open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Michael Sculteti

**Michael Sculteti** (surnud 4. või 5. novembril 1500 Roomas) oli Kuramaa piiskop aastal 1500.

Sculteti pärines Preisimaalt Königsbergist. 1484. aastal asus ta õppima Krakówi ülikoolis, kus kahe aasta pärast omandas bakalaureusekraadi. 1487. aastal jätkas ta oma õpinguid Bolognas ning 1495. aastal on teda mainitud teoloogiadoktorina.

1491. aastal võttis Sculteti osa hilisema Saksa ordu kõrgmeistri Friedrich von Sachseni reisist Bolognast Sienasse ning sai neli aastat hiljem kas Ermlandi (Warmia) või Samlandi (Sambia, Sambija) toomhärraks. 1497. aastal lisandus Saksa ordu generaalprokuraatori amet.

1500. aastal suri Kuramaa piiskop Martin Lewitz ning sealne kapiitel valis veebruaris uueks karjaseks sealse toompraosti Ambrosius Korsneri. Kuid paavst kinnitas 4. mail kõrgmeister Friedrichi palvel piiskopiks hoopis generaalprokuraator Sculteti, kes 20 päeva hiljem ka pühitseti. Kuid Kuramaale Sculteti kunagi ei jõudnudki, sest ta suri juba sama aasta 4. või 5. novembril ning maeti Rooma sakslaste hospidalikirikusse. 
  
## Kirjandus
*Leonid Arbusow vanem. *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*.
Martin Lewitz

**Martin Lewitz** (surnud 31. jaanuaril 1500 Piltenes) oli Kuramaa piiskop aastatel 1473–1500.

Tõenäoliselt pärines ta Strassburgist (Martin Leonise nime all), 1456. aastal õppis ta Leipzigi ülikoolis ning omandas 1458. aastal bakalaureusekraadi. Tema arvatav vend Johannes Leonis oli Saksa ordu kõrgmeistri sekretär. Ka Martin kuulus Saksa ordusse.

1457. aastal oli Martin Lewitz kõrgmeistri saadikuks Liivi ordumeistri juurde, kuus aastat hiljem oli temast aga saanud Kuramaa piiskopi kirjutaja. 1473. aasta 9. juulil kinnitas paavst aga tema enda Kuramaa piiskopiks, ametissepühitsemine järgnes 18. juulil. Pärast ligi 27 aastat valitsemist piiskopina suri Lewitz 1500. aasta jaanuari viimasel päeval oma residentsis Piltenes.

## Kirjandus
*Leonid Arbusow vanem. *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*.
Mart Velsker

**Mart Velsker** (sündinud 12. mail 1966) on eesti kirjandusteadlane.

Ta lõpetas 1984. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1991. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal.

Mart Velsker on 1994. aastast Tartu Ülikooli õppejõud. Aastatel 2000–2004 oli ta Helsingi Ülikooli eesti keele ja kirjanduse lektor. Ta on uurinud eeskätt uuemat eesti luulet ning viimase poole sajandi kirjanduskriitikat. Ta on üks "Eesti kirjanduse ajaloo" (2001) ja gümnaasiumiõpiku "Uuem eesti kirjandus" (2006) autoreid. 

Tema kirjutised on koondatud kogumikku "Luulejutud. Tekste aastatest 1994–2020" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2022, ilmunud sarja "Studia litteraria Estonica" 21. köitena).

Ta on üks kogumiku "Eesti novell" koostajaid. 

## Tunnustus
*2010 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind: „Karlova Kirjanduse põhijooned“ (Keel ja Kirjandus nr 1, 2010))

* 2016 – Tartu Ülikooli aumärk

## Viited

## Välislingid
*
*Mart Velskeri loeng "Kellele on vaja eesti luulet" Ööülikoolis
Punapea-vart

**Punapea-vart** (*Aythya ferina*) on partlaste sugukonda vardi perekonda kuuluv veelind.

## Levila
Punapea-vart on levinud Euraasia metsa- ja stepivööndis. Levila ulatub Briti saartest Baikalini.

Suuremas osas levilast on punapea-vart rändlind. Ta talvitub Lõuna- ja Lääne-Euroopas, Vahemere maadel, Niiluse jõgikonnas, Jaapanis, Koreas, Lõuna-Aasias ja Kesk-Ameerikas. 

Punapea-vart on Eestis harv haudelind, kokku pesitseb neid 1000–1500 paari, talvine arvukus on 10–30 isendit.
Soomes pesitseb 13 000 – 17 000 paari ja Venemaal 90 000 – 100 000 paari.

## Välimus
Punapea-vart on 42–48 cm pikk ja kaalub 700–1100 g.

Isaslinnu pea on punakaspruun. Tal on musta tipuga hall nokk. Keha sulestik on helehall.

## Eluviis
Pesitseb rohketoiteliste järvede ja merelahtede siseosades. 

Kurnas on 7–11 muna, harva rohkem. Emaslind haub mais-juunis 22–28 päeva.

## Jahilind
Punapea-vart on Eestis jahilind. Teda lastakse paarsada isendit hooaja jooksul. 

## Viited

## Välislingid

* 

*Punapea-vart YouTube'is
Enver Paşa

**Enver Paşa** või **Enver Bey**, sünninimi **İsmail Enver** (اسماعيل انور araabia keeles; 22. november 1881 İstanbul – 4. august 1922 Baldžuan, Tadžikistan) oli Türgi riigitegelane ja sõjaväelane, noortürklaste juht.

Enver sündis İstanbulis türgi ja albaania päritolu perekonnas. Ta omandas sõjaväelise hariduse ning ta ülendati 1906. aastaks majoriks. Samal ajal sai temast ka Progressi ja Ühtsuse Komitee liige. 1908. aastal puhkes noortürklaste ülestõus ja Enver sai selle üheks sõjaliseks juhiks. Noortürklased tõusid võimule ja Enverist sai üks sõjaväe juhte. Ta asus sõjaväge vastavalt Saksamaa eeskujule reformima.

1911. aastal puhkes Itaalia-Türgi sõda, mille käigus Türgi kaotas Liibüa. See tõi kaasa noortürklaste populaarsuse languse, valitsuse moodustasid liberaalid. Kuid 1912–1913 toimunud Esimeses Balkani sõjas sai Türgi rängalt lüüa, mistõttu ka liberaalide populaarsus kukkus ning noortürklased said võimule tagasi. Enverist sai sõjaminister ning ta kasutas ära Bulgaaria rasket olukorda Teises Balkani sõjas, vallutades Adrianoopoli tagasi. Pärast seda sai temast paša ning teda hakati kutsuma Enver Paşaks. Lisaks abiellus ta Türgi printsessi Emine Naciye Sultaniga, saades nii sultanipere sugulaseks. Sisuliselt hakkas Türgis kehtima kolme paša sõjaline diktatuur (Enver Paşa, Talat Paşa ja Cemal Paşa). Need kolm pašat olid ka peamised süüdlased Armeenia genotsiidis.

Enver Paşa oli aktiivne Saksamaa toetaja ning seetõttu asus ta kohe esimese maailmasõja alates propageerima sõjaga ühinemist. Viimaks, 1914. aasta oktoobris, ta saavutaski selle, misjärel puhkesid ägedad lahingud Venemaaga. Enver juhtis Türgi armeed Sarikamiši lahingus, mis lõppes Türgile ränga lüüasaamisega. Seejärel naasis Enver İstanbuli ning korraldas selle kaitset Gallipoli kampaania alguses, kuid andis väejuhtimise hiljem üle Liman von Sandersile ja Kemal Mustafa Atatürkile.

Aastatel 1917–1918 korraldas Enver Paşa Lõuna-Kaukasuse vallutamist, mille tõttu ta rikkus suhted sakslastega. Samas õnnestus tal sõlmida sõbralikud suhted Nõukogude Venemaaga. Kuid vallutused Kaukaasias osutusid kasututeks, kuna sama aasta oktoobris pidi Türgi Antandile alistuma. Enver põgenes Türgist, kus ta tagaselja surma mõisteti ja oli kuni 1920. aastani Berliinis. Seal kohtus ta bolševik Karl Radekiga, kelle soovitusel ta siirdus edasi Moskvasse. Seal kohtus ta mitmete bolševike juhtidega ja veenis neid end lubama Turkestani, et maha suruda sealseid nõukogudevastaseid meeleolusid. 1921. aastal sinna saabudes asus ta aga korraldama bolševikevastast ülestõusu (basmatšide ülestõus), et luua Suur-Türgi riiki. Kuid tema plaanid kukkusid läbi ning ta hukkus 1922. aastal. 

