open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
DFM

**DFM** (kuni 2009. aastani oli see tuntud kui Dinamit FM) oli venekeelne raadiojaam, mis mängis tantsumuusikat. Raadiojaam kuulus meediakontsernile Duo Media Networks.

17. mail 2024 lõpetas raadiojaam tegevuse.

*

## Vaata ka
*Eesti raadiojaamade loend

## Viited

## Välislingid
* DFM
* Info AS Eesti Meedia kodulehel
Preusi Muuseum

**Preusi Muuseum** (*Preus Museum*) on fotograafiamuuseum Norras Hortenis. 

Selle rajas Leif Preus 1976. aastal koos oma perekonnaga eramuuseumina, kuid 1995. aastal omandas selle Norra riik.

2001. aastal koliti muuseum endisse mereväebaasi Karljohansvernis.
Koigorodoki rajoon

**Koigorodoki rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Sõssola ülemjooksul. Piirneb Permi krai ja Kirovi oblastiga.

Rajoonis on 10 kohalikku omavalitsust.

Elanike arv oli 2010. aastal 9000 (2008 oli 9300). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 10 020, neist 48% venelased, 40% komid ja 4% ukrainlased.

## Viited
The Kovenant

**The Kovenant** on Norrast Haldeni linnast pärit ansambel. 

Nende stiil on kaldunud viimastel albumitel *black metal*'ist rohkem *industrial metal*'i poole. Ansambel moodustati 1992. aastal nime **Covenant** all, kuid vaidluse tulemusel samanimelise Rootsi elektroonilise muusika ansambliga muudeti nimeks The Kovenant.
Ust-Tsilma rajoon

**Ust-Tsilma rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Piirneb põhjas Neenetsimaaga ja läänes Arhangelski oblastiga.

Rajoonis on 11 kohalikku omavalitsust.

Elanike arv oli 2012. aastal 12 700 (2010. aastal oli 13 600 ja 2008. aastal oli 14 200). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 91,3% venelased, 6,3% komid ja 0,7% ukrainlased.

## Viited
Mulgi Raadio

**Mulgi Raadio** oli kohalik raadiojaam Viljandimaal, mis edastas saateid sagedusel 1602 kHz.

10. aprillil 1992 osales Mulgi Raadio esindaja Meelis Pirn Tartus Eesti Kohalike Raadiote Liidu asutamiskoosolekul. Meelis Pirn valiti ka liidu juhatusse.

Hiljem hakkas Mulgi Raadio asemel tööle Mulgi Kuku sagedusel 100,8 MHz, mis lõpetas saated 15.12.2006. Mulgi Kuku asemel töötab nüüd Kuku Raadio.

## Vaata ka
* Eesti raadiojaamade loend

## Viited

## Välislingid
*Foto: Mulgi Raadio stuudio 1991. aastal
Bergeni Filharmoonia Orkester

**Bergeni Filharmoonia Orkester** (*Bergen Filharmoniske Orkester*, lühend BFO) on üks maailma vanimaid orkestreid. 

Orkester loodi 1765. aastal ning 2006. aasta seisuga on seal 98 liiget. 

Neil on umbes 110 kontserti aastas. Nende kodukontserdisaal on 1500-kohaline Grieghallen Bergenis. 

## Mittetäielik nimekiri peadirigentidest ja muusika direktoritest
*Mathias Lundholm (1820–1827)
*Ferdinand Giovanni Schediwy (1827- ?)
*Otto Lübert (1855–1856)
*Ferdinand A. Rojahn (1856–1859)
*August Fries (1859–1862)
*Amadeus Wolfgang Maczewsky (1862- ?)
*Richard Henneberg (1873-?)
*Adolf Blomberg (1875–1878)
*Herman Levy (1879–1880)
*Edvard Grieg (1880–1882)
*Iver Holter (1882–1886)
*Per Winge (1886–1893)
*Johan Halvorsen (1893–1898)
*Harald Heide (1908–1947)
*Olav Kielland (1948–1952)
*Carl von Garaguly (1952–1958)
*Arvid Fladmoe (1958–1961)
*Karsten Andersen (1964–1985)
*Aldo Ceccato (1985–1990)
*Dmitri Kitajenko (1990–1998)
*Simone Young (1998–2002)
*Andrew Litton (2003-tänini)

## Välislingid

*Bergeni Filharmooniaorkestri koduleht
Pärnu Raadio

**Pärnu Raadio** oli Pärnu kohalik raadiojaam, mis levis Pärnus ja Pärnumaal, aga ka Viljandimaal, Järvamaal ja Raplamaal.

Raadiojaam tegutses sagedusel 92,7 MHz. Praegu on sellel sagedusel Tre Raadio.

## Vaata ka
* Eesti raadiojaamade loend
Otrøelva

**Otrøelva** on jõgi Norras Innlandeti maakonnas.

Jõgi voolab välja Otrøvatnetist. Yljaga ühinedes moodustab see Begna jõe.

## Välislingid
* Store Norske Leksikon
Ruut FM

**Ruut FM** (ka *Raadio Ruut*) on Valga kohalik raadiojaam, mis levib Valgas, Valgamaal ja mujal Lõuna-Eestis.

Praegune Ruut FM saatja töötab Valgamaal masti asukohaga Sangastes sagedusel 96,6 MHz (FM). Varem töötas 96,6 MHz saatja Valgas ja alates aastast 2000 toimis ka lisasaatja Otepääl, mis töötas sagedusel 102,8 MHz.

Aastatel 1997-2019 kuulus Ruut FM Tõnu Sirolile. Raadiomaja asub Valga linnaäärse ärimaja teisel korrusel.

Alates 2019. aasta märtsist on raadiojaama Ruut FM omanikuks Siim Pohlak.

## Vaata ka
*Eesti raadiojaamade loend

## Viited

## Välislingid
* "EKRE fraktsiooni aseesimees ostis järjekordse raadiojaama" ERR, 10. aprill 2019
Sõssola rajoon

**Sõssola rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Sõssola alamjooksul. Piirneb loodes Arhangelski oblastiga.

Rajoonis on 11 kohalikku omavalitsust kokku 49 asulaga.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 69,4% komid, 24% venelased ja 2,5% ukrainlased.

## Viited

## Välislingid

*http://sysola.narod.ru/
Raadio Tallinn

**Raadio Tallinn**  on Eesti Rahvusringhäälingu raadioprogramm, mis edastab muusikat ja täistundidel Eesti Rahvusringhäälingu uudiseid, kannab üle ka BBC ja RFI saateid.

Raadiojaama saatja töötab Tallinnas sagedusmodulatsiooniga sagedusel 103,5 MHz.

## Vaata ka
* Eesti raadiojaamade loend

## Välislingid
* Koduleht
Sõktõvdini rajoon

**Sõktõvdini rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Ümbritseb Sõktõvkari linna.

Rajoonis on 13 kohalikku omavalitsust kokku 49 asulaga.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 51,8% komid, 39,5% venelased ja 3,1% ukrainlased.

## Vaata ka
*Õb

## Viited

## Välislingid

*Rajooni koduleht vene ja komi keeles.
Marko Tibar

**Marko Tibar** (14. juuli 1933 Viljandi – 30. oktoober 2014) oli Eesti NSV julgeolekutöötaja, kes oli aastatel 1979–1990 ENSV siseminister. 

## Haridus
Ta soovis õppida sõjaväelenduriks, kuid suunati 1952 Vilniuse sõjaväeluure, hilisemasse KGB kooli.

## Töökäik
Marko Tibar naasis Eestisse 1955 KGB uurijaks, asus tegelema stalinismi ohvrite rehabiliteerimisega.

Ta oli 1957. aastast NLKP liige.

Teenis Miilitsavalitsuse SORVO osakonna ülema asetäitjana oli alates 1973. aastast Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Siseasjade Valitsuse ülem.

Aastatel 1979–1990 oli ta Eesti NSV siseminister, 1985–1990 samaaegselt ka Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.

