open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nordkinn

**Nordkinn** ehk **Kinnarodden** on neem Norras Finnmargi maakonnas Lebesby ja Gamviki valla piiril (või Lebesby vallas) Nordkinni poolsaarel Barentsi mere ääres.

Neemel on 240 m kõrgune järsu kaldaga merre laskuv mägi.

Nordkinn on Norra ja Euroopa mandriosa põhjapoolseim punkt. Äärmuspunkti koordinaadid on 71° 8' 2,4780" N, 27° 39' 13,6274" E. See on Magerøya saarel asuvast Knivskjelloddenist ja Nordkapist paar minutit (Nordkapist 2'19", mis vastab umbes 4,3 kilomeetrile) lõuna pool. Kinnarordden on põhjapoolusest 2106,6 km kaugusel (6 km võrra kaugemal kui Nordkapp).

Kaugus Norra mandri lõunapoolseima punkti Lindesnesini on 1752 km.

## Ligipääs
Erinevalt Nordkapist on Nordkinn küllaltki üksildane koht, kus puudub turistide tung ja vastav infrastruktuur. Viimasel ajal on huvi piirkonna vastu hakanud kasvama. Kinnaroddenile pääseb Mehamni kalurikülast mööda 23–24 km pikkust jalgrada. Matk võtab kummaski suunas aega 6–8 tundi, seega võtab matk neemele aega kaks päeva. Suvel korraldatakse Mehamnist ka paadimatku Nordkinnile. Neemest möödub lähedalt ka laevaliin Hurtigruten.

Jalgrada avati suvel 2004, et turiste ligi meelitada. Avamistseremoonial 31. augustil 2004 osalesid kroonprints Haakon ja kroonprintsess Mette-Marit. Rada algab kiviportaalist Mehamni lennujaamas. Rada on tähistatud kividega, mis on üksteisest 200–1600 m kaugusel.

Kuni 1989. aastani pääses Mehamni ainult meritsi või lennukiga, sest kohalik tee nr 894, mis ühendab Gamviki teiste Nordkinni poolsaare asulatega, ei olnud ülejäänud Norraga ühenduses. Nüüd on see ühenduses maanteega fylkesvei 888.

## Vaata ka
* Norra äärmuspunktid

## Viited
Peeter Paan (film 1953)

**"Peeter Paan"** on 1953. aastal valminud Walt Disney joonisfilm. Linateos põhineb J. M. Barrie väljamõeldud Peeter Paani tegelaskuju seiklustel.

## Välislingid
* Koduleht
*
Laksefjorden

**Laksefjorden** (põhjasaami keeles *Lágesvuotna*) on Barentsi mere fjord Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Lebesby vallas.

See on Porsangeni ja Varangeri fjordi järel pikkuselt kolmas fjord Finnmargis. Ta on 72 km pikk ja sopistub peaaegu täpselt lõuna suunas  Kunesi külani.

Fjordi merepoolne osa paikneb Sværholti poolsaare ja Nordkinni poolsaare vahel. Tema suue on Sværholtklubbeni (läänes) ja Store Finnkjerka (idas) vahel. Sværholti poolsaarest lääne pool on lõuna suunas sopistuv Porsangen, Nordkinni poolsaarest ida pool Tanafjorden. Store Finnkjerka on läänepiiriks Kjøllefjordenile, mis sopistub Dyrfjordi poolsaarest ida pool kagu suunas Kjøllefjordini.

Fjordi suurim sügavus on 327 m (peaaegu suudme juures).

Fjordi idakaldal kulgeb maantee  riksvei 98 Ifjordini ning sealt edasi fylkesvei 888. Kui fylkesvei 888 on halva ilma tõttu suletud, siis läheb Kalakisy parvlaev Kifjordenisse.

## Asulad
Fjordi ääres ei ole palju asulaid. Läänekaldal on suurem küla Veidnes ning idakaldal Dyfjordi, Bekkarfjordi, Lebesby ja Ifjordi küla ning suurem küla Brenngam. Lõunasopis on Kunes.

## Fjordi harud
Laksefjordenil on palju harusid, eriti idakaldal. Läänekaldal on ainus haru Lille Porsangen. Idakaldal on põhjast lõunasse Dyfjorden, Kofjorde, Eidsfjorden, Mårøyfjorden, Store Torskefjorden, Lille Torskefjorden, Bekkarfjorden, Ifjorden koos Friarfjordeniga, Landersfjorden, Adamsfjorden ja päris lõunasopis Storfjorden, kuhu suubub Stuorrajohka jõgi. Adamsjordeni (lõunasopist kirdes) juures on juga Adamsfossen.

## Saared
Fjordis on palju saari. Kõige suurem on Brattholmen lõunasopis, suuruselt järgmine on Mårøya. Teised saared on Kartøya, Store Bratholmen, Langholmen, Skjåholmen, Rypøya ja Bondøya.

## Nimi
Fjordi algupärane, põhjasaamikeelne nimi on *Lágesvuotna*. Selle esimene pool *láges* tähendab 'tasane', sest fjordist ida ja kagu pool on tasane maa (*Láges duottar*). Teine pool *vuotna* tähendab 'fjord'.

## Viited
The Prodigy

**The Prodigy** on Briti elektroonilise muusika ansambel, mis alustas tegevust 1990. aastal.  

2009. aasta märtsis andis välja viienda stuudioalbumi.

Eestis on bänd esinenud neljal korral - Tallinna linnahalli jäähallis 1998. aastal, Saku Suurhallis 2006. aastal, Õllesummeril 2016. aastal ja viimati Pärnus Weekend festivalil 2018. aastal.

