open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lipupäev

**Lipupäev** nimetatakse Eestis päev, mil heisatakse Eesti lipp. Nende juurde kuuluvad Pühade ja tähtpäevade seaduse poolt kehtestatud rahvuspüha, riigipühad ja riiklikud tähtpäevad, aga ka mõned teised päevad, mille loendi avalikustavad 
Riigikantselei ja Riigiportaal.

Lipupäevad on:

* 3. jaanuar – Vabadussõjas võidelnute mälestuspäev
* 30. jaanuar – Eesti kirjanduse päev
* 2. veebruar – Tartu rahulepingu aastapäev
* 24. veebruar – Eesti iseseisvuspäev, Eesti Vabariigi aastapäev (kohustuslik)
* 14. märts – emakeelepäev
* 23. aprill - veteranipäev
* mai teine pühapäev – emadepäev
* 9. mai – Euroopa päev
* 4. juuni – Eesti lipu päev (alates 2004. aastast)
* 14. juuni – leinapäev (lipp heisatakse leinalipuna)
* 23. juuni – võidupüha (kohustuslik)
* 24. juuni – jaanipäev
* 20. august – taasiseseisvumispäev (kohustuslik)
* 1. september – teadmistepäev
* Oktoobrikuu kolmas laupäev - hõimupäev
* novembri teine pühapäev – isadepäev
* Riigikogu või kohaliku omavalitsuse volikogu valimise päev, rahvahääletuse toimumise päev ja Euroopa Parlamendi valimise päev.

## Viited
Firmus ja Rusticus

**Firmus ja Rusticus** (itaalia keeles San Fermo e San Rustico; surnud u 290) on märtrid, kes surid Veronas kristlaste tagakiusamises keiser Maximianuse ajal. Neid austatakse katoliku kirikus pühakutena, eriti Bergamos ja Veronas, ja nende mälestuspäev on 9. august.

Pärimuse järgi olid nad lugupeetud Bergamo kodanikud. Nad tapeti, kui nad keeldusid ohverdamast paganlikele jumalatele. Osa nende säilmetest on Bergamos, osa Veronas.

## Viited
Vincent Zaragozast

**Vincent Zaragozast** (suri 304) oli Huescast pärit märter, kes suri kristlaste tagakiusamises Diocletianuse ajal; ta oli Zaragoza kiriku diakon ja Hispaania esimärter. Teda austatakse katoliku, anglikaani ja õigeusu kirikus, tema mälestuspäev on 22. jaanuar, õigeusu kirikus ka 11. november. Vincent on Lissaboni ja Valencia kaitsepühak.

## Viited
Ene Valter

**Ene Valter** (varem **Ene Männa**; sündinud 1. mail 1952 Tallinnas) on eesti ehtekunstnik.

## Haridus
Ene Valter on lõpetanud 1970. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1977. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi metallehistöö erialal.

## Töökäik
Pärast instituudi lõpetamist oli ta vabakutseline kunstnik ja tegi palju ehtekavandeid ARS Juveelile.

1994. aastal asutas Ene Valter A-Galerii, kus töötas algul nii müüja kui juhatuse esimehena. Lisaks on Ene Valter ARS-Vasetööd OÜ tegevjuht. 

1986. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Looming
Ettevõttes ARS Vasetööd valmivad Ene Valteri kujunduse järgi au- ja teenetemärgid ning medalid. Ene Valter on kujundanud ja valmistanud ametikette Eesti ja Soome kõrgkoolide rektoritele, linnapeadele ja organisatsioonide presidentidele. 

Ene Valteri tööd on näiteks Eesti Panga 75. aastapäevaks välja antud viiekroonine metskitse kujutisega münt ning kolme ettevõtte koostöös Eesti Vabariigi 90. aastapäevaks presidendile tellitud kullast ametikett (2008. aastal). Ene Valteri valmistatud on ka praegune Tartu linnapea ametiraha.

Ene Valteril on olnud isikunäitusi nii Eestis kui ka välismaal ja tema töid saab näha A-Galeriis. Ene Valter on olnud auhinna "Aasta ehe 2018" nominent.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli sõjaajaloolane Hannes Walter, nende poeg on arhitekt Armin Valter.

## Galerii

Fail:Paide JCI osakonna presidendi ametikett.jpg|Paide JCI osakonna presidendi ametikett
Fail:Ranteloni presidendi ametikett.jpg|Ranteloni presidendi ametikett
Fail:Õigusinsituudi (end) juhi ametikett.jpg|Õigusinstituudi juhi ametikett
Fail:Kohtla-Järve linnapea ametikett.jpg|Kohtla-Järve linnapea ametikett
Fail:TTÜ rektori ametikett.jpg|TTÜ rektori ametikett
Fail:Tallinna Reaalkooli direktori ametikett.jpg|Tallinna Reaalkooli direktori ametikett
Fail:Tartu Tervishoiu Kõrgkooli rektori ametikett.jpg|Tartu Tervishoiu Kõrgkooli rektori ametikett
Fail:TTÜ dekaanide ametiketid (2017. aasta seisuga).jpg|TTÜ dekaanide ametiketid
Fail:EBS-i rektori ametikett.jpg|EBS-i rektori ametikett
Fail:Tartu linnapea Urmas Kruuse Tartu kuulutamisel maailma füüsikapealinnaks Tartu hansapäevade raames, 20. juuli 2012.JPG|Urmas Kruuse 2012. aastal kandmas Ene Valteri loodud Tartu linnapea ametiketti


## Viited

## Välislingid
* A-Galerii kunstnikuvestlus Ene Valteriga, A-Galerii Youtube'i video
Lois McMaster Bujold

**Lois McMaster Bujold** (sündinud 2. novembril 1949 Columbuses, Ohio osariigis) on ameerika ulmekirjanik. 

MacMaster Bujold on eelkõige tuntud oma Vorkosigani sarjaga. McMaster Bujold on oma loomingu eest pälvinud nii Hugosid, Nebulaid kui Locuse kui mitmeid muid auhindu, muuhulgas Stalkeri 2017. aastal.

## Eesti keeles ilmunud teosed

* “Au riismed” (Varrak, 2008) 
* “Barrayar” (Varrak, 2009) 
* “Sõduri õpilane” (Varrak, 2010) 
* “Vori mäng” (Varrak, 2011) 
* “Lõputuse piirid” (Varrak, 2011) 
* “Relvavennad” (Varrak, 2012) 
* “Cetaganda” (Varrak, 2012) 
* “Peeglitants” (Varrak, 2015) 
* “Mälu” (Varrak, 2016) 
* “Komarr” (Varrak, 2017) 
* “Kodune sõda” (Varrak, 2018) 
* “Diplomaatiline puutumatus” (Varrak, 2019)

## Välislingid

* Lois MacMaster Bujold Ulmekirjanduse BAASis
Kääbus-ripskarilik

**Kääbus-ripskarilik** (*Suncus etruscus*) on karihiirlaste sugukonda kuuluv imetajaliik.

Ta on kehakaalu poolest väikseim teadaolev imetaja: ta kaalub keskmiselt umbes 1,8 g. Täiskasvanud isendi kehapikkus koos sabaga on umbes 5,4–8,4 cm. Kolme-nelja nädalaga suguküpsesse ikka jõudvate emas- ja isasloomade vahel puudub sooline dimorfism. Paaritumisperioodide välistel aegadel elavad nad üksilduses.

Ta on öise eluviisiga. Tal on väga kiired liigutused ja kiire ainevahetus. Ta sööb ööpäeva jooksul 1,5–2 korda rohkem kui kaalub, toitudes erinevatest väikestest selgroogsetest ja -rootutest. Enamasti püüab ta putukaid, suutes jahtida endasuuruseid isendeid, sealhulgas kilklasi. Tal õnnestub see külgsuunaliste, täpsete ja väledate rünnakutega. 

Kuna ta on urgude kaevamiseks halvasti kohanenud, paigutab ta pesad pragudesse, kaljulõhedesse ja teiste poolt asustamata urgudesse. Agressiivselt vidistades kaitseb ta oma ümbrust.