1996. aastal maeti tema säilmed ümber İstanbuli.

## Viited
Sebrad

**Sebrad** on valge-mustatriibulise nahaga liigid hobuse perekonnast.
Nad elutsevad ainult savannides perekondlike karjadena. Karja juhib täkk. 

## Kirjeldus
Üksteist tunnevad ära triipude, hääle ja lõhna järgi. Vöödid on sebrale vajalik kaitsevärvus, mis aitab varjuda kiskjate eest.

## Toitumine
Harilikult sööb sebra rohtu, mõnikord puulehti ja -koort; vett joob ta 8-10 liitrit päevas.

## Paljunemine

Terve aasta kestva tiinuse järel sünnib märal üks varss. Sündinu keha on karvadega kaetud. Umbes ühe tunni vanuselt suudavad nad ringi liikuda. Varsad hoiduvad vanade sebrade lähedusse, kus tunnevad end turvaliselt. Isasloom on väga hoolitsev ega kõhkle ohu korral varssa kiskjate eest kaitsma, tehes seda raevukalt tagant üles lüües, mis on nii hirmuäratav, et nende hoopide eest hoiduvad ka lõvid.

## Liigid
Sebrasid on tänapäeval kolm liiki:
**Equus quagga* – savannisebra (kõige levinum)
**Equus grevyi* – kõrbesebra ehk grevisebra ()
**Equus zebra* – mägisebra
Saare-Lääne piiskop

**Saare-Lääne piiskop** (keskajal tegelikult **Saaremaa piiskop**, ladina *episcopus Osiliensis*) oli Saare-Lääne piiskopkonna ilmalik ja vaimulik valitseja 13.–16. sajandil.

Esimene Saare-Lääne piiskop astus ametisse 1228. aastal, kui piiskopkond pärast Saaremaa vallutamist rajati. Kuid Liivimaal alanud sisesegaduste ajal kadus mõneks ajaks ka Saare-Lääne piiskopi ametikoht, mis taastati alles 1234. aastal. 24. veebruaril 1236 käskis paavst Gregorius IX, Riia piiskopil loovutada Saaremaa Saare-Lääne piiskopile. Seejärel suutsid piiskopid oma võimu stabiliseerida, resideerides esialgu Lihulas, seejärel Vana-Pärnus ja alates 1263. aastast Haapsalus. Alates 14. sajandist resideerisid piiskopid tihti ka Kuressaares. Saare-Lääne piiskopid ei kuulunud reeglina Saksa ordu koosseisu ning ajasid üpris iseteadlikku poliitikat. Orduga kõige tihedamalt seotud oli Winrich von Kniprode 14.–15. sajandi vahetusel.

15. sajandil toimusid Saare-Lääne piiskopitooli ümber sagedased vaenused, aastatel 1431–1468 oli kohale ikka kaks kandidaati. Tülisse sekkusid ka Liivimaa ordu ja Taani kuningas.

16. sajandi alguses nõrgenes Saare-Lääne piiskopi positsioon oluliselt, kuna 1524. aastal laiendati tunduvalt kohalike aadlike privileege. Nad said kapiitli kõrval piiskopivalimisel osaleda ja mitteaadlikel keelati toomkapiitli liikmeks saada. Vastuolud piiskopi ja aadlike vahel tõid kaasa Saare-Lääne vaenuse, seejärel suutis piiskop Johann von Münchhausen oma võimu tunduvalt tugevdada. Viimaseks Saare-Lääne piiskopiks oli hertsog Magnus, kes saabus Saaremaale 1560. aastal ning jäi sealsest võimust ilma 1572. aastal, mil Saaremaa liideti Taani kuninga valdustega.

## Ametinimetus

Piiskop Gottfriedi ametinimetus oli "Saaremaa piiskop" (*episcopus Osiliensis*). Piiskop Heinrich I asus 10. septembril 1234 ametisse kui "Saaremaa ja Läänemaa piiskop" (*Episcopus Osilie et Maritime*), kuid 10. novembril 1234 märgib paavsti legaat Modena Wilhelm "Saaremaa piiskopkonda" (*ecclesiam Osiliensem*) ja hiljem on ta peamiselt tituleeritud kui "Saaremaa piiskop". Paavst Aleksander IV otsuse alusel nimetati piiskoppi 13. jaanuarist 1260 tolleaegsetes allikates ametlikult "Saaremaa piiskopiks". 

19. sajandil hakkasid baltisaksa ajaloolased kasutama mõistet *Bischof von Ösel-Wiek*, mis eesti keelde tõlgiti kui "Saare-Lääne piiskop".

## Saare-Lääne piiskopid
**Saare-Lääne piiskoppide loend** loetleb keskaegseid Saare-Lääne piiskoppe aastatel 1228–1572.

## Kirjandus
*Leonid Arbusow vanem. *Livlands Geistlichkeit [4. osa]*. 1913, lk 322.
*Madis Maasing, Kuidas saadi ja kuidas ei saadud Saare-Lääne piiskopiks, Läänemaa Muuseumi toimetised = Proceedings of Läänemaa Museum, Number 23, July 2021
Lumehelves

**Lumehelves** on lume- või jääkristall, mis on enamasti kuuekiirelise tähekese või kuusnurkse plaadi kujuline.

## Vaata ka
*Lumi
Mõttesõel

**Mõttesõel** on J. K. Rowlingu Harry Potteri lugudes ese, mis hoiab su mõtteid, kui sa kardad neid unustada. 

Albus Dumbledore'il ja Severus Snape'il on mõttesõel.
York

**York** (ametlikult **City of York**) on linn Inglismaal Ouse'i ja Fossi jõe ühinemiskohas.

Haldusüksusena on York tervikomavalitsus.

## Ajalugu

Yorki rajasid roomlased aastal 79, siis oli selle nimeks Eboracum. 9. sajandil vallutasid piirkonna viikingid, kes tegid Yorkist oma pealinna. Siis kasutati nii linna kui ka kuningriigi kohta skandinaaviapärast nime Jórvík. Praegust nime kannab linn alates 13. sajandist.

Keskajal oli York Londoni järel tähtsuselt Inglismaa teine linn ning seal resideerib siiani anglikaani kiriku teine peapiiskop Yorki peapiiskop (olulisem on Canterbury peapiiskop). York oli ka tähtis villakaubanduse keskus. 19. sajandil muutus oluliseks raudteetööstus, hiljem on linnas keskseima tähtsuse omandanud Yorki ülikool. Ajaloolise pärandi poolest rikka Yorki oluliseks sissetulekuallikaks on ka turism.

## Yorki järgi nimetatud linnad

Yorki järgi on nime saanud mitmed linnad nii Ameerikas kui ka Austraalias; teiste hulgas samuti suurlinn New York.
Kaja Kits-Karm

**Kaja Kits-Karm** (sündinud 5. mail 1937 Rääsal) on eesti nahakunstnik.

Õppis Rakvere 3. 7-klassilises koolis ja lõpetas 1955 Rakvere 1. Keskkooli. Aastatel 1955–1958 õppis ta Tartu Kujutava Kunsti Koolis. 1964. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal. 1969. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige.

Tema loomingusse kuuluvad voolimis-, lõike- ja põletustehnikas köited, taskuraamatud ja karbid. Ta oli üks esimesi Eestis, kes hakkas nahast tegema suuremõõtmelisi vaipkompositsioone.

1964. aastast osalenud kõigil vabariiklikel tarbekunstinäitustel Tallinnas, samuti Eesti tarbekunstinäitustel Norras, Itaalias, Poolas, Ungaris, Tšehhoslovakkias, Venemaal, Austraalias, Egiptuses, Inglismaal jne.