## Koosseis
*Liam Howlett – klahvpillimängija, programmeerimine, laulukirjutaja
*Maxim Reality – räppar, laulja 
### Endised liikmed
*Leeroy Thornhill
*Sharky
*Keith Flint (surn. 2019)

## Diskograafia
### Stuudioalbumid
* 1991: "Experience"
* 1994: "Music for the Jilted Generation"
* 1997: "The Fat of the Land"
* 2004: "Always Outnumbered, Never Outgunned"
* 2009: "Invaders Must Die"
* 2015: "The Day Is My Enemy"
*2018: "No Tourists"

## Viited

## Välislingid
*Selle kevade vihaseim kontsert – The Prodigy. *Õhtuleht* 4. märts 2006
*The Prodigy "Invaders Must Die" *Eesti Ekspress* 27. märts 2009
Achatius von Zehmen

**Achatius von Zehmen** ehk **Achacy Czema** (umbes 1485 – 24. mai 1565 Königsberg) oli Poola riigitegelane ja diplomaat.

Zehmen sündis Sileesias saksa juurtega perekonnas. Hiljem tegutses ta peamiselt Preisimaal. 1520. aastal sai temast Stargardi staarost, 1524. aastal sai ta samale kohale Człuchówis (*Schlochau*), lisaks sellele oli ta majandusametnikuks ka Malborkis (*Marienburg*). 1531–1546 oli ta kastellaan Gdańskis (*Danzig*).

Diplomaadina tegutses Zehmen 1520. aastast, olles mitmel korral Poola saadikuks Saksa-Rooma riiki, aga ka Liivimaale. Tema viimased diplomaatilised missioonid leidsid aset 1560. aasta paiku, mil ta oli juba 75-aastane. 

Zehmen oli üks mõjukamaid luterluse toetajaid Poolas. Alates 1536. aastast oli ta selgelt protestantlike sümpaatiatega, ehkki avalikult kuulutas ta end uueusuliseks alles 1556. aastast. Tema usuveendumustele aitas kaasa ka tema sõprus Preisimaa hertsogi Albrechtiga, mis sai alguse 1525. aastal. Hiljem see süvenes, kuna Zehmen viibis kuni oma surmani enamasti Preisimaal. Seetõttu kaitses ta hertsogi huve nii kuninga juures kui ka välismaal, sealhulgas ka suhetes Liivimaa valitsejatega.
Georg Suurevälja

**Georg Suurevälja** VR II/3 (21. juuni (vkj 9. juuni) 1889 Võlla vald, Pärnumaa – 16. veebruar 1945 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli eesti vedurijuht, kes võttis osa Vabadussõjast.

Sündis Pärnumaal Võlla vallas Kärbu külas talupoja peres. Õppis kohalikus valla- ja kihelkonnakoolis. Elas ja töötas enne sõda Mõisakülas vedurijuhina. 

Vabadussõja algul 27. jaanuaril 1919 astus vabatahtlikult kui eraisik teenistusse Kitsarööpmelise Soomusrongi nr 3 vedurijuhina. Vabastati teenistusest märtsis 1919, kuid astus aprillis taas vabatahtlikuna teenistusse vedurijuhina oma endisele soomusrongile. Võttis rongil olles osa lahingutegevusest Nõukogude Venemaa Punaarmee vastu Lõunarindel ja Põhja-Lätis.

Vabariigi Valitsuse otsusega 17. augustist 1920 anti Kitsarööpmelise Soomusrongi nr. 3 vedurijuhile Georg Suureväljale Vabaduse Risti II liigi 3. järk nr 566. 
Lisaks Vabadusristile autasustati Suurevälja veel 15 000 marga, Eesti Vabadussõja mälestusmärgi ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedaliga. 

Töötas järgnevatel aastatel vedurijuhina Mõisakülas ja Pärnus. Kuulus Vabadusristi Vendade Ühenduse Pärnu osakonda.

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Pärnus. Viidi Sverdlovski oblastisse Sevurallagi. Ta mõisteti Erinõupidamise otsusega VSFNV KrK §58 alusel 12. märtsil 1942 “aktiivse võitluse eest Nõukogude võimu vastu kodusõja aastail” 10 aastaks vangilaagrisse. 

Georg Suurevälja suri 16. veebruaril 1945 Sverdlovski oblastis Sevurallagi vangilaagris. Matmispaik teadmata.

## Isiklikku
Abiellus 24. septembril 1924 Pärnus Taive-Õie Holbergiga (15. jaanuar 1902 – 4. aprill 1988). Poeg Aksel (30. märts 1925 – 10. august 1998). 

## Viited
Nordkinni poolsaar

**Nordkinni poolsaar** (norra keeles *Nordkinnhalvøya* (varem *Nordkynhalvøya*, põhjasaami keeles *Čorgašnjárga*) on poolsaar Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Barentsi mere ääres. Poolsaart piirab idast 
Tanafjorden ja läänest Laksefjorden. Mandri ülejäänud osaga ühendab seda maakitsus Hopseidet.

Poolsaare põhjaosas on Norra ja Euroopa mandriosa põhjapoolseim punkt Nordkinn ehk Kinnarodden.

## Nimi
Nimi tuleb sõnast *nord* ('põhjakaar') ja vanapõhja sõnast *kinn* ('järsk mäenõlv'). 

## Loodus

Rannad on kõrged. 

Poolsaare kõrgeim punkt on Storvarden Sandfjelletil (486 m). 

Poolsaarel on palju järvi. Taimi on vähe.  

## Haldus
Poolsaar on jagatud Gamviki valla ja Lebesby valla vahel. 

## Asustus
Tähtsamad asulad Nordkinni poolsaarel on Mehamn, Gamvik ja Kjøllefjord. 

## Infrastruktuur ja transport
Gamvikist põhja pool on Slettnesi tuletorn, maailma põhjapoolseim mandrituletorn. 

Nordkinni poolsaar on Norra teedevõrguga seotud 1989 avatud maantee *[[fylkesvei 888]]* kaudu. Enne seda ei olnud poolsaar autoga ligipääsetav. Üle Laksefjordeni on tasuta parvlaevaühendus Ifjordi kaudu maanteega *[[riksvei 98]]*. 

