilmus Luis Alvareze ja Walter Alvareze ning kahe Lawrence'i Berkeley kiirguslabori tuumakeemiku ühisartikkel Science'is "Extraterrestrial Cause for the Cretaceous-Tertiary Extinction: Experiment and Theory", milles esitati uurimustulemuste tõlgendusena väide, et dinosauruste ja paljude teiste liikide massilise väljasuremise Kriidi ajastu lõpul põhjustas kokkupõrge suure meteoroidiga. Seda nende tõlgendust hakati hiljem nimetama Alvareze hüpoteesiks.

## Tunnustus
*1991 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
*1992 – valiti Taani Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
*1993 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
*2002 – Penrose'i medal
*2008 – Vetleseni auhind

1985. aastal avastatud väikeplaneet Alvarez on nimetatud 1988. aastal Luis Alvareze ja Walter Alvareze auks.

## Isiklikku
Tema isa oli Nobeli auhinna laureaat Luis Alvarez ja vanaisa Minnesota Ülikooli meditsiiniprofessor Walter Clement Alvarez.

## Viited
Aschaffenburgi vürstkond

**Aschaffenburgi vürstkond** (saksa: *Fürstentum Aschaffenburg*) oli Saksa-Rooma riigi vürstkond ja Reini Liidu liikmesriik aastatel 1803–1810. Selle pealinn oli Aschaffenburg.

Seoses Mainzi peapiiskopkonna sekulariseerimisega aastal 1803 anti Karl Theodor von Dalbergile kompensatsiooniks äsjaloodud Aschaffenburgi ja Regensburgi vürstkonnad ning Wetzlari krahvkond. Koos Aschaffenburgi linnaga sisaldas Aschaffenburgi vürstkond ka Klingenbergi, Lohri, Aufenaud, Stadtprozeltenit, Orbi ja Aurat.

Vürstkonnast sai Reini Liidu osa aastal 1806 pärast Saksa-Rooma riigi kaotamist. Aastal 1810 andis Napoleon Dalbergi Regensburgi vürstkonna Baieri kuningriigile ja kompenseeris selle Hanau ja Fuldaga. Dalberg ühendas oma järelejäänud territooriumid Aschaffenburgi, Frankfurdi, Wetzlari, Hanau ja Fulda uueks Frankfurdi suurhertsogkonnaks, Aschaffenburgi vürstkonnast sai uue suurhertsogkonna departemang. Kuid Aschaffenburgi linn jäi Dalbergi residentsiks. Baieri annekteeris piirkonna aastal 1814.
Alvareze hüpotees

**Alvareze hüpotees** väidab, et dinosauruste ja paljude teiste liikide massilise väljasuremise Kriidi ajastu lõpul põhjustas kokkupõrge suure meteoroidiga. Hüpotees on nime saanud Luis ja Walter Alvareze järgi, kes esitasid esimestena selle väite 1980. aastal.

## Eellugu
1970. aastate teisel poolel uuris geoloog Walter Alvarez Itaalias kivimeid, mille geoloogiline vanus oli umbes 66 miljonit aastat. Oli teada, et just sellel ajal (Kriidi ajastu lõpus) surid välja dinosaurused. 1977. aastal leidis ta Gubbio linna lähistelt Kriidi-Paleogeeni piirilt õhukese savikihi, millest allpool olevates kihtides leidus dinosauruste fossiile, ülevalpool aga mitte. Alvareze ette kerkis küsimus – kui kiiresti need olevused Maa pealt ära kadusid? Ta leidis, et vastus peitub selles õhukeses savikihis ning arvas, et selle kihi keemilise koostise analüüs võimaldab määrata kihi moodustumise kiiruse.