### Eesti iseseisvuse taastamise järel
Iseseisvuse taastanud Eesti Vabariigi ajal töötas ta Eesti Panga turvaülemana, hiljem pensionär. 2003. aastal juhtis endiste miilitsatöötajate algatusrühma, mis pidas põhiseadusevastaseks endiste miilitsatöötajate eripensioni tühistamist.

## Viited

## Kirjandus
* Tarmo Vahter. "ENSV siseminister Tibar Laulva revolutsiooni saladustest". Eesti Ekspress nr 47, 19. november 2014. Lk 10–12 

## Välislingid
*Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985. Lk 257 (kaader 259)
*Foto: Marko Tibar 1987. aastal
*Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Tenla

**Tenla** on jõgi Norras Innlandeti maakonnas.

Ta voolab Tenlefjordenist Otrøvatnetisse.

## Välislingid
* Store Norske Leksikon
* Foto
Oslo-Filharmonien

**Oslo-Filharmonien** (ametlikult **Oslo Filharmoniske Orkester**, 1979. aastani **Filharmonisk Selskaps Orkester**) on sümfooniaorkester, mis asub Norras Oslos. Orkester asutati 1919 ning aastast 1977 on selle kodu Oslo Konserthusis.

Orkestris on kokku 107 muusikut: 69 keelpillimängijat, 16 puupuhkpillimängijat, 15 vaskpuhkpillimängijat, 5 löökpillimängijat, 1 harfimängija ja 1 pianist.

## Muusikajuhid ja peadirigendid
* 1919–1920 Johan Halvorsen
* 1919–1921 Ignaz Neumark
* 1919–1921 Georg Schnéevoigt
* 1921–1927 José Eibenschütz
* 1927–1931 Issay Dobrowen
* 1931–1933 Odd Grüner-Hegge
* 1931–1945 Olav Kielland
* 1945–1962 Odd Grüner-Hegge
* 1962–1968 Herbert Blomstedt
* 1962–1969 Øivin Fjeldstad
* 1969–1975 Miltiades Caridis
* 1975–1979 Okko Kamu
* 1979–2002 Mariss Jansons
* 2002–2006 André Previn
* 2006–2013 Jukka-Pekka Saraste
* 2013–2020 Vassili Petrenko
* 2020– Klaus Mäkelä

## Välislingid

*http://www.oslophil.com/

## Märkused
Tallinn Raadio

**Tallinn Raadio** on Eestis töötav mereside raadiojaam.

Tallinn Raadio kutsung on *Tallinnraadio*.

Tallinn Raadio on ööpäev läbi kuulatav ultralühilaine (ULL) kanaleil 16 (156,800 MHz) ja 70 (156,525 MHz) ning kesklaine sagedustel 2187,5 kHz ja 2182 kHz.

Tallinn Raadio edastab ULL-töökanalil 69 (156,475 MHz) ilmaprognoose, navigatsioonihoiatusi ja suveperioodil 1. juunist 30. septembrini väikesadamate informatsiooni.

## Välislingid
*Eesti väikesadamad: mereside
Jukka-Pekka Saraste

**Jukka-Pekka Saraste** (sündinud 22. aprillil 1956 Heinolas) on soome dirigent ja viiuldaja.

Saraste oli YLE Raadio sümfooniaorkestri peadirigent 1987–2001. Sel perioodil salvestas ta Soome klassikute suurteoseid. Ta on olnud ka Toronto sümfooniaorkestri muusikaline juht 1994–2001. Aastatel 2006–2013 oli ta Oslo Filharmooniaorkestri peadirigent.  

2008. aastast on ta Lahti sümfooniaorkestri kunstiline nõuandja. 2010–2013 oli ta WDR Sinfonieorchester Kölni peadirigent.

## Salvestisi

* Jean Sibeliuse sümfooniad ja "Kullervo" (YLE Raadio sümfooniaorkestriga)
* Carl Nielseni sümfooniad (YLE Raadio sümfooniaorkestriga)
* Aarre Merikanto "Juha" (Ondine)
* Sergei Prokofjev "Romeo ja Julia"
* Leevi Madetoja "Pohjalaisia"

## Tunnustus
* 1992 Pro Finlandia
* 2000 Riiklik muusikapreemia 
* Sibeliuse medal
Võidupüha

**Võidupüha** on Eesti riigipüha, mida peetakse 23. juunil alates aastast 1934. Sellega tähistatakse Eesti võitu Võnnu lahingus Landesveeri üle 23. juunil 1919 ja see on ka "eestlaste kõigi aegade võitude ja võitluste mälestuspäev, meenutamaks Lembitu päevil alanud lakkamatut võitlust eesti rahva olemasolu ja poliitilise vabaduse eest." (Eesti Vabariigi valitsuse otsusest 1934).

Võidupüha on eraisikutele kohustuslik lipuheiskamise päev. Võidupüha tähistamine on tseremoniaalselt seotud jaanipäeva tähistamisega 24. juunil.

## Ajalugu
1919. aastal Vabadussõja päevil käis Punaarmee vägede väljalöömine Eesti ja Läti aladelt. Mai lõpuks vabastati Eesti punastest. Lätis oli Landesveer võtnud oma ülesandeks bolševikud ka sealt välja lüüa. Landesveer oli Kuramaa ja Liivimaa rüütelkonna korraldatud väekoondis. See moodustati Läti baltisakslaste algatusel ja sinna kuulusid baltisakslastele lojaalsed inimesed. 2. juunil 1919 kohtusid punaseid taga ajavad Eesti väed Põhja-Lätis lõunast tulnud sakslastega. Kuigi eesmärgid olid sarnased, sakslased eestlastes liitlasi ei näinud ja algas lahingtegevus.

23. juunil 1919 andis kindralmajor Ernst Põdder oma päevakäsuga korralduse, et sel päeval "saadud võitude puhul meie põlise ja äraandliku vaenlase üle, linnades ja maakohtades saaks lipud välja pandud ning kohalikes garnisonides sõjaväeparaadid toime pandud."

16. veebruaril 1934 otsustas Riigikogu muuta 23. juuni riiklikuks pühaks. Võidupüha tähistati peamiselt kohalike pidudega, erandiks oli vabariigi 20. juubeliaasta 1938, kui XI üldlaulupeo puhul võeti võidupüha pühitsemine suurejooneliselt ette Tallinnas. Vabaduse väljakul toimunud paraadil osalesid kaitseliitlased, naiskodukaitsjad, noorkotkad ja kodutütred, kokku 16 000 inimest.

23. juunil 1940 muudeti Võidupüha Vabariigi Presidendi dekreediga Vabaduspühaks.

Uuesti sai võidupüha pidama hakata pärast Eesti riiklikku taasiseseisvumist. 1992. aastal oli kaitseväelaste pidulik rivistus Kadrioru lossi aias. 1993. aastal toimus Eesti kaitsejõudude pidulik rivistus kõigepealt Tallinnas, kus õnnistati ja anti üle lipud kaitseväe üksustele. Tartus rivistusid kaitsejõudude üksused Raekoja platsile. President Lennart Meri pidas seal kõne, milles teatas, et tegi kaitsejõudude juhatajale kindralmajor Aleksander Einselnile ülesandeks võidupüha paraade korraldada vaheldumisi kõigis Eesti linnades.

Alates 2000. aastast korraldab võidupüha paraadi Kaitseliit.

### Paraadid

*1994 Tartu
*1995 Pärnu
*1996 Narva
*1997 Võru
*1998 Viljandi
*1999 Valga
*2000 Haapsalu
*2001 Pärnu
*2002 Põlva
*2003 Jõhvi
*2004 Rakvere
*2005 Paide
*2006 Saaremaa (mereparaad)
*2007 Rapla
*2008 Tallinn
*2009 Jõgeva
*2010 Viljandi
*2011 Tartu
*2012 Pärnu
*2013 Haapsalu
*2014 Valga
*2015 Kärdla
*2016 Võru
*2017 Rakvere
*2018 Tallinn
*2019 Tartu
*2020 Jäi ära koroonapandeemia tõttu
*2021 Paide
*2022 Kuressaare
*2023 Viljandi, taasavati Sakalamaa langenud sõjameeste mälestussammas
*2024 Narva
*2025 Pärnu

## Viited

## Kirjandus
* Karsten Brüggemann: "Võidupüha. Võnnu lahing kui Eesti rahvusliku ajaloo kulminatsioon" Vikerkaar, juuni 2018
Õb

**Õb** (komi, vene Ыб) on küla Venemaal Komis Sõktõvdini rajoonis. Asub Sõssola jõe vasakkaldal.

Õbi on esmamainitud 1586. aastal.