Kääbus-ripskarilik on levinud lähistroopilises kliimavöötmes Lõuna-Euroopas ja Põhja-Aafrikas ning lähisekvatoriaalses kliimavöötmes Aasias.

Sri Lanka saarel elavaid isendeid, kes ei kuulu liiki *[[Suncus fellowesgordoni]]*, kutsusid kohalikud nimega *Podihik kura*. Hoolimata vähestest erinevustest peetakse nüüdisajal neid siiski kääbus-ripskarilikuga üheks liigiks.

Suurim oht paariaastasteks elavatele kääbus-ripskarilikudele tuleneb inimtegevusest. Eelkõige hävivad neile soodsad varjulised elupaigad rohtunud ja võsastel maastikel põllunduse tagajärjel. Nad hoiduvad tihedatest metsadest ja liivaluidetest, samuti on neile sobimatud veidigi külmemad talved ja kuivemad perioodid.

Peamiselt peavad neile jahti röövlinnud.

## Viited
Noa selga löömise müüt

**Noa selga löömise müüt** (saksa keeles *Dolchstoßlegende*) oli antisemiitlik vandenõuteooria, mida Saksamaal pärast Esimest maailmasõda laialdaselt usuti ja levitati. Teooria järgi ei kaotanud Saksa armee sõda lahinguväljal, vaid armee reetsid teatud kodanikud kodurindel: eriti juudid, revolutsioonilised sotsialistid, kes õhutasid streike ja töörahutusi, ning teised vabariiklastest poliitikud, kes kukutasid aastatel 1918–1919 Novembrirevolutsiooniga Hohenzollernid. Müüdi pooldajad mõistsid 1918. aasta 11. novembri vaherahu allkirjastanud Saksa valitsusjuhid hukka ning nimetasid neid "novembrikurjategijateks" (*November­verbrecher*).

Kui Adolf Hitleri natsipartei 1933. aastal võimule tõusis, muutus vandenõuteooria 1920. aastate ametliku ajalootõlgenduse lahutamatuks osaks. Weimari vabariigi loojatena kujutati "novembrikurjategijaid", kes olid võimule saamiseks "rahvale noa selga löönud". Natsipropaganda kujutas Weimari Saksamaad kui "korruptsiooni, degeneratsiooni, rahvusliku alanduse, ausa "rahvusliku opositsiooni" halastamatu tagakiusamise mäda ning juutide, marksistide ja kultuurbolševike 14-aastast valitsusaega". Hitleri juhitud natsionaalsotsialistlik liikumine pühkis propaganda järgi "novembrikurjategijad" minema ja tõi "rahvusliku revolutsiooni" võidu.

Nii Saksa kui ka välismaa ajaloolased on müüdi ümber lükanud. Saksa keiserlikul armeel olid reservid otsas ning see oli Ameerika Ühendriikide sõttaastumise tõttu rivist välja löödud. Saksamaa oli sõja juba 1918. aasta lõpuks sisuliselt kaotanud.

## Vaata ka
* Ohvritees

## Viited

## Kirjandus
*
* 
*
* 
* 

## Välislingid
* Antisemitism Florida holokaustimuuseumi kodulehel (inglise keeles)
* Boris Barthi raamatu "Dolchstosslegenden und politische Desintegration: Das Trauma der deutschen Niederlage im Ersten Weltkrieg, 1914–1933" arvustus inglise keeles
Yrjö Ollila

**Yrjö Aleksanteri Ollila** (20.  juuli 1887 Helsingi – 14. november 1932 Helsingi) oli soome maalikunstnik.

Õppis Soome kunstiühingu joonistuskoolis ja täiendas välismaal, elades üheksa aastat Pariisis, Londonis ja Roomas. Pariisis elades maalis Théâtre de l'Œuvre'i lae- ja seinamaalid. 1912. aastal liitus ta soome kunstnikest moodustunud Septemi rühmitusega. Tema kodumaistest töödest on tuntumad Soome Panga (Kansallispankki, 1927), Soome Rahvusteatri (Kansallisteatteri, 1932) ja kahe Helsingi keskkooli laemaalid. 

Oletatakse, et kunstnik suri maalimisvahenditest saadud raskmetallimürgistusse. Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Yrjö Ollila abikaasa Lyyli Ollila oli samuti kunstnik.

## Teoseid

Fail:Yrjö Ollila - Self-Portrait - A III 2109 - Finnish National Gallery.jpg|Autoportree (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Yrjö Ollila - Clock-Maker - A II 1474 - Finnish National Gallery.jpg|Kellassepp (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Yrjö Ollila - Kukkia ruukussa - A-2007-134 - Finnish National Gallery.jpg|Lilled vaasis (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Yrjö Ollila - Forest Landscape - A-2002-386 - Finnish National Gallery.jpg|Metsamaastik (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Yrjö Ollila - Shepherdess - A II 1077 - Finnish National Gallery.jpg|Karjane (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Yrjö Ollila - Rantamäntyjä - A-2013-74 - Finnish National Gallery.jpg|Rannamännid (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Yrjö Ollila - Clear Day - A-2002-385 - Finnish National Gallery.jpg|Selge päev (Soome Rahvusgalerii)
Fail:Arvi Kivimaa by Ollila.jpg|Arvi Kivimaa


## Viited
Jaapani sissetung Mandžuuriasse

:*See artikkel räägib 1931. aasta sissetungist; 1894. aasta sissetungi kohta vaata artiklit [[Jiulianchengi lahing]].*

**Jaapani sissetung Mandžuuriasse** toimus 18. septembril 1931, kui Jaapani Keisririigi Kwantungi armee tungis vahetult pärast Mukdeni intsidenti Mandžuuriasse. Sissetung lõppes 1932. aastal Jaapani jaoks edukalt ning Mandžuuriasse rajati Mandžukuo nukuriik. Jaapani okupatsioon kestis 1945. aasta augustini, kui Nõukogude Liit ja Mongoolia teise maailmasõja lõpus ala vallutasid.

Lõuna-Mandžuuria raudteetsoon ja Korea poolsaar olid olnud Jaapani kontrolli 1904.–1905. aasta Vene-Jaapani sõjast. Jaapani jätkuv industrialiseerimine ja militariseerimine oli kaasa toonud kasvava sõltuvuse Ameerika Ühendriikide naftast ja metallist. Sanktioonide tõttu oli kaubavahetus 1901. aastal Filipiinid vallutanud Ameerika Ühendriikidega võimatu ning Jaapan otsis võimalusi saada ressursse Hiinast ja Kagu-Aasiast. Jaapani sissetungi Mandžuuriasse ja vahejuhtumit Marco Polo sillal 7. juulil 1937 on vahel kasutatud teise maailmasõja alguskuupäevana.

Sissetung äratas suurt rahvusvahelist tähelepanu ning Rahvasteliit pani kokku Lyttoni komisjoni (mida juhatas Briti poliitik Victor Bulwer-Lytton), et olukorda hinnata. Raport esitati 1932. aasta oktoobris. Raporti järeldused ja soovitused olid Jaapani nukuriiki Mandžukuot mitte tunnustada ja Mandžuuria Hiinale tagastada. Raport oli Jaapani valitsusele ajendiks Rahvasteliidust välja astumiseks.

## Vaata ka
* Huanggutuni vahejuhtum
* Jiang Jieshi
* Kanji Ishiwara
* Hiina Vabariigi sõjavägi
* Rahvuslik Revolutsiooniarmee
* Teine Hiina-Jaapani sõda

## Viited

## Välislingid
* "On The Eastern Front", April 1932, Popular Science photo collection of Invasion of Manchuria and Shanghai International Settlement During the Shanghai Incident
* "MANCHURIA - What This Is All About", February 1932, Popular Mechanics
* Solving the "Manchurian Problem": Uchida Yasuya and Japanese Foreign Affairs before the Second World War
* Japan's "Sole Road for Survival": The Range of Views Within the Guandong Army over the Seizure of Manchuria and Mongolia"
* International Military Tribunal for the Far East Japanese Aggression Against China
* Monograph 144, Manchurian Incident
* Mukden Incident & Manchukuo, WW2 database
* Manchuria 1931-1932 Photos from the Manchurian campaign
* AMS Topographic maps of Manchuria
* Japanese Invasion of Manchuria Photograph Collection
Oleksandr Šapoval

**Oleksandr Šapoval** (9. veebruar 1975 Kiiev – 12. september 2022 Horlivka lähistel) oli Ukraina balletitantsija ja koreograaf.