Mehamnis ja Kjøllefjordis on laevaliini Hurtigruten peatused. 

Mehamnis on Mehamni lennujaam, mida teenindab Widerøe.

## Viited

Artiklis on kasutatud norra Vikipeedia artiklit seisuga 28.03.2009.
Aleksander Takel

**Aleksander Takel** VR II/3 (20. aprill (8. vkj) 1897 Karksi kihelkond, Pöögle vald – 21. november 1941 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1924).

Ta oli Vabadussõjas 4. jalaväepolgu luurekomando ülem.

Vabariigi Valitsuse otsusega 26. augustist 1921 anti Mereväe Ekipaaži leitnandile Aleksander Takelile Vabadusristi II liigi 3. järk nr 2624,
Peeter Paan

**Peeter Paan** on šoti romaani- ja näitekirjaniku J. M. Barrie loodud tegelaskuju. Ta oskab lennata ja keeldub suureks kasvamast. Oma igavest lapsepõlve veedab ta väikesel saarel nimega Eikunagimaa.

## Peeter Paan raamatuis
* J. M. Barrie, *Peeter Paan Kensingtoni aias*, Suurbritannia, 1906. Tõlge: Jaana Peetersoo, 2002. ISBN 9985942345
* J. M. Barrie,	*Peeter Paan*, Suurbritannia, 1911. Tõlge: Kristi Tarand, 1992. ISBN 5797904519

## Vaata ka
*Peeter Paani sündroom
Jaan Taklaja

**Jaan Taklaja** VR II/3 (27. oktoober (vkj 15.) 1898 Kaarli vald – 3. august 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti ajakirjanik.

## Noorus ja haridus
Sündis Rimmu talus sepa pojana. Õppis Rimmu algkoolis 1908–1911, Kõpu kihelkonnakoolis 1911–1913, A. Kamseni kaubanduskoolis Viljandis 1915–1918, Tartu Kommertskoolis 1918–1920 (vaheaegadega), Tartu Ülikooli kaubandusteaduse osakonnas 1920–1922 ja Berliini Kaubandusülikoolis 1922–1925. EYS Veljesto liige.

## Vabadussõda
Vabadussõjas osales vabatahtliku kooliõpilasena 6. detsembrist 1918. Oli algul Tartu Vabatahtlikkude Pataljoni maakuulajate komandos, siis 2. roodus. Ülendati veebruaris 1919 kapraliks ning viidi seoses õpingute jätkamisega üle pataljoni reservroodu (nimetatud ka Tartu kooliõpilaste reservrooduks) ning vabastati otsesest sõjaväeteenistusest. Alates maist 1919 Tartu Kooliõpilaste Pataljonis, algul 2. siis 3. roodus ning juunist muusikakomandos. Ülendati nooremallohvitseriks juulis 1919. Vabastati sõjaväest märtsis 1920.

Vabariigi Valitsuse otsusega 17. augustist 1920 anti Tartu Kooliõpilaste Pataljoni kapralile Jaan Taklajale Vabadusristi II liigi 3. järk nr 542, 
Lisandus 10 000 marka, prii kool kuni kõrgkooli lõpuni ja Vabadussõja Mälestusmärk. Sai tavalises korras 4,39- hektarilise talukoha Kaarli valla Saksa karjamõisast, mis ristiti Sepise taluks ja mille pidajaks oli isa. Koht kinnistati tema nimele 1932. aastal.

## Elu pärast sõda
Pärast sõda tegutses Kauba Panga ametnikuna Tartus 1920–1922, Eesti ajalehtede korrespondendina Berliinis 1922–1925. Oli ajalehe Elu toimetaja Võrus 1926–1928 ning 1928–1940 Päevalehe majandusosakonna toimetaja.

Ühiskondlikult tegev Berliini Eesti Seltsi esimehena 1923–1924, Eesti Ajakirjanikkude Liidu juhatuse abiesimehena 1929–1934 ja esimehena 1934–1940, Kultuurkapitali Ajakirjanduse Sihtkapitali valitsuse esimehena 1929–1934 ja esinduskogus esimehena 1934–1940, Eesti Telegraafi Agentuuri juhatuses 1929–1932, Estonia Seltsi juhatuses 1934–1940 ning VRVÜ Tallinna osakonna juhatuses 1931–1940.

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ning viidi Sverdlovski oblastisse Sevurallagi vangilaagrisse. Mõisteti NSVL SARKi Erinõupidamise otsusega 15. juulil 1942 surma.
Jaan Taklaja lasti maha 3. augustil 1942 Sevurallagi vangilaagris. Matmispaik teadmata.

## Isiklikku
Abiellus 1926 Leida-Marianne Krebsiga (1897–1950). Lapsed: Tiina-Mai (1929–2018) ja Jaan-Peeter (1935–2016). Abikaasa ja lapsed küüditati juunis 1941 Kirovi oblastisse. Poeg tuli tagasi Eestisse 1947 ja lapsendati hiljem onu poolt, päästmaks teda uuest küüditamisest. Tütar jõudis samuti tagasi 1947, kuid viidi 1949. aastal uuesti Kirovi oblastisse. Pääses Eestisse 1956. Abikaasa põgenes asumiselt kodumaale 1947, kuid vangistati ning suri kolm aastat hiljem Valga vangilaagris vähki.

## Välislingid
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
*
Linda Viljasoo

**Linda Viljasoo** (kuni 1934 **Linda Muru**; kuni 1935 **Linda Villemson**; 19. juuni 1910 Suure-Kõpu vald, Viljandi kihelkond, Viljandimaa – 1. aprill 1991) oli eesti botaanik. 