Külal on maanteeühendus Võlgorti ja Sõktõvkariga.

2002. aastal oli külas 518 elanikku. 2010. aastal oli külas 886 elanikku.

2011. aastal avati Õbis soome-ugri etnokultuuri park.

## Välislingid
*http://www.ethnopark-rk.ru/
*Karu murdis Komimaal maha rahvuspargi põdralehmad
Priluzski rajoon

**Priluzski rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Sõssola alamjooksul. Piirneb läänes Arhangelski oblastiga ja lõunas Kirovi oblastiga.

Rajoonis on 16 kohalikku omavalitsust kokku 91 asulaga.

Elanike arv on 22 000 (2010; 2008. aastal oli 22 800). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid elanikest 59,9% komid, 35,1% venelased ja 2,2% ukrainlased.

## Viited

## Välislingid

*http://www.obyachevo.parma.ru/
Troitsko-Petšorski rajoon

**Troitsko-Petšorski rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Piirneb Permi krai, Sverdlovski oblasti ja Handi-Mansimaaga.

Rajoonis on 11 kohalikku omavalitsust.

Elanike arv oli 2010. aastal 15 200 (2008. aastal 15 900). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid elanikest 59% venelased, 27,8% komid ja 6,1% ukrainlased.

## Viited

## Välislingid

*http://trpk.ru/
Esa-Pekka Salonen

**Esa-Pekka Salonen** (sündinud 30. juunil 1958 Helsingis) on soome dirigent ja helilooja, kahe Grammy auhinna (2009 ja 2025) laureaat.

Salonen on õppinud aastatel 1973–1980 Sibeliuse Akadeemias metsasarve, kompositsiooni ja orkestrijuhtimist.

Salonen sai rahvusvaheliselt tuntuks 1983. aastal, kui ta juhatas Londoni Filharmooniaorkestrit. Aastatel 1984–1995 oli ta Rootsi Raadio sümfooniaorkestri peadirigent, 1992–2008 Los Angelese sümfooniaorkestri peadirigent ja kunstiline juht ning 2008–2021 Londoni Filharmooniaorkestri peadirigent.

Alates 2020. aastast on ta San Francisco Sümfooniaorkestri muusikajuht.

Ta on nimetatud Los Angelese Filharmooniaorkestri kunstiliseks juhiks ka aastateks 2026–2027 ning Pariisi Filharmoonia loovuse ja innovatsiooni osakonna juhatajaks ja Pariisi Orkestri peadirigendiks aastateks 2027–2028.

Heliloojana on Salonen loonud mitmeid teoseid orkestrile ja kammeransamblitele. Tema tuntumad teosed on näiteks "L.A. Variations", "Violin Concerto" ja "Karawane".

Salonen on 2002. aastal asutatud rahvusvahelise muusikafestivali Baltic Sea Festival kaasasutaja ning oli kuni 2018. aastani selle festivali kunstiline juht.

## Tunnustus
1992. aastal sai ta Soome riikliku teenetemärgi Pro Finlandia. 2020. aastal anti talle Briti impeeriumi ordu rüütelkomandöri aunimetus (KBE). 2024. aastal pälvis ta rahvusvahelise Polari muusikaauhinna.

Ta on pälvinud kaks Grammy auhinda (2009 ja 2025).

## Viited

## Välislingid
*Esa-Pekka Saloneni koduleht
Gudbrandsdalslågen

**Gudbrandsdalslågen** ehk **Lågen** on jõgi Norras Innlandeti maakonnas. See saab alguse Lesja vallas asuvast Lesjaskogsvatneti järvest ning voolab läbi Gudbrandsdaleni oru.

Gudbrandsdalslågeni läänepoolsed lisajõed on Gausa jõgi, Otta jõgi, Vinstra jõgi ja Sjoa jõgi. Idapoolsed lisajõed on Jora jõgi, Ula jõgi, Frya jõgi, Tromsa jõgi ja Mesna jõgi.

Ringebu ja Øyeri valla vahel muutub jõgi laiemaks ning moodustab Losna järve.

Gudbrandsdalslågen suubub Mjøsa järve Lillehammeri vallas. Gudbrandsdalslågen on suurim sellesse järve suubuv jõgi. Mjøsa järvest voolab välja Vorma jõgi, mis suubub Glåma jõkke Årnesi juures.
Lågen

**Lågen** on kolme Norra jõe rööpnimi:

* **[[Gudbrandsdalslågen]]**
* **[[Numedalslågen]]**
* **[[Suldalslågen]]**

Sõna *lågen* tähendab norra keeles "jõge", nimedes kasutatakse seda järelliitena.
Igavene homne

**"Igavene homne"** (originaali pealkiri "Mañana es para siempre") on Mehhiko seebiooper, millel on 169 osa ja mida hakati Mehhikos näitama 2008. aasta oktoobris.

Eestis on seriaali näidatud TV3-s.

## Sisututvustus
"Igavene homne" on lugu Elizalde perekonnast. Pere noorim laps Fernanda armub majateenija Soledad Cruzi poega Eduardosse. Pereisa Gonzalo on rikas ettevõtja, kuid kunagi saabub kõigele ilusale lõpp. 

Gonzalot vihkab Artemio Bravo, kes palkab Rebecca Sancheze perekonda hävitama. Naine valetab ennast Barbara Grecoks ja valmistub kättemaksuks. Ta lahutab Eduardo Fernandast ja saadab ta internaatkooli ning tapab Gonzalo naise Montserrati, ajades süü tütre Liliana kaela, kes pannakse hullumajja. Barbara ise abiellub Gonzaloga.

15 aasta möödudes täidab Barbara ikka salapärase Artemio käske. Eduardo ema Soledad on ainus, kes teab, kes Barbara tegelikult on, kuid ta peab saladust kandma kuni surmani, muidu tapaks Barbara Eduardo. Fernanda peab abielluma Damian Gallardoga, kuid ei teagi, et too on Barbara armuke.

## Peategelased

* Fernanda Elizalde (Silvia Navarro) on Elizalde pere noorim laps, kes armastab Eduardot. Neiu ema tapetakse ja ta asub õppima hiljem ülikooli ja temast saab edukas naine, kes peab abielluma Damianiga, kes on Barbara armuke. Samal ajal ilmub aga Fernanda ellu tagasi Eduardo.
* Eduardo Gruz (Fernando Colunga) on Soledadi poeg, kes saadetakse Barbara tõttu internaatkooli. Hiljem õpib ta Harvardi ülikoolis. Pärast Mehhikosse naasmist kuuleb ta ema surivoodil kõigist Barbara tegudest ja vannub kättemaksu.
* Barbara Greco/Rebecca Sanchez (Lucero Hogaza) on seriaali õelaim intrigant, kes tapab Montserrati, saadab Eduardo internaatkooli ja Liliana hullumajja, abiellub Gonzaloga ja täidab endiselt Artemio Bravo käske.
* Artemio Bravo (Rogelio Guerra) on õel ja salapärane mees, kes kasutab Barbara Grecot ära Elizalde perekonna hävitamiseks.

## Kõrvaltegelased
Iskatelei

**Iskatelei**  on alev Venemaal Neenetsi autonoomses ringkonnas.
Asub Petšora jõe ääres Narjan-Marist 4 km allavoolu.

2005. aastani oli osa Narjan-Mari linnast.

Alevis on nafta- ja gaasitööstuse ettevõtted.
Porfüüria

**Porfüüria** on pärilik haigus. Seda põdevatel inimestel on häiritud punase verepigmendi moodustumine ning haiged on valguse suhtes väga tundlikud. Haigetel võib äärmuslikul juhul hakata katmata kehaosadele karvu kasvama. Porfüüriat põdevatel inimestel võib esineda meeltesegadus ja hullus. 