2007. aasta mais oli Tallinnas Hop galeriis tema 70. juubeli puhul näitus "Panus laustale II".

## Isiklikku
Kaja Kits-Karmi isa oli soomepoiss Enn Karm (Kreismann). Tema abikaasa on autoinsener Vello Kits, nende poeg on arhitekt Kert Kits.

## Viited

## Välislingid
*"Kaja Kits-Karmi salapärane looming" Sirp, 1. juuni 2007
Lauslumi

**Lauslumi** on tahkete sademete liik. Lumekristallid  või räitsakad langevad maapinnale. Tavaliselt sajab kihtsajupilvedest, samuti kõrgkiht-, kihtrünk- ja kihtpilvedest.

## Vaata ka
*Lauslörts

## Viited
Tatneft

Avatud aktsiaselts **Tatneft** (vene keeles ОАО «Татнефть») on vertikaalselt integreeritud Venemaa nafta- ja gaasikompanii, mille peakorter asub Almetjevskis, Tatarstanis. 

Ettevõtte peadirektor on Rinat Galejev.

## Välislingid
* Ettevõtte koduleht
Armavia lend 967

**Armavia lend 967** oli Armeenia lennufirma Armavia lend Jerevanist Sotšisse, mis lõppes õnnetusega. 

Lennuk kukkus 3. mail 2006 Musta merre, kui maandumine ebaõnnestus. Hukkusid kõik pardal olnud 113 inimest.

## Vaata ka
*Riikidevaheline Lennunduskomitee

## Välislingid
*(EN) Final accident report - Riikidevaheline Lennunduskomitee, translation done by and hosted by the *[[Bureau d'Enquêtes et d'Analyses pour la Sécurité de l'Aviation Civile]]* (BEA)
*(RU) Investigation and Report (Archive) - Riikidevaheline Lennunduskomitee
**(RU) Technical Report
Ilmar Klammer

**Ilmar Klammer** (sündinud 6. novembril 1963 Rakveres) on eesti arhitekt.

Ta lõpetas aastal 1989 ERKI arhitektina.

## Viited

## Välislingid
*http://www.arhliit.ee/koosseis/liikmed/liige/11/
Mungo Park

**Mungo Park** (11. september 1771 Selkirkshire, Šotimaa – 1806 Nigeeria, Nigeri jõgi) oli šoti maadeavastaja, Lääne-Aafrika uurija. Arvatakse, et ta uuris esimese eurooplasena Nigeri jõge.

## Välislingid
Muyinga

**Muyinga** on linn Burundi põhjaosas, Muyinga provintsi halduskeskus.

World Gazetteeri arvutuste järgi on elanike arv 2010. aasta seisuga 100 624. 1990. aasta rahvaloenduse järgi oli elanike arv 30 900. Muyinga on elanike arvu poolest Bujumbura järel suuruselt teine linn Burundis.

Muyinga keskmine kõrgus merepinnast on 1731 m. 

## Viited
Sotsiaalsus

**Sotsiaalsus** ehk **ühiskondlikkus** on inimesele iseloomulik omadus kuuluda ühiskonda. 

Teistel loomadel esineb analoogse omadusena seltsingulisus.
Manasi rahvusvaheline lennujaam

**Manasi rahvusvaheline lennujaam** on Kõrgõzstani tähtsaim rahvusvaheline lennujaam. See asub Biškekist põhjas, 25 kilomeetri kaugusel.

Lennujaamas paikneb Manasi transiidikeskus, mida USA õhujõud kasutavad Afganistanis läbi viidavate sõjaliste operatsioonide toetamiseks.

Lennuväli ehitati vana Biškeki lennuvälja asendamiseks ja võttis esimese lennuki vastu 1974. aastal. Nime sai lennuväli kirgiisi eepose kangelase Manasi järgi.
BU

**BU** tähendab järgmist:
***[[Burundi]]** autode eraldusmärk
***[[Birma]]** jaoks reserveeritud ISO 3166-1 maakood enne 1989. aastal toimunud riiginime muutmist Myanmari Liiduks
***[[Braathens]]i** lennufirma IATA kood

*.bu, oli Birma jaoks mõeldud tippdomeen
Mina Corporation

**Mina Corporation** on Gibraltaril registreeritud ettevõte, mis varustab kütusega Manasi transiidikeskust Kõrgõzstanis.

Mina suhted Pentagoniga olid 2010. aastal Ameerika Ühendriikide Kongressi uurimise all. Kõrgõzstani võimud ei ole rahul Ameerika Ühendriikide otsusega pikendada transiidikeskuse tarnelepingut Minaga, kuna kahtlustavad, et Mina Corporation oli lähedastes korruptiivsetes suhetes kukutatud president Kurmanbek Bakijevi perekonnaga. Mina on lähedalt seotud Kõrgõzstanis ja Afganistanis tegutseva ettevõttega Red Star Enterprises Ltd, mis oli väietavalt samalaadsetes suhetes president Askar Akajevi perega.

Ettevõtte ametlik aadress on Londonis. Samale aadressile olid 2010. aasta mais registreeritud Red Star, Afganistanis tegutsev Satellite Support Services ja Maris Capital.

2010. aasta 4. novembril sõlmis USA kaitseministeeriumi kütusehangetega tegelev allasutus Defense Logistics Agency-Energy (DLA-Energy) Mina Corporationiga 600 miljoni dollarise lepingu Manasi transiidikeskuse varustamiseks kütusega. Alates 2002. aastast on DLA-Energy sõlminud Mina ja Red Stariga Manasi baasi varustamiseks neli lepingut koguväärtusega üle 2 miljardi dollari.

Ettevõte on püüdnud oma omanikeringi varjata. Hoolimata pikaajalisest koostööst ei teadnud kaitseministeerium 2010. aasta sügisel, kes on ettevõtte omanikud.

Omanikeks on peetud varem Biškekis baari (American Bar and Grill) pidanud Douglas Edelmani ja tema kirgiisist äripartnerit Erkin Bekbolotovit. Pentagoni avaldatud dokumentide kohaselt pole ametlik omanik mitte Edelman, vaid tema abikaasa Delphine Le Dain. Äri tegevjuht on alates 2003. aastast erus luureohvitser ja endine USA sõjaväeatašee Biškekis Chuck Squires, kes on tegutsenud ka CENTCOMi nõunikuna Kesk-Aasia küsimustes. 

## Viited
Red Star Enterprises

**Red Star Enterprises Limited** on Gibraltaril registreeritud ettevõte, mis tarnib kütust Ameerika Ühendriikide sõjalistele rajatistele Afganistanis ja Kõrgõzstanis. Ettevõtte ametlik aadress on Londonis.

Red Star on Bagrami õhuväebaasi kütusega ainuvarustaja. Lepingu väärtus on üle miljardi dollari. Lepingu sai Red Star ilma avaliku hanketa. 

2010. aastal oli Red Stari kütuseäri kaitseministeeriumiga USA Kongressi uurimise all.

Ettevõtte on lähedalt seotud Manasi transiidikeskust lennukikütusega varustava Mina Corporationiga. Varem varustas Manasi transiidikeskust Red Star. Väidetavasti omas Red Star korruptiivseid sidemeid 2005. aastal kukutatud president Askar Akajevi perekonnaga.

Red Stari ja Mina omanikering on pikka aega olnud selgusetu. Omanikeks on peetud varem Biškekis baari (American Bar and Grill) pidanud Douglas Edelmani ja tema kirgiisist äripartnerit Erkin Bekbolotovit. Pentagoni avaldatud dokumentide kohaselt pole ametlik omanik mitte Edelman, vaid tema abikaasa Delphine Le Dain. Äri tegevjuht on alates 2003. aastast erus luureohvitser ja endine USA sõjaväeatašee Biškekis Chuck Squires, kes on tegutsenud ka CENTCOMi nõunikuna Kesk-Aasia küsimustes. 

Alates 2002. aastast on DLA-Energy sõlminud Mina ja Red Stariga Manasi baasi varustamiseks neli lepingut koguväärtusega üle 2 miljardi dollari.