Ta õppis aastatel 1942–1951 Tartu Ülikooli/ Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ning aastatel 1942–1951 Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas agronoomina. 

Ta töötas aastatel 1944–1953 Tooma sookatsejaamas ning aastatel 1953–1990 Zooloogia ja Botaanika Instituudis laborandi, teaduri ja preparaatorina.

Ta oli üks peamisi "Eesti NSV floora" autoreid, kõrreliste spetsialist.

Ta on maetud Osula kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*"Meenutagem teenekat loodusteadlast Linda Viljasood" Eesti Loodus 2010/9
*Foto
*Haud Osula kalmistul
Jüri Laasimer

**Jüri Laasimer** (aastani 1939 **Georg Valter Laasimer**, 15/28. november 1910 Lehtse vald – 15. november 1986 Tallinn) oli eesti metsateadlane.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli Liivia Laasimer.

## Viited
Maret Kask

**Maret Kask** (sündinud 16. mail 1926 Paides – 14. mai 2016) oli eesti botaanik, florist.

Ta õppis Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Gümnaasiumis (praegu Miina Härma Gümnaasium).
Aastal 1950 lõpetas ta TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna bioloog-botaanikuna. Ta töötas aastail 1947–1984 Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Aastal 1956 kaitstud väitekirja teemaks oli Avaste soo taimkate.

Ta oli üks peamisi "Eesti NSV floora" autoreid. 

## Viited

## Välislingid
*Maret Kase bibliograafia 
*N. Ingerpuu intervjuu Maret Kasega
*Raadiosaade taimkatte kaardistamisest koos Livia Laasimeri ja Vello Rossiga
*Intervjuu koos Livia Laasimeriga
Tuhkatriinu

**"Tuhkatriinu"** (<abbr title="Aarne–Thompson–Utheri klassifikatsioonisüsteem">ATU</abbr> 510A) on muinasjutt tüdrukust (Tuhkatriinust), kellel on võõrasema juures raske põli ja kes suure õnne osaliseks saab.

Loo algupärane versioon arvatakse pärinevat antiikajast.

Hiinast on teada selle muinasjutu üleskirjutus umbes 860. aastast. See on kirja pandud ka Koreas, Filipiinidel ja Vietnamis. "Tuhandes ja ühes öös" on seda eri tegelaste kaudu jutustatud koguni mitu korda.

Euroopas populaarseima teisendi Tuhkatriinu-jutust kirjutas Charles Perrault aastal 1697.

Ladina-Ameerika hispaaniakeelsete jutuvestjate hulgas kuulub "Tuhkatriinu" populaarsemate muinasjututüüpide hulka, samuti kaks sellega lähedalt seotud muinasjututüüpidega "Kolm rüüd" (ATU 510B, rahvusvaheliselt tuntud pealkirjaga "Eeslinahk") ja "Seitsmevärviline hobune" (ATU 530, rahvusvaheliselt tuntud pealkirjaga "Kuningatütar klaasmäel").

## Straboni teisend

Vanima säilinud teisendi Tuhkatriinu-legendist pani kirja Vana-Kreeka ajaloolane Strabon, kes suri 1. sajandil. Selle kirjutas üles ka 3. sajandil surnud Claudius Aelianus, mis näitab, et see legend oli populaarne kogu antiikaja jooksul.

Kreeka päritolu ori Rhodopis töötas Egiptuses rikka mehe majapidamises. Teised orjad, egiptlased, kiusasid teda sellepärast, et ta oli välismaalane ja heledama nahaga kui nemad. Isand oli Rhodopise vastu lahke, kuid põhiliselt magas ega teadnud, et teised orjad Rhodopise vastu julmad on.

Ükskord nägi isand, kui ilusasti Rhodopis omaette tantsis, ning kinkis talle kulla ja vase sulamist kingad. Teistes orjades õhutas see veelgi enam vaenulikkust.

Ükskord Niiluse ääres rõivaid pestes võttis Rhodopis kingad jalast ja pani need kivile. Vaarao Ahmosis II pistrik viis ühe kinga ära. Vaarao polnud nii kena kinga varem näinud ja teatas, et abiellub selle kinga omanikuga. Ta kõndis ümbruskonna majapidamised läbi. Kui ta jõudis Rhodopise majja, siis Rhodopis kõigepealt näitas, et see king sobib talle, ja siis võttis välja selle kinga paarilise. Vaarao abiellus temaga.

## Vaata ka
* "Eeslinahk" (AT 510B)

## Viited

## Välislingid

* Näitetekst Eesti Rahvaluule Arhiivist: Tuhkatriinu. Kogumikus: Eesti muinasjutud. Koostanud Vaina Mälk, Ingrid Sarv ja Richard Viidalepp. Tallinn, Eesti Raamat 1967, nr 72.
Aleksander Tamson

**Aleksander Tamson** VR II/3 (20. aprill (8. aprill vkj) 1898 Saarde kihelkond Voltveti vald – 1. september 1975 Mõisaküla) oli Eesti sõjaväelane (seersant, 1939).

Õppis Voltveti ministeeriumikoolis 1909–1916. 

Võttis osa Esimesest maailmasõjast, teenis 1917–1918 raudteepataljonis.