Arvatakse, et müüt libahuntidest võis saada alguse nähes selle haiguse käes kannatavat inimest.
Vaigatš

**Vaigatš** (neenetsi *Хэбиди’’ я*, vene остров Вайгач) on saar Põhja-Jäämeres, mis eraldab Barentsi ja Kara merd. Kara Värav eraldab Vaigatši Novaja Zemljast ja Jugorski Šar mandrist. Vaigatš kuulub Venemaale Neenetsi autonoomse ringkonna koosseisus.

Saare pindala on 3700 km². Saar on umbes 100 km pikk ja 45 km lai, ümara kujuga. Saare kõrgus on kuni 170 m.

Saar on moodustunud peamiselt savikiltadest, liivakivist ja lubjakivist.

Saarel on palju soid, järvi ja 20–40 km pikkusi jõgesid. Kõrgendikud jooksevad saarel pikkupidi, loode-kagu suunas.

Saare keskmine temperatuur on kõige külmemal kuul, veebruaris, –20 °C, kõige soojemal kuul, juunis, +5 °C.

Saart katab tundra. Taimedest kasvavad seal rohi, samblikud ja arktilised õistaimed. Puid üldiselt ei ole, aeg-ajalt kohtab kääbuskaski.

Vaigatšil elavad polaarrebane, jääkaru, morsk, lemming ja hülged. Loomad pole kuigi arvukad, küll aga linnud: pardid ja kurvitsad.

Kogu Vaigatš kuulub Venemaa Arktika looduskaitseala koosseisu.

Püsiasustust saarel ei ole, kuid suviti käivad seal kalurid ja jahimehed. 1950. aastal avati saarel polaarjaam.

Saare nimi tähendab neenetsi keeles savikallast. 19. sajandil oli Vaigatš neenetsite tähtis pühamu. Saarel olid mitmepäised ebajumalakujud, mida määriti pühade loomade, eriti põhjapõdra verega. Saare külastajad on tähele pannud ohvriposte, mis koosnevad ajupuidust, põdrasarvedest ning karude ja põtrade pealuudest. Hoolimata pöördumisest kristlusesse suhtuvad neenetsid nendesse ohvrikohtadesse endiselt ebausklikult.
Jelena Kostjukovitš

**Jelena Kostjukovitš** (Елена Александровна Костюкович; sündinud 1958 Kiievis) on esseist ja ilukirjanduse tõlkija.

Ta on tõlkinud vene keelde Umberto Eco teoseid.

Ta on olnud Tartu kirjandusfestivali Prima Vista aukülaline.

Ta elab Itaalias Milanos.

## Viited
Amderma

**Amderma** on alevik Venemaal Neenetsi autonoomses ringkonnas. Asub Jugori poolsaarel Kara mere kaldal. 4 km kaugusel asub Amderma lennuväli ja sõjaväebaas.

Asula rajati 1933. aastal seoses fluoriidikaevanduse algusega. 1940–2009 oli alev.

20. maist 30. juulini kestab polaarpäev, 27. novembrist 16. jaanuarini polaaröö.

Elanike arvu dünaamika:
*2900 (1968)
*5100 (1989)
*650 (2002)
*556 (2011)
*577 (2017)

## Vaata ka
*Amderma-2, baas Novaja Zemlja Lõunasaarel
Sälk-kollanutt

**Sälk-kollanutt** (*Hypholoma fasciculare*), vanasti sälkjas kollanutt, on seen, mis kasvab kõdunevatel kändudel suurte kogumikena. 

Sälk-kollanutt on mürkseen. Teda võib segi ajada suits-kollanutiga, mis on hea söögiseen, ja teiste söödavate "kännuseentega".

## Viited
 

## Välislingid

*
Suldalslågen

**Suldalslågen** ehk **Lågen** on jõgi Norra edelaosas Rogalandi maakonnas. Selle jõe valgalast pindalaga 1463 km² paikneb 75% üle metsapiirist kõrgelt mägedes ja sellega on see Norra lääneosa suurim jõgi. Suldalslågeni vool on reguleeritud mitme tammide poolt, ta annab umbes 6% Norra hüdroelektrijaamades toodavast elektroenergiast. Üks veehoidlatest on Suldalsvatni järv (endine looduslik järv, tema tase on praegu reguleeritud), mis asub suudmest 22 km kaugusel Suldali valla keskuse Sandi küla lähedal.
Norra Muusikaakadeemia

**Norra Muusikaakadeemia** (norra *Norges musikkhøgskole*) on konservatoorium Norras Oslos. See on Norra suurim muusikaakadeemia, kus saab omandada (nii esimese kui ka kõrgemate astmete) muusikalist kõrgharidust.  

Läbi aastate on seal õppinud Norra kõige tunnustatumad muusikud. 

Norra Muusikaakadeemias on võimalik õppida tegevartistiks, heliloojaks ja pedagoogiks. Muusikuid haritakse rahva-, kiriku- ja klassikalise muusika erialadel, viimastel aastatel on edukad olnud artistid džässivaldkonnast. 

Akadeemia on Oslo suurim kontserdikorraldaja, andes ligikaudu 300 kontserti aastas.

Nagu kõikidel koolidel Norra haridussüsteemis, on ka akadeemias tasuta õpe. Üliõpilasi võetakse vastu ainult prooviesinemise ja/või varasemat muusikaharidust tõendavate dokumentide põhjal. 

## Ajalugu
Norra Muusikaakadeemia asutati 1973. aastal. Aastal 1996 liideti Østlandets musikkonservatorium Norra Muusikaakadeemiaga.

## Märkimisväärseid õppejõude
* Aage Kvalbein 
* Arve Tellefsen 
* Olav Anton Thommessen 
* Truls Mørk 
* Leif Ove Andsnes 

## Välislingid
*Norra Muusikaakadeemia koduleht

## Märkused
Hasviki vald

**Hasviki vald** (saami *Ákŋoluovtta gielda*, kveeni *Hasviikan komuuni*) on vald Norras Finnmargi maakonnas. Ta hõlmab Sørøya lääneosa ja osa Stjernøya saarest.

Valla suuremad asulad on Hasvik (umbes 400 elanikku), Breivikbotn (umbes 300 elanikku) ja Sørvær (umbes 200 elanikku).

## Viited

## Välislingid
* Hasviki vald
Nordkapi vald

**Nordkapi vald** (saami *Davvinjárgga gielda*) on vald Norras Finnmargi maakonnas. Valla Magerøya saarel asuvad Knivskjellodden ja Nordkapp.

## Viited

## Välislingid
* Nordkapi vald
Kaguraadio

**Kaguraadio** oli raadiojaam, mida sai kuulata Lõuna-Eestis. Kagu Raadio sageduseks Põlvas 100,7 MHz
1993. aasta märtsis sündis Georg Pelisaare eestvedamisel Põlvas Kaguraadio, kui erastati munitsipaalasutus Põlva Raadio (viimane oli eetris pikka aega nõukogudeaegses krapivõrgus üle Põlvamaa (rajooni)). Kasutusele võeti sagedus 100,7 MHz. Leviala kattis suure osa Lõuna-Eestist. Palju oli eetris otseselt setudele mõeldud saateid. Hiljem lisandus Valga saatja sagedusega 99,9 MHz. 

2001. aasta novembris kuulutas Põlva maakohus OÜ Kaguraadio pankroti.

2003. aasta kevadel tekkis Põlvasse pankrotistunud Kaguraadio asemele Raadio Marta.

## Vaata ka
* Eesti raadiojaamade loend

## Viited
Raadio Marta

**Raadio Marta**  Põlva ja Põlvamaa kohalik raadiojaam, mis tegutseb Põlvas sagedusel 100,7 MHz. Marta Raadiot kuuleb Põlva-, Võru-, Valga- ja Tartumaal, internetis aga üle maailma.

Tekkis 2003. aasta kevadel pankrotistunud Kagu Raadio asemele, täismahus saatekavani jõuti 27. augustil 2003.