## Viited
Rooma salat

**Rooma salat** (*Lactuca sativa* var. *longifolia*) on korvõieliste sugukonda, salati perekonda kuuluva üheaastase köögivilja aedsalati teisend.

Välimuselt meenutab rooma salati tihe leherosett hiina kapsast, kuid salati sügavrohelised lehed hoiavad tipust laiali. Lehtede keskel on kiuline rood. Seesmised õrnemad lehed on heledamat värvi ja rood kollaka tooniga. 

Rooma salat on klassikalise retsepti järgi tehtud Caesari salati üks põhikomponente. 

## Vaata ka
* Aedsalat
* Peasalat
* Lehtsalat
* Jääsalat

## Välislingid
*Rooma salat e. Kos-salat
*Mida teha rooma salatiga?
Aedsalat

**Aedsalat** (*Lactuca sativa*) on korvõieliste sugukonda, salati perekonda, kuuluv tuntud köögivili.

Aedsalat ja tema teisendid (mida on teada sadakond) on üheaastased taimed, mille lehti kasutatakse toorelt toiduks.

## Kirjeldus
Aedsalat on 35–80 cm kõrgune taim. Lehed on õrnad, helerohelised, enamasti lõhestumata, asetsevad tihedalt, enam-vähem rööbiti maapinnaga. Alumised lehed on tiivulise leherootsuga, ülemised ümbritsevad vart sügava südaja kuni noolja alusega. Korvõisikuid palju, kollakad, tiheda pöörisena.

## Levila ja kasvukoht
Pärineb Vahemere idakaldalt ja Lääne-Aasiast. Eestis kasvatatakse köögiviljana, mõnikord esineb prahipaikadel ja mahajäetud aiamaadel.

## Kasvatamine
Aedsalat on külmakindel, niiskusenõudlik lühipäevataim. Pika päeva tingimustes taim putkub ja hakkab õitsema. 

## Ajalugu
Aedsalatit kasvatati juba aastal 4500 eKr, kuigi siis oli peaeesmärk seemnetest õli saamine. Pärslased sõid aedsalatit juba seitse sajandit enne Kristuse sündi. Vanad roomlased ja kreeklased hindasid salatit nii toidu- kui ka ravimtaimena. 

## Vaata ka
* Peasalat
* Rooma salat
* Spargelsalat
* Lehtsalat

## Viited

## Välislingid
*
Spargelsalat

**Spargelsalat** (*Lactuca sativa* var. *angustana*) on korvõieliste sugukonda ja salati perekonda kuuluva üheaastase köögivilja aedsalati teisend.

Spargelsalat on peamiselt Hiinas tuntud köögivili, mille vart kasutatakse nii toorelt kui kuumtöödeldult, lehti aga enamasti kuumtöödeldult.

## Vaata ka
*Peasalat
*Lehtsalat
*Jääsalat

## Viited
William Makepeace Thackeray

**William Makepeace Thackeray** (18. juuli 1811 Kalkuta – 24. detsember 1864 London) oli inglise kirjanik.

## Elukäik

Thackeray sündis Indias Kalkutas Richmond Thackeray ja Anne Becheri ainsa lapsena. Tema isa suri 1815 ja ema saatis poja Inglismaale. Ema abiellus 1817 uuesti oma noorpõlvearmastuse Henry Carmichael-Smythiga.

Aastail 1829–1830 õppis William Thackeray Cambridge'i ülikoolis Trinity kolledžis. 

Pärast kooli reisis ta Saksamaal ning elas mõnda aega Pariisis, kus õppis joonistamist.

Thackeray abiellus 1836 Isabella Gethin Shawe (1816–1894), kellega tal sündis kolm tütart. Keskmine neist suri 8 kuu vanuselt. Pärast kolmanda lapse sündi langes naine sügavasse depressiooni, mis muutus kiiresti vaimuhaiguseks. Rohkem kui pool sajandit elas Isabella mitmesugustes vaimuhaiglates ilma terveks saamata.

Thackeray oli elupõline liberaal. 1857 kandideeris ta Oxfordi valimisringkonnas parlamenti sõltumatu liberaalina ametisoleva teise liberaali Charles Cardwelli vastu, kuid kaotas 1005:1070.

Thackeray suri 52-aastaselt rabandusse, mille põhjustas liigsöömine ja -joomine ning vähene kehaline aktiivsus.

## Looming

19. sajandil peeti Thackerayd parimate inglise kirjanike hulka kuuluvaks, järgmiseks Charles Dickensi järel. Tänapäeval on tema teosed üldjuhul unustatud, ainsa erandina  satiiriline romaan "Edevuse laat". Teatakse ka romaani "Barry Lyndoni õnn", peamiselt sellepärast, et Stanley Kubrick tegi 1976 sellest ekraniseeringu pealkirjaga "Barry Lyndon", mis pole küll päris originaalitruu.

Niihästi kirjaniku eluajal kui tänapäeval hinnatakse Thackeray teoseid põhiliselt 19. sajandi inglise ühiskonna tõepärase, ilustamata kujutamise eest. Ise pidas ta oma teoseid realistlikeks, tänapäeval nähakse neid satiirilistena.

### Teoseid
*"The Yellowplush Papers" (1837)
* "Catherine" (1839–1840)
* "A Shabby Genteel Story" (1840)
* "The Irish Sketchbook" (1843)
* "The Luck of Barry Lyndon" (1844)
* "Notes of a Journey from Cornhill to Grand Cairo" (1846; ilmus pseudonüümi **Titmarsh** all).
* "The Book of Snobs" (1848)
* "Vanity Fair" (1848) 
* "Pendennis" (1848–1850)
* "Rebecca and Rowena" (1850)
* "The Paris Sketchbook" (1840) 
* "Men's Wives" (1852) 
* "The History of Henry Esmond" (1852) 
* "The Newcomes" (1855) 
* "The Rose and the Ring" (1855) 
* "The Virginians" (1857–1859) 
* "The Adventures of Philip" (1862) 
* "Denis Duval" (1864) 
* "Sketches and Travels in London"
* "Literary Essays"
* "English Humourists"
* "Four Georges"
* "Lovel the Widower"
Martin Terasmaa

**Martin Terasmaa** (enne eestistamist **Martin-Aleksander Teimann** 31. oktoober 1908 Keila – 21. juuni 1994 Viljandi) oli Eesti luterlik vaimulik. 

Ta sündis Keilas, koolis käis ta Gustav Adolfi Gümnaasiumis (mille lõpetas aastal 1926). Ta oli spordihuviline, oli Keila jalgpallimeeskonna asutajaid ja gümnaasiumi võrkpallimeeskonna liige. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1931–1937. Prooviaastal oli ta Viljandi Jaani koguduses August Oswald Westren-Dolli juures. Terasmaa ordineeriti 26. detsembril 1938 Tallinna toomkirikus piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1940 Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Töötas seejärel Tartu Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis usuõpetajana. Aastatel 1942–1943 hooldas ta (kuna õpetaja Arnold Kerem oli vangistatud ja Venemaale saadetud) Tartu Jaani kogudust. 

Aastatel 1943–1949 oli ta Risti, Harju-Madise ja Nõva Püha Olevi koguduse õpetaja. Aastatel 1949–1967 oli ta Kullamaa ja Piirsalu koguduse õpetaja, hooldades aastal 1950 Martna Püha Martini kogudust. 

Aastal 1967 määrati Terasmaa teenima Viljandi Pauluse kogudust. Samaaegselt oli ta Viljandi praostkonna praost. Emerituuri jäi ta aastal 1978. Terasmaa suri aastal 1994. Tema hauakivisse on raiutud piiblisalm: "Oh Jumal, ole mulle patusele armuline" (Lk 18:13).

## Viited

## Välislingid
*Toivo Vilumaa "Sina, Martin, peaksid olema peapiiskop, aga sind ei valita". Eesti Kirik 29. oktoober, 2008.
Statsionaarne ravi

**Statsionaarne ravi** ehk **hospitaalne ravi** ehk **[[haiglaravi]]** on patsientide ravi haiglas, mille puhul patsiendid seal ööbivad. 