Osales Vabadussõjas 10. veebruarist 1919 kaitseliitlasena Pärnu Kaitsepataljoni 4. roodus kuni vabastamiseni sama aasta märtsis. Astus uuesti teenistusse ja määrati 1. aprillil 1919 Pärnu Kaitsepataljoni 6. roodu. Maikuus ülendati kapraliks ning jätkas teenistust 9. jalaväepolguks ümbernimetatud väeosa 6. roodus. Septembris ülendati nooremallohvitseriks ja oktoobris 1919 vanem allohvitseriks. Alates aprillist 1920 oli 9. jalaväepolgu 2. roodus ning sama aasta juunis viidi üle Inseneripataljoni raudteeroodu. Sai kahel korral 22. novembril 1919 Aleksandrovskaja Gorka küla juures lahingus põrutada. Demobiliseeriti septembris 1920. Senine vanemallohvitseri auaste nimetati mais 1939 ümber seersandiks. 
Vabariigi Valitsuse otsusega 19. oktoobrist 1920 anti 9. jalaväepolgu vanemallohvitserile Aleksander Tamsonile II liigi 3. järgu Vabadusrist , seeria 1568, 

Lisandus 13 000 marka, Vabadussõja Mälestusmärk haavatulindiga ning Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal. Sai tavalises korras Pärnumaa Laatre valla Laatre mõisast 13,20-hektarilise krundi. Raudoja taluks ristitud koha sai rendile mais 1922 ning see kinnistati tema nimele novembris 1936. Pidas iseseisvusaastatel talu, mis algul asus Laatre ja alates 1939. aastast Rajangu vallas. Oli aktiivne jahimees ning VRVÜ Pärnu osakonna liige. 

Saksa okupatsiooni ajal kuulus Omakaitsesse.

Arreteeriti Nõukogude julgeolekutöötajate poolt 5. augustil 1945 Raudoja talus. Peeti kinni Pärnu vanglas, kust juba sama aasta lõpul viidi Venemaale Sverdlovski oblasti BogoslavLagi. Mõisteti SARKi Erinõupidamise otsusega jaanuaris 1947 Omakaitsesse kuulumise eest 5 aastaks vangilaagrisse. Vabanes augustis 1950 Sverlovski oblasti Karpinski vangilaagrist. Saabus tagasi oma Raudoja tallu, mida seni oli pidanud abikaasa. Töötas märtsist 1951 Rajangu kn Võidu Tee kolhoosis ja alates selle ühinemisest Kamara sovhoosiga selle Laatre osakonnas põllutöölisena. Viimased eluaastad oli pensionär oma talus ning tegeles aiandusega.

Aleksander Tamson suri 1. septembril 1975 Mõisaküla haiglas südamelihaste ateroskleroosi tõttu. Maetud Saarde kalmistule.

## Isiklikku
Abiellus 6. detsembril 1925 Halliste kirikus Liina Sooga (1899–1974). Lastetu.
Kaupo Elberg

**Kaupo Elberg** (20. november 1934 Tallinn – 30. august 2012 Tartu) oli eesti entomoloog.

Ta oli kahetiivaliste spetsialist.

Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.

## Viited
Tuhkatriinu (täpsustus)

"**[[Tuhkatriinu]]**" on muinasjutt.

**[[Tuhkatriinu (tegelane)|Tuhkatriinu]]** on selle muinasjutu tegelane. 

Muinasjutuga sama nime kandvad lina- ja lavateosed:
* "**[[Tuhkatriinu (film 1899)|Tuhkatriinu]]**" on 1899. aasta tummfilm.
* "**[[Tuhkatriinu (film 1950)|Tuhkatriinu]]**" on 1950. aasta joonisfilm.
* "**[[Tuhkatriinu (muusikal)|Tuhkatriinu]]**" on Rodgersi ja Hammersteini muusikal.
* "**[[Tuhkatriinu (Rossini)|Tuhkatriinu]]**" on Rossini ooper.
Georg Miländer

**Georg Miländer** (22. aprill 1932 Tartu – 6. september 2009) oli eesti entomoloog, mardikaliste spetsialist.

Tema vanaisa oli Jaan Miländer. Tema ema oli arst ja isa Kreenholmi manufaktuuri peamehaanik, seetõttu elas Georg lapsepõlves Narvas. Kui puhkes sõda, evakueeriti perekond 1941. aasta suvel Venemaale, Nižni Novgorodi lähedale Bori väikelinna. 1944. aasta sügisel naasis ta Eestisse ning elas elu lõpuni Tallinnas.

1955. aastal lõpetas ta Tallinna polütehnilise instituudi keemiainsenerina ja töötas siis paar aastat ametnikuna Eesti Energia peavalitsuses, seejärel 35 aastat (1957–1992) projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt. Seal sai temast juhtspetsialist keemiatööstuse tootmishoonete, naftabaaside ja bensiinijaamade projekteerimise alal.

Juba Venemaal oli tal tekkinud huvi putukate vastu ning ta oli neid kogunud ja uurinud, eelkõige liblikalisi ja mardikalisi. 1975. aastal lõpetas Miländer kaugõppes bioloogia eriala Läti Riiklikus Ülikoolis. Aastail 1969–2006 avaldas ta üle 60 teaduspublikatsiooni, näiteks "Eesti siklaste määraja" (1978), "Hiiumaa mardikalised" (1993) ja "Eesti putukate levikuatlas 1: Siklased" (1998, kaasautor Ilmar Süda). Ta huvitus ka joonistamisest ning aja jooksul täienesid ta putukate kujutamise oskused, kuni temast sai hinnatud illustraator.

## Viited
Heljo Krall

**Heljo Krall** (aastani 1953 **Kurm**, 1953–1961 **Karu**; 17. aprill 1929, Pati vald – 9. jaanuar 2022) oli eesti botaanik. 

1958. aastal kaitses ta väitekirja Lääne-Eesti aruniitude (enamasti puisniidud) taimkattest.

Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning kaardistas Eesti taimkatet, uuris niitude ja ka soode taimestikku. Koostöös Kaljo Porgiga on ta koostanud põhjalikuima Eesti niidutüüpide klassifikatsiooni (1980).