Ukraina Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri solist Oleksandr Šapoval tantsis Rahvusooperi laval 25 aastat. 25. veebruaril 2022 astus ta Ukraina territoriaalkaitsejõududesse, hiljem liitus ta regulaararmee ridadega. Šapoval hukkus Donetski oblastis Majorska lähedal peetud lahingutegevuses. Hüvastijätt toimus Rahvusooperis 17. septembril.

## Viited
Novopskov

**Novopskov** on alev Ukrainas Luhanski oblastis Starobilski rajoonis. 2020. aastani oli see Novopskovi rajooni keskus.

Aidari jõe kallastel asuv Novopskov asutati 17. sajandi keskel, 1746. aastani kandis nime Zakamenka, alev alates 1957. aastast.

Alates 4. märtsist 2022 on asula Venemaa okupatsiooni all.

## Viited

## Välislingid
Šaube

**Šaube** (saksa keeles *Schaube*) on laia tagasipööratud kraega ja enamasti karusnahkse voodriga pikk ja avar alt laienev ülekuub, mida kanti 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi Saksamaal. Levis eriti meesteriietusena laialt renessansiaja Euroopas, eelkõige Saksamaal ja saksakeelses kultuuriruumis, aga ka Inglismaal, Madalmaades ja Itaalias (simarra).

## Kirjeldus
Šaubet kanti eest avatuna ja selle tagasipööratud reväärid läksid õlgadel üle tagasipööratud kraeks. Algselt lihtne lõige tegi 16. sajandi jooksul läbi arvukaid muudatusi, eriti väga laiade varrukate ja krae lõikes ja kaunistustes. Meesterõivana võis šaube ulatuda kas veidi allapoole põlve, poole sääreni või kannani; seda võisid ülekuuena kanda ka naised, naisterõivana oli šaube pikk ja mõnikord slepitaolise pikendusega taga.

## Ajaloost
Mantlitaolisi avaraid eest avatuna kantavaid ülekuubesid tunti Saksamaal juba 15. sajandil (ka itaalia 15. sajandi riietuses on taoline rõivavorm kasutuses), kuid 16. sajandil, 1520. aastatel hakkas šaube oma algset pikkust kaotama ja muutus poolpikaks kuni veidi allapoole põlve ulatuvaks, nii et see andis sooja, kuid ei takistanud liikumist. Õpetlaste ja vaimulike pealisrüüna jäi šaube täispikaks. Kodanike riietusena muutus šaube peagi seisuse ja rikkuse näitajaks, sellele ilmus rikkalik karusnahkne vooder, mida lasid paista lai tagasipööratud krae ja revääridena langevad hõlmad, varrukad muutusid laiaks ja pikaks, nii et need tuli kas tagasi käänata või sai käe tegutsemise hõlbustamiseks välja pista õlavarre või küünarnuki kõrgusel varrukasse lõigatud ja kaunistatud lõhikust. Kui kätt kattev vammusekäis oli omakorda uhkest kangast ja kaunistatud, suurendas see riietuse külluslikkuse muljet. 16. sajandil ilmuvad šaubedele ühe variandina laiad puhvkäised, mis ulatuvad küünarnukini, või kujundatakse laia puhvkäisena vaid varruka ülemine kolmandik. 16. sajandi keskpaigaks on korraga käibel palju šaube eri variante.

Šaubetaoline ülekuub säilib ka 17. sajandini ja osaliselt hiljemgi ametirüüna, näiteks õpetlastel, vaimulikel ja juristidel.

## Pildid

Albrecht Dürer 098.jpg|Tundmatu mees punases šaubes. Albrecht Dürer, 1499
Claus Stalburg der Reiche.jpg|Donaator Claus Stalburg ja tema abikaasa. Jörg Ratgeb, 1504
Veneto 0014.jpg|Härrasmehe portree. Bartolomeo Veneto, 1515–1520
Hans Holbein (II) - Sir Henry Guildford.jpg|Sir Henry Guildford. Hans Holbein noorem, 1527
Kunigunde von Habsburg.jpg|Kunigunde von Habsburg. Barthel Beham, 1531
Hans Holbein the Younger - The Ambassadors - Google Art Project.jpg|Saadikud. Hans Holbein noorem, 1533
Georg Pencz - Portrait of a Man - WGA17146.jpg|Mehe portree. Georg Pencz, 1545


## Eesti kunstis
Kaht šaubedes figuuri – Tallinna luterlik superintendent Heinrich Bock ja mündimeister Urban Dehn vanem – võib näha põlvitamas Niguliste kiriku Kannatusaltari kesktahvlil Kolgata stseeni esiplaanil; tegemist on 16. sajandi keskel stseenile lisatud ülemaalingutega, kui altar võeti kasutusele epitaafina

## Vaata ka
* Hoiken
* Simarra
* *[[Marlotte]]*
* *[[Vlieger]]*

## Viited
Stattegg

**Stattegg** on küla *(Gemeinde)* ja Grazi eeslinn Austria Steiermargi liidumaal. See asub Schoeckli mäe jalamil.

## Ajalugu

Keskajal olid Stadeckid *[[ministeriaal]]ide* dünastia Steiermargi suverääni teenistuses. Nende residents oli Stadecki linnus Hubis, mis on Statteggi osa. Ulrich I von Stadeck oli 26. Salzburgi peapiiskop (1256–1265), Rudolf von Stadegge oli minnesinger, mitmed olid Steiermargi *Landeshauptmannid*. 1400. aastal dünastia Hans ja Leuthold von Stadeckitega hääbus. 1951. aastast on Statteggi vabatahtlikud tuletõrjujad linnusemäge õppeväljakuna kasutanud.

## Huviväärsused

* Maria Schutzi kirik Kalkleitenis
* Vana lubjaahi (asutatud 1890. aastal, peatatud 1966. aastal, ajaloomälestiseks klassifitseeritud 1981. aastal)
* Andritz-Ursprungi kaev (Jakob-Lorber Begegnungsstätte)

## Aukodanikud

* 1952 Josef Krainer (1903–1971), Landeshauptmann
* 1952 Ulrich Lässer, Gemeinderat
* 1954 Heribert Ringer, Bürgermeister 1951–1965
* 1965 Alexander Mayer
* 1978 Friedrich Niederl (1920–2012), Landeshauptmann
* 1978 Eduard Matzenauer, Bürgermeister 1965–1988
* 1984 Josef Krainer juunior (1930–2016), Landeshauptmann
* 2006 Helmut Möstl, Bürgermeister 1988–2006

## Tuntud inimesi

* Franz Feiertag (* 5. detsember 1955), Euroopa meister TREC-isõidus 2010
* Florian Kainz (* 24. oktoober 1992), Austria jalgpallur

## Viited
Läänemaa (mootorpurjelaev)

**Läänemaa** oli esimene moodne teraskerega kaubalaev, mis ehitati Eestis. See oli 4-mastiline mootorpurjelaev, hiljem 3-mastiline mootorlaev.

Kaubalaev ehitati aastail 1919–1922 Peetri tehases Tallinnas ja sõitis sama nime all kuni lammutamiseni 1971. aastal. Kokku ehitati kolm sõsarlaeva: Läänemaa, Harjumaa ja Virumaa.

Laeva pikkus oli 50,78 m, veeväljasurve 1100 t ja kogumahutavus 604,25 brutoregistertonni. Kiirus peamasinaga oli kuni 7,5 sõlme ja meeskonna suurus 12–15 inimest. Algselt oli laeval neli kahvelpurjedega masti, alates 1928. aastast kolm. 