Marta Raadio edastab oma aktiivset programmi tööpäeviti kell 7.00–17.00 ning puhkepäeviti 8.00–12.00. Ülejäänud programm on automatiseeritud.

Raadio Marta programmis on peale muusika tähtsal kohal ka sõnasaated. Teemad on üldiselt kohalikud.

## Vaata ka
*Eesti raadiojaamade loend

## Välislingid
*Marta FM kodulehekülg
Kiviõli poolkoksimäed

**Kiviõli poolkoksimäed** on põlevkivi poolkoksi ladestamisel tekkinud tehismäed Ida-Virumaal Kiviõli linna loodeosas. Mäed on tuntud kui **Kiviõli tuhamäed**, ent see nimetus on väär, sest need koosnevad poolkoksist, mis on põlevkivi utmise jääkprodukt; põlevkivituhk tekib aga põlevkivi põletamisel.

Mägesid on kokku kolm ning need asuvad Kiviõli Keemiatööstuse õlitehasest põhja pool, Sämi–Sonda–Kiviõli kõrvalmaantee ääres.

**Kiviõli vana poolkoksimägi** (absoluutkõrgus 138,5 m) on kõige idapoolsem ning ühtlasi Kiviõli linnale lähim mägi. Mäkke hakati poolkoksi kuhjama 1920. aastatel, kui Kiviõli õlitehas hakkas tootma põlevkiviõli, ning ladestamine kestis kuni aastani 1975. Mäele transporditi poolkoksi esialgul hobustega, hiljem köisteel liikuvate vagonettide abil. Tänapäeval on mägi metsastunud ning kaetud suuremal määral puude ning võsaga. Mäe lääneküljele on rajatud motospordikeskus, kus on korraldatud mitmeid maailmatasemel võistlusi. Mäe jalamile on rajatud Kiviõli Seiklusturismi Keskus, mis avati 2013. aasta veebruaris, ning mäe põhjanõlv on kujundatud suusa- ja lumelauaradadeks. Mäes leiduvat jääksoojust kasutatakse keskuse kütmiseks. 

**Kiviõli uus poolkoksimägi** (absoluutkõrgus 135,3 m) on kõige läänepoolsem ning linnast kaugeim mägi. Poolkoksi ladestamine algas 1951. aastal ning kestab tänaseni. Esialgu toimus koksi vedu mäkke köisteega ning materjal aeti laiali kraapkonveieriga. Mäe kasvades hakati poolkoksi veega laiali uhtma, mis tekitas põhjaküljele laia ja suure ulatusega platoo. Poolkoksi ladestamine peatati 1990. aastatel seoses tehase pankrotiga. Õlitehase töö jätkumisel loobuti köisraudteest ning koksi veega laiali uhtmisest keskkonnakahjude vähendamise nimel ning mindi üle poolkoksi kuivladestamisele ehk poolkoksi hakati transportima kalluritega ning laiali ajama buldooseritega. Selline ladestamine kestab tänaseni. Et vähendada mäe keskkonnaohtlikust, algatati 2009. aastal projekt maksumusega 5,9 miljonit eurot poolkoksiprügila keskkonnanõuetega vastavusse viimiseks. Projekti käigus mägi tasandati, kaeti vettpidava kihiga ning rajati veekõrvaldussüsteemid, et takistada saastunud nõrgvee imbumist põhjavette. Töö lõpetati 2013. aasta alguseks. Poolkoksi ladestamine jätkub tänapäeval mäe põhjanõlval.

**Kiviõli kolmas poolkoksimägi** (absoluutkõrgus 84,6 m) on kõige väiksem ja vähemtuntud mägi, mis asub Kiviõli Keemiatööstuse territooriumil. Mägi koosneb kahest madalast poolkoksiplatoost. Mäe teke on seotud TSK seadmete katsetöödega Kiviõli õlitehases aastatel 1954–1981. Poolkoks transporditi mäkke köistee abil ning uhuti laiali veega. Tänapäeval on mägi võsastunud ning ei ole kasutuses.
## Viited

## Välislingid
*Kiviõli tuhamäe 360° aeropanoraam / aerofoto
Ontika paekallas

**Ontika paekallas** (ka *Ontika pank*, *Ontika pankrannik*, *Saka-Ontika-Toila pank*) on Põhja-Eesti pankranniku võimsaim osa – umbes 20&nbsp;km pikkune katkematu paekivijärsak mererannikul Sakalt Toilani. Ontika kohal saavutab pank suurima kõrguse – 56 m.

Panga kivimid on tekkinud Kambriumi ja Ordoviitsiumi ajastul (570–470 miljonit aastat tagasi). Panga alumise osa moodustavad savid, liivakivid ja argilliidid, nende peal lasuvad suhteliselt õhukese kihina dolomiidid ja lubjakivid, mis vastupidavamatena moodustavad etteulatuva karniisi.

Ontika paekaldal asuvad nii Põhja-Eesti pankranniku kui ka Baltimaade kolm kõrgeimat juga: Valaste (30,5 m), Saka ja Karjaoru. Nad ei ole looduslikud, vaid asuvad kuivenduskraavide suudmetes, mis on enamasti rajatud 19. sajandi keskpaiku ja süvendatud 1960. aastatel.


Ontika pank. Põhja-Eesti klint 79 (06).jpg
Ontika pank. Põhja-Eesti klint 2000 (02).jpg
Ontika pank. Põhja-Eesti klint 2000 (01).jpg
Ontika pank. Põhja-Eesti klint 2000 (08).jpg
Ontika pank. Põhja-Eesti klint 2009 (20).jpg


## Viited
A. H. Tammsaare muuseum (Vargamäe)

**A. H. Tammsaare muuseum** on Tammsaare sünnikodus (Tammsaare-Põhja talus) tegutsev muuseum Tammsaare väljamäel Järva vallas. Talu nimest tuleneb Anton Hanseni kirjanikunimi.

Muuseumi lähedal on matkarajad, mis viivad romaani "Tõde ja õigus" tegevuspaikadesse ning tutvustavad Lõuna-Kõrvemaa loodust.

## Välislingid
* Vargamäe 360° aeropanoraam/aerofoto
* SA A. H. Tammsaare Muuseum Vargamäel
* Sihtasutuse A. H. Tammsaare Muuseum Vargamäel asutamine. Vabariigi Valitsuse 19. novembri 2002. a korraldus nr 750-k
* Vargamäe A. H. Tammsaare muuseum YouTube
*"Tammsaare-Põhja talust Vargamäe muuseumiks". Muuseum
*"Tõe ja õiguse" maailm
Ants Laikmaa majamuuseum

**Ants Laikmaa majamuuseum** on Ants Laikmaa elu ja loomingut käsitlev muuseum Lääne-Nigula vallas Kadarpiku külas. 

Muuseum asub kunstniku enese projekteeritud omapärases rahvusromantilises stiilis hoonetes, kus ta veetis oma viimased elupäevad. 

Krundi ostis Laikmaa aastal 1917. Hoonete ehitus jätkus ka pärast surma. Kunstnik on maetud kodumaja parki. 

Majamuuseumi esimesel korrusel on Laikmaa elukäiku tutvustav väljapanek. Ülemisel korrusel on ateljee ning töö- ja magamistuba koos isiklike esemete ja etnograafilise vanavaraga. 

## Vaata ka
*Ants Laikmaa kodupark

## Välislingid
*Muuseumi koduleht
Peipsivenelaste külad

**Peipsivenelaste külad** moodustavad omapärase arhitektuuri ja eluoluga piirkonna Peipsi järve ääres. Katkematu tänavkülade rida ulatub Mustveest Omeduni ja Ninalt Varnjani. 

Kolkjal on kala-sibula restoran.