Ta oli üks Eesti paremaid taimekoosluste (assotsiatsioonide) tundjaid, eriti niitude osas, samuti hea taimetundja, eriti vegetatiivsete tunnuste järgi.

Ta oli Eesti sammalde määraja kaasautor (1998) ja väga hea Eesti pajude tundja.

## Isiklikku
Tema abikaasad olid August Karu ja Eino Krall.

## Viited
Mehamn

**Mehamn** (ka *Mehavn*; põhjasaami keeles *Donjevuotna*, kveeni keeles *Meehamina*) on asula Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Nordkinni poolsaare põhjarannikul Barentsi mere ääres, Gamviki valla halduskeskus. Tegu on ühe põhjapoolsema kohaga Mandri-Euroopas.

## Nimi
Nimi tuleb vanapõhja nimest **Miðhǫfn* ('Kesksadam').

## Rahvastik
Elanike arv on 684 (1. jaanuar 2008). See on kasvamas. Asula pindala on 0,65 km², rahvastikutihedus 1052,3 in/km².

## Majandus
Peamine tegevusala on kala vastuvõtmine ja kalatööstus.

## Transport
Asulas on Mehamni lennujaam, kust algab jalgrada Nordkinnile. Lennujaamast tehakse kolm-neli lendu päevas. Asula varustamine käib põhiliselt õhu kaudu. Lennujaam rajati 1974. Aastas tehakse umbes 15 000 lennureisi.

Mehamni läbib iga päev mõlemas suunas laevaliin Hurtigruten; Mehamn on selle põhjapoolseim sadam (varem oli selleks Gamvik, kus laev enam ei peatu).

Maantee fylkesvei 888/894 ühendab Mehamni Kjøllefjordiga ning Ifjordi kaudu maanteega riksvei 98. Gamviki viib kohalik maantee (*[[fylkesvei]]*).

## Side
Sihtnumber on 9770 MEHAMN.

## Põhjapoolseim numbrituba
Mehamnis on Mandri-Euroopa kõige põhjapoolsem numbrituba, Mehamn Hotelli tuba nr 301. Põhjapoolsem hotell on Honningsvågis Magerøya saarel.

## Kirik
Mehamnis on Mehamni kirik.

## Ajalugu
2. juunil 1903 rüüstas Mehamnis 1200 kalurit Mehamni vaalapüügijaama (Mehamni mäss), sest kalurite arvates oli vaalade vähesuse tõttu kadunud tursk, keda vaalad oleksid pidanud maa lähedale ajama. Kalurite vastu kutsuti sõjavägi.

20. detsembril 1931 pühitseti Mehamni kabel.

Aastal 1944 tegid sakslased Finnmargi evakueerimise käigus vaalapüügijaama maatasa.

Aastal 1982 juhtus Mehamnis 15 inimelu nõudnud lennuõnnetus, mida nimetatakse Mehamni õnnetuseks.

## Kultuur
Mehamnis on galerii Galleri Nordkyn.


pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 01.JPG|Gamviki valla vallavalitsuse hoone
Pilt:Mehamn1.jpg|Vaade lõunast. Esiplaanil on kirik
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 02.JPG|Vaade lõunast kiriku juurest
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 03.JPG|Mehamni sadam
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 04.JPG|Vaade
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 05.JPG|Hotell
Pilt:Overcast Mehamn.jpg|Puhkemaja "Adventure Camp Mehamn". Vaade Mehamni keskuse poolt idast
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 06.JPG|Mehamni mässu mälestusmärk
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 07.JPG|Mehamni mässu mälestusmärk
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 08.JPG|Mehamni mässu mälestusmärk
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 09.JPG|Mehamni mässu mälestusmärk
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 10.JPG|Mehamni mässu mälestusmärk
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 11.JPG|Pagaritöökoda koos kohvikuga Mehamni mässu mälestusmärgi juures
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 12.JPG|Vaade
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 13.JPG|Vaade
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 14.JPG|Militaarrajatiste varemed Vedviki neeme põhjatipus
pilt:Mehamn, Finnmark, Norway 2011 15.JPG|Militaarrajatiste varemed Vedviki neeme põhjatipus


## Viited

## Välislingid
* Mehamni koduleht (veebikaamera, fotod, ilmajaam, kaart, Mehamni raadio)
The Claymakers

**The Claymakers** on Eesti levimuusikaansambel, mis alustas tegevust 1990. aastal.

1993. aastal lindistati plaat "Aunt Ann".

Ametlikult ei ole laiali mindud, kuid tihedam tegevus lõppes aastal 2001.

## Koosseis
*Urmas Jaarman (basskitarrist, laulja)
*Karl Laanekask (soolokitarrist, laulja)
*Andres Korrovits (kitarrist, laulja)
*Kadi Kiho (trummar)

## Välislingid
*Ansamblite andmebaas
*The Claymakers ja nende surmabiit. *Postimees* 11. mai 1996
*Biitlitest ja mitte ainult.... Õhtuleht 29. aprill 1998
*Bändid mille ajal olen lava ees taielnud. Contra blogi
Õppursõdurite monument Tallinnas

**Õppursõdurite monument Tallinnas** (ka **Reaali Poiss**, ka **Vabadussõjas langenud Tallinna õpetajate ja õpilaste mälestussammas**) on Vabadussõjas langenud Tallinna õpetajatele ja õpilastele pühendatud mälestusmärk. Kultuurimälestis nr 1075.

Algne monument avati 13. novembril 1927 ja selle lasid 1948. aastal hävitada Nõukogude okupatsioonivõimud.

1993. aastal taastasid skulptor Vambola Mets ja arhitekt Rein Heiduk monumendi algsete kavandite järgi.