Selle küsimusega pöördus ta oma isa Luis Alvareze poole, kes samuti töötas Berkeleys. Vajalikud uuringud tehti Lawrence'i Berkeley kiirguslaboris. Tulemus üllatas neid mõlemaid. Uuritava savikihi iriidiumisisaldus oli kümneid kordi kõrgem kui tavalistes maakoore kivimites. Maakoores on iriidium küllaltki haruldane, küll aga leidub seda rohkelt komeetides ja asteroidides. Sai arusaadavaks, et meteoroidid ei lange Maa peale alalise sagedusega. Aeg-ajalt langevad Maale suuremad taevakehad. Alvarezed leidsid, et 66 miljonit aastat tagasi tabas Maad Kriidi-Paleogeeni vahetusel iriidiumi sisaldav meteoroid, mis põhjustas Kriidi ajastu lõpul toimunud suure väljasuremise. Hävis suur osa maa- ja meretaimestikust ning neist toituvad organismid.

## Artikkel Science'is (1980)
1980. aastal ilmus Luis Alvaraze ja Walter Alvareze ning kahe Lawrence'i Berkeley labori tuumakeemiku Frank Asaro ja Helen V. Michaeli ühisartikkel Science'is "Extraterrestrial Cause for the Cretaceous-Tertiary Extinction: Experiment and Theory", milles nad esitasid oma uurimuste tulemused ja andsid teoreetilise tõlgenduse neile.

Luis Alvarez ja tema kolleegid esitasid ka väljasuremise võimaliku mehhanismi. Suure meteoroidi langemine tekitas plahvatuse, mille tulemusena õhku kerkinud tolmu- ja suitsupilved varjutasid taeva niivõrd pikaks ajaks, et suur osa taimestikust hävis. See aga põhjustas teiste elusorganismide hukkumise.

## Viited
Erftstadt

**Erftstadt** on linn Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Kölni ringkonnas Rhein-Erfti kreisis. Asub 20 km Kölnist edelas.

Praegune linn moodustati mitme valla ja Lechenichi linna liitmise teel 1969. aastal kommunaalreformi käigus.

## Viited

## Välislingid

*http://www.erftstadt.de/
Tammelaane kraav

**Tammelaane kraav** on kraav Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Kalvre külas, Kõpu jõe parempoolne lisajõgi.

Kraavi pikkus on 1,9 km, langus 12,5 m ja lang 6,58 m/km.
Kraav saab alguse 58,5 m kõrgusel Kalvre külas ning suubub samas külas 46 m kõrgusel paremalt poolt Kõpu jõkke. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

Kraav asub Õisu maastikukaitseala piiril. Kraavi on suunatud Õisu biotiikide väljalask.

## Viited

## Välislingid
*
*
Žuravlivka (Tultšõni rajoon)

**Žuravlivka** (ukraina keeles Журавлівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis. Elanike arv on 1360. Pindala on 7,243 km².
Krasnogirka (Trostjanetsi rajoon)

**Krasnogirka** (ukraina keeles Красногірка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 423. Pindala on 1,35 km².
Black Velvet (kokteil)

**Black Velvet** ('must samet') on õllekokteil, mis koosneb ''stout''-tüüpi õllest (sageli Guinnessist) ja valgest vahuveinist (traditsiooniliselt šampanjast). 

Kokteili valmistas esimesena 1861. aastal kuninganna Victoria abikaasa prints Alberti leina ajal Londoni Brooks's Clubi baarmen. Jook sümboliseeris leinajate musti ja purpurseid käesidemeid.

Kokteili saamiseks segatakse võrdses osas *stout* ja vahuvein ning serveeritakse seda pilsneriklaasis.

Kihilise versiooni saamiseks täidetakse šampanjaklaas pooles ulatuses vahuveiniga ning valatakse peale jahutatud *stout*'i. Jookide erineva tiheduse tõttu need eriti ei segune ning kokteil jääb kihiline. 

## Sarnased joogid
* Kui šampanja asemel kasutatakse õuna- või pirnisiidrit, kutsutakse jooki Poor Man's Black Velvet ('vaese mehe Black Velvet').
* Saksamaal on olemas kokteiliversioon, kus kasutatakse ''Schwarzbier''<nowiki/>'i (tume laagriõlu) ja sekti ning jooki serveeritakse õllekannus. Raudse kantsleri järgi kannab see nime Bismarck.
*Kuna ka hele ja tume õlu ei segune omavahel kuigi hästi, kasutatakse seda efekti ära kokteilis Black and Tan. Et aga õlled segunevad rohkem, siis ei ole kihid nii selgelt eristuvad.