## Ajalugu

Aastal 291 eKr ehitati Rooma riigis statsionaarse ravi jaoks spetsiaalne tempel Tevere jõe saarele.

Aastal 230 eKr asutas Ašoka Indias 18 haiglat.

## Vaata ka
*Hospitaliseerimine
*Ambulatoorne ravi
Ajdar Akajev

**Ajdar Akajev** (20. veebruar 1976 Leningrad – 5. veebruar 2020 Moskva) oli Kõrgõzstani ettevõtja ja poliitik,  endise Kõrgõzstani presidendi Askar Akajevi vanem poeg.

Isa võimu ajal pidas Ajdar Akajev rahandusministri nõuniku ametit (2001–2005). Ta juhtis Kõrgõzstani olümpiakomiteed ja poksiföderatsiooni.

Ajdar Akajev tegeles äriga. Väidetavasti kuulus talle riigi suurim mobiilioperaator. Arvatakse, et ta teenis suurt tulu, olles varjatud kasusaaja Manasi lennuväebaasi lennukikütusega varustamisse kaasatud firmadest. Pärast tema isa kukutamist selgus, et Ajdar oli Manasi lennujaama kaasomanik.

2005. aastal valiti Ajdar Akajev Kõrgõzstani Ülemnõukogu saadikuks, kuid pärast Tulbirevolutsiooni tühistati valimistulemus ringkonnas, kus ta kandideeris.

Peaprokuratuur algatas Akajevi vastu kriminaalasja süüdistustega riiklike vahendite kõrvaletoimetamises, finantsmahhinatsioonides ja võõra vara omastamises vägivalla ähvardusel.

Aastatel 1998–2001 oli Ajdar Akajev abielus Kasahstani presidendi Nursultan Nazarbajevi tütre Alijaga. 2002. aastal abiellus ta Sajkal Tšokubajevaga. Neil on poeg ja tütar. Perekond elas Moskva lähedal Rubljovkal.

## Välislingid
* АКАЕВ Айдар Аскарович centrasia.ru-s
Adil Tojgonbajev

**Adil Tojgonbajev** (ka **Tojganbajev**; sündinud 12. oktoobril 1966) on Kõrgõzstani endise presidendi Askar Akajevi tütre Bermet Akajeva Kasahstani kodanikust abikaasa.

Akajevi võimu ajal sai Tojgonbajevist Kõrgõzstanis mõjukas ärimees, kes hoidis oma ärisid enda kontrolli all variomanike kaudu. Muuhulgas oli tema kontrolli all üks Manasi lennuväebaasi kütuseäriga seotud allhankija.

Tulbirevolutsiooni järel esitati Tojgonbajevile korruptsioonisüüdistus.

## Välislingid
* ТОЙГАНБАЕВ Адиль Эркинович centrasia.ru-s.
Kavilda vald

**Kavilda vald** oli vald Tartumaal Puhja kihelkonnas aastatel 1922–1939, selle territoorium kuulub tänapäeval Elva valla alla. Vallamaja asus Puhjas.

! *9. dets. 1919 Tartu-Võru rahukogu dokumendis on kirjas, et üks mees pärit Kavilda vallast.*

Praegu tähistab see kohanimi Kavilda ürgorgu ja õigeusu pühakoda, mis ehitati 1873. aastal. Kavilda kui haldusüksuse nimi tulenes Puhja kirikumõisast, mis on kandnud Vana-Kavilda nime.

Aastal 1922 oli Kavilda valla pindala 85 km² ja rahvaarv 1782. Seal oli 11 küla: Saare (Puhja), Vihavu, Võllinge, Porinurme, Järvaküla ehk Järva, Tännasilma, Puhja, Mõisanurme, Siberinurme, Koiduaru ja Soovaveski. Endine Puhja vald hõlmab endisaegsetest haldusüksustest Kavilda valla ja Ulila valla.

## Viited
Iapetus

**Iapetus** (vahel ka **Japetus**) on planeedi Saturn suuruselt kolmas kaaslane ja Päikesesüsteemis suuruselt üheteistkümnes kuu.

Iapetuse avastas 1671. aastal itaalia-prantsuse astronoom Giovanni Domenico Cassini, kes avastas kokku neli Saturni kaaslast. Ülejäänud kolm olid Rhea, Tethyse ja Dione.

Iapetus on alati Saturni poole sama küljega – just nagu Kuu Maa poole. Kuna selle asjaolu tuvastas samuti Cassini, siis on Iapetuse Saturnist eemalehoidev pool nimetatud tema auks kui Cassini Regio.

Just nagu teised suuremad Saturni kuud on ka Iapetus nime saanud titaanide järgi vanakreeka mütoloogias (Iapetos).

Iapetuse väike tihedus viitab sellele, et see koosneb peamiselt jääst ning ehk ainult umbes 20% ulatuses kivimitest.

Temperatuur ekvaatoril on kuni 130 K (−143 °C), tänu sealsele tumedale pinnale, mis hästi valgust püüab. Heledamates paikades on aga temperatuur juba umbes 100 K (−173 °C).

Iapetusel leidub rohkesti impaktstruktuure. Cassini-Huygensi kosmosesond on ka Kuu varjuküljelt mitmeid suuri kraatreid leidnud ning nendest on vähemalt viie diameeter üle 350 km. Suurim on Turgis diameetriga 580 km ning selle väga järsk servaala laskub ülejäänud pinnast kuni 15 km.

## Viited

## Välislingid

* Jaak-Kristian Sutt: "Miks meenutab Saturni kuu kreeka pähklit?" Novaator, 19. oktoober 2010
Kirde-Eesti

**Kirde-Eesti** on Eesti kirdepoolne osa, mille all tavaliselt peetakse silmas ligikaudu Ida-Virumaad.

## Vaata ka
*Kesk-Eesti
*Lõuna-Eesti
*Lääne-Eesti
*Põhja-Eesti
Vandana Shiva

**Vandana Shiva** (hindi keeles वन्दना शिवा; sündinud 5. novembril 1952 Dehradunis) on India naiskeskkonnakaitsja ja -füüsik, õige elamisviisi auhinna laureaat aastast 1993.
Humberto Maturana

**Humberto Augusto Maturana Romesín** (14. september 1928 Santiago – 6. mai 2021) oli Tšiili bioloog ja filosoof.

Ta võttis kasutusele autopoeesi (inglise keeles *autopoiesis*) mõiste.

## Teosed eesti keeles
*Maturana, Humberto; Varela, Francisco 2021. *Autopoiees ja tunnetus: Elusolendite eneseteostus*. (Eessõna: Stafford Beer; tõlk. Andreas Ardus.) Tallinn: Postimehe kirjastus.
Autopoees

**Autopoees** (inglise keeles *autopoiesis*) on elussüsteemide eneseloomise protsess. 

Mõiste võtsid kasutusele Tšiili bioloogid Humberto Maturana ja Francisco Varela 1972. aastal.

Autopoeetilisus tähendab, et tootja ja toodetav (taastaja ja taastatav) on üks ja seesama. Struktuur ja funktsioon on autopoeetilistes süsteemides lahutamatud. 

Elussüsteemid on **autopoeetilised süsteemid**, mis tähendab, et nad on ennast taastavate protsesside võrgustikud, mis on ruumiliselt piiratud ning funktsionaalselt suletud. 

Sotsioloogias, ühiskondlike süsteemide iseloomustamisel on autopoeesi mõistet kasutanud ja arendanud Niklas Luhmann.

## Vaata ka
*biogenees

## Viited
Francisco Varela

**Francisco Javier Varela García** (7. september 1946 – 28. mai 2001) oli Tšiili bioloog, kes töötas ka Ameerika Ühendriikides ja Prantsusmaal.

Ta sai tuntuks koos Humberto Maturanaga autopoeesi teooria loojana.

## Teosed eesti keeles
*Varela, Francisco 2019. *Eetiline "teadmine, kuidas": Tegevus, tarkus ja tunnetus*. Tallinn: EKSA.
*Maturana, Humberto; Varela, Francisco 2021. *Autopoiees ja tunnetus: Elusolendite eneseteostus*. (Eessõna: Stafford Beer; tõlk. Andreas Ardus.) Tallinn: Postimehe kirjastus.
GFAJ-1

**GFAJ-1** on ekstremofiilne bakteritüvi sugukonnast *[[Halomonadaceae]]*. See pulgakujuline bakter eraldati Ameerika Ühendriikides California osariigis paiknevast väga soolasest (78 g/l) ja aluselisest (pH 9,8) Mono järvest. See halofiilne bakteritüvi pälvis laialdast tähelepanu, kuna selle avastajad väitsid, et see suudab fosfori asemel kasutada arseeni, kuid hilisemate uuringutega lükati see väide ümber.

Bakteritüve leidis NASA astrobioloogi Felisa Wolfe-Simonsi juhitud uurimisrühm 2009. aastal ning sellest anti teada teadusajakirja Science vahendusel detsembris 2010, kui bakterist, mis on suutnud asendada biomolekulides seni asendamatuks peetud fosfori elusorganismidele mürgise arseeniga.

Autorite väidete järgi võib GFAJ-1 bakteritüvi fosforinäljas olles asendada selle arseeniga, mida Mono järves esineb erakordselt kõrges kontsentratsioonis (200 μM) ning seejuures ise edasi kasvada. Laboris õnnestuski seda bakteritüve edukalt fosforivaestes, kuid väga arseenirikastes tingimustes kasvatada.

Mono järve põhjasetetest eraldatud bakteritüve nimetus GFAJ on tuletatud sõnade "Give Felisa a Job" esitähtedest.

Kohe pärast selle bakteri leidmisest ning varem võimatuks peetud arseenikasutamisest teada andmist avaldasid paljud mikrobioloogid ja biokeemikud sügavat kahtlust selle paikapidavuses. Väideti, et esitatud tõendusmaterjal pole piisav, kasvusööde võis olla saastunud üleliigse fosforiga või bakteritest leitud arseen tulenes bakterite ebapiisavast filtreerimisest enne proovide tegemist ning, et arseeni sisaldav DNA on kaugelt liiga ebastabiilne, et seda üldse uurida saaks. Vastusena kriitikale avaldas Wolfe-Simons peatselt uue artikli, kus püüdis ümber lükata söötme fosforiga saastumise võimalust ning esitada tõendeid, et DNA koosseisust leiti tõesti arseeni aatomeid. Ühtlasi andis ta teada GFAJ-1 tüve peatsest deponeerimisest nii ATCC kui ka DSMZ kollektsioonidesse, võimaldamaks selle laialdast levitamist sellest huvitatud teadlastele.

Täiendavate uurimustega lükati aga ümber väited bakteri võimest fosfori asemel arseeni kasutada, kuid mikroob on endiselt teadlastele huvipakkuv ja selle uurimist jätkatakse.

## Viited

## Välislingid

* Villu Päärt: "Uudne eluvorm annab maavälise elu otsingutele uue sihi VIDEO" ERR Novaator, 3. detsember 2010
* Jaan-Juhan Oidermaa: "Arseenibakteri saaga jätkub" ERR Novaator, 27. mai 2011
* Piret Pappel: "Veider arseenibakter: vaidlus jätkub" ERR Novaator, 24. jaanuar 2012
* Jaan-Juhan Oidermaa: "GFAJ-1 väldib arseeni iga hinna eest" ERR Novaator, 4. oktoober 2012
* Villu Päärt: "Ei midagi maavälist!" ERR Novaator, 6. oktoober 2012
Harald Laksberg

**Harald Alfred Johannes Laksberg** (6. mai 1887 Tüki mõis, Tartumaa – 15. august 1963 Frankfurt) oli eesti haridustegelane.

## Haridustee

*Tartu Aleksander I Gümnaasium (1895–1905)
*Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskond, loodusteadused (1905–1910)
*õppis klaverit Tartus (õpetajad H. Toepffer, A. Brosse, V. Jakobsen) ja Berliinis (õpetaja R. M. Breithaupt)
*osales keskkooliõpetajate ettevalmistuskursustel Tartus (1912–1913)
*täiendas end Berliini Ülikoolis ning Kiriku- ja Koolimuusika Akadeemias muusikateaduse ja muusikalise kasvatuse alal (1923–1925)

## Töö

*Tartu Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlastegümnaasiumi õpetaja (1911–1915)
*Tartu Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi õpetaja (1913–1919) ja direktor (alates 1914)
*Eesti Ajutise Valitsuse haridusminister (1919)
*Tartu Reaalgümnaasiumi loodusloo õpetaja (1919–1923)
*Tartu Kõrgema Muusikakooli muusikaajaloo, akustika ja esteetika õpetaja (1925–1927) ja direktor ning muusikateooria ja pedagoogiliste ainete õpetaja (1927–1939) ja 1940–1941.

## Ühiskondlik tegevus

*Eesti Üliõpilaste Seltsi liige (alates 1907)
*Muusikalise Hariduse ja Kultuuri Edendamise Seltsi asutajaid (1926)
*Eesti Muusika Kuukirja toimetuse liige (1929)
Hobusesabasoeng

**Hobusesabasoeng** ehk **hobusesaba** on soeng, mis saadakse palmimata juuksesalgu kuklast kinnisidumisel patsikummi abil.
Kuramaa piiskop

**Kuramaa piiskop** oli Kuramaa piiskopkonna vaimulik ja ilmalik valitseja 13.–16. sajandil.

Kuramaa piiskopiamet loodi esimest korda 1230. aastatel, kui Liivi ordul õnnestus Kuramaa ajutiselt allutada. Kuid 1240. ja 1250. aastatest on teated piiskoppide kohta napid ja ebaselged, teatud perioodil piiskoppi tõenäoliselt polnudki. Kuid 1267. aastaks allutati Kuramaa lõplikult ordu ja piiskopi võimule ning alates sellest ajast on teated Kuramaa piiskoppidest kindlamad, kuigi ka edaspidi esineb teatavaid auke ja puudujääke.

Kuramaa piiskop allus kiriklikult Riia peapiiskopile, nagu ka Saare-Lääne, Tartu ja Preisimaa piiskopid. Kuramaa erines teiste Liivimaa piiskopkondadest aga selle poolest, et sealne toomkapiitel oli inkorporeeritud Saksa ordusse (selle liikmed olid ordu preestervennad) ning seetõttu olid ka piiskopid enamasti ordu liikmed. Lisaks sellele oli suur osa Kuramaa piiskoppidest pärit Preisimaalt ja piiskopkond seetõttu sageli ka kõrgmeistri tugeva mõju all. Kuramaa piiskop omas aga kuni 16. sajandini vaimulikku võimu Memeli (Klaipeda) piirkonna üle.

Et Kuramaa piiskop oli enamasti orduvend, siis on tema tegevusvabadust enamasti üpris piiratuks peetud. Nende tegevusest pole aga allikate nappuse tõttu ka kuigivõrd teada. Mitmed neist olid ordu endised ametnikud, samas aga leidus ka neid, kes orduga vastuollu läksid, nagu Heinrich Basedow. Eelviimane piiskop Johann von Münchhausen, kes oli ka Saare-Lääne piiskop, ajas üpris iseteadvat majandus- ja välispoliitikat. Viimaseks piiskopiks oli hertsog Magnus, kes valitses Kuramaa piiskopkonda kuni surmani 1583. aastal. Et ta Kuramaa piiskopi ametist kunagi ametlikult ei loobunud, siis jäi see talle vähemalt formaalselt kuni surmani. Magnuse surmale järgnes Kuramaal vaenus, mille järel endine piiskopkond läks Poola võimu alla.