## Vaata ka
*Peipsivenelased
*tänavküla

## Välislingid
* Pilt
Akerselva

**Akerselva** ehk **Akerselven** on jõgi Norras Oslos. Saab alguse Markast ja voolab läbi Nordre Akeri linnaosa, Sagene linnaosa, Grünerløkka linnaosa, Sentrumi ja Grønlandi. Suubub Bjørvikas Oslo fjordi. Pikkus 8,2 km.
A. H. Tammsaare muuseum

**A. H. Tammsaare muuseumiks** võidakse nimetada kolme muuseumi:

***[[A. H. Tammsaare muuseum (Tallinn)|A. H. Tammsaare muuseum]]** Tallinnas Kadriorus, majamuuseum
***[[A. H. Tammsaare muuseum (Vargamäe)|A. H. Tammsaare muuseum]]** Järva vallas Vetepere külas
***[[A. H. Tammsaare muuseum (Eesti Aiake)|A. H. Tammsaare muuseum]]** Venemaal Sotšis Eesti Aiakese külas
Sten-Timmu Sokk

**Sten Sokk** (hüüdnime tõttu kasutatud ka nimekuju **Sten-Timmu Sokk**; sündinud 14. veebruaril 1989 Tallinnas) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2022. aastast klubis Tallinna Kalev/Audentes.

## Haridus
Sokk lõpetas 2008. aastal Tallinna Mustamäe gümnaasiumi, 2020. aastast on ta õppinud Tallinna Ülikoolis psühholoogiat. 

Korvpallitreeninguid alustas isa Tiit Soku juhendamisel. 

## Klubikarjäär
Sokk on Eesti meistriliigaklubidest mänginud Audenteses, Triobet/Dalkias (Dalkia/Nybit), Tartu Ülikool/Rockis, Rakvere Tarvas ja BC Kalev/Cramos.

Sokk on mänginud ka välisliigades: Gruusias Tbilisi Olimpi (2012–2013; Gruusia karika võitjaid ja Gruusia meistrivõistluste hõbe 2013), Rumeenias Craiova Universitatea (2013–2014), Venemaal Moskva Dinamo (2015; Venemaa esiliiga pronks) ja Kreekas Thessaloniki Iraklise (2018–2019; Kreeka esiliiga võitja) meeskonnas.

Jaanuaris 2022 siirdus mängima Kreeka esiliiga klubisse Messolonghi.

## Koondisekarjäär
Sten Sokk on mänginud Eesti koondises kokku 113 mängu. Ta esimene koondisemäng oli 29. juulil 2011 sõprusmängus Ukraina koondise vastu. Viimati mängis ta koondises 8. septembril 2022 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril mängus Kreeka koondise vastu. Aastatel 2019 ja 2020 ta Eesti koondises ei mänginud.

Ta on mänginud Euroopa meistrivõistlustel kahel korral, 2015. ja 2022. aastal. 

2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel tõi Sokk keskmiselt 6 punkti, 2,6 lauapalli ja 4,2 resultatiivset söötu mängus ning Eesti saavutas 20. koha.

## Saavutused
* Eesti-Läti Korvpalliliiga meister (2021)
* 4-kordne Eesti meister (2010, 2016–2018)
* 6-kordne Eesti karika võitja (2009–2011, 2015–2016, 2020)
* Gruusia karika võitja (2013)
* 3-kordne Korvpalli Meistriliiga parim noormängija (2006–2008)

## Isiklikku
Ta on korvpallitreeneri ja endise korvpalluri Tiit Soku poeg ning korvpallur Tanel Soku vend.

## Viited

## Välislingid
* Sten Sokk – Eesti Korvpalliliidu profiil
* Sten-Timmu Sokk – nagu isa suust kukkunud Õhtuleht, 21. mai 2007.
Sandefjordi lennujaam

**Sandefjordi lennujaam** ehk **Sandefjordi Torpi lennujaam** on rahvusvaheline lennujaam Norras Vestfoldis Sandefjordi vallas.

Sandefjordi lennujaam asub Sandefjordi ja Stokke vahel ja see on nii kohaliku piirkonna lennujaam kui ka Ida-Norra odavlennujaam.

2008. aasta seisuga reisis läbi Sandefjordi lennujaama 1 572 942 reisijat, umbes kaks kolmandikku neist rahvusvahelistel marsruutidel. Odavlennuettevõtted Ryanair ja Wizzair suunavad sellesse jaama oma Oslo lennud ja nimetavad lennujaama Oslo-Torpiks, kuigi Sandefjordi lennujaam on Oslost poole kaugemal kui Gardermoen ning Sandefjordil puudub kiire rongiühendus linnaga.

Lennujaam asub Oslost 113 km lõuna poole ja Gardermoeni lennujaamast 163 km lõunas. Mossi lennujaam jääb 51 km ida poole.

Läheduses oleva Torpi raudteejaama kaudu on lennujaamal ühendus Grenlandi, Vestfoldi ja Osloga, samuti Gardermoeni lennujaamaga. Süstikbussiühendus lennujaama ja raudteejaama vahel on rongipileti hinna sees.

Mitu korda päevas sõidab Oslo vahet bussiliin Torp Expressen. See bussiliin sõidab vastavalt Ryanairi ja Wizzairi lendudele.

## Ajalugu
Sandefjordi lennujaam ehitati pärast Teist maailmasõda NATO lennujaamana. Mõne aja pärast hakkas lennujaam teenindama ka tsiviillende, mida korraldas näiteks Norsk Air, mille hiljem võttis üle Widerøe.

Pärast Gardemoeni lennujaama valmimist otsustasid Norra võimud, et Ida-Norra vajab ainult üht lennujaama. Seejärel hakkasid Stokke ja Sandefjord lennujaama juhtima eralennuväljana. Lennujaama omanikuks jäi Norra õhuvägi. 1997 alustas Ryanair lende Sandefjordi Londonist Stanstedi lennujaamast. Sellest ajast peale on Sandefjordi lennujaam olnud Ida-Norra peamine odavlennujaam.

## Tulevikuplaanid
2006. aasta suvel müüs Norra õhuvägi lennujaama seda seni juhtinud ettevõttele. Kohe otsustati lennujaama terminali uuendamiseks investeerida 24 miljonit Norra krooni. Reisijate registreerimine on seni olnud pudelikael ja pärast laienemist võimaldab lennujaam teenindada 2,5 miljonit reisijat aastas. Samuti kavatsetakse laiendada ruleerimisteed. 

## Märkused
Cathal Ó Searcaigh

**Cathal Ó Searcaigh** (sündinud 12. juulil 1956 Gort an Choirces Donegali krahvkonnas) on iiri proosakirjanik, luuletaja ja näitekirjanik, kes kirjutab iiri keeles. 

Tal on ilmunud mitu luulekogu, näiteks "Homecoming/An Bealach 'na Bhaile" (1993), "Na Buachaillí Bána" (1995), Ag Tnúth leis an tSolas (2001). Ta on kirjutanud näidendid "Mairimid leis na Mistéirí", "Tá an Tóin ag Titim as an tSaol" ja "Oíche Dhrochghealaí".

Tema esimene proosateos "Seal i Neipeal", mis tugineb ta enda Nepalis kogetule, ilmus 2004. aastal.

Ta on Aosdána liige. Tema loomingut on tõlgitud kümnesse keelde.

Andres Ehin on süüdistanud teda oma luuletuse plagieerimises.

## Välislingid
*Cathal Ó Searcaigh irishwriters-online lehel
*Andres Ehin: Iiri luuletaja plagieerib Andres Ehinit, Sirp 17. aprill 2009 
*Ehin süüdistab iirlast oma luuletuse varguses
Iirikeelne kirjandus

**Iirikeelne kirjandus** on iiri keeles kirjutatud ilukirjandus.

Iirlastel on üks vanematest rahvakeelsetest kirjandustest Euroopas (kreeka- ja ladinakeelse järel).

Enne kristluse saabumist viiendal sajandil kasutati raidkirjade jaoks lihtsat kirjasüsteemi ogamit. Ladina keele jõudmisel Iirimaale mugandati ladina tähestik iiri keelele ning tekkis väikesearvuline kirjaoskajate inimeste klass, kelle seas oli nii vaimulikke kui ilmikuid.

Varaseimad kirjandusteosed olid lüürilised luuletused ja iidsete proosajutustuste versioonid. 6. sajandi luule illustreeris religioosset usku või kirjeldas ümbritsevat loodust. Iiri saagad kirjutati proosas. Tolle aja teosed on keeleliselt arhailised ning sellisena heidavad valgust eelkristlikule Iirimaale.