Oma lõpuaastail oli Läänemaa Eesti Noorte Mereklubi õppelaev (õppe-baaslaev).

## Viited
Jaapani keiserlik armee

:*See artikkel räägib keiserliku Jaapani maaväest. Aastast 1954 tegutsenud Jaapani maaväe kohta vaata artiklit [[Jaapani maa-omakaitsevägi]]. Teiste kasutuste kohta vaata artiklit [[Armeeministeerium]].*

**Jaapani keiserlik armee** oli Jaapani riiklik maavägi aastatel 1868–1945. Armee allus armee peastaabile ja Armeeministeeriumile, mis mõlemad allusid *de jure* Jaapani keisrile, kes oli nii armee kui mereväe ülemjuhataja. Hiljem sai kolmandaks armee tegevust kontrollivaks ametiks Lennunduse Peainspektsioon. Sõdade ja eriolukordade ajaks kutsuti kokku *ad hoc* Keiserlik peakorter, kuhu kuulusid armee staabiülem ja tema abi, armeeminister, mereväe staabiülem ja tema abi, lennunduse peainspektor ning sõjalise väljaõppe peainspektor.

## Vaata ka
* Jaapani suurtükivägi
* Kaheleheline selts
* Taiwani teenistujad Keisri-Jaapanis
* Keiserliku tee klikk
* Jaapani keiserliku armee raudtee- ja laevandusosakond
* Holdout (Jaapani sõdurid)
* Musta draakoni selts
* Jaapani teise maailmasõja sõjavarustuse loend
* Jaapani jalaväediviiside loend
* Sõjaväe aumärk
* Nanshin-ron
* Jaapani keiserliku armee auastmed
* Jaapani Keiserliku Armee Akadeemia
* Tōseiha
* Jaapani keiserliku armee vormid

## Kirjandus
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 
* 	
* 

## Välislingid
* Overview of Imperial Japanese Army weapons and armaments in World War II
* Army of the Land of the Rising Sun 100 years ago. Part 1 of 4. Leap from the Middle Ages into the XX century (vene keeles)
* Japanese war posters
* The PBS program ''Victory in the Pacific''
* Imperial Japanese Army 3rd Platoon reenactor's resource
Jarova

**Jarova** on alev Ukrainas Donetski oblastis Kramatorski rajoonis. 
__NOTOC__
## Loodus
Jarovast põhja ja itta jäävad metsad kuuluvad Svjati Horõ rahvusparki.

## Ajalugu
Jarovat on esmamainitud 1670. aastal, alev alates 1938. aastast.

### [[Venemaa sissetung Ukrainasse|Venemaa sissetung]]
Märtsis 2022 okupeeris Venemaa asula. 19. septembril 2022 vabastas Ukraina armee Jarova.

2025. aasta 9. septembril, pensionipäeval, tabas rindejoonest ligikaudu 8&nbsp;km kaugusel asuvat alevit Vene õhurünnak, milles hukkus veerandsada 54- kuni 87-aastast inimest.

Krasnolymans'kyi district, Donetsk Oblast, Ukraine - panoramio (2).jpg
Krasnolymans'kyi district, Donetsk Oblast, Ukraine - panoramio (6).jpg
Krasnolymans'kyi district, Donetsk Oblast, Ukraine - panoramio (8).jpg
Krasnolymans'kyi district, Donetsk Oblast, Ukraine - panoramio (3).jpg


## Viited

## Välislingid
Herman Aleksandrov

**Herman Aleksandrov** (20. juuli 1879 Nõmme, Harjumaa – 1. september 1927 Tallinn) oli Vene sõjaväelane.

Ta lõpetas 1900. aastal Peterburi junkrukooli, teenis samast aastast 89. Belomorski jalaväepolgus Tallinnas (kapten, 1912), osales Esimeses maailmasõjas, langes 1915 sõjavangi. 1918 naasis Eestisse, teenis Kaitseliidus, 1919–1920 Loodearmees (alampolkovnik). Võeti Eesti kodakondsusse ja arvati tagavaraväkke 1921 (kapten, 1924 riigikeele mitteoskamise tõttu reamees).

Vladimiri IV järgu orden mõõkade ja lindiga 1915

Suvilaomanik Nõmmel, kus elas.

## Viited

## Kirjandus
*Igor Kopõtin. "Ma pöördun Teie poole selleks, et õigus võidaks ning kurjus oleks karistatud..." Tuna, 2021, nr 2, lk 79–88.
Tikksabalased

**Tikksabalased** (*Maluridae*) on värvuliste seltsi kuuluv sugukond väikseid ja putuktoidulisi linde, kes on endeemsed Austraalias ja Uus-Guineas.

Sugukonda kuulub kokku 29 liiki. Nad jaotuvad  kuute perekonda. 

## Taksonoomiline alajaotus

* **Alamsugukond ''Malurinae***
** *'Triibus *Malurini***
*** **Perekond *[[Malurus]]***
**** [[Türkiis-tikksaba]] (''Malurus splendens'')
**** [[Hund-tikksaba]] (''Malurus lamberti'')
**** [[Õlak-tikksaba]] (''Malurus alboscapulatus'')
**** [[Kuning-tikksaba]] (''Malurus cyanocephalus'')
**** [[Punaselg-tikksaba]] (''Malurus melanocephalus'')
**** [[Pandani-tikksaba]] (''Malurus coronatus'')
**** [[Mets-tikksaba]] (''Malurus amabilis'')
**** [[Salu-tikksaba]] (''Malurus cyaneus'')
**** [[Nõmme-tikksaba]] (''Malurus pulcherrimus'')
**** [[Lasuurpea-tikksaba]] (''Malurus elegans'')
**** [[Valgetiib-tikksaba]] (''Malurus leucopterus'')
*** **Perekond *[[Chernorhamphus]]***
**** [[Mask-tikksaba]] (''Chenorhamphus grayi'')
**** [[Bosavi-tikksab]] (''Chenorhamphus campbelli'')
*** **Perekond *[[Liaani-tikksaba|Sipodotus]]***
**** [[liaani-tikksaba]] (''Sipodotus wallacii'')
*** **Perekond *[[Mägi-tikksaba|Clytomyias]]***
**** [[mägi-tikksaba]] (''Clytomyias insignis'')
** **Triibus *Stipiturini***
*** **Perekond *[[Stipiturus]]***
**** [[Ranniku-ohesaba]] (''Stipiturus malachurus'')
**** [[Mallee-ohesaba]] (''Stipiturus mallee'')
**** [[Kõnnu-ohesaba]] (''Stipiturus ruficeps'')
* **Alamsugukond *Amytornithinae***
** **Perekond *[[Amytornis]]**'
*** *Amytornis dorotheae*
*** *Amytornis merrotsyi*
*** *Amytornis woodwardi*
*** *Amytornis housei*
*** *Amytornis purnelli*
*** *Amytornis modestus*
*** *Amytornis rowleyi*
*** *Amytornis whitei*
*** *Amytornis striatus*
*** *Amytornis textilis*
*** *Amytornis ballarae*
*** *Amytornis goyderi*
*** *Amytornis barbatus''

## Välislingid
*
Jean Askenasy

**Jean Jacques Askenasy** (sündinud 13. novembril 1929 Sofias) on Iisraeli neuroloog.

Ta õppis Babeș-Bolyai Ülikoolis Rumeenias. Aastast 1973 on ta töötanud Iisraelis.

## Teoseid
*Askenasy, Jean 2010. *Emotions, Humor, Smile, Laughter, Crying: The Biosemiotics of Daily Life*. Herzlia.
*Askenasy, Jean 2011. *Yawning and Sighing*. (Principles of Essential Medicine: The Biosemiotics of Everyday Life 3.) Bucharest: Viata Medicala Romaneasca.
*Askenasy, Jean 2016. Biosemiotic conflict in communication. *Pragmatics & Cognition* 23(3): 364–375.