## Kirjeldus ja ajalugu
Mälestusmärk asub Tallinna Reaalkooli ees ja selle algupärandi autorid olid skulptor Ferdi Sannamees ja arhitekt Anton Soans. Esialgne kavand nägi ette keskse kuju kõrvale veel kaht kuju, mis kujutanuks kaht surmavalt haavatud sõdurpoissi. Monumendi alus pidi suurenema selle võrra, et oleks jätkunud ruumi Vabadussõjas langenud õpetajate ja õpilaste nimede raiumiseks graniiti. Kolmest kujust valmis vaid keskmine. Kuju modell oli Nikolai Matvejev, viimistlemisel Harry Neumanskraft.

Nõukogude okupatsioonivõimude käsul kõrvaldati sammas 23. septembril 1940. Pärast selle uuesti püstitamist 28. augustil 1941 hävitati see jälle 29. märtsil 1948. Mälestusmärk avati uuesti 23. veebruaril 1993.

## Vaata ka
*Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend
*Anton Õunapuu

## Viited

## Kirjandus
*Üks poolelijäänud kunstiteos.http://dea.nlib.ee/fullview.php?frameset=3&showset=1&wholepage=suur&pid=s871221&nid=66343 Uus Eesti, 12. detsember 1938, nr 340, lk 4.

## Välislingid
* 
*Artikkel ja video Reaali Poisi 80. sünnipäevast
Herman Persson Fleming

**Herman** Persson (ka Pedersson) **Fleming**; soome keeles Herman Pietarinpoika Fleming (u. 1520 – 25. märts 1583 Helsingfors, Uusimaa Rootsi kuningriik) oli Rootsi sõjaväelane, admiral ja riigitegelane.

Herman Fleming sündis Per Hermansson Flemingi (surn. 1519/1520) ja Elin Lydeke pojana. 

1544. aastast õukonnajunkur, 1546-1549 foogt Põhja-Soomes, 1553-1556 Häme linnuse pealik. 1556 saateti ta kuningas (1523–1560) Gustav I Vasa  Henrik Klasson Horniga  Soome, kus Horn oli Soome hertsog Johani nõunikuks. Soome hertsog Johani ja Erik XIV vahelises konfliktis suvel 1563 läks koos Henrik Karlsson Horniga üle kuningas Erik XIV poolele.

Horn määrati 1563 Eestimaal asuvate Rootsi vägede ülemjuhatajaks. Herman Fleming oli aastatel 1563 ja 1565 Eestimaal Paide linnusepealik,  1564–1565  (24/6–13/12) oli ta Eestimaa asehaldur (rootsi k. *Underståthållare på Revals slott*). Horn  oli Eestimaa kuberner 1565–1568.

1570. aastal sai ta sõjaväe ülemjuhatajaks Soomes, tegutses Lõuna-Soome lagmanina ja oli Viiburi linnusepealik (1571) ning kogu Soome asehaldur, 1573. aastast Rootsi riiginõunik, sõjavägede juht Liivimaal (1573), Viiburi ja Olavinlinna kindluste ülemkomandör, ja 17/11 1582 Narva asehaldur.

Talle kuulus isalt 1543 päritud Louhisaari mõis (rootsi keeles *Villnäs*, soome keeles ''Louhisaaren kartano'') Askaises.

Ta on maetud Askaineni, Soomes.

## Perekond
Flemingite suguvõsast Herman Fleming abiellus 1544 Gertrud Håkansdotter Handiga. Abielust sündisid:
*Lars Hermansson Fleming (surnud 1602), abiellus 1584 Henrik Horni tütre Annaga (surnud 1602), admiral Clas Larsson Flemingi (1592–1644) isa
*Erik Hermansson Fleming
*Klas Hermansson Fleming (u. 1550–1616), Rootsi riigitegelane, abiellus Henrik Horni tütre Eliniga (surnud 1609), Henrik Flemingi isa 
*Magnus Hermansson Fleming (surnud 1580), Tallinna Toompea linnusepealik
*Elin Hermansdotter Fleming (1553–1603), abiellus 1579 hilisema Narva asehalduri Arvid Stålarmiga.

Hiljem abiellus ta Dorotea von Rappega.

## Viited

## Kirjandust
*Per-Olof Welin: Louhisaari = Villnäs / kuvaus Per-Olof Welin ; selosteet Riitta Pylkkänen ; ruotsinnos: Christina Cleve, Porvoo: Söderström, 1968 E-kataloog ESTER

## Välislingid
*Kansallisbiografia: Fleming, Herman Pederinpoika (1520 - 1583)
*GeneaNet.org: Genealoogiline info (rootsi k.)
*Genealoogiline info (rootsi k.)
Värsiõpetus

**Värsiõpetus** on luule rütmilist ülesehitust uuriv kirjandusteaduse haru.

## Vaata ka
*Kirjandusteaduse mõisteid

## Kirjandus
*Jaak Põldmäe, "Eesti värsiõpetus", Eesti Raamat 1978 (Eesti Keele Sihtasutus 2002 ISBN 9985790006)
Norra põhiseadus

**Norra põhiseadus** (norra *Kongeriket Norges Grunnlov*) võeti vastu Eidsvolli asutava kogu (*Riksforsamlingen*) koosolekul 16. mail 1814. Selle allkirjastamise päev, 17. mai, on Norra rahvuspüha.

Asutava kogu kutsus kokku Taani kroonprints Christian Frederik (tulevane Taani kuningas Christian VIII) pärast seda, kui Prantsusmaa liitlasena sõja kaotanud Taani oli sunnitud Norra Rootsile loovutama. Põhiseadus taheti vastu võtta enne Rootsi vägede oodatavat rünnakut.

Eidsvollis 10. aprillist kuni 20. maini 1814 toimunud koosolekul osales 112 esindajat kogu Norrast, välja arvatud maa põhjaosast, kust ajapuuduse ja pikkade vahemaade tõttu esindajaid ei jõutud valida. 12. aprillil 1814 valiti 15-liikmeline põhiseaduskomitee, kellele anti ülesanne põhiseaduse eelnõu välja töötada.