## Viited
Kolõndjanõ

**Kolõndjanõ** (ukraina keeles Колиндяни) on küla Ukrainas Ternopili oblastis Tšortkivi rajoonis. Elanike arv on 1651.


Церква святого Миколая (УГКЦ). с.Колиндяни.jpg|Kolõndjanõ kirik.
Nõo Püha Kolmainu kogudus

**Nõo Püha Kolmainu kogudus** on õigeusu kogudus, mis asub Tartu maakonnas Nõo alevikus.

Nõo Püha Kolmainu kogudus avati 1852. aastal eestlastest õigeusklikele ja pühitseti Riia ja Miitavi ülempiiskopi Platon I poolt. Koguduse esimene vaimulik Nikolai Verhoustinski sündis 1799. aastal Värskas ning oli Pihkva Vaimuliku Seminari kasvandik. Usuvahetusliikumise kõrgajal suunati Nikolai Verhoustinski Riia ja Miitavi piiskopkonna poolt Lõuna-Eestisse ja pühitseti 1846. aastal Pihkva piiskopkonna Riia vikaarpiiskopi Filaret I poolt Tartu Jumalaema uinumise kirikus preestriks. Kuni Nõo Püha Kolmainu kiriku valmimiseni 1873. aastal kasutati jumalateenistusteks üüriruume. 1890. aastal oli koguduses 525 ja 1938. aastal 160 liiget. 1962. aastal liitusid Nõo kogudusega äsja suletud Elva Peetri ja Pauli koguduse peamiselt venelastest liikmed ning teenistused toimusid kirikuslaavi keeles.

Tänapäeval teenib kogudust preester Miikael Raissar ja teenistused toimuvad üks kord kuus.

## Koguduses teeninud vaimulikud
* pr Nikolai Verhoustinski
* pr Vassili Verhoustinski
* pr Nikolai Azadanov
* üpr Aleksander Poletajev
* pr Georgi Lutseb/Lutso
* üpr Jefimi Küppar/Küpparsepp
* pr Pjotr Sokolovski
* pr Nikolai Vinogradov
* pr Vassili Bezserebrennikov
* pr Joann Kolokolov
* pr Maksim Rudakov
* üpr Peeter Pähkel
* üpr Mihhail Bleive
* üpr Kiiman Georg
* pr Must Arkadi
* üpr joann Envere/Entson
* pr Järvits Miron
* pr Aleksei Herman
* mpr Jakob/Laatsar Sarv
* üpr Joann Ümarik
* pr Nikolai Lellep/Vaabo
* pr Mihail Stoljarov
* üpr Teodor/Feodor Bleive
* üpr Johannes Keskküla
* pr Miikael/Margus Raissar 

## Koguduses teeninud köstreid
* Mihail Florinski
* Aleksander Šamardin
* Joann Kolokolov
* Jossif Sokolov

## Viited

## Kirjandus
* "Õigeusu kirikutes (kogudustes) teeninud vaimulike nimekiri”. Tallinn, 1975. Koostaja preester August Kaljukosk. EAA.5437.1.64
* "Eesti õigeusk X-XXI saj". Entsüklopeediline teatmik. Koostaja Vladimir Iljaševitš. Tallinn, 2014 (vene keeles), lk 487
* "EAÕK Nõo kogudus". EAA.5251
* Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954-1965".
* Anu Raudsepp. “Riia Vaimulik Seminar 1846-1918” Tartu, 1998, lk 94–150
* David Papp. “Eesti Apostliku õigeusu vaimulikud“. Biograafiline leksikon (16.–20. saj). EAA. 5410.1. 247–249
* “Eestimaa uusmärtrite elulood”. Koostaja ülempreester Andreas Põld. Pärnu, 2013, lk 3–6
* Andrei Sõtšov.Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53,Tartu, 2004, lk 19–40; 65–72; 128–135
* “Kirikud ja kogudused Eestis“. Miniteatmik. Koostajad Ilmo Au, Ringo Ringvee. Tallinn, 2000
* Mitut usku Eesti". IV köide. Toimetaja Liina Eek. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu, 2015, lk 87–92
* Jaanus Plaat, Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011, lk 463
Naudvaris

**Naudvaris** on küla Leedus Kelmė rajoonis, Kelmė valla halduskeskus. Praktiliselt on küla Kelmė linnaga kokku kasvanud ja kujunenud selle edelapoolseks eeslinnaks.

## Viited

## Välislingid
*Küla portaalis vietoves.Lt
Kukečiai

**Kukečiai** on küla Leedus Kelmė rajoonis, Kukečiai valla halduskeskus. Küla asub Kražantė jõe kaldal, külast lõunas asub Kražantė hüdrograafiline kaitseala. Kukečiais on raamatukogu ja postkontor. Nõukogude ajal oli see kohaliku kolhoosi keskasulaks.

## Viited

## Välislingid
*Küla portaalis vietoves.Lt
Osmanid

**Osmanid** olid Osmanite riigi rajajad ja valitsejad aastatel 1299–1922. 

Dünastia sai alguse Osman I-st. 37 valitsenud sultanist olid tähtsaimad Orhan, Bayezit I Yldırın, Mehmet II Suur, Selim I, Süleiman I Tore, Selim III, Mahmut II ja Abdülhamit II. 1517. aastal võtsid Osmanid kui võimsaima sunniitliku riigi valitsejad endale kaliifi tiitli. 

1. novembril 1922 sultanaat kaotati ja viimane sultan Mehmet VI lahkus riigist 17. novembril 1922 pagendusse. Kuid 18. novembril 1922 valis Türgi Rahvusassamblee kroonprints Abdülmecit II kaliifiks, kes astus ametisse 24. novembril 1922 İstanbulis. 

1923. aastal kuulutati välja Türgi Vabariik. Kalifaat likvideeriti ametlikult 3. märtsil 1924. Koos viimase kaliifi Abdülmecit II-ga pagendati 1924. aastal riigist kõik dünastia liikmed. 

## Vaata ka
*Osmanite riik
*Kõrk Värav
TRAPPIST-1

**TRAPPIST-1**, tuntud ka kui **2MASS J23062928-0502285**, on planeedisüsteem, mis asub Päikesesüsteemist 12 parseki (ligikaudu 39 valgusaasta) kaugusel Veevalaja tähtkujus.

22. veebruaril 2017 teatas NASA, et on tähe ümber avastanud seitse Maa-tüüpi planeeti, millest vähemalt kolm asuvad elukõlbulikus tsoonis.

Alguses avastati 2015. aastal tähe orbiidilt kolm Maa suurust planeeti. Belgias, Liège'i Ülikooli juures töötav Michaël Gilloni juhitud uurimisgrupp avastas planeedid ülemineku (transiidi) meetodil, kasutades teleskoopi TRAPPIST (ingliskeelne akronüüm nimest Transiting Planets and Plenetesimals Small Telescope) La Silla observatooriumis, Tšiilis. 2017. aasta 22. veebruaril teatasid astronoomid, et on avastanud veel 4 eksoplaneeti, mis tiirlevad ümber tähe TRAPPIST-1. Nende avastamisel oli muuhulgas kasutatud ka NASA teleskoopi Spitzer ja *Very Large Telescope*'i (VLT, est. Väga Suur Teleskoop) Paranalis. See avastus tõstis TRAPPIST-1 ümber tiirlevate planeetide arvu seitsmele, millest eeldatavalt kolm asuvad elukõlbulikus tsoonis. Arvatakse, et teised planeedid võivad samuti olla elukõlbulikud, kuna nende pinnal võib olla vedelas olekus vett.

## Viited
Vaiguva

**Vaiguva** on küla (endine alev) Leedus Kelmė rajoonis, Vaiguva valla halduskeskus. Küla asub Knituva jõe kaldal. 

Vaiguvas on keskkool, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on aastal 2008 ehitatud kabel, aastal 1877 valminud kirik ja selle XVIII sajandil valminud kellatorn ning Vaiguva mõisa hoonetekompleks.

## Ajalugu

Sealset mõisa on esimest korda mainitud XIV sajandil, küla ennast XV sajandil. Selle esimesteks omanikeks olid Kęsgailad. Mõisa ümber kujunes XVIII sajandil radiaalse põhiplaaniga alev, kuhu aastal 1719 ehitati ka kirik. Aastal 1776 sai Vaiguvast kohaliku kihelkonna keskus. Sajandi lõpus läks asula Ogińskite valdusse. Aastal 2008 ehitas kohalik elanik Pijaus Stulginskis külla kabeli.

Vaiguva,_privati_bažnyčia_4.JPG|Vaiguva kabel
Vaiguva_baznycia.jpg|Vaiguva kirik
Vaiguva,_kryžkelė.JPG|Vaiguva
Vaiguva, mokykla 2.JPG|Koolimaja


## Tuntud elanikke

*Alfonsas Eidintas – Leedu diplomaat
*Aleksandras Lileikis – Leedu politseinik, keda süüdistati holokaustis osalemises
* Mindaugas Norbutas – Leedu jooksja

## Viited

## Välislingid

*Küla portaalis vietoves.Lt
Aaro Toomela

**Aaro Toomela** (sündinud 23. juulil 1961) on eesti psühholoog.

## Elulugu
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli, õppis aastatel 1979–1986 Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetas selle pediaatrina ja omandas 2000. aastal Tartu Ülikoolis doktorikraadi tööga "Cultural-historical psychology: three levels of analysis". 

Toomela oli aastatel 1986–1993 Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekliiniku neurorehabilitatsiooni osakonna neuroloog, 1993–2000 TÜ psühholoogiaosakonna lektor ja teadur, 1998–2002 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste sotsiaal- ja humanitaarainete õppetooli ülem, 2000–2002 ka TÜ eripedagoogika osakonna külalisprofessor, 2002–2007 professor, 2007–2009 haridusteaduskonna uurija-professor (osakoormusega), ühtlasi 2001–2007 Tallinna Ülikooli psühholoogia osakonna dotsent, 2007. aastast Tallinna Ülikooli professor.

Toomela uurimisvaldkonnad on bioloogiline psühholoogia, aju ja kognitiivne areng, ajukahjustuste tagajärjed, kultuuri psühholoogilised toimemehhanismid, kvalitatiivsete meetodite rakendamine psühholoogias. Ta on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni.

## Tunnustus

* 2007 Tartu Ülikooli aumärk

## Teoseid
*1999. *Ülevaade psühholoogiast: võrdlev psühholoogia*. Tallinn: Koolibri.
*2016. *Kultuur, kõne ja minu ise*. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
*2017. *Minu Ise areng: inimlapsest inimeseks.* Kirjastus Väike Vanker

## Viited

## Välislingid

*Aaro Toomela Eesti Teadusinfosüsteemis
Tiikpuu

**Tiikpuu** ehk **tekapuu** (*Tectona*) on perekond troopilisi puid huulõieliste sugukonnast.  

## Liigid
Perekonda kuulub kolm liiki.
**Tectona grandis* – suur tiikpuu – võrdlemisi laialt levinud liik Bangladeshis, Pakistanis, Indias, Tais, Hiinas
**[[Tectona hamiltoniana]]* (dahati) – endeemne liik Myanmaris
**[[Tectona philippinensis]]* (filipiini tiikpuu) – endeemne liik Filipiinidel

## Vaata ka
*tekapuit ehk tiikpuit
Olaf Millert

**Olaf William Millert** (6. september 1924 Tallinn – 15. veebruar 2017 Edina, Minnesota) oli eesti psühholoog USAs. 

Olaf Millert lõpetas 1943. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. 

1944. aasta sügisel põgenes ta Saksamaale, kus õppis Erlangen-Nürnbergi Friedrich-Alexanderi Ülikoolis. 

Seejärel siirdus ta Ameerikasse, kus lõpetas 1950. aastal USA Lõuna-Dakota osariigis asuva Siuox Fallsi Augustana kolledži. Magistritöö kaitses Olaf Millert Lõuna-Dakota ülikoolis Vermillionis. 1952. aastast oli ta Harvardi ülikooli doktoriõppes, kus tema juhendaja oli psühholoogiaprofessor Gordon Allport. Filosoofiadoktori väitekirja psühholoogia erialal kaitses Olaf Millert 1961. aastal.

Aastail 1961–1995 töötas professor Olaf Millert USA Minnesota osariigis St Olafi kolledžis alates psühholoogia osakonna rajamisest kuni emerituuri siirdumiseni. 1965. aastal õpetas ta külalisprofessorina Tampere Ülikoolis.

2000. aastal asutas perekond Millert Olaf ja Juta Millerti fondi, mis võimaldab Eesti, teiste Balti riikide ja Skandinaavia üliõpilastel St. Olafi kolledžis õppida. Ta tegi ka ettepanekud, millele tuginedes said St. Olafi kolledži audoktoriks 2000. aastal Lennart Meri ja 2014. aastal Toomas Hendrik Ilves.

Olaf Millert on teinud kaastööd nii ÜROle kui ka Ameerika Häälele ning osalenud Minnesota osariigi eestlustegevuses.

Ta oli korp! Rotalia liige alates Erlangeni konvendi loomisest.

## Isiklikku
Millertite Tallinna-kodu asus Luise tänavas. Olaf Millerti vanemad olid Eestist lahkunud enne teda, Eestisse jäi ta vanem vend Arved. Tema abikaasa oli Juta Millert.

## Viited
Morna oja

**Morna oja** on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Kõpu jõe parempoolne lisajõgi.

Oja pikkus on 6,9 km, valgla pindala 7,8 km², langus 54,5 m ja lang 7,9 m/km.
Oja saab alguse 110 m kõrgusel Sudiste külas ning suubub 55,5 m kõrgusel Morna ja Oti küla piiril paremalt poolt Kõpu jõkke 44,9 km kaugusel suudmest. Oja suue asub Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee 76. kilomeetri ligidal, Saviaru silla juures.
Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

## Viited

## Välislingid
*
*
Saviaru sild

**Saviaru sild** on sild Kõpu jõel, Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee ‎76. kilomeetril.

Sild on ehitatud 1956. aastal.

Sillateki pindala on 74 m², sõidutee gabariit 9 m, silla kogulaius 10 m ja silla kogupikkus 7 m.

Teelõigul, kus sild asub, mõõdeti 2012. aastal ööpäevaseks liiklussageduseks 1026 autot.

Sillaalust kutsub rahvasuu Kaali oruks.

## Viited
Arvutiõpetus

**Arvutiõpetus** (inglise *computer studies*) on õppeaine, kus õpetatakse arvutit kasutama.

Eesti koolides algab arvutiõpetus 3. klassist.

## Välislingid
*Arvutiõpetuse õppekava Viljandi Kesklinna Koolis
Keskkonnahariduskeskus

**Keskkonnahariduskeskus** (ka **loodushariduskeskus**) on loodusest hoolivat ja keskkonnasäästlikku eluviisi (keskkonnaharidus) propageeriv asutus (keskus).

Eesti keskkonnahariduskeskusi:
*Jääaja Keskus
*Sagadi looduskool
*Tartu Keskkonnahariduse Keskus
*Tipu looduskool
Enesekaitse

**Enesekaitse** on vaimsete ja kehaliste käitumis- ja lähivõitlusvõtete kogum, mille eesmärk on vältida või tõrjuda rünnet enda vastu.
Enesekaitse jaguneb tinglikult ennetavaks ja kontaktenesekaitseks; verbaalseks, relvata ja relvaga enesekaitseks. Relvaks võib olla isegi pastapliiats, sall või tool.

Enesekaitse oskused on nõutud teatud ametialadel, näiteks politseinikel ja turvateenistujatel. Ennast kaitstes ei tohi Eesti Karistusseadustiku järgi ületada hädakaitse piire.

## Vaata ka
* Hädaseisund ja Hädakaitse
* Võitluskunstid

## Välislingid

* Karistusseadustik, § 28. Hädakaitse
Otto Wilhelm Thomé

**Otto Wilhelm Thomé** (22. märts 1840 Köln – 26. juuni 1925) oli saksa botaanik, illustraator ja pedagoog.

Otto Wilhelm Thomé promoveeriti doktoriks Bonni Ülikoolis (varasem nimetus *Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn*) 13. detsembril 1862. 1876. aasta juunis määrati ta Vierseni kooli (*Bürgerschule in Viersen*) rektoriks. 1. aprillil 1880 Kölnis kõrgema linnakooli (*höheren Bürgerschule in Köln*) rektoriks. 

Otto Wilhelm Thomé initsiatiivil loodi 1887. aastal Kölnis Vorgebirgstori botaanikaaed. 1912. aastaks oli aia pindala 1,5 hektarit ja seal kasvas 1,4 miljonit taime. Botaanikaaia taimed olid osa Kölni koolide õppetööst.   

Thomé on mitmete õpikute autor. Ta on tuntust kogunud oma botaaniliste illustratsioonide koguga "Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz in Wort und Bild für Schule und Haus" (1885). Tema illustratsioone on kasutanud Ain Raal oma "Maailma ravimtaimede entsüklopeedias" (2010).

Tema nimelühend on **<span class="Person">Thomé</span>**.

## Valik illustratsioone

Pilt:Illustration Asplenium trichomanes0.jpg|*Asplenium trichomanes* – pruun raunjalg
Pilt:Illustration Digitalis purpurea0.jpg| *Digitalis purpurea* - verev sõrmkübar
Pilt:Illustration Punica granatum1.jpg|*Punica granatum* L. – harilik granaadipuu
Pilt:Illustration Paris quadrifolia0.jpg|*Paris quadrifolia* L. - harilik ussilakk
Pilt:Illustration_Ranunculus_acris0.jpg|*Ranunculus acris* L. - kibe tulikas
Pilt:Illustration Rosa canina1.jpg|*Rosa canina* L. – koer-kibuvits
Pilt:Illustration_Salix_alba0.jpg|*Salix alba* L. - hõberemmelgas
Pilt:Illustration Scrophularia nodosa0.jpg|*Scrophularia nodosa* - harilik sealõuarohi
Pilt:Illustration Trifolium repens1.jpg|*Trifolium repens* L. – valge ristik


## Viited

## Kirjandus
* A. W. Thomé, *[http://www.zobodat.at/pdf/MON-B-PILZ_0016_0001-0400.pdf Direktor Prof. Dr. Thome's Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz]*, 9. köide
* A. W. Thomé, Walter Migula, *[https://archive.org/details/profdrthomsflo02thom Prof. Dr. Thomé's Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz]*, 2. köide, 1903
*  Prof. Dr. Thomé, Otto Wilhelm- Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz - in Wort und Bild für Schule und Haus.
* [Browsing Authors With Titles : "Thomé, Otto W. (Otto Wilhelm), 1840-: Direktor prof. dr. Thomé's Flora von Deutschland, Oesterreich und der Schweiz ..."](http://onlinebooks.library.upenn.edu/webbin/book/browse?type=atitle&index=1125221&key=thome%02%20otto%20w%20(otto%20wilhelm)%02%201840%01direktor%20prof%20dr%20thomes%20flora%20von%20deutschland%20oesterreich%20und%20der%20schweiz%20&c=x)
Portenschlagi kellukas

**Portenschlagi kellukas** (*Campanula portenschlagiana*, sünonüüm *Campanula muralis*) on kelluka perekonda kuuluv taimeliik.

Liik on pärismaine Dalmaatsia mägedes Horvaatias.

Rohkelt ja korduvalt õitseva potilillena on Portenschlagi kellukas saanud Eesti lillepoodides populaarseks eriti 2010. aastatel. Enamasti on tegu kultuursordiga 'Ambella'.