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
Eduard Tšerevaško

**Eduard Tšerevaško** (sündinud 2. juulil 1936 Ukraina NSV-s) on endine Eesti NSV poliitik. 

Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna 32. Keskkooli ning aastal 1960 laevaehitusinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi. Koolipõlves tegeles riistvõimlemisega. 

Olnud 1982–1988 Eesti NSV Riikliku Kutsehariduskomitee esimees ja spordiühingu Tööjõureservid vabariikliku nõukogu esimees, 1989–1990 Eesti NSV minister, 1990–1999, enne pensionile jäämist Riigikogu kantselei nõunik, majandustalituse juhataja. 

## Isiklikku
Isa Ivan Tšerevaško (12.04.1906–22.09.1965) töötas aastatel 1950–1957 Eesti Põlevkivi trusti (mis tol ajal asus Tallinnas Toompeal) peaenergeetikuna.
Ema Nadežda Tšerevaško (30.10.1914–23.03.1996) oli kodune.
Muusika kompositsiooni- ja analüüsimeetodite loend

*Siin on loetletud muusika [[kompositsioonimeetod|kompositsiooni-]] ja [[muusikaanalüüs|analüüsi]]meetodeid.*

## A
# aknatehnika (*la forma a finestre*)
# akumulatsioon
# aleatoorika 
# aleatooriline kontrapunkt
# algoritmiline komponeerimine
# stilistiline allusioon
# arranžeerimine
# augmentatsioon

## B
# burdoon

## C
# *[[cantus firmus]]*- tehnika

## D
# destruktsioon
# difusioon
# diminutsioon
# *[[discantus]]*-tehnika -> tiiskant
# divisioon
# dodekafoonia

## E
# ekstrapolatsioon
# enesehävitus

## F
# faasinihe
# figureerimine
# filtratsioon

## G
# geneetiline algoritm
# grupikompositsioon

## H
# hokett
# hulgateoreetiline muusikaanalüüs

## I
# imitatsioon
# interpolatsioon
# inversioon
# isorütmika

## J
# juhtmotiivitehnika (* Leitmotiv#Technik*)

## K
# kõladisain
# kõlavärvimeloodia
# kollaaž
# kollaaž 
# kontrapunkt
# kontrollitud aleatoorika
# kontsentreerimine
# kontuuri redutseerimise algoritm
# kumulatiivne seadmine (*cumulative setting*)

## L
# laenamine
# laiendatud parafraas (*extended paraphrase*)

## M
# maskimine
# meeleolutehnika (*mood#technics*)
# metamorfoos
# mikropolüfoonia
# miksimine
# mimikri
# modifikatsioon
# momentvorm
# mosaiik (*patchwork*)
# modelleerimine
# multiplikatsioon
# multivalentne muusikaanalüüs
# muusikaline hulgateooria
# muusikaline kirjeldus
# muusikaline täringumäng

## O
# orelpunkt
# organum
# orkestratsioon
# ornamenteerimine
# ostinato

## P
# parafraseerimine
# permutatsioon
# pingedisain
# popurrii (*medley*)
# programmiline tsiteerimine (*programmatic quotation*)

## Q
#*[[quodlibet]]*

## R
# repetitsioon
# retrograad
# rotatsioon
# saturatsioon

## S
# Schenkeri analüüs
# seadmine
# selektsioon
# semiootiline muusikaanalüüs
# seriaalne meetod
# serialiseerimine
# statistiline muusikaanalüüs
# stohhastiline meetod

## T
# tiiskant
# transformeerimine
# transponeerimine
# tropeerimine
# tsirkulatsioon

## V
# vähikäik
# väljatehnika
# varieerimine
# varjatud polüfoonia
# vektoriaalne meetod
# vormelkompositsioon

## Ü
# ümberharmoniseerimine
Olivia Rodrigo

**Olivia Isabel Rodrigo** (sündinud 20. veebruaril 2003 Murrietas California osariigis) on Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja näitleja.

Rodrigo sai tuntuks 2010. aastate teises pooles, kui mängis peaosa Disney telesarjades "Bizaardvark" ja "High School Musical: The Musical: The Series". Aastal 2020 laulis ta plaadifirmades Geffen Records ja Interscope Records, aastal 2021 tuli ta välja debüütsingliga "Drivers License", mis purustas mitmeid rekordeid ning oli oma aasta müüdumatest lauludest. Pärast seda tuli ta välja lauludega "Deja Vu" ja "Good 4 U" ning albumiga "Sour", mis pälvis mitmeid auhindu (sh kolm Grammyt). Aastal 2022 ilmus temast Disney+ dokumentaalfilm "Olivia Rodrigo: Driving Home 2 U".

2023. aasta septembris ilmus tema teine stuudioalbum "Guts".

Rodrigol on kolm Billboard Hot 100 esikohasinglit ja kaks Billboard 200 esikohaalbumit. Lisaks on ta pälvinud American Music Awardsi auhinna, seitse Billboard Music Awardsi auhinda ja neli MTV Video Music Awardsi auhinda. Time nimetas ta 2021. aasta aasta meelelahutajaks ja Billboard 2021. aasta aasta naiseks.

## Stuudioalbumid
* "Sour" (2021)
* "Guts" (2023)

## Viited
Ülo Erik

**Ülo Erik** (17. jaanuar 1928 Pärnumaa – 2. aprill 2022 Tartu) oli eesti metsamees, Eesti Metsainstituudi esimene direktor.

## Elu
Ta sündis 17. jaanuaril 1928 Pärnumaal Potsepal Audru metsaülema Paul Eriku pere kolmanda lapsena.

Õppis I ja II klassis kodukoolis (1934–1936), III ja IV klassis Tartu XVI algkoolis (1936–1938) ning V–XI klassis Hugo Treffneri Gümnaasiumis (1938–1945). Kõrghariduse omandas Tartu Riikliku Ülikooli (praegu Tartu Ülikool, metsandusharidus viidi Maaülikooli 1951. aastal) metsateaduskonnas 1945–1949. 

### Töö
* Insener Järvamaa metsamajandis 1949–1950
* Purdi metskonna metsaülem 1950–1952
* Järvakandi metskonna metsaülem 1952–1954
* Pärnu metsamajandi insener ja vaneminsener 1954–1957
* Pärnu linna Kohaliku Majandamise osakonna peainsener 1957–1958
* Suure-Jaani metsamajandi insener 1958–1958
* Suure-Jaani metsamajandi vanemmetsaülem 1958–1962
* Suure-Jaani metsamajandi direktor 1962–1969
* Eesti Metsainstituudi direktor 1969–1986
* Eesti Metsainstituudi vanemteadur 1986–1988
* Tallinna metsamajandi ja Tallinna sovhoosi nõustaja
* AS Sorbus asedirektor ja direktor
* õpetaja ja eksamikomisjoni esimees Jänedal ja Tallinna Sidekoolis erinevatel aegadel 1988–1998
* FIE Suurpea Puukooli direktor ja omanik 1993–2016.  

## Isiklikku
Peres oli kolm last: esimesest abielust Maie Erikuga (Matt) poeg Mart Erik (31.03.1953), tütar Ama Lehtmets (Erik, 3.10.1963). Teisest abielust sündis tütar Ruth Erik-Kelpmann (16.01.1974).

## Viited
Duke Dumont

**Adam George Dyment** (sündinud augustis 1982), esinejanimega **Duke Dumont**, on briti diskor ja muusikaprodutsent.

Tema tuntumad singlid on "Need U (100%)", "Ocean Drive" ja "Won't Look Back", mis jõudsid Suurbritannia singlite edetabeli tippu, neist esimesed kaks esikohale ja "Won't Look Back" teisele kohale. Ta on plaadifirma Blasé Boys Club asutaja ning kasutab seda nime vahel muusikaprodutsendi töös. Lisaks on Duke Dumont remiksinud mitmeid laule, mis on samuti jõudnud Suurbritannia edetabelitesse. 2014. aastal oli "Need U (100%)" parima tantsumuusikapala Grammy auhinna nominent. Aasta hiljem esitati samale auhinnale Duke Dumonti lugu "I Got U".