## Kuramaa piiskopid
*Asetäitja: Balduin Alnast 1232–1234
*Engelbert OP 1234–1236/1237
**teadmata* 1245–1250 
*Heinrich von Lützelburg OFM 1251–1263 
*Edmund von Werth OT 1263–1292 
*Burkhard OT enne 1300 – 1321? 
*Paul OT 1322–1330/1332? 
*Johann I 1328–1331/1332 
*Johann II OT 1332–1353 
*Ludolf OT 1354–1359? 
*Jakob OT enne 1360 – 1371? 
*Otto OT 1371–1398? 
*Rutger von Brüggenei OT 1399–1404? 
*Gottschalk Schutte OT 1405–1424 
*Dietrich Tanke OT 1424–1425 
*Johann Tiergart OT 1425–1456 
*Paul II Einwald 1457–1473 
*Martin Lewitz 1473–1500 
*Michael Sculteti 1500 
*Heinrich II Basedow 1501–1523 
*Hermann II Ronneberg 1524–1539 
*Johann IV von Münchhausen 1540–1560 
*Magnus (Holsteini hertsog) 1560–1583, protestant

## Vaata ka
*Series episcoporum Curoniae
*Riia piiskoppide ja peapiiskoppide loend
## Viited
Qomi provints

**Qomi provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. 

Provints eraldati 1995. aastal Teherani provintsi lõunaosast.

Provintsis on vaid üks maakond, Qomi maakond.
Ralf Mackenbach

**Ralf Mackenbach** (sündinud 4. oktoobril 1995) on Hollandi laulja ja tantsija.

Ta võitis Kiievis peetud 2009. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistluse.

## Elulugu
Mackenbach on sündinud Hollandis Bestis, kus ta elab siiamaani. Ta õpib näitlemist CKE-s (*Centrum voor de Kunsten Eindhoven*) Eindhovenis. Ta on näidelnud muusikalides "Tarzan" ja "Kaunitar ja Koletis". Alates 2009. aastast õpib ta ka Amsterdami tantsuakadeemias Lucia Martha.
Kirju mudil

**Kirju mudil** ehk **kirjumudil** 
(*Gobiusculus flavescens*) on väike ahvenaliste seltsi mudillaste sugukonda kuuluv kala, oma perekonna ainus esindaja.

Pikkus 4–6 cm. Keha on punakas. Erinevalt teistest mudilatest paiknevad silmad külgmiselt. Kaks seljauime, neist esimesel on 7 uimekiirt. Eluiga kuni 2 aastat.

Levinud Atlandi ookeani idaosa rannikuvööndis Portugalist Norrani ja Läänemeres. Eestis esineb Soome lahe lääneosas.

## Vaata ka
*Eesti kalade süstemaatiline nimestik

## Välislingid
* 
*Kirju mudil andmebaasis Fishbase.org
Võikala

**Võikala** (*Pholis gunnellus*) on ahvenaliste seltsi kuuluv kala.

Võikala on levinud Atlandi ookeani idaosas Valges meres, Põhjameres ning Läänemeres. Eesti rannikuvetes vähearvukas.

Täiskasvanud võikala on 15–25 cm pikk.

## Vaata ka
*Eesti kalade süstemaatiline nimestik

## Välislingid
*
Nissi kihelkond

**Nissi kihelkond** (lühend **Nis**, saksa keeles *Kirchspiel Nissi*) on ajalooline kihelkond Eestimaa kubermangu Harju kreisis ja Harjumaa lääneosas.

Asehalduskorra ajal kuulus kihelkond, Tallinna asehaldurkonna Paldiski kreisi.

## Nissi kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 14 mõisat – neist 1 kirikumõis, 9 rüütlimõisast peamõisat koos 2 kõrvalmõisaga ning 2 poolmõisat. Lisaks veel 2 karjamõisat, läbi ajaloo aga rohkemgi.
* Jaanika mõis (*Janik*), Munalaskme kõrvalmõis
* Laitse mõis (*Laitz*) rüütlimõis
* Lehetu mõis (*Lehhet*) rüütlimõis
* Munalaskme mõis (*Munnalas*) rüütlimõis
* Nissi kirikumõis (*Pastorat Nissi*)
* Nurme mõis (*Nurms*) rüütlimõis
* Pajaka mõis (*Pajak*) rüütlimõis
* Põlli mõis (*Poll*) rüütlimõis
* Pärnamaa mõis (*Pernama*) poolmõis, mis eraldati Nurme mõisast
* Riisipere mõis ehk Uue-Riisipere mõis (*Riesenberg, Neu-Riesenberg*) rüütlimõis
* Russalu mõis (*Russal*) rüütlimõis
* Saida mõis (*Saida*) poolmõis, mis eraldati Nurme mõisast
* Vardi mõis (*Schwartzen*) rüütlimõis
* Vana-Riisipere mõis (*Alt-Riesenberg*), Riisipere kõrvalmõis

## Nissi kihelkonna vallad
* Laitse vald (*Laitz*) (1866–)
* Riisipere vald (Sergejevi) (*Riesenberg*) (1866–)
* Vardi vald (Mihaili, Mihailovi) (*Schwarzen*) (1866–)
* Lehetu vald (*Lehhet*) (1866–1891)
* Munalaskme vald (*Munnalas*) (1866–1891)
* Nurme vald (*Nurms*) (1866–1891)
* Pajaka vald (*Pajack*) (1866–1891)
* Russalu vald (*Russal*) (1866–1891)

## Viited

## Välislingid
* Nissi kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
* 
*
Kuusalu kihelkond

**Kuusalu kihelkond** (lühend **Kuu**, saksa keeles *Kirchspiel Kusal*) oli ajalooline kihelkond Harjumaa idaosas ja Eestimaa kubermangu Harju kreisis.

## Kuusalu kihelkonna mõisad
19. sajandi esimesel poolel kuulusid kihelkonda mõisad:
*Bischofswiese poolmõis (*Bischofswiese*), eraldati Tallinna Väo linnamõisast
*Kiiu mõis
*Kodasoo mõis
*Koitjärve mõis (Tallinna linnamõis)
*Kolga mõis
*Kuusalu kirikumõis (*Pastorat Kusal*)
*Kõnnu mõis
*Kääniku mõis (Kodasoo kõrvalmõis)
*Loo mõis
*Rummu mõis
*Suru mõis
*Valkla mõis

## Kuusalu kihelkonna vallad
*Kiiu vald (1891–1917)
*Kiiu-Loo-Kuusalu vald (1866–1891)
*Kodasoo vald (1866–1891)
*Kodasoo vald (1917–1917)
*Kolga vald (1866–1917)
*Kõnnu vald (1867–1917)
*Kõnnu-Suru vald (1866–1867)
*Suru vald (1867–1891)
*Valkla vald (1866–1891)

## Kuusalu kihelkonna kalmistud
*Juminda kalmistu
*Kuusalu kalmistu
*Kuusalu kirikuaed
*Kuusalu II maailmasõja matmispaik
*Leesi kalmistu
*Loksa kalmistu
*Mohni tuletornivahtide kalmistu
*Muuksi II maailmasõja matmispaik

## Viited

## Kirjandus
*
*
*Leida Rebane. *[http://folklore.ee/radar/digi_pre.php?area=Kuusalu Ajaloolist traditsiooni Kuusalu kihelkonnast 1930. a.]* Eesti Kirjandusmuuseum. 2009.
## Välislingid
*Kuusalu kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
Kose kihelkond

**Kose kihelkond** (lühend **Kos**, saksa keeles *Kirchspiel Kosch*) on ajalooline kihelkond Eestimaa kubermangu Harju kreisis ja Harjumaa kaguosas. Suur osa kunagise kihelkonna aladest on tänapäeval Kose valla koosseisus.

## Kose kihelkonna mõisad

Kihelkonnas paiknes 25 mõisat, neist 1 kirikumõis, 12 rüütlimõisast peamõisat koos 8 kõrvalmõisaga, 3 poolmõisat ning 1 hilisemal ajal mõisa staatuse minetanud mõis ja 11 karjamõisat. 
*Kose kirikumõis (*Pastorat Kosch*)
*Aela e Aeli (*Aela*), Vana-Harmi kõrvalmõis
*Alavere (*Allafer*) rüütlimõis
*Habaja (*Habbat*) rüütlimõis
*Kirimäe (*Kirrimäggi*) Uuemõisa karjamõis
* Kõue-Triigi (*Kau*), rüütlimõis (1906–19 Paunküla kõrvalmõis)
*Nõmbra (*Nömbra*) poolmõis, eraldati Alavere mõisast 1855. aastal
*Nõmme (*Nömmemois*), Ravila kõrvalmõis
*Nutu (*Nutz*) endine rüütlimõis
*Oru (*Orrenhof*), Tuhala kõrvalmõis
*Palvere (*Pallfer*), Ravila kõrvalmõis
*Paunküla (*Paunküll*) rüütlimõis
*Pikavere (*Pickfer*) rüütlimõis
*Pikva (*Pickwa*) rüütlimõis
*Ravila (*Meks*) rüütlimõis
*Rooküla (*Rohküll*), Lagedi kõrvalmõis
*Saarnakõrve (*Sarnakorb*) rüütlimõis
*Saia (*Saia*), Ravila kõrvalmõis
*Saumetsa (*Saumetz*) poolmõis, 1874. aastani rüütlimõis
*Sõmeru (*Sommerhof*), Ravila kõrvalmõis
*Sääsküla (*Säsküll, Saesküll*) poolmõis, mis eraldati Saumetsa mõisast 1876. aastal
*Tammiku (*Tammik*) rüütlimõis
*Tuhala (*Toal*) rüütlimõis
*Uue-Harmi (*Neu-Harm*) rüütlimõis
*Uuemõisa e Kose-Uuemõisa (*Neuenhof, Neuenhof-Kosch*) rüütlimõis
*Vana-Harmi ehk Ojasoo mõis (*Alt-Harm*) rüütlimõis

## Kose kihelkonna vallad

*Alavere-Pikva-Rooküla vald	(*Allafer, Pikwa, Rohküll*)	(1866–1870) 
*Paunküla-Saarnakõrve vald	(*Paunküll-Sarnakorb*)	(1866–1870)
*Habaja vald (*Habbat*)	(1866–1891)		
*Harmi vald (*Neu-Harm*)	(1866–1891)
*Kose-Uuemõisa vald (*Neuenhof*)	(1866–1939)	
*Ojasoo vald (*Alt-Harm*)	(1866–1891)	
*Oru vald (*Orrenhof*)	(1866–1891) (liideti 1891 Kose-Uuemõisa vallaga)
*Palvere vald (*Pallfer*)	(1866–1891)
*Pikavere vald (*Pikfer*)	(1866–1891)
*Ravila vald (*Meeks (Meks)*)	(1866–1891)	(liideti 1891 Palvere vallaga ja moodustati Nikolai vald)
*Tammiku vald (*Tammik*)	(1866–1891) (liideti 1891 Kose-Uuemõisa vallaga)
*Triigi vald (*Kau*)	(1866–1839)	(oli vahepeal Aleksandri vald)
*Tuhala vald (*Toal*)	(1866–1891) (liideti 1891 Kose-Uuemõisa vallaga)
*Alavere vald (*Allafer*) (1870–1891)
*Paunküla vald (*Paunküll*) (1870–1891) (liideti 1891 Triigi vallaga)

## Kihelkonna alad tänapäeval
Kihelkond jääb tänapäeval tervikuna Harju maakonna aladele. Nii pindalalt kui ka mõisate arvult suur kihelkond jaguneb mitme valla vahel. Kihelkonna tuumikosa koos keskusega moodustab Kose valla. Kihelkonna kirdeosa jääb Anija valla lõunasopi, kihelkonna põhjapoolne serv kuulub aga Raasiku valda.

## Viited

## Välislingid
*Kose kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
*
*
Keila kihelkond

**Keila kihelkond** (lühend **Kei**, saksa keeles *Kirchspiel Kegel*) oli kihelkond Harjumaal.

Asehalduskorra ajal kuulus kihelkond Tallinna asehaldurkonna Paldiski kreisi, hiljem Eestimaa kubermangu Harju kreisi.

## Piirkonna ajalugu
Keila kirikukihelkond tekkis 13. sajandi algul ning oli nii pindalalt kui ka mõisate arvult väga suur. Kihelkonna aladel oli varem olnud Vomentagana muinaskihelkond, millest nii 13. sajandil kui ka hiljem eraldati veel mitmeid lääne- ja edelapoolseid alasid.

## Keila kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 38 mõisat: neist üks kirikumõis, 22 rüütlimõisast peamõisat koos kümne kõrvalmõisaga, neli poolmõisat ja üks linnamõis. Lisaks veel kümme karjamõisat, läbi ajaloo aga rohkemgi

## Keila kihelkonna vallad

## Keila kihelkonna kalmistud
* Jälgimäe mõisa kalmistu
* Karjaküla kalmistu
* Keila kirikuaed
* Keila vana kalmistu
* Keila-Joa mõisa kalmistu
* Korvi kalmistu
* Naissaare Briti sõjaväekalmistu
* Naissaare luteri kalmistu
* Naissaare Prantsuse sõjaväekalmistu
* Naissaare õigeusu kalmistu
* Ohtu kalmistu
* Ranna kirikuaed

## Keila kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseum hakkas Keila kihelkonna aladelt pärimust koguma juba päris oma tegutsemise algusaegadel. 1993. aasta seisuga oli muuseumis Keila kihelkonnast 420 numbrit esemeid, millest tekstiili ja ehteid 120, majapidamisesemeid 146, tehnika valdkonda kuuluvaid esemeid 77, elatusaladesse puutuvaid esemeid 59, veo-, kandmis- ja liikumisabinõusid 17 ja kultuuriloolisi esemeid 1. 2008. aasta lõpuks oli Keila kihelkonda kuuluvate esemete arv kasvanud umbes 40 eseme võrra. Fotokogus on üle 550 foto.

## Kihelkonna alad tänapäeval
Kogu kihelkonna maa-ala kuulub tänapäeval Harju maakonna koosseisu ning on jaotatud mitme valla vahel. Kihelkonna endisele alale jäävad Keila linn ja selle põhjaosas kogu Harku vald. Kihelkonna lääne- ja edelaosa jääb tänapäeval Lääne-Harju valda, lõunaosa Saue valda ning ida- ja kaguosa Saku valda. Keila kihelkonna kirdepoolne osa Haabersti mõisa ümbrusega ja Mustamäe kõrvalmõisaga kuulub nüüdisajal aga Tallinna linnale.

Kihelkonna aladele jäävad tänapäeva asulatest seega Keila linn, Saue linn ja Nõmme linnaosa ning Klooga, Vasalemma, Tabasalu, Harku, Laagri ja Saku alevik.

## Vaata ka
* Keila Eesti Kodanike Komitee

## Viited

## Välislingid
* Keila kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
* 
*
Soomuslest

**Harilik soomuslest** (*Limanda limanda*) on lestlaste seltsi soomuslesta perekonda kuuluv kala.

Soomuslest on levinud Atlandi ookeanis Biskaia lahest kuni Tšoši laheni, sealhulgas Islandi rannavetes, Põhjameres, Läänemere lõunaosas ja Valges meres. Eestist on teada 2 leidu läänesaarte ümbrusest.

Nad elavad veekogu põhjas kuni 100 m sügavuses.

Soomuslestal on lapik keha. Tema silmad paiknevad keha paremal küljel. Ta ujub ja lebab põhjas ühe külje peal. Tema silmapool on tavaliselt pruunikas või kollakaspruun sidrunkollaste tähnidega. Selja- ja pärakuuim on alt hallid. Nagu teistegi soomuslestade, nii ka tema keha on kaetud väikeste saagsoomustega. Küljejoon on rinnauimede kohal laarjalt kooldunud. Selja- ja pärakuuime alusel on märgatav tume joon.

Täiskasvanud soomuslest on kuni 40, keskmiselt 25–26 cm pikk ja kuni 720 g raske.

Soomuslest toitub zoobentosest. Ta sööb igasuguseid mereusse, molluskeid, tobiaid, kirpvähilisi ja teisi vähilaadseid ning okasnahkseid.

Harilik soomuslest on töönduslikult tähtis kala.

Esimesena kirjeldas soomuslesta teaduslikult Linnaeus 1758. Ta ühendas soomuslesta teiste lestadega ühte perekonda ja andis talle nimeks *Pleuronectes limanda*, aga hiljem on see perekond mitmeks jagatud. Nime *Pleuronectes* all tuntakse tänapäeval merilesti.

## Viited

## Välislingid
*