Põhiseaduse koostamisel olid inspiratsiooniallikaks valgustusideed. Eeskuju võeti nii 1776. aasta Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioonist kui ka seejärel koostatud Ameerika Ühendriikide konstitutsioonist ning Prantsuse revolutsiooni järgsest Prantsusmaa põhiseadusest. Norra põhiseadust peeti tollal üheks maailma demokraatlikumaks põhiseaduseks. Hääleõiguse omamimiseks kehtestati tolle aja kohta suhteliselt madal varanduslik tsensus, mille tagajärjel umbes pooled norra mehed said hääleõiguse. Täidesaatva võimu pea oli kuningas. Siiani kehtib paragrahv, mille järgi peavad lisaks kuningale ka vähemalt pooled valitsuse liikmed kuuluma riigikirikusse.

Põhiseaduse allkirjastamise päeval valis asutav kogu Christian Frederiki Norra kuningaks. Pärast suvel 1814 peetud lühikest sõda Rootsiga oli kuningas aga 10. oktoobril sunnitud troonist loobuma, kuid enne seda õnnestus tal Rootsi kuningaga saavutada kokkulepe, et Norra säilitab oma põhiseaduse. Sellesse tehti 4. novembril üksnes Rootsiga personaaluniooni sõlmimiseks vajalikud muudatused. (Need kaotati 1905. aastal, kui Norra iseseisvaks sai.) Ka Rootsi kuninga Karl XIII valisid seejärel Norra kuningaks (Karl II nime all) rahva esindajad.

Et tollal kasutati Norras kirjakeelena taani keelt, on ka põhiseaduse tekst siiani enam-vähem tolleaegses taani keeles. Aastal 1903 kaasajastati veidi seaduse teksti, lähtudes vahepeal toimunud keeleuuendustest. Kõik hilisemad täiendused ja parandused on püütud teha samas keeles.

Algselt põhiseaduses olnud paragrahv, mis keelas juutidel riiki siseneda, kaotati 1851. aastal.

Aastal 1884 kehtestati parlamentaristlik kord, kuid põhiseaduse teksti ei muudetud.

Aastal 1898 said hääleõiguse kõik mehed ning aastal 1913 ka naised.

Suuremad muudatused põhiseaduse tekstis tehti alles 2007. aastal, kui ka parlamentarism sinna sisse kirjutati. Kaotati ka seaduste eraldi menetlemine alam- ja ülemkojas.

Aeg-ajalt tehakse Norras juttu põhiseaduse kaasajastamisest, kuid enamik norralasi on selle suhtes võrdlemisi konservatiivselt meelestatud. Norra on tõenäoliselt ainuke võõrkeelse põhiseadusega riik maailmas.

## Välislingid
* Kongeriget Norges Grundlov, given i Rigsforsamlingen paa Eidsvold den 17de Mai 1814
* Reform av Grunnloven 2007
* Riksforsamlingen, Store norske leksikon
Aristokassid

"**Aristokassid**" on 1970. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm.

## Välislingid
* 
* Aristokassid saidil Disney.com
Vips ja Sulli (film)

**"Vips ja Sulli"** ("*The Fox and the Hound*") on 1981. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Daniel P. Mannixi samanimelisel romaanil.

Film räägib rebase Vipsi (Tod) ja koer Sulli (Copper) sõprusest.

## Auhinnad
Film pälvis Golden Screen Awardi (saksa "Goldene Leinwand") 1982. Ta kandideeris ka Young Artist Awardile ja Saturn Awardile parima fantaasiafilmi kategoorias.

## Välislingid
* Koduleht
*
Meisterdetektiiv härra Hiir

**"Meisterdetektiiv härra Hiir"** (*The Great Mouse Detective*) on 1986. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm. Loo detektiivi tegelaskuju põhineb Arthur Conan Doyle'i Sherlock Holmesil.

## Osatäitjad
*Barrie Ingham – Meisterdetektiiv Basilius & Bartholome
*Val Bettin – Doktor Watman
*Susanne Pollatschek – Olivia Flaversham
*Vincent Price – Vana Rotson
*Candy Candido – Nahkhiir Kõhvits
*Alan Young – Härra Flaversham, Olivia isa
*Frank Welker – Toby & Felicia
*Charles Fleischer – Bill
*Diana Chesney – Judson
*Melissa Manchester – Miss Kitty
*Basil Rathbone – Sherlock Holmes
*Laurie Main – John Watson

## Välislingid
* Koduleht
*
Kavalus

**Kavalus** on omadus, kus keegi omab ja kasutab varjatud tarkusi. Kavalusega eksitatakse teisi kellegi tegelike teadmiste, võimete, olukorra, kavatsuste jne. kohta. Liittsõnas kurikaval omandab mõiste tähendust vastase ebamoraalsel eesmärgil eksitaja või eksituses hoidja. Kavala sünonüümina kasutatakse ka keelendit velbas.

"Kaval kui rebane."  "Kaval kui kapsauss."
Lõvikuningas

**"Lõvikuningas"** on 1994. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mille tegevustik leiab aset Aafrika inimeselaadses loomade kuningriigis.

Tuues üle maailma sisse enam kui 783 miljonit dollarit, oli "Lõvikunigas" 2003. aastani, mil valmis "Kalapoeg Nemo," kõigi aegade suurima piletituluga joonisfilm. Tavapäraste joonistatud animafilmide seas on "Lõvikuningas" siiani suurima piletituluga joonisfilm.

## Auhinnad
**[[Oscar]]** (1995)
* Parim filmimuusika: Hans Zimmer
* Parim filmilaul: "Can You Feel the Love Tonight"

**[[Kuldgloobