open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Riho Lilje

**Riho Lilje** (sündinud 10. juunil 1953 Valgas) on eesti kitarrist ja muusikapedagoog.

Ta on lõpetanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli löökpillide erialal ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal. Ta on täiendanud end Moskvas Aleksandr Tšehhovi ja Peterburis Igor Klimenkovi juures (kitarri erialal) ning õppinud 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli Õpetajate Täiendusinstituudi kursustel. 

Töötanud 1974. aastast kitarripedagoogina, õpetanud kontsertmeistrina ja lauluõpetajana Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (1983–1996), Kehra Kaunite Kunstide Koolis ja Lasnamäe Muusikakoolis. 

Õpilasi: Toomas Vanem, Toomas Tang, Margus Jürimaa, Margus Ainsalu, Mart Soo. 

Ta on mänginud 1983–1985 ETV ja Eesti Raadio estraadiorkestris, tegutsenud ansamblites Fix, Laine (laulude arranžeerija ja muusikaline juht siiani) ja Radar (1977–1981), Anne Veski ja ansambliga Nemo, ansambliga Armaada, olnud ansambli Viru Trio muusikaline juht ja arranžeerija (1986–1991), esinenud ansamblitega Venemaal, Rootsis, Soomes, Saksamaal jm. 

Saanud ansambli Laine koosseisus Eesti NSV teenelise kollektiivi aunimetuse (1980). Teinud koostööd teiste seas Tõnu Naissoo, Lembit Saarsalu, Ain Vartsu, Riho Sibula ja Tiit Paulusega. 

Osalenud kitarristina Arvo Pärdi, Erkki-Sven Tüüri jmt helilooja teoste ettekannetel ning orkestrandina mitmes muusikaliprojektis, millest esimene oli Eesti Riiklikus Draamateatris "Väike õuduste pood" (2001) ja siiani Vanemuise teatri muusikalietendustes saateansambli koosseisus kitarristina. 

## Isiklikku
Tema abikaasa on (19. maist 1978) laulja ja ettevõtja Merle Lilje. Tema vend oli dirigent Peeter Lilje.

## Välislingid
* http://www.liljefamily.ee/styled-4/index.html
* Riho Lilje Lasnamäe Muusikakooli kodulehel
Duumarubla

**Duumarubla** oli 1917. aastal emiteeritud Vene rubla liik.

Duumarublasid anti välja 250- ja 1000-rublases nimiväärtuses (seni käibel olnud suurimad rahatähed olid 100- ja 500-rublane), nad olid formaalselt kullaga kaetud. 250-rublase mustris on selgesti nähtav haakristi kujutis. 

Saksa okupatsioonivõimu poolt Eestis 1918. aastal kehtestatud duumarubla ametlik kurss oli 1 mark.

## Vaata ka
*Kerenski rubla
Järvamaa Rakenduslik Kolledž

**Järvamaa Rakenduslik Kolledž** on Paides, Tallinna tänav 46 asuv hariduskeskus. 

Kool moodustati **Järvamaa Kutsehariduskeskuse** nime all 2008, kui ühinesid Paide Kutsekeskkool ja Türi Tehnika- ja maamajanduskool.

Alates 01.01.2026 on kooli nimi Järvamaa Rakenduslik Kolledž
## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Riola Koppel

**Riola Koppel** (5. oktoober 1933 – 12. märts 1996) oli eesti orienteeruja.

1952. aastal lõpetas Kohtla-Järve 1. Keskkooli. 1956. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Töötas 1950. aastatel Väike-Maarja Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana. Hiljem töötas kehalise kasvatuse õpetajana Rakke Keskkoolis.

27.septembril 1959. aastal tuli Nelijärvel toimunud esimestel Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksu tavarajal Eesti meistriks. Samal võistlusel võitis koos Eduard Leppiku ja Karl Vaidega Väike-Maarja võistkonnas meeskondliku hõbeda.

## Viited

## Välislingid
*"Eesti NSV meister orienteerumisspordis, Väike-Maarja Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja Riola Koppel Eesti NSV meistrivõistlustel orienteerumises". Foto: Uno Oksbusch, 27. september 1959. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, RA EFA.259.0.44557
*Haud Jõhvi kalmistul
Türi tehnika- ja maamajanduskool

**Türi tehnika- ja maamajanduskool** oli kutsekool.

Aastal 2008 ühinesid maamajanduskool ja Paide Kutsekeskkool ning nende baasil moodustati Järvamaa Kutsehariduskeskus.

## Ajalugu
Kooli ajalugu ulatus 1924. aastasse, kui moodustati Türi Aiamajandusgümnaasium. Kool oli üldhariduslik gümnaasium ja aiamajandusgümnaasiumi lõpetajad omasid õiguse edasi õppima asuda ilma eksamiteta Tartu Ülikooli või teistesse kõrgematesse õppeasutustesse. Aiamajandusgümnaasiumi direktoriks määrati Mihkel Rõuk. 1925. aastal nimetati aiamajandusgümnaasium ümber Türi Alevi Aiamajanduse Ühisgümnaasiumiks (1925–1927). 1927. aastal nimetati Aiamajanduse Ühisgümnaasium ümber Türi Linna Aiamajandusgümnaasiumiks ja direktoriks määrati Karl Mölder. 1932. aastal nimetati aiamajandusgümnaasium Türi Linna Majandusgümnaasiumiks ning direktoriks määrati Johannes Vitsut. 1936. aastal nimetati majandusgümnaasium Türi Aiamajanduskooliks, kus pärast nelja-aastast õppimist saadi aednikuabi kutse.

1941. aastal reorganiseeriti Türi Aianduskool, Türi Aiandustehnikumiks, kus valmistati ette aednikuabisid ning kooli direktoriks oli Johannes Adamson. 1942. aastal nimetati kool ümber Türi Kõrgemaks Aianduskooliks, asukohaks sai Lokuta. 1944 aastal avati Türi Aiandustehnikum, Türil ning direktoriks määrati Ants Einre. 1955. aastal valmis Säreveres tehnikumi uus õppehoone ning 1955. aastal nimetati kool Türi Põllumajandustehnikumiks ning õppetegevus viidi üle Säreverre. 1964. aastal liideti põllumajandustehnikumiga Särevere sohvoos ja kool nimetati ümber Türi Sohvoostehnikumiks, kus õpetati nooremzootehnikuid ja noorem- agronoome. 1972. aastal nimetati sohvoostehnikum ümber Türi Näidissohvoostehnikumiks ja aastail 1972–1988 kandis kool nime Türi näidissovhoostehnikum.

Aastatel 1990–2000 kandis kool nime Türi Kõrgem Põllumajanduskool, kui 1. juunil moodustati Türi Näidissovhoostehnikumi varade baasil Laupa Põllmajandusühistu ja Türi Kõrgem Põllumajanduskool koos õppemajandiga.

2000. aastast on kooli nimi Järvamaa Kutsehariduskeskus.

## Muuseum

## Viited

## Välislingid
*Kooli ajaloost Järvamaa Kutsehariduskeskuse kodulehel
Tiina Tamman

**Tiina Tamman** (sündinud 17. aprillil 1948 Karula vallas) on eesti kirjanik ja ajakirjanik.

Ta elab ja töötab Inglismaal. Doktorikraadi sai ta Glasgow' Ülikoolist 2010. aastal. 

## Looming
*1996 "Kirjad Eestisse Londoni lähistelt" (esseekogumik)
*1997 "Rukkililleraadio" (romaan)
*1999 "Ärkamine" (romaan)
*2000 "Tihe udu Tallinnas" (romaan)
*2001 "Õie teekond" (romaan)
*2011 "August Torma: sõdur, diplomaat, salaagent" (biograafia)
*2014 "Portrait of a Secret Agent" (biograafia)
*2016 "Paul Oras - punane admiral" (biograafia)
**arvustus: Olev Liivik. "Punase „admirali“ saatus". Sirp, 20. jaanuar 2017 
*2018 "Pärandus" (romaan)
*2019 "Vana armastuskiri" (romaan)

## Viited
Eesti Vabariigi teenetemärgid

**Eesti Vabariigi teenetemärgid** (ka *Eesti riiklikud teenetemärgid*) on kuus Eesti teenetemärki, mida annab välja Eesti president 24. veebruaril ja välisvisiitide puhul.

## Teenetemärgid ja jagunemine
Eesti Vabariigi teenetemärgid:
* Riigivapi teenetemärk
* Valgetähe teenetemärk
* Kotkaristi teenetemärk
* Eesti Punase Risti teenetemärk
* Maarjamaa Risti teenetemärk
* Vabadusrist (anti välja 1919–1925)

Teenetemärkidega seonduvat korraldab teenetemärkide seadus.

Teenetemärkide klassistruktuur on järgmine:

Vabadusrist: jaguneb 3 järguks, numbrid 1 kuni 3, ja 3 liigiks, numbrid I kuni III. II. liigi 1 järgu Vabadusrist on välja andmata.

Riigivapi teenetemärk: kett (kasutusel presidendi ametitähisena) ja 5 klassi, numbrid I kuni V. Medalid taastatud Eesti Vabariigis puuduvad.

Valgetähe teenetemärk: kett, 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 1 medaliklass.

Kotkaristi teenetemärk: (kett puudub) 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 3 medaliklassi

Punase Risti teenetemärk: (kett puudub) 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 1 medaliklass.

Maarjamaa Risti teenetemärk: kett, 5 klassi, numbrid I kuni V. (Medalid puuduvad.)

## Ajalugu
Eesti Vabariigi teenetemärkidest asutati esimesena Vabadussõja ajal 24. veebruaril 1919 Vabadusrist.

Teenetemärkide seaduse ja selle muutmise seadusega taastati 1994. ja 1995. aastal kõik sõjaeelsed teenetemärgid, kuid mitte kõik nende klassid. 

Eesti Vabariigi uue teenetemärgina loodi Maarjamaa Rist. 

Vabariigi 90. aastapäevaks valmis Riigivapi teenetemärgi kett, mida kannab ametitunnusena Vabariigi President. Praegune Riigivapi teenetemärgi kett on koopia algsest, mis asub teadmata põhjusel Moskva kremli relvapalatis ja on siiani Eesti riigile tagastamata.

Läbi aastate on Eesti riiklike teenetemärkide valmistamisega olnud seotud OÜ Roman Tavast, ARS Juveel, OÜ Juveel, OÜ Miniplast Pluss, OÜ ARS Vasetööd jt. Esimese partii Maarjamaa Riste valmistas firma „Marquise”, lintidega varustas ja täiendavalt komplekteeris OÜ Miniplast Pluss.

Teenetemärkidele on peale täiskuju ette nähtud ka miniatuuri kuju, rosettmärgi kuju ja lindilõike kuju.

## Vaata ka
*Eesti riiklike teenetemärkide galerii

## Viited

## Välislingid
*EV teenetemärkidest EV presidendi kodulehel
Kaie Parts

**Kaie Parts** (sündinud 21.septembril 1940 Leevi vallas Koolma külas) on eesti metallikunstnik. 

Maalikunstnik Ludmilla Siimu Eesti-perioodi üheks tippteoseks peetakse maali "Kollane valgus" (1974, Eesti Kunstimuuseum), millel on kujutatud Kaie Partsi koos pojaga kui Madonnat lapsega.

## Töid
*1986 "Fragment trassist"
*1987 "Aja kulg"
*1988 "Läänemeri"
*1990 "Pinged"

## Viited
Rain Lahtmets

**Rain Lahtmets** (26. märts 1936 Tallinn – 2. veebruar 2021 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane, orienteeruja ja sporditegelane.

## Haridus
1954. aastal lõpetas Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete erialal. 1959. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstusettevõtete ja -seadmete elektrivarustuse erialal. 1969. aastal kaitses Leningradi Polütehniline Instituudis tehnikakandidaadi kraadi (juhendaja professor Aleksander Voldek).

1990. aastal omandas Tallinna Pedagoogilises Instituudis andragoogika ja psühholoogia lisaeriala.

## Töö
Aastatel 1958–1963 töötas Eesti Tööstusprojektis, algul inseneri, hiljem grupijuhina. 1963–1964 oli ta Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1968–1970 Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadi peaenergeetiku asetäitja.

1970. aastast töötas Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõuna, aastast 1977 dotsent. 1990–2000 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituudis, praegu emeriitdotsent.

## Sporditegevus
Spordiga tegelema hakkas koolipäevil, harrastanud matkamist, suusatamist ja orienteerumist.
1964. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis valikorienteerumises pronksi.

1964. aastal algatas Tallinna orienteerumisneljapäevakute traditsiooni. 

On olnud Eesti ja NSV Liidu orienteerumise võistlusreeglite koostajaid. 1967. aastast üleliidulise kategooria kohtunik, 1992. aastast rahvusvahelise kategooria kohtunik orienteerumises.

Avaldanud ajakirjas Kehakultuur ja ajalehes Spordileht artikleid orienteerumise kohta.

## Tunnustus
* Tallinna Tehnikaülikooli teenetemedal Mente et Manu

## Publikatsioone
*Tiit Masso, Rain Lahtmets. Orienteerumisrajal. Tallinn: Eesti Raamat, 1968
*Hugo Tiismus, Jaan Lootus, Rain Lahtmets. Elektriajamite juhtimine : õpik kõrgõppeasutustele. Tallinn: Valgus, 1976
*Rain Lahtmets. Elektrotehnika I. Alalisvool. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2002
*Rain Lahtmets. Elektrotehnika II. Vahelduvvool. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2002
*Rain Lahtmets. Kaitseaparaadid. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2006
*Rain Lahtmets. Tehnoloogia ja ajamid. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2006

## Isiklikku
Tema abikaasa oli Maire Lahtmets.

## Viited

## Välislingid
*Rain Lahtmetsa teaduspublikatsioonid Eesti Teadusportaalis
Renee Nõmmik

**Renee Nõmmik** (eesnime kuju vahel ka *René*; sündinud 26. juunil 1962 Kundas) on eesti tantsija, koreograaf ja tantsupedagoog.

1984. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi tantsujuhtimise erialal. Seejärel töötas rahvatantsukollektiivis Kullaketrajad.

Ta on 1992. aastal loodud tantsutrupi Fine 5 Tantsuteater üks asutajaid.

## Tunnustus
* 2012 – Gerd Neggo stipendium
* 2015 – Eesti Teatriliidu tantsuauhind (koos Tiina Olleskiga)
* 2019 – Tallinna Ülikooli teenetemärk
* 2019 – Tallinna Ülikooli sajandi vilistlane

## Viited
Uno Semper

**Uno Semper** (sündinud 5. novembril 1932 Tartus) on eesti orienteeruja ja sporditegelane.

## Haridus
Õppis Aakre algkoolis. 1951. aastal lõpetas eksternina Tartu Töölisnoorte Keskkooli. 1959. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala.

## Töö
Töötas aastatel 1959–1964 Eesti Tööstusprojektis, 1959–1964 Eesti Maaehitusprojektis, 1964–1970 ja 1971–1997 Energiavõrkude Projektis (hiljem Elpec).

## Sporditegevus
Tegeles 1960. aastatel orienteerumisega. 1964. aastal võitis orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel pronksi teatevõistlusel Eesti Tööstusprojekti meeskonnas koos Enn Virkuse ja Rein Tõnuriga. 1968. ja 1969. aastal võitis Eesti Tööstusprojekti meeskonnas koos Enn Virkuse ja Heino Kasega pronksi suusaorienteerumise märketeatesuusatamises.

1969. aastal tuli Eesti Tööstusprojekti võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.

Oli aastatel 1964–1969 Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni (EOF) presiidiumi esimees, seejärel neli aastat asepresident. Aastatel 1964–1970 ka NSV Liidu üleliidulise orienteerumissektsiooni juhatuse liige.

Üleliidulise kategooria kohtunik (1974).

## Viited

## Välislingid
* Biograafia ESBLis
Elviira Mihhailova

**Elviira Mihhailova** (2. september 1943 Tambov – 23. mai 2018 Paide) oli Eesti tõlkija.

## Tunnustus

* 1984 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (Mats Traadi "Puud olid, puud olid hellad velled" tõlke eest vene keelde)
* 1999 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (koos Svetlan Semenenkoga, ilukirjanduslik tõlge eesti keelest võõrkeelde: eesti luule antoloogia "Via Estica")

## Viited
Ants Haljaste

**Ants Haljaste**  (sündinud 3. märtsil 1943 Haapsalus) on eesti füüsik.

## Elulugu
Ta sündis põllumajandustöötajate peres. Lõpetas 1961 Märjamaa Keskkooli, 1970 Tartu ülikooli ja 1975 samas aspirantuuri. Aastast 1970 töötab Tartu Ülikoolis, alul stažöörina, siis teadurina, vanemteadurina aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboris, eksperimentaalfüüsika instituudis, LOTE gaaslahenduslaboris. On täiendanud end 1972 Moskva Ülikoolis, 1979-1980 Dresdeni Tehnikaülikoolis ja 1990 Turu Ülikoolis.
## Teadustöö
Kandidaadiväitekirja plasmafüüsika ja plasmakeemia ning optika erialadel "Üheelektroodse kõrgsagedusliku elektrilahenduse ajalis-ruumilise arengu uurimine" kaitses 1988 Tartu ülikoolis.

Uurimisalad: Kõrgsagedus- ning alalispinge lahendusimpulsside tekke ja arengu füüsika; plasmadiagnostika; gaaslahendusplasma tehnoloogilised rakendused (elektronegatiivsete lisandgaaside koroonadetektorid, osonaatorid, elektrivälja tugevuse koroonaandurid, kombineeritud plasmakeemilised reaktorid õhu saastegaaside hävitamiseks).

Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni, sh 2 monograafiat. Tal on üks autoritunnistus.

* 2003–2009 kirjastuse Wiley-VCH ajakirja Plasma Processes and Polymers toimetuskolleegiumi liige.
* 2001–2002 VIII rahvusvahelise sümpoosioni "Madalatemperatuurilise kõrgrõhuplasma keemia" (HAKONE VIII, Pühajärve 2002) teadussekretär ja peakorraldaja.

## Tunnustus

* 2008 Tartu Ülikooli aumärk
* 2012 Tartu Ülikooli medal

## Publikatsioone
* Aints, M.; Haljaste, A.; Kudu, K.; Adamson, V. (1995). The role of negative-ions in high-frequency discharges. Journal of Physics D: Applied Physics, 28(1), 81-89.
* Aints, M.; Haljaste, A.; Kudu, K.; Plank, T. (1997). Repetition rate of streamers as a measure of content of electronegative additives in the air. Journal of Physics D: Applied Physics, 30(2), 210-220.
* Paris, P.; Aints, M.; Valk, F.; Plank, T.; Haljaste, A. (2005). Intensity ratio of nitrogen bands as a function of field strength. XXVII Int. Conf. on Phenomena in Ionized Gazes, Eindhoven, the Netherlands, 2005. , 4.
* Aints, M.; Kudu, K.; Haljaste, A.; Plank, T. (2001). Origin of photoionizing radiation in corona discharges in air. Journal of Physics D: Applied Physics, 34(6), 905-908.
* Plank, T.; Haljaste, A.; Aints, M. (2010). Positive corona at combined DC and AC voltage: Streamercounter as a detector of electronegative trace gases. Saarbrücken: VDM publishing house

## Viited

## Välislingid
*
Kiuline vašingtooniapalm

**Kiuline vašingtooniapalm** (*Washingtonia filiferas*) on igihaljas puittaim palmiliste sugukonnast.

Elab 80–250 aasta vanuseks.

Kasvab looduslikult Arizona, Nevada, Lõuna-California ja Loode-Mehhiko kõrbeoaasides.

Kiuline vašingtooniapalm kasvab heades kasvutingimustes kuni 23 m, harva 30 m kõrguseks. Lehed on 1,5–2 m pikad. Võrast allapoole moodustavad surnud lehed kleidi sarnase kogumiku, mis võib mõnikord tüve katta täielikult.

## Viited
Lauri Malsroos

**Lauri Malsroos** (sündinud 7. veebruaril 1986 Tallinnas) on eesti orienteeruja.

## Haridus
Ta on lõpetanud 2005. aastal Saue Gümnaasiumi ja 2010. aastal Eesti Lennuakadeemia.  

## Sporditulemused
Harrastab 1993. aastast orienteerumisjooksu ja 2004. aastast rattaorienteerumist. 

Noorte ja juunioride vanuseklassides võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel aastatel 2000–2006 kokku 7 kulda, 7 hõbedat ja 8 pronksi. 2005. ja 2006. aastal osales orienteerumisjooksu juunioride MMil.

2007. aastast kuulub rattaorienteerumises Eesti koondisse.

Rattaorienteerumise Eesti meistrivõistlustel võitnud 6 kulda (2014 tavarajal, 2015 lühirajal ja tavarajal, 2016 tavarajal, 2017 lühirajal ja tavarajal), 3 hõbedat ja 3 pronksi. Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitis 2017. aastal pronksi segateatesprindis SK Saue Tammed võistkonnas.

2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga. 2011. aasta EMil sprindis 7. ja lühirajal 9. koht. 2015. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Portugalis tuli ta Euroopa meistriks Penha Garcia vanalinnas toimunud sprindidistantsil. 2017. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal Orléansis võitis ta kaks hõbemedalit (sprindis ja lühirajal). 2019. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Poolas Wrocławis tuli ta Euroopa meistriks sprindidistantsil. 2023. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Portugalis Algarves võitis ta sprindidistantsil pronksmedali.

2013. aastal võitis ta Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel hõbemedali sprindis (Tapal) ja pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga) ning sai sprindis 5. koha. 2015. aasta rattaorienteerumise MMil Tšehhis võitis ta sprindis pronksmedali. 2016. aasta rattaorienteerumise MMil Portugalis sai ta lühirajal 5. koha ja tavarajal 8. koha. 2017. aasta rattaorienteerumise MMil Leedus ja 2022. aasta MMil Rootsis ning ka 2023. a Tšehhis võitis ta sprindis pronksmedali.

Aastatel 2007–2022 osalenud ka rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, parimad tulemused sprindis 2013 2., 2014 1. ja 3., 2015 1. ja  3., 2016 2., 2017 2. ja 3., 2019 1. ja 3., 2022 3., lühirajal 2016 1. ja 2., 2017 2., 2018 2., tavarajal 2016 1. koht.

## Tunnustus
*2013, 2014 Harjumaa parim meessportlane 
*2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2022, 2023 Eesti parim rattaorienteeruja
*2014 Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija (rattaorienteerumise meeskonnas)
*2016 Eesti Vabariigi spordipreemia

## Viited

## Välislingid
*Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Malsroos, Lauri
Venno Vanamölder

**Venno Vanamölder** (sündinud 7. augustil 1963) on eesti trummar. 

Ta on mänginud ansamblites Verine Pühapäev, J.M.K.E., Vürst Trubetsky & J. M. K. E. ja P.W.A..
Kaarlo Teräsvuori

**Kaarlo Kustaa Teräsvuori** (enne 1906. aastat **Ståhlberg**; 5. mai 1884 Kuopio – 1977) oli soome põllumajandusteadlane.

Aastatel 1920–1922 oli ta Tartu ülikooli professor. Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

## Publikatsioone
*K. Teräsvuori, 1928. Eesti ja Soome soontaimede (Gefässpflanzen) perekondade ladina-soome-eestikeelne nimestik. Tartu. 16 lk
Lembit Krull

**Lembit Krull** (sündinud 23. novembril 1969) on eesti rokkmuusik ja basskitarrist. 

Ta on mänginud basskitarri ansamblis J.M.K.E. (1988–1996). 

Ta tegutseb ansamblis Hot Kommunist laulja ja basskitarristina, lisaks on ta ansambli lugude autor.

## Viited

## Välislingid
*Lembit Krull räägib. Mitte ainult muusikast. Rada7.ee
*Punkkontsert Illegaardi hoovis; J. M. K. E. - Lembit Krull. e-varamu.ee.
*KUUM EESTI KOMMUNIST. kes-kus.ee 2015.
*Lembit Krull | Discography - Discogs.
Lubańi rajoon

**Lubańi rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1914 km². 2009. aasta seisuga elas seal 35 444 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Asavieci, Juškavičy, Kamunaraŭski, Lachaŭka, Małyja Haradziacičy, Račeńi, Saračy, Sosny, Tali ja Urečča külanõukogu. Halduskeskus on Lubańi linn, teine suurem asula on Urečča alev.

Rajooni suurim jõgi on Aresa. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, lõunaosa Polesje madalikul. Keskmine kõrgus on 150 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (190 meetrit) asub Juškavičy küla juures. 

2009. aasta seisuga olid elanikest 95,61% valgevenelased, 2,8% venelased ja 1,59% oli teistest rahvustest. 90,59% elanike emakeel oli valgevene keel, 7,89% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 71,14% elanikke, vene keelt aga 22,37%.

## Viited

## Välislingid

*Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
Margus Hallik

**Margus Hallik** (sündinud 25. juulil 1978 Võrus) on eesti orienteeruja ja kahevõistleja.

## Haridus
1996. aastal lõpetas Eesti Spordigümnaasiumi Otepää filiaali ja õppis Lillehammeris Norra tippspordigümnaasiumis. 2002. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 2008–2010 õppis Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse magistriõppes. 

## Sporditegevus
Harrastas 1987. aastast kahevõistlust. Osales 1995. aastal kahevõistluse juunioride MMil ja sai 54.koha. 1996. aastal võitis Põhjamaade noorte meistrivõistlustel meeskondliku kulla ja sai individuaalselt 4. koha.

1994. aastast harrastab suusaorienteerumist ja 2002. aastast rattaorienteerumist. 

Eesti orienteerumise meistrivõistlustel võitnud aastatel 1999–2015 12 kulda (10 suusa- ja 2 rattaorienteerumises), 18 hõbedat ja 13 pronksi.

Suusaorienteerumise juunioride MMil võitis 1998. aastal teatevõistlusel Eesti meeskonnas (koos Taavi Nurme ja Canter Värtoniga) pronksi.

Osalenud suusaorienteerumise MMil (2000, 2002, 2004, 2005, 2009 ja 2015), parim tulemus 2004. aasta MMil 6. koht teatevõistlusel Eesti meeskonna liikmena (koos Raul Kudre, Ander Ojandu ja Tõnis Ermiga).

Aastatel 2002–2014 on osalenud rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, 2003. aastal Maailma Karika koondarvestuses 7. koht. Aastatel 2003–2014 on osalenud ka suusaorienteerumise Maailma Karika etappidel.

2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga. Individuaalselt parimad kohad rattaorienteerumise EM-il 2006. aastal tavarajal ja lühirajal 5. koht.

2013. aastal võitis Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga). Individuaalselt parimad kohad rattaorienteerumise MMil 2005. ja 2006. aastal tavarajal 4. koht.

Tutvustanud rattaorienteerumist ja kirjutanud võistluste ülevaateid ajakirjas Orienteeruja. 

Aastatel 2010–2011 oli Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.

## Tunnustus
*2003, 2004, 2005, 2009 Eesti parim suusaorienteeruja 
*2002, 2003, 2004, 2007 Eesti parim rattaorienteeruja
*2014 Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija (rattaorienteerumise meeskonnas)

## Viited

## Välislingid
*Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Hallik, Margus
Juli Kun

**Juli Kun** (ka **Julius Kuhn**, vene keeles Юлий Михайлович Кун; 12. juuli 1914 Kurski kubermang – 8. veebruar 1980 Moskva) oli saksa-vene päritolu Eesti NSV ja Vene NFSV filmirežissöör, stsenarist ja operaator. 

Aastatel 1960–1977 oli ta režissöör Tallinnfilmis.

Tema esimene film Tallinna Kinostuudios oli mereteemaline draama "Esimese järgu kapten" (1958), kus Kun oli operaator.

Tema käe all valmisid "Vallatud kurvid" (1959) ja selle põhjal loodud panoraamfilm "Ohtlikud kurvid" (1961), aga ka "Jalgrattataltsutajad" (1963).

## Tunnustus
* 1949 Stalini preemia filmi "Mitšurin" (1948) eest

## Viited

## Välislingid
*
Tarvo Hanno Varres

**Tarvo Hanno Varres** (sündinud 25. juulil 1970 Tallinnas) on eesti kunstnik.  

Ta on loonud fotoseeriaid, videoid ja installatsioone, kasutades neis ka heli, valgust ja teksti. Pühendunud lugejana uurib ta lisaks nii kaasaegset kui varajasemat kirjandust ja filosoofiat, mis vahel saab osaks tema teostest. Varres alustas avaliku näitusetegevusega 1991. aastal grupinäitusel "Guide to Intronomadism" Tallinna Kunstihoones ning on töötanud külalisõppejõuna Eesti Kunstiakadeemias ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis (1996–2016). Tema teoseid kuulub Eesti Kunstimuuseumi kaasaegse kunsti kogusse. 

## Looming
Tema teoste hulka kuuluvad installatsioonid **'Kui kaua see kestis ma ei kujuta ette, see ei olnud kujutletav aeg, see ei kuulunud ka juhtuvate asjade aega" (2022), Leegi vari" (2015), "Musta laega saal" (1991), heli- ja videoinstallatsioonid "Lindistav põrand" (2015) ja "Naer" (2010) ning fotoseeriad "Portreed" (1996), "Päike" (2002), "Nurkade seeria" (2013).

Aastatel 1986–1993 oli ta tegev ka muusikuna ning kirjutas üksikuid lugusid ansamblitele [[J.M.K.E.]] ja [[Röövel Ööbik]].

=== Näitused ===
*[https://echogonewrong.com/photo-reportage-from-the-exhibition-shadow-of-time-by-tarvo-varres-at-the-hobusepea-gallery/ Aja vari], Hobusepea Galerii, Tallinn, 2022
*[http://echogonewrong.com/photo-reportage-exhibition-tarvo-varres-draakon-gallery/ "Memory-Sensitive"], [[Draakoni galerii]], Tallinn, 2017
*[http://kunstimaja.ee/2015/09/tarvo-hanno-varrese-ja-kirke-kangro-valjapanek-leegi-vari "Leegi vari"], [[Tartu Kunstimaja]], 2015**'
*"1995", Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum, 2015
*"Shadows of a Doubt", Tallinna Kunstihoone, 2013
*The JCE Biennale, 2007
*"Inscriptions", Tallinna Linnagalerii, Tallinn, 2000
*"Guide to Intronomadism", Tallinna Kunstihoone, 1991

## Tunnustus
* 1992 Eesti Kinoliidu noore fotograafi aastapreemia
* 1996 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia, Rühm T koosseisus
* 2018 Köler Prize 2018, nominent

## Isiklikku
Tarvo Hanno Varres on Ardo Ran Varrese vanem vend. Nende vanaisa oli sõjaväelane kolonelleitnant Mart Kaerma.

## Viited

## Välislingid
* Kaire Nurk, Mateeria ja hinge nurgad, Sirp, 23. oktoober 2015
* Hanno Soans, Tarvo Varres. Nurga taga, Maja, 30. august 2015
* Leegi vari, Tartu Kunstimaja 26/09-18/10 2015
* "Memory-Sensitive", monograafia, kirjastus ;paranoia, 2017, ISBN 9789949994434
* Margus Ott, *Otsustamise hetkest*, essee, "Isendlikud esseed", Eesti Keele Sihtasutus, 2017
* Marten Esko "Shadows Cast on Artworks", essee, "Memory-Sensitive", kirjastus ;paranoia, 2017
* Hanno Soans "Nurga taga. Tarvo Varres", essee, Maja, 30/08/2015
* Kadri Veermäe "Leegitsevad varjud", näituse arvustus, Kunst.ee, 4/2015
* Gregor Taul, "Viis juhtmotiivi olemisest", näituse arvustus, Sirp, 23/10/2015
Ilja Varšavski

**Ilja Varšavski** (vene Илья Иосифович Варшавский; 14. detsember (vkj 1. detsember) 1908 Kiiev – 4. juuli 1974 Leningrad) oli Vene ulmekirjanik.

Nooruses tahtis Ilja Varšavski saada näitlejaks ja püüdis astuda teatrikooli. Kui teda sinna vastu ei võetud, siis asus ta õppima Leningradi merekooli, mille lõpetas kaubalaevastiku mehaaniku erialal. 1929. aastal avaldas ta koos kahe kaasautoriga pseudonüümi all olukirjelduste raamatu "Ilma piletita ümber maailma" ("Вокруг света без билета"). Kuni sõja alguseni töötas ta insenerina tehases Russki Dizel. Lapsepõlves saadud trauma tõttu ei mobiliseeritud teda Teise maailmasõja ajal Punaarmeesse. 1941. aasta sügisel evakueeriti Ilja Varšavski Altai kraisse, kuhu ta jäi kuni 1949. aastani. Leningradi tagasi pöördununa asus ta jälle tööle tehasse Russki Dizel, kuhu jäi ametisse kahekümneks aastaks.

Ilja Varšavski esimene ulmejutt avaldati ajakirjanduses 1962. aastal, millega algas ta karjäär ulmekirjanikuna.

Varšavski avaldas neli ulmejuttude kogumikku ja ühe valikkogu:

*"Molekulikohvik" ("Молекулярное кафе") (1962)
*"Inimene, kes nägi antimaailma" ("Человек, который видел антимир") (1965)
*"Päike loojub Donomagis" ("Солнце заходит в Дономаге") (1966)
*"Unenägude kiosk" ("Лавка сновидений") (1970)
*"Ärevusttekitavad sümptomid puuduvad" ("Тревожных симптомов нет") 1972, valikkogu

Eesti keeles on 1985. aastal ilmunud Ilja Varšavski jutustus "Veel üks lask". 1976. aastal ilmunud ulmejuttude valimikus "Diogenese latern" on avaldatud Varšavski jutustus "Kannike".
Piiramismasin

**Piiramismasin** on kindlustatud objekti piiramisel kasutatud seadeldis ehitiste, müüride ja teiste fortifikatsioonide purustamiseks, vastase elavjõu ja moraali kahjustamiseks. Ühtesid (nt müüriramm, piiramistorn, siil) kasutati kindlustuste lähedal, teisi (nt kiviheitemasin) distantsilt. 

Eestikeelses sõjandusterminoloogias ei loeta piiramismasinateks piiramissuurtükke ja petarde, küll aga inglis- ja saksakeelses terminoloogias.
ERA Valduse AS

**ERA Valduse AS** on Märjamaal asuv ettevõte, mille põhitegevusala on turba tootmine ja aglomeratsioon. See on Tõnumaa raba turbavälja kaevandamise loa hoidja.

Ettevõtte tegevjuht on Allar Peek ja aktsiakapital on 57 510 eurot.

Ettevõte asutati 1992. aastal nimega *AS ERA*, praegune ärinimi kehtib alates 1997. aastast. Aktsiaseltsi kõrval on ka osaühing *ERA Turvas*, mille aadress ja tegevjuht on samad mis aktsiaseltsil.


Peat extraction in Estonia.jpg|Turba kogumine Tõnumaa rabas
Turbaimur.jpg|Üks ettevõttele kuuluv turbaimur
Turbakoguja.jpg


## Viited
Jalgrattakuller

**Jalgrattakuller** on kuller, kes töötab enamasti kullerfirmas ning toimetab saadetisi adressaadile jalgrattal. Jalgrattakullerid tegutsevad sageli suurtes linnades ja äripiirkondades, sest liiklus- ja parkimisprobleemid mõjutavad rattureid vähem kui autokullereid (ratturid ei pea parkimiskohta otsima ega liiklusummikus ootama).

## Nõudlus

Jalgrattakuller saab vedada mitmesuguseid füüsilisi saadetisi (nt rõivad, allkirjastatud dokumendid, kunstiteosed) kuni esemeteni, mille saaks küll saata meiliga, aga mis saadetakse kulleriga, et jätta tähtsa saadetise mulje. Vahetevahel vajatakse kullereid ka seetõttu, et hoolimata kiirest internetist leiavad firmad, et mugavam on suure mahuga dokumente saata kulleriga selle asemel, et nendega e-postkaste ummistada. Tundlikku infot ja näiteks tähtsaid finantspabereid ja dokumente saadetakse sageli jalgrattakulleritega, sest arvuteid ja andmesidet ei usaldata piisavalt.

Siiski on nõudlus jalgrattakullerite järele hakanud tasapisi vähenema, sest faksi kasutamine ning interneti ja arvutite kiire areng on vähendanud vajadust kiirkullerite järele, kes toimetaks saadetise samal päeval kohale. Näiteks USA jalgrattakulleritele oli raskeks löögiks otsus, et kohtutoimikud muudetakse digitaalseks. Arvatakse, et ainuüksi New Yorgis vähenes jalgrattakullerite arv eelmisel kümnendil tuhande inimese võrra.
Anne Hansberg

**Anne Hansberg** (sündinud 22. septembril 1946) on eesti audiitor.

Ta on Keskkonnainvesteeringute Keskuse siseaudiitorina Eesti Siseaudiitorite Ühenduse liige.

Ta oli 3. maist 2001 3. märtsini 2014 IRL-i liige. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Vaba Isamaalise kodaniku nimekirjas. 

Aastatel 2014–2020 oli ta Eesti Vabaerakonna liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Nõmme ja Mustamäe linnaosas. On selle piirkonna juht. Ta sai 126 häält ja valituks ei osutunud. Aastatel 2020–2022 kuulus ta taas erakonda Isamaa.

Anne Hansberg on aastast 2022 erakonna Parempoolsed liige. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Nõmme linnaosas, kogus 7 häält ning ei osutunud valituks.

Ta oli aastatel 1996–1998 Eesti Vabariigi kaubandusesindaja Vene Föderatsioonis EV Moskva saatkonnas.    

Ta on alates 1992. aastast rahvusvahelise naisteklubi Zonta liige.   

## Viited
Žaiginys

**Žaiginys** on alev Leedus Raseiniai rajoonis Šiluva vallas. Alevist voolab läbi Sandrava jõgi.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1917 ehitatud kirik ja Žaiginyse mõisakompleksi säilinud osad (park, ait).

## Ajalugu

Žaiginyse mõisa on esimest korda mainitud aastal 1575, toona olid selle hooneteks pruulikoda ja kõrts. Esimene kirik püstitati asulasse kas aastal 1664 või 1684, praegune aga aastal 1917.

Aastal 1762 andis toonane mõisa omanik Jokūbas Nagurskis osa Žaiginyse maadest frantsisklastele, kes rajasid sinna aastal 1764 kloostri. Klooster tegutses kuni aastani 1832

Nõukogude ajal oli Žaiginyses kohaliku sovhoosi keskus. Asulast sai alev aastal 1972.


Žaiginys 1.JPG|Žaiginyse kirik
Sandrava Žaiginyje.JPG|Sandrava
Žaiginys, dvaras.JPG|Žaiginyse mõisa ait


## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
*Žaiginyse külaseltsi koduleht (*leedu keeles*)
Jaak Vackermann

**Jaak Vackermann** (sündinud 23. novembril 1963) on eesti põllumees.

Ta oli IRLi liige 15. maist 2006 kuni 24. augustini 2007. Eestimaa Roheliste hulka kuulus ta 18. oktoobrist 2006 kuni 1. jaanuarini 2009.

2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Harju- ja Raplamaal üksikkandidaadina. Ta sai 79 häält ja valituks ei osutunud.

## Viited

## Kirjandus
*Mahetalunik Vackermann jääb lõplikult ilma 78 236 toetuseurost, Postimees, 11. mai 2014
**Vackermanni kommentaar eelmisele
*Üksikkandidaat Jaak Vackermann: ärge minu poolt hääletage, Postimees, 26. jaanuar 2015
Taavi Simson

**Taavi Simson** (sündinud 24. juunil 1989) on eesti õpetaja.  

## Haridus
*1997–2002 Tallinna Arte Gümnaasium
*2002–2009 Tallinna Tehnikagümnaasium  
*2009–2012 Tallinna Tehnikaülikool, tootearendus ja tootmistehnika, bakalaureuseõpe 
*2012–2014 Tallinna Tehnikaülikool, tootearendus ja tootmistehnika, magistriõpe    
*2014–2018 Tallinna Tehnikaülikool, mehhanotehnika, doktoriõpe; 2018. aastal kaitses Tallinna Tehnikaülikoolis doktoriväitekirja "Development of Coarse Recycled Hardmetal Reinforced Hardfacings" ("Taaskasutatava jämekõvasulamarmatuuriga kõvapinnete arendus").

Ta osales TTÜ 3. kursuse tootearenduse ja tootmistehnoloogia üliõpilasena noorte teadussaates "Rakett 69" (teisel hooajal).

## Töökäik
Ta on töötanud matemaatikaõpetajana Tallinna Ühisgümnaasiumis ja Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis.

## Poliitiline tegevus
Simson kuulus 15. oktoobrist 2014 kuni 17. juulini 2018 Eesti Vabaerakonda. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas (RNK3). Sai 69 häält ega osutunud valituks. 

2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris valimisliidu Vaba Tallinna Kodaniku ridades Mustamäel. Sai 48 häält ega osutunud valituks. 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Eesti Keskerakonna nimekirjas Mustamäel. Ta sai 16 häält ega osutunud valituks.

Olnud TTÜ Üliõpilasesinduse Esinduskogu liige 2015/2016 õppeaastal doktorantide esindajana. TTÜ Nõukogu liige üliõpilaste esindajana õppeaastatel 2015/2016 ja 2016/2017. Ta on korduvalt sõna võtnud doktoranditoetuse teemal ning avaldanud hariduse ja tehnika valdkonna arvamusartikleid.

Aastast 2025 kuulub ta erakonda Parempoolsed. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuste volikogude valimistel Mustamäe linnaosas, sai 58 häält ning ei osutunud valituks.

## Viited

## Välislingid
*Taavi Simson: värskest verest Vabaerakonnal puudu ei tule, Postimees, 20. jaanuar 2015
*Eesti 100% elektromobiilseks, Äripäev, 25. jaanuar 2015
*Tervisekuludelt tulumaks tagasi, 12. veebruar 2015
Lyduvėnai

**Lyduvėnai** on alev Leedus Raseiniai rajoonis Šiluva vallas. Alevist voolab läbi Dubysa jõgi, ka läbib seda Šiauliai ja Sovetski vaheline raudtee. Alevi vana saksakeelne nimi on *Lydowen*, venekeelne aga Лидовяны.

Alevis on raamatukogu ja kool, kus asub ka Dubysa regionaalpargi infokeskus. Vaatamisväärsusteks on aastal 1761 valminud katoliku kirik ja sealne raudteesild, mis on Leedu sildadest pikim ja kõrgeim.

## Ajalugu

Lyduvėnai ümbrus oli asustatud juba esimesel aastatuhandel, alevis ja selle lähemas ümbruskonnas asuvad kolm linnamäge. Esimesed kirjalikud andmed asula kohta pärinevad siiski aastast 1499, mil mainitakse Lyduvėnai mõisa. Asula vana nimi oli *Lydavėnai*. Asula on kuulunud läbi aegade Chodkiewiczitele, Rudzinskitele, Szemetitele, Stanevičiustele.

Aastal 1558 andis Zygmunt II August Lyduvėnaile alevi staatuse. Sealset kirikut on esimest korda mainitud aastal 1593. Algselt katoliku kirikut hakkasid reformatsiooni järel kasutama protestandid, praegune katoliku kirik pärineb aastast 1761. Aastal 1831 asusid alevisse elama juudid. Aastal 1853 asutati sealne kihelkonnakool.

Aastal 1916 valmis alevit läbiv raudtee. Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed ligi 300 alevi elanikku. Teise maailmasõja ajal tegutsesid alevi ümbruskonnas P. Markevičiause juhitud partisanid.


KostelSvPetraAPavlaVLyduvėnech.JPG|Lyduvėnai kirik
Lydyvenaivilage.JPG|Lyduvėnai
Lyduvenaibridge.JPG|Lyduvėnai sild


## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
*alevi kohta (*leedu keeles*)
*Lyduvėnai ajalugu (*leedu keeles*)
Palumännik

**Palumännik** on kuival ja toitainevaesel pinnasel kasvav valgusküllane männik. Põõsarinne on harv või puudub. Alustaimestikus esineb pohl (rahvapärane nimetus *palukas*, millest tuleb ka selle metsatüübi nimetus), mustikas, kanarbik, põdrasamblik.

Palumännik kuulub vanade loodusmetsade hulka. Palumännik kasvab sageli kamardunud vanadel luidetel. 

## Viited
Jaan Mihkel Uustalu

**Jaan Mihkel Uustalu** (sündinud 3. juunil 1954 Rootsis) on eesti tehnoloogiadoktor.

Ta kuulus 16. novembrist 1995 17. jaanuarini 2014 IRLi. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Nõmmel.

Aastatel 2014–2018 oli ta Eesti Vabaerakonna liige ja oli erakonnas valitud aukohtusse. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Mustamäe ja Nõmme linnaosas. Ta sai 68 häält ja valituks ei osutunud.

Aastast 2022 kuulub Jaan Mihkel Uustalu erakonda Parempoolsed. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 24 häält ning ei osutunud valituks. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kesklinna linnaosas, kogus 33 häält ning ei osutunud valituks.

On olnud Viru Keemia Grupi nõukogu liige.

## Isiklikku
Ta on Evald Uustalu poeg.

## Viited

## Publikatsioone
*Haridus ja kutseharidus, Eesti Päevaleht, 20. jaanuar 2006
*Jaan Uustalu: demokraatia jah, aga kuidas?, Postimees, 29. juuli 2011

## Välislingid
*Kõnelustel Suncoriga esindab riiki Jaan Uustalu, Delfi Ärileht, 17. märts 2000
Soeoos

**Soeoos** ehk **Soeoone kalju** on paljand Ahja jõe paremkaldal, Suure Taevaskoja ja Otteni vesiveski vahel. 

Soeoos paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Soeoone paljand asub jõekaldast umbes 10 meetri kaugusel kaldast 5 meetri kõrgusel. Soeoone paljand on umbes 7 meetrit kõrge ja 10 meetrit lai Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivipaljand ulatusega 10 m. Paljandi alumises osas on asunud koobas, kuid koopaava on mattunud rusunõlva alla.

Koopa kohta on mitmeid rahvajutte. Rahvapärimuse järgi elanud Soeoosis hundiema kutsikatega (*susi*, *soe* – võru murdes hunt; *oos*, *oone* – murdekeeles koobas). Soeoosi on peetud Taevaskoja kõige hirmuäratavamaks kohaks, millest on räägitud õuduslugusid. Müstilisust lisab asjaolu, et Soeoosi ei paista päike, ka suvel on ta varjatud kalju ja suurte puudega. Muistendi järgi peitunud Soeoosis varandus, kuid koopasse varandust otsima läinud noormees saanud hukka.

## Viited
Labakinnas

**Labakinnas** ehk **labak** ehk **käpik** on kinnas, millel on eraldi vaid pöidlaosa, ülejäänud nelja sõrme pole eraldatud.

Varasemal ajal oli labakinnas Eestis levinum kindatüüp kui sõrmkinnas, kuna selle valmistamine on lihtsam ja see säilitab paremini sooja. Seepärast on labakud levinud eelkõige põhjarahvaste seas. Tänapäeval kasutatakse sagedamini siiski sõrmkindaid, kuna nendega on kergem teha sõrmeliigutusi vajavaid töid. Labakindad on üldjuhul kootud, mitte näiteks nahast.

Eesti rahvakunstis on tavaks kaunistada labakuid mitmesuguste mustritega, üks tüüpilisemaid motiive on muhu mänd. Nüüdisajal valmistatakse ka labakindaid, millel on avatud või lahtikäiv sõrmeotste osa, neid tarvitavad eelkõige jahimehed ja sõjaväelased.

Vanimad labakindad arheoloogiliste leidude seas pärinevad ligikaudu aastast 1000 Lätist.

Labakindad on Eesti kultuuris levinud motiiv, nt laulus "Ära koo mu käpikuisse päikest".

## Vaata ka
*kirikindad
*kätised
*käitmed
*nõelakindad
*vetukad

## Viited

* RA Fotis:
** EFA.10.3-4225
** EFA.29.3-4137
** EFA.29.3-4159
** EFA.29.3-4160
* ERM: Labakindad. A 622:2.
Betygala

**Betygala** on alev Leedus Raseiniai rajoonis, Betygala valla ja Dubysa regionaalpargi halduskeskus. Alev asub Dubysa jõe kaldal.

Alevis on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Betygalas on geoloogiamuuseum ja kunstnik Jonas Kuzminskise muuseum. Vaatamisväärsuseks on veel aastal 1930 püstitatud katoliku kirik.

## Ajalugu

Betygala asulat on esimest korda mainitud aastal 1253, toona andis paavst Innocentius IV Mindaugasele kuningatiitli, tingimusel, et Betygala hakkab kuuluma Liivi ordule. Varasemast asustusest annavad tunnistust alevis asuvad linnamägi, kalme ja hiis. XIII-XIV sajandil asus Betygalas linnus.

Aastal 1416 rajas Vytautas Betygalasse kiriku. Aastal 1505 sai asula omale ka pastoraadi, aastal 1519 turuõigused, aga aastal 1579 avati seal kihelkonnakool. 

Aastal 1706 toimus Betygala all lahing, võidukad rootsi väed rüüstasid alevi. Laastavalt mõjusid Betygalale ka aastad 1708-1711, mil alevit laastas katk. Aastal 1723 uuendati alevi turuprivileege.

Ajal, mil alev kuulus Venemaale, kasutati selle kohta vene keeles nimevariante Бетгола, Бетигола ja Бетыгола.

Nõukogude ajal oli Betygala kohaliku kolhoosi keskasula. 

## Pilte

Betygala7.JPG|Betygala
Betygala1.jpg|Betygala kirik
Betygalos piliakalnis2.JPG|Betygala linnamägi
Pilkalnio Aušros vartų koplyčia.JPG|Kabel Betygala kalmistul
Pilkanio kapinių koplytėlė.JPG|Teine kabel Betygala kalmistul


## Tuntud elanikke
*Juras Andriukaitis - Leedu pankur ja poliitik
*Vincas Girnius - Leedu poliitik
*Jonas Kuzminskis - Leedu kunstnik

## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
*Betygala (*leedu keeles*)
Leander Reijo

**Leander Reijo** (3. jaanuar 1904 Kullaküla, Narvusi vald, Jamburgi maakond – 19. juuni 1932) oli Eesti Ingeri ühiskonnategelane. Teda on nimetatud ka "Ingeri kuningaks".

Ta asutas 1924 Ingeri Seltsi (soome keeles *Inkerin Seura*) ja oli seltsi ajalehe Sanaseppä peatoimetaja. Selle tagasihoidliku väljaande sisus domineerisid vaimulikud kirjutised, millele lisandusid kohalikud teated ja võrdlemisi rohkesti bolševismivastast propagandat.

Leander Reijo oli Kaitseliidu Narva maleva Vaivara malevkonna liige. Talle kuulus 8,354-hektarine "Kivila" talu Kullakülas.

1. detsembril 1931 meelitasid OGPU agendid Reijot Nõukogude Liitu levitama "Sanaseppä". Tõenäoliselt taipas Reijo enne piiri ületamist, et on langenud lõksu, ja hakkas neile vastu. Haavatuna veeti ta siiski vägisi üle piiri. 19. juunil 1932 mõisteti ta Leningradis surma koos veel seitsme ingeri ühiskonnategelasega.

## Isiklikku
Tema naise Linda (sündinud Alber; 1906–1983) vend oli poksija ja poksitegelane Eik Albri. Tal oli 31. jaanuaril 1930 sündinud poeg Leino ja 12. aprillil 1931 sündinud tütar Helje.

## Viited

## Välislingid
*Geni
Tallinna piiskopkond (Rooma-Katoliku Kirik Eestis)

**Tallinna piiskopkond** (ladina keeles *diocesis Tallinnensis*) on roomakatoliku kiriku territoriaalüksus ehk piiskopkond. See hõlmab kogu Eesti territooriumit. Piiskopkonnas tegutseb usuline ühendus Rooma-Katoliku Kirik Eestis. 

Aastatel 1924–2024 oli territoriaalüksus apostelliku administratuuri staatuses ja kandis nime Eesti Apostellik Administratuur. See ülendati piiskopkonnaks 26. septembril 2024.

Piiskopkonna kaitsepühak on Maarjamaa Ema. Piiskopkonnas teenib 17 preestrit. Selle peakirik on Tallinna Peeter-Pauli katedraal. Piiskopkond on otsealluv Pühale Toolile Vatikanis.

## Ajalugu
### Eesti Apostellik Administratsioon
Eesti Apostelliku Administratuuri moodustas 1. novembril 1924 paavst Pius XI. Administratsiooni loomise aegu oli Eestis umbes 2000 katoliiklast ja see hõlmas kogu riiki.

2024. aastal kõrgendati selle staatus Tallinna piiskopkonnaks.

### Piiskopkonna moodustamine
Uue piiskopkonna moodustas 26. septembril 2024 paavst Franciscus. Selle loomise küsimus tõusis tõsisemalt arutlusse pärast paavsti visiiti Eestisse 2018. aasta septembris, lõpliku otsuse tegi paavst vahetult enne administratuuri 100. aastapäeva täitumist. Piiskopkond nimetati Tallinna piiskopkonnaks. Sama nime oli kandnud ka keskaegne katoliku kiriku Tallinna piiskopkond, mis asus Vana-Liivimaa põhjaosas.

Vastloodud piiskopkonna pontifikaalmissa peeti 29. septembril 2024, seal luges Balti riikide nuntsius peapiiskop Georg Gänswein ette paavsti otsuse piiskopkonna moodustamisest. Piiskopkonna moodustamist on meedias nimetatud Eesti katoliku kiriku iseseisvumisesks. Piiskopiks nimetati piiskopkonna moodustamise päeval senine apostellik administraator Philippe Jean-Charles Jourdan,, kes pühitseti ametisse 3. novembril 2024 toimunud missal..

Piiskopkonna alla kuulub kogu Eesti territoorium. Piiskopkonna avamisel oli riigis elavate katoliiklaste arv ligemale 6500.

## Juhid
Apostellikud administraatorid (1924–2024):
*Antonino Zecchini SJ (1924–1931)
*Eduard Profittlich SJ (1931–1942)
*Justo Mullor García (1992–1997)
*Erwin Josef Ender (1997–2001)
*Peter Stephan Zurbriggen (2001–2005)
*Philippe Jean-Charles Jourdan (2005–2024)

Piiskopid (alates 2024):
*Philippe Jean-Charles Jourdan (2024–...)

## Viited

## Vaata ka
* Tallinna piiskopkond
* Riia peapiiskopkond (Läti)
* Katoliku kirik Eestis

## Välislingid
* Tallinna piiskopkonna koduleht
Piirioidu pae

**Piirioidu pae** on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel, Saesaare paisjärve ääres. Piirioidu pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal jõe vasakkalda käänakus Kiidjärve sillast umbes 2 km allavoolu.

Piirioidu pae on kuni 15 meetrit kõrge ja ligi 140 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand. Piirioidu pae on lõhestatud nelja sälkoruga osadeks. Paljandis on mitu koopaava. Enne Saesaare paisjärve rajamist moodustasid Piirioidu pae, Savioidu pae ja Mõtstare mägi ühe pideva 700 meetri pikkuse paljandi. Piirioidu paed on peetud Saesaare paisjärve äärsetest paljanditest üheks silmapaistvamaks.

## Vaata ka
* Ahja jõgi
* Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala

## Viited

## Välislingid
*Geokogude infosüsteem. Piirioidu pae (ID: 16446)
Intiimne valgustus

**"Intiimne valgustus"** on 1965. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm.

## Süžee
Peter sõidab nädalavahetuseks koos noore tüdruksõbraga kodukohta oma sõbra Bambasi juurde, keda ta pole tükk aega näinud. Bambas töötab kohaliku muusikakooli juhatajana. Kaks endisest klassikaaslast-muusikut kohtuvad taas pärast kümmet aastat ning püüavad heita pilku vahepealsele ajale. Nädalavahetus pooleliolevas maamajas, olukorrad ja inimesed on pealtnäha küll tavalised, kuid ometi kujutatud värvikalt ja haaravalt ning tõstetud kõrgemale argisest banaalsusest.

## Osatäitjad
*Zdeněk Bezušek – Peter
*Karel Blažek – Bambas
*Věra Křesadlová – Stepa
*Jaroslava Štědrá – Marie (Maruš)
*Jan Vostrčil – äi
*Vlastimila Vlková – ämm
*Karel Uhlík – apteeker
*Miroslav Cvrk – Kaja, Bambasi poeg
*Dagmar Redinová – Marie, Bambasi tütar