## Iirikeelseid kirjanikke
*Cathal Ó Searcaigh
*Muiris Ó Súilleabháin
*Peig Sayers
*Peadar Ua Laoghaire
*Tadhg Mac Dhonnagáin

## Vaata ka
*Iiri kirjandus
Iiri kirjandus

**Iiri kirjandus** on iirlaste poolt iiri keeles või inglise keeles loodud ilukirjandus.

## Iiri kirjanikke
*John Banville
*Brendan Behan
*Herbie Brennan
*James Joyce
*Sally Rooney
*George William Russell
*Cathal Ó Searcaigh
*Henry De Vere Stacpoole

## Vaata ka
*Iirikeelne kirjandus
Siljani vald

**Siljani vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Siljan.

Slemdali kihelkond sai valla staatuse 1. jaanuaril 1838, hiljem nimetati see Siljani vallaks.

## Vapp
Valla vapp kinnitati 1989. aastal. Vapi rohelisel taustal on kolm saelehte, mis sümboliseerivad valla puidutööstust.

## Viited
Vinje vald

**Vinje vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Åmot.

Omavalitsusüksus loodi 1. jaanuaril 1838. 1860. aastal eraldati Vinjest Raulandi valla maa-ala. 1964. aastal liideti Rauland taas Vinjega.

Vinje vallas asub Totaki järv.

## Viited
Nome vald

**Nome vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Ulefoss.

Nome vald loodi 1. jaanuaril 1964, kui liideti Holla vald ja Lunde vald.

## Viited
Ulefoss

**Ulefoss** on tiheasustusega paikkond (*tettsted*) Telemargi maakonnas, Nome valla halduskeskus. Selle elanike arv on 2291 (2019).

## Viited
Umeå Ülikool

**Umeå Ülikool** (*Umeå universitet*) on riiklik ülikool Rootsis Umeås. 

## Ajalugu
1965. aastal asutatud Umeå Ülikool on Põhja-Rootsi vanim ja suurim ülikool. 

## Organisatsioon
Ülikoolis õpib umbes 34 000 üliõpilast. 

## Vaata ka
*Uppsala Ülikool
*Lundi Ülikool
*Chalmersi Tehnikaülikool

## Viited

## Välislingid

*Koduleht
Porsgrunni vald

**Porsgrunni vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Porsgrunn.

Porsgrunni vald loodi 1. jaanuaril 1838.

## Viited
Fyresdali vald

**Fyresdali vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Molandi küla.

Molandi vald moodustati 1. jaanuaril 1838. 1879. aastal nimetati see Fyresdali vallaks.

Norra poliitik ja fašistlik juht Vidkun Quisling (1887–1945) sündis Fyresdali vallas.

## Viited
Abelsborg

**Abelsborg** (põhjasaami *Áppošborri*) on asula Norras Finnmargi maakonnas Unjárga vallas Karlebotni põhjakaldal maantee E75 ääres.

Keskmine kõrgus merepinnast on umbes 60 m.

## Viited
Tinni vald

**Tinni vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Rjukani linn.

Tini kihelkond sai valla staatuse 1. jaanuaril 1838. Hovini maa-ala eraldati Tinnist aastal 1860, kuid liideti tagasi 1. jaanuaril 1964.

## Vapp
Valla vapp kinnitati 18. novembril 1994. Vapil kujutatakse viit sinist veetilka hõbedal taustal. See valiti esindamaks valla viit jõge ja Rjukani hüdroenergeetikat.

## Viited
Áttánjohka

**Áttánjohka** ehk **Adamselva** ehk **Adamselv** on jõgi Norras Finnmargi maakonnas Lebesby vallas. 

Jõgi saab alguse Gáisene mägedest ja suubub Laksefjordeni sisemise sopi Storfjordeni harusse Adamsfjordenisse. 

Jõe pikkus on 44 km. 

Suudme lähedal on juga Adamsfossen. 

Áttánjohka ja Friarfjordelva vett kasutatakse Landersfjordeni-äärses Adamselvi elektrijaamas, mille maksimaalne võimsus on 50 MW.

## Välislingid
*Store Norske Leksikon
*Geonames
Adamsfjorden

**Adamsfjorden** ehk **Adamsfjord** ehk **Áttánvuotna** on fjord Norras Finnmargi maakonnas Lebesby vallas, Laksefjordeni sisemise sopi Storfjordeni idapoolne haru, mis lõikub 2,5 km võrra kagusse.

Fjordi suurim sügavus on 41 m (fjordi keskel).

Loodekaldal lõikub kirdesse väike fjordiharu Geazzevuotna.

Fjordi suubub Indre Adamsfjordklubben (põhjas) ja Adamsfjordholmeni (lõunas) vahel Áttánjohka.

Fjordi sopis on Adamsfjordi küla.

Piki fjordi idakallast kulgeb maantee riksvei 98.

## Välislingid
* Foto
Adamsfjord

**Adamsfjord** ehk **Adamsfjorden** ehk **Áttánsvuotna** on küla Norras Finnmargi maakonna Lebesby vallas Adamsfjordeni sopis.

## Viited
Áttánvuotna

**Áttánvuotna** on põhjasaamikeelne kohanimi, mis võib tähendada: 
***[[Adamsfjorden]]**, fjord Finnmargis
***[[Adamsfjord]]**, küla Adamsfjordeni sopis
Adamsfossen

**Adamsfossen** ehk **Adamsfjordfossen** ehk **Adamsfjoss** ehk **Áttángorži** on juga Norras Finnmargi maakonnas Lebesby vallas  Áttánjohka jõel suudme lähedal. 

Vesi langeb 37 m kõrguselt. 

Juga kuulub riigile.  

## Viited

## Välislingid
*Store Norske Leksikon (allikas)
*Foto
*Foto
Advik

**Advik** (põhjasaami *Addegiedde*) on laht Norras Unjárga vallas Varangerfjordeni lõunarannikul.

Maantee E6 juurest on välja kaevatud umbes 4500 aasta vanune "linn" 22 majajäänusega.

## Allikas
* Store norske leksikon
Agder

**Agder** (vanapõhja *Agðir*) on Norra ajalooline piirkond (*landsdel*), mis paikneb Rogalandi maakonnast idas ja Telemargi maakonnast läänes.

Umbkaudu ajaloolise piirkonna alal asub tänapäeval Agderi maakond (aastani 2019 Vest-Agderi ja Aust-Agderi maakond). Maakonnas on 25 valda. Selle pindala on 16 434 km² ja 2020. aasta seisuga elas seal 307 231 inimest.

See jaotatakse järgmisteks piirkondadeks (ringkondadeks): Lister, Lindesnesregionen, Kristiansandregionen, Setesdal ja Østre Agder.

Linnu on kümme: Flekkefjord, Farsund, Lyngdal, Mandal, Kristiansand, Lillesand, Grimstad, Arendal, Tvedestrand ja Risør.

## Ajalugu
Algselt nimetati Agderiks rannariba Sira jõest läänes kuni Gjernestangenini Risøri ja Kragerø vahel idas. Ka tänapäeval läheb neist kohtadest vastavalt Rogalandi ja Telemargi maakonna piir.

Agder oli viikingiaja alguses enne Harald Kaunisjuust väikekuningriik. Agderlasi hüüti *egder* (*egðir*).

Agder oli hiljem (Gulatingsloveni all) maakond (*Egdafylki*). Halduslikult sai Egdafylkist Agdesideni lään, üks Norra pealääne 17. sajandil. See koosnes väikeläänidest: Listeri lään, Mandali lään ehk Midtsysseli lään, Nedenesi lään ja Råbyggelageti lään.

Kuni 15. sajandini Skieni ja Stavangeri vahel linnu ei olnud, nii et Agder oli puht maaringkond. Kõige varajasem teadaolev linnaline asula Agderis oli Arendal, mis arvatavasti oli umbes aastast 1500 Tønsbergile alluv alev.

Kuni umbes 1902. aastani arvati Agder Vestlandeti piirkonda. Arendalis ilmuski ajaleht Vestlandske Tidende.