## Viited
Jan Weiler

**Jan Weiler** (sündinud 28. oktoobril 1967 Düsseldorfis) on saksa ajakirjanik ja kirjanik.

## Elu

Jan Weiler kasvas üles Meerbuschis. Kooliajal tegi ta kaastööd Westdeutsche Zeitungile. Pärast abituuriumi ja tsiviilteenistust kolis ta Düsseldorfi ühiskorterisse ning töötas alates 1987. aastast reklaamitekstide loojana, kuni lõpetas 1993. aastal Münchenis Saksa ajakirjanduskooli (Deutsche Journalistenschule). Weiler oli 1994. aastast Süddeutsche Magazini toimetaja ning 2000–2004 koos Dominik Wichmanniga selle peatoimetaja. 2002. aastal kirjutas ta Itaalia erinumbri jaoks artikli oma äiast, kes tuli kunagi võõrtöölisena Itaaliast Saksamaale. Autor ise oli artikli suhtes skeptiline, ent pärast avaldamist leidis see ootamatult positiivset vastukaja. Aasta hiljem sõitis ta äia Antonioga Itaaliasse, et lasta seal endale tema elulugu jutustada. Sellest sündis raamat "Maria, ihm schmeckt’s nicht!" ('Maria, talle ei maitse!'), mida ta soovitab võtta väljamõeldise, mitte eluloona. Raamatus segunevad humoorikal moel väljamõeldud elemendid äia jutustuste ja Weileri muljetega oma Itaalia perekonnast. 2005 ilmus raamatule järg "Antonio im Wunderland" ('Antonio imedemaal').

2004. aastast reisib ta mööda Saksamaad ringi ja loeb oma raamatuid ette. Nii sündinud reisipäevik "In meinem kleinen Land" ilmus kirjanduslikult töödelduna aastal 2006. Alates 2007 kirjutab Weiler iganädalast kolumni "Mein Leben als Mensch" ('Minu elu inimesena'), mis ilmus esialgu sternis ja alates 2009 ilmub Welt am Sonntagis. Alates 2012 loeb ta oma kolumne ka raadiojaamas Bayern 2 ja alates 2019 on need saadaval *podcast*’ina.

2009 jõudis Saksa kinodesse film "Maria, ihm schmeckt's nicht", millele Weiler kirjutas stsenaariumi. Samuti on film tehtud romaanist "Antonio im Wunderland" ("Antonio, ihm schmeckt's nicht!"), "Das Pubertier – der Film" ning "Kühn hat zu tun" ("Kühnil on tegemist").

## Raamatuid
*"Maria, ihm schmeckt's nicht!" 2003, kuulderaamat 2004
*"Antonio im Wunderland", 2005, ka kuulderaamatuna
*"In meinem kleinen Land", 2006, ka kuulderaamatuna
*"Mein Leben als Mensch", 2009, ka kuulderaamatuna
*"Das Pubertier" (Pubertieri sarja 1. osa), 2014
*"Kühn hat zu tun" (Martin Kühni sarja 1. osa), 2015, ka kuulderaamatuna
*"Im Reich der Pubertiere" (Pubertieri sarja 2. osa), 2016
*"Und ewig schläft das Pubertier" (Pubertieri sarja 3. osa), 2017
*"Kühn hat Ärger" (Martin Kühni sarja 2. osa), 2018, ka kuulderaamatuna
*"Kühn hat Hunger" (Martin Kühni sarja 3. osa), 2019, ka kuulderaamatuna
*"Die Ältern" (Pubertieri sarja 4. osa), 2020
*"Der Markisenmann", 2022

## Kuuldemänge
*"Liebe Sabine", 2007
*"Maria, ihm schmeckt's nicht!", 2008
*"MS Romantik", 2009
*"Eingeschlossene Gesellschaft", 2017

## Eesti keeles ilmunud
*"Ohtlik liik: harilik pubekas", tõlkinud Kadi Mustasaar, Tänapäev, Tallinn 2018
*"Kühnil on tegemist", tõlkinud Eve Sooneste, Ühinenud Ajakirjad, Tallinn 2021
*"Kühnil on pahandus", tõlkinud Eve Sooneste, Ühinenud Ajakirjad, Tallinn 2022
*"Max – ühe koolialustaja memuaarid", tõlkinud Eve Sooneste, Ühinenud Ajakirjad, Tallinn 2023

## Viited
Rita Falk

**Rita Falk** (sündinud 30. mail 1964 Oberammergaus) on saksa kirjanik.

## Elu ja looming

Rita Falk elas koos vanematega kuni kaheksanda eluaastani oma sünnikohas, kolis siis aastaks perega Münchenisse ja seejärel Landshuti. Kirjanik elas koos teise abikaasa, endise politseiniku Robert Falkiga Münchenis. Abikaasa suri 2020. aastal . Rita Falkil on kolm täiskasvanud last ja enne bestselleriautoriks saamist töötas ta müügijuhina .

Falki tegid tuntuks väljamõeldud paigas nimega Niederkaltenkirchen toimuvad provintsikriminullid, mille peategelane on külapolitseinik Franz Eberhofer. Pärast kolme tugevalt murdehõngulist Eberhoferi sarja osa avaldas Falk 2012 perekonnaromaani "Hannes". Eberhoferi sarja romaanid on saanud kõrgeid kohti Spiegeli müügiedetabelis ja neist on tehtud ka filme .

Turulinnakeses Frontenhausenis, kus filmiti Eberhoferi sarja ekraniseeringuid, kannab kohalik ringtee alates 8. augustist 2018 ametlikult Franz-Eberhofer-Kreiseli nime .

## Raamatud

**Franz Eberhoferi sari**

*"Winterkartoffelknödel", 2010

*"Dampfnudelblues", 2011

*"Schweinskopf al dente", 2011

*"Grießnockerlaffäre", 2012

*"Sauerkrautkoma", 2013

*"Zwetschgendatschikomplott", 2015

*"Leberkäsjunkie", 2016

*"Weißwurstconnection", 2016

*"Kaiserschmarrndrama", 2018

*"Guglhupfgeschwader", 2019

*"Rehragout-Rendevous", 2021

**Väljaspool sarja ilmunud**

*"Arnika und Bohnerwachs. Oma Eberhofers bewährtes Wissen für haushalt und Küche", 2017

*"Eberhofer, zefix! Geschichten vom Franzl", 2018

**Perekonnaromaanid**

*"Hannes", 2012

*"Funkenflieger", 2014

## Ekraniseeringud

*"Dampfnudelblues", 2013

*"Winterkartoffelknödel", 2014

*"Schweinskopf al dente", 2016

*"Grießnockerlaffäre", 2017

*"Sauerkrautkoma", 2018

*"Leberkäsjunkie", 2019

*"Kaiserschmarrndrama", 2021

*"Guglhupfgeschwader", 2022

*"Hannes", 2021

## Eesti keeles ilmunud

*"Talvekartulikneedlid", tõlkinud Eve Sooneste, Tänapäev, Tallinn 2018

*"Aurukuklibluus", tõlkinud Eve Sooneste, Tänapäev, Tallinn 2022

## Viited
Max Richter

**Max Richter** (sündinud 22. märtsil 1966 Hamelnis Lääne-Saksamaal) on briti helilooja ja pianist. Ta viljeleb postminimalismi, samuti kätkevad tema helitööd tänapäeva klassikalisist muusikat ja *[[indie]]*t. Ta lõpetas ülikooli kompositsiooni erialal Edinburghis, Londonis täiendas end Kuninglikus Muusikaakadeemias ning Firenzes juhendas teda Luciano Berio.

Richter arranžeerib, komponeerib ja esitab muusikat enamasti teatrile, ooperile, balletile ja filmile. Ta on teinud koostööd teiste muusikutega, aga ka *performance*-, installatsiooni- ja meediakunstnikega. Ta on salvestanud üle kümne sooloalbumi ja tema muusikat kasutatakse laialdaselt filmides.

2008. aastal pälvis ta Euroopa filmiauhinna parima helilooja kategoorias.
George Jackson (korvpallur)

**George Jackson** (sündinud 1965 või 1966) on Ameerika Ühendriikide endine korvpallur.

Ta sündis New Jersey osariigis ja kasvas üles Detroitis.

Ta oli ainus mustanahaline korvpallur, kes mängis Nõukogude Liidus. Hooajal 1990/1991 tuli ta Korvpalliklubi Kalevi meeskonnas mängides Nõukogude Liidu meistriks. Enne ja pärast Kalevit mängis ta Põhja-Ameerikas World Basketball League'is, mis oli mõeldud alla kahemeetrilistele korvpalluritele. World Baskteball League'is kuulus ta klubi Calgary 88's koosseisu. Hiljem töötas ta korvpallitreenerina Kanadas Edmontonis.

2022. aasta Eesti mängufilmis "Kalev" kehastab teda Howard Frier.

## Viited

## Välislingid
* "George Jackson tõi kaasa oskuse mängu nautida". epl.delfi.ee. 3.4.2006
* "15 aastat hiljem ehk otsitakse George Jacksonit". ekspress.delfi.ee. 30.3.2006
George Jackson

**'George Jackson** on olnud mitme tuntud inimese nimi:

***[[George Jackson (aktivist)|Geoge Jackson]]** (1941–1971), USA aktivist
***[[George Jackson (korvpallur)|George Jackson]]**, USA endine korvpallur
*...
Hilary Mantel

Dame **Hilary Mary Mantel**, DBE, FRSL (6. juuli 1952 – 22. september 2022) oli Briti kirjanik, kelle looming hõlmab ajaloolisi romaane, isiklikke mälestusi ja lühijutte. 

Mantel pälvis kahel korral Bookeri auhinna, esimest korda 2009. aasta romaani "Wolf Hall" eest, mis on väljamõeldud kirjeldus Cromwelli tõusust võimule Henry VIII õukonnas, ja teist korda 2012. aasta romaani "Bring Up the Bodies" eest, mis on teine osa Cromwelli triloogiast. Mantel oli esimene naine ja neljas inimene, kes on saanud auhinna kaks korda. 5. märtsil 2020 ilmus Ühendkuningriigis triloogia kolmas osa "The Mirror & the Light".

## Viited
20. kaardiväe ühendarmee

**20. kaardiväe ühendarmee** (vene keeles *20-я гвардейская общевойсковая армия*) on Venemaa maavägede väeüksus.

## Koosseis
*  3. motolaskurdiviis 
*  144. motolaskurdiviis 
*  53. õhutõrjeraketibrigaad
* 236. suurtükiväebrigaad
*  448. raketibrigaad

## Viited
Xiaozhai Tiankeng

**Xiaozhai Tiankeng** () on Hiinas Chongqing Shis Fengjie maakonnas asuv Maa sügavaim karstilehter. Lehtri pikkus on 626 meetrit, laius 537 meetrit ja sügavus 511–662 meetrit.

## Viited

## Välislingid
* China's huge and mysterious Xiaozhai Tiankeng sinkhole. BBC Reel, 9. august 2022 (video: 04:43)
Sugu (muusika)

**Sugu** (kreeka keeles *genos*, ladina keeles *genus*) oli Vana-Kreeka muusikateoorias klassifikatsiooni aste, millel eristati tetrakorde või rütme. Soo mõistet on muusikas kasutatud ka selle üldises loogilises tähenduses (vt sugu (loogika)), et määrata muid liigitusi.

Vana-Kreekas oli tetrakordil kolm põhilist sugu: diatooniline, kromaatiline ja enharmooniline. Diatoonilises ja kromaatilises võisid avalduda eri "varjundid" (*chroai*) ehk "liigid" (*eidē*). Aristoxenose "Harmoonia elementide" ("Harmonika stoicheia", 4. sajand eKr teine pool) järgi on need varjundid vaid abstraktsioonid võimalustest peaaegu lõputult varieeruda kahe muutuva heli kõrgust, kuni need helid jäävad veel teatud piirkonda ja säilitavad proportsionaalse suhte üksteise ja tetrahordi kahe välimise püsiva heliga. Hilisemas teoreetilises traditsioonis omandavad need kuus varjundit konkreetsete alamkategooriate staatuse.

Aristides Quintilianus on määratletud kolm rütmide sugu: võrdne, näiteks 1:1; kolm kahe vastu (sesquialteran), näiteks 9:6 ja topelt (duple), näiteks 2:1. Kuid ta möönis, et mõned lisavad ka neljanda, üks üks kolmandiku ühe kolmandiku vastu (sesquitertian), näiteks 4:3. Daktülilised või anapestilised rütmid on võrdsed; paeoonilised pooleteistkümnesed ning jambilised ja trohheilised topelt.
Ukraina presidendi autasu

**Ukraina presidendi** autasu (ukraina keeles *Почесна відзнака Президента України*) on esimene iseseisva Ukraina autasu. 

Selle autasu asutas Ukraina president Leonid Kravtšuk 1992. aastal jõustunud Ukraina põhiseaduse artikli 114-5 lõike 9-2 alusel. Autasustada kodanikke isiklike teenete eest suveräänse, demokraatliku riigi ülesehitamisel, Ukraina majanduse, teaduse ja kultuuri arendamisel, aktiivse rahuvalve, heategevusliku ja avaliku tegevuse eest. 

Ukraina presidendi autasusid anti välja aastatel 1992–1996, enne autasu järglase, Ukraina presidendi teenetemärgi asutamist.

Ukraina presidendi aumärgiga autasustatud isikuid nimetatakse teeneteordeni kavalerideks ja neil on õigus kanda neile omistatud Ukraina presidendi aumärgi märke.

Auhinna kavandi autor ja kujundaja on Juhhim Harabet (Юхим Вікторович Харабет), graveerija Leonid Tolstov (Леонід Федорович Толстов).

## Auhindade statistika
Ukraina presidendi autasu on pälvinud 630 inimest.

* 1992 - 14 inimest.
* 1993 - 32 inimest.
* 1994 - 131 inimest.
* 1995 - 186 inimest.
* 1996 - 267 inimest.

## Viited
Hando Tamm

**Hando Tamm** (sündinud 9. juunil 1980) on eesti kunstnik.

Hando Tamm lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli maaliosakonna. Näitustel hakkas ta esinema 1999. aastal, esimene isikunäitus toimus 2000. aastal Tartus Sebra galeriis. Juba õpingute ajal alustas ta tegevust ''performance''<nowiki/>'i-kunstnikuna, esinedes siis ja hiljem nii rühmitustes kui ka ainuesinejana. 

Tamme maaliloomingut iseloomustab ekspressiivne, kuid tundlik värvikäsitlus nii figuratiivses kui ka abstraktses vormis. Talle on iseloomulik humoorikas või ka kergelt irooniline lähenemine valitud objektidele. Maalikunstnikuna on Tammel olnud üle kümne isikunäituse ning ta on osa võtnud arvukatest ühisnäitustest nii Eestis kui ka mujal.

Alates 2013. aastast on Tamm Tartu Kunstnike Liidu liige.

Tamm on ka Äksis asuva kaasaegse kunsti galerii Galerii No1 asutaja ja galerist.