Varem oli tavaks jaotada Agder rannikualaks Agdesideniks ja sisemaaosaks Råbyggelagetiks. Viimane hõlmas Aust-Agderi maakonna sisemaa ning Åserali hilisemas Vest-Agderi maakonnas.

Agderi maakondi nimetatakse praegu sageli Sørlandetiks. See nimi võeti kasutusele 1902 ning algul tähistas see ainult rannariba. Ta oli mõeldud tähistama oluliselt suuremat piirkonda kui praegune Agder. See pidi olema suur piirkond, mille keskuseks pidi olema Kristiansand.

## Nimi
Nimi on umbes 1500 aastat vana.

Nime tähendus on ebaselge.

See võib olla tuletis sõnast *ǫgd* (*ögd*; 'terav olema') ning tähendada 'merest välja ulatuv maa'.

Teise versiooni järgi on nimi seotud vanapõhja sõnaga *agi* ('merelainetus') ning tähendab 'rahutu merega maa'.

## Vaata ka
* Agderi ja Telemargi piiskopkond, varasema nimega Agderi piiskopkond
* Agderi lagmanniringkond, Agderi lagmannikohus (ringkond hõlmab Adgeri ja Vestfold og Telemargi maakonda)
* Agderposten, Arendali ajaleht
* Agder Flekkefjords Tidende, Flekkefjordi ajaleht
* Agderparken Arendalis

## Kirjandus
* Alv Kristiansen (toim). *Agder*, Oslo: Gyldendal 1977, ISBN 82-05-09405-5, ISBN 82-05-09406-3, ISBN 82-05-06463-6
* Berit Andreassen], *Agder-bibliografien*, 1983-, 3 köidet
* Kjell-Olav Masdalen jt. *Agders historie*
** Kjell-Olav Masdalen. *1920-1945: mellomkrigstid og okkupasjon*, 1991, ISBN 82-90575-10-6
** Bjørn Slettan. *1840-1920: ansikt mot sjøen, grunnfeste i jorda*, 1998, ISBN 82-90575-21-1
** Ingeborg Fløystad. *1641-1723: bønder, byvekst og borgarar*, 2007, ISBN 978-82-90575-34-7

## Välislingid

* Store norske leksikon
Harilik tõlkjas

**Harilik tõlkjas** ehk **rakvere raibe** (*Bunias orientalis*) on ristõieliste sugukonda kuuluv kaheaastane, vahel mitmeaastane rohttaim. 

## Levila ja kasvukoht

Tõlkjas pärineb Ees-Aasiast, kus kasvab poolkõrbetes ja steppides. Tänapäeval on tõlkjas levinud peaaegu kogu Euroopas.

Harilik tõlkjas on Eestis tavaline umbrohi. Sagedamini leidub teda Põhja-Eestis. 

Ta kasvab valgusküllastes paikades, eriti jäätmaadel, põldudel ja teeäärtel.

## Kirjeldus
Ta on 25–120 cm kõrge. Peajuur ulatub kuni 1,5 m sügavusele. Peajuure vigastamise korral muutub taim mitmepealiseks ja võtab põõsa kuju. Õied moodustavad pöörise. Õielehed on kollased, 5–8 mm pikad. Vili on 7–17 mm pikkune kupar, milles on üks-kaks 5–15 mm pikkust tiibadeta seemet. 

## Paljunemine
Tõlkjas on putuktolmleja, esineb ka isetolmlemist. Õitseb maist augustini. Paljuneb hästi ka vegetatiivselt, seetõttu on temast keeruline vabaneda.

## Kasutamine
Noori, alla aasta vanuseid tõlkjaid võib korjata ja neist salatit teha, samuti keeta ja supi sisse panna. Teisel eluaastal on taimed juba puitunud.

Tõlkjas on hea meetaim. Kui ta õitseb, siis ta lõhnab magusalt.

## Ajalugu
17. sajandil jõudis ta üle Kaukasuse Euroopasse. Tõlkjas levis koos Vene sõjaväega, sest esines lisandina hobusesöödas. Näiteks Pariisi ümbrusse jõudis ta 1812, Eestisse koos kasakatega Krimmi sõja ajal 1853–1856. Kõigepealt levis ta Rakvere ümbruses, millest ka tema rahvapärane nimetus. 

1939. aastal antud määruse kohaselt kuulus tõlkjas Eestis hävitamisele.

## Viited

## Välislingid

* 
*Harilikust tõlkjast Eesti Loodusmuuseumi veebilehel (arhiveeritult)
* "170 aasta eest Eestisse jõudnud rakvere raibe tunneb end siin üha kodusemalt" ERR, 27. mai 2024
Pimeda klaasverandaga maja

**"Pimeda klaasverandaga maja"** (norra keeles "Huset med den blinde glassveranda") on Norra kirjaniku Herbjørg Wassmo läbimurdeteos, mis ilmus 1981. aastal.

See on Tora-triloogia esimene raamat, triloogiasse kuuluvad veel raamatud "Hääletu ruum" ja "Marraskil taevas".

"Pimeda klaasverandaga maja" ilmus eesti keeles 1995. aastal kirjastuses Eesti Raamat Elvi Lumeti tõlkes.

## Sisu lühikokkuvõte

Raamatu peategelane on varateismeline tüdruk Tora, kes elab koos ema ja võõrasisaga kõrvalises maakohas Vesteråleni saarestikus Põhja-Norras. Tegevusaeg on 1950. aastad.

Vaese pere ainsa lapsena tuleb tüdrukul varakult silmitsi seista nii täiskasvanute maailma rutiiniga (ema abistamine, naabrilaste valvamine jm) kui ka elu kõige tumedama poolega. Ajal, mil Tora ema Ingrid käib kohalikus kalatehases öövahetuses tööl, kasutab kasuisa tüdrukut seksuaalselt ära. Tora tunneb end süüdi selles, et ta on sündinud sakslasest sõduri juhusliku sohilapsena. Tüdruk arvab, et ta polegi paremat elu väärt ja ei usu, et ema teda kuulda võtaks. Nii jäävad Tora ainsateks toetajateks tädi Rakel ja tema abikaasa Simon, kes küll tüdruku tõelisi saladusi ei tea, ent ometi teda igati hästi hoiavad ja õpetavad.
Hääletu ruum

**"Hääletu ruum"** (norra keeles *"Det stumme rommet"*) on Norra kirjaniku Herbjørg Wassmo 1983. aastal kirjutatud Tora-triloogia teine raamat, millele eelnes "Pimeda klaasverandaga maja".

Ka seda teost on peetud keeleliselt väga andekaks, kuna autor oskab mõjuvalt rääkida inimeste tunnetest ja kogemustest aladel, mida sageli peetakse tabuks.

Romaan on ilmunud eesti keeles 1996. aastal kirjastuses Eesti Raamat Elvi Lumeti tõlkes (ISBN 9985650921).

## Sisu lühikokkuvõte
Raamatus "Hääletu ruum" jätkub varaküpse neiu Tora ja tema perekonna lugu.

Tora saab võimaluse minna linna kooli, kus loodab oma minevikuvarjudest vabaneda. Paraku ei ole ta eakaaslastega päris samal tasemel, on enam teadlik oma kehast, inimeste arvamustest seoses sellega ning kohanemine osutub arvatust palju raskemaks. Nii jääb Tora oma pisikesse üürituppa üsna üksi. 

Ka kodus on näiliselt rahulikumad ajad, sest kasuisa on vangis ja kõik hingavad kergendatult. Tora kõrvale on kirjanik toonud võrdluseks ka teise samaealise tütarlapse: ülemise naabritüdruku Soli, kel tuleb ühtaegu hoolitseda nii oma hullumeelse ema kui ka terve hulga nooremate õdede-vendade eest ning samal ajal toetada peret ka majanduslikult. Sol aga on loomult ettevõtlikum ja vastandub paljus Torale. Viimasel õhtul enne Tora emakodust lahkumist ilmub aga tema kasuisa ootamatult välja ning vägistab tüdruku kõrvalises metsatukas. Linna jõudes selgub, et Tora on rase.