## Isikunäitusi
* 2000 – "Budapest", Sebra galerii
* 2005 – "Meie aja kangelased", Y galerii
* 2013 – "Peitus", Võru Linnagalerii
* 2016 – "Tööpealkiri: ASJAD", Promenaadiviis
* 2018 – "Remm ja Tamm" (koos Jane Remmiga), Elva Kultuurikeskus
* 2020 – "Meelevaldne kunst" (koos Eike Eplikuga), Galerii No1
* 2021 – "H&N" (koos Enn Tegovaga), Galerii No1

## Grupinäitusi
* 2000 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 1999, Tartu Kunstimaja
* 2004 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2004, Tartu Kunstimaja
* 2005 – "Saite, mis tahtsite", Y galerii
* 2006 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2005, Tartu Kunstimaja
* 2007 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2006, Tartu Kunstimaja
* 2008 – "Jubilar", Tartu Kunstimaja
* 2013 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2012, Tartu Kunstimaja
* 2014 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2013, Tartu Kunstimaja
* 2015 – Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2014, Tartu Kunstimaja
* 2016 – Tartu kunsti aastanäitus 2015, Tartu Kunstimaja
* 2016 – "Puud", Tartu Kunstimaja
* 2019 – "Teistmoodi". Tartu kunsti aastanäitus 2018, Tartu Kunstimaja
* 2020 – Promenäär 2019, Promenaadiviis
* 2020 – Tartu kunsti aastanäitus 2019, Tartu Kunstimaja
* 2020 – "Vesi", Galerii No 1
* 2022 – Tartu kunsti aastanäitus 2021. "Elukeskmed", Tartu Kunstimaja

## Viited
Jelena Ossipova

**Jelena Ossipova** (vene Елена Андреевна Осипова; 11. november 1945 Peterburi) on vene kunstnik ja poliitaktivist, kes sai eelkõige tuntuks 2022. aastal "rahu vanaema" nime all, kui ta korduvalt avaldas meelt Vene-Ukraina sõja vastu.

Ossipova on aktiivne meeleavaldustel osaleja alates 2002. aastast, avaldades tollal meelt Dubrovka teatri pantvangikriisi lahendamise osas.

Olles lõpetanud Tavritšeskaja kunstikooli, on ta tuntud selle poolest, et kannab meeleavaldustel isikupäraseid kunstilisi plakateid.

2. märtsil 2022 oli Jelena Ossipova üks paljudest, kes vahistati Peterburi meeleavaldusel, kus protestiti Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.

## Viited
Ants Säde

**Ants Säde** (sündinud 24. jaanuaril 1964) on eesti helilooja ja pianist. Ta on samuti multiinstrumentalist (kitarr ja trummid) ning laulja.Ta on elektroonilist muusikat tegeva ansambli Nanomaalia looja ja solist. 

Muusikat tegema asus Säde 1980. aastatel, kui õppis Pärnu I Keskkoolis, kus teda motiveeris muusikaga rohkem tegelema koolivend Sander Üksküla. Pärast keskkooli asus Säde tööle Pärnu kaubandusvalitsuse klubis, kus puutus kokku mitmete muusikutega. Pärnust kolis Säde Vändramaale, kus tegeles edasi muusikaga. Säde on ka üks Pärnu Bluesiklubi rajajaid, kes mängis rolli klubi tegevuses esimesed kolm aastat pärast klubi loomist. Muusikat looma on Säde ise õppinud. 

## Viited

## Välislingid

* Ants Säde ansambli Nanomaalia Youtube'i lehekülg
Galerii No1

**Galerii No1** on Tartumaal Äksis asuv alates 2019. aastast tegutsev eragalerii, mis toob suvehooajal Saadjärve äärde professionaalsed kunstnikud ja näitused.
Galerii No1 asutas kunstnik 
Hando Tamm
. Galeriis on isiku- ja grupinäitustel esinenud mitmeid olulisi Eesti kunstnikke, nende hulgas Eike Eplik
, 
Enn Tegova
, 
Karin Strohm
, 
Erik Alalooga, 
Eero Ijavoinen jt. Galerii tegevus on leidnud tunnustust Tartumaal ja Eestis.

## Viited
Dej

**Dej** (ungari keeles *Dés*, saksa keeles *Deesch*, *Burglos*) on linn Rumeenias Transilvaanias Cluji maakonnas. 

Linn asub Someșul Mare jõe ääres, maakonnakeskusest Clujist ligikaudu 45 km põhjakirdes.

Linna haldusalasse kuulub neli küla: Ocna Dejului (*Désakna*), Peștera (*Pestes*), Pintic (*Oláhpéntek*) ja Șomcutu Mic (*Kissomkút*).

Ocna Dej külas asub üks Rumeenia suuremaid soolakaevandusi.
 
Asulat on ürikutes esmamainitud 1061. aastal. Deji kindlus ehitati aastatel 1214–1235. Ungari kuningas András II (valitses aastatel 1205–1235) andis Dejile vaba kuningalinna õigused.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Deji elanike arv 33 497, neist rumeenlasi 81,79%, ungarlasi 11,28%, mustlasi 1,02% ja teistest rahvustest inimesi 0,14%. Rahvus oli teadmata 5,74%-l elanikest.

## Viited

## Välislingid
Gianni Celati

**Gianni Celati** (10. jaanuar 1937 Sondrio – 3. jaanuar 2022 Brighton) oli itaalia kirjanik ja tõlkija. 

Ta elas Brightonis ja Bolognas. 

Ta kaitses Bologna ülikoolis väitekirja James Joyce'ist ja õpetas seal kuni 1980. aastani inglise ja ameerika kirjandust. Italo Calvino märkas tema kirjanikuannet ning tema ettepanekul avaldas Einaudi kirjastus alates 1971. aastast tema romaane. Celati tõlkis itaalia keelde muu hulgas Jonathan Swifti, Mark Twaini ja Roland Barthesi loomingut ning James Joyce'i "Ulyssese". 

Eesti keeles on ilmunud "Õnneliku lõpuga lood" (Loomingu Raamatukogu, 2001, nr 14) Hanna Kaalu tõlkes koos tõlkija järelsõnaga. Selles on 16 novelli, mis on valitud novellikogust "Tasandike jutuvestjad" (*Narratori delle pianure*).

## Teoseid
* *Comiche*, 1970.
* *Le avventure di Guizzardi*, 1972.
* *La banda dei sospiri*, 1976.
* *Lunario del paradiso*, 1996. 
* *Narratori delle pianure*, 1984.
**Quattro novelle sulle apparenze*, 1987.
* *Verso la foce*, 1989.
* *Cinema Naturale*, 2001. 
* *Fata Morgana*, 2005. 
* *Costumi degli italiani*, 2008. 

## Viited

## Kirjandus
* Rebecca J. West. *Gianni Celati: The Craft of Everyday Storytelling*, University of Toronto Press 2000.
* Peter Kuon. Dante und Petrarca in Gianni Celatis Lunario del paradiso. – Doris Eibl, Gerhild Fuchs, Birgit Mertz-Baumgartner (toim). *Cultures à la dérive – cultures entre les rives : Grenzgänge zwischen Kulturen, Medien und Gattungen ; Festschrift für Ursula Mathis-Moser zum 60. Geburtstag*, Würzburg: Königshausen & Neumann 2010, lk 191–201.
Zimnicea

**Zimnicea** on linn Rumeenias Teleormani maakonnas. Zimnicea asub Doonau lähedal ajaloolises Munteenia piirkonnas. Doonau vastaskaldal asub Bulgaaria linn Svishtov.

Zimnicea on Rumeenia kõige lõunapoolsem linn ja üldse kõige lõunapoolsem punkt.

Doonau ääres asub Zimnicea sadam.

## Viited
Sebeș

**Sebeș** (saksa keeles *Mühlbach*, ungari keeles *Szászsebes*) on linn Rumeenias Transilvaanias Alba maakonnas.

Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Petrești (*Petersdorf*, *Péterfalva*), Lancrăm (*Langendorf*, *Lámkerék*) ja Răhău (*Reichau*, *Rehó*).

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sebeși elanikest rumeenlasi 83,01%, mustlasi 4,09% ja teistest rahvustest inimesi 1,44%. Rahvus oli teadmata 11,45%-l elanikest.

Asulat on esmamainitud 1245. aastal. Saksi ümberasujad saabusid piirkonda tõenäoliselt 12. sajandi keskpaiku. 14. sajandil leidis aset Sebeși kiire majandusareng. Linnaks on Sebeșit ürikutes esimest korda nimetatud 1341. aastal. 16. ja 17. sajandil linna majanduslik tähtsus vähenes.

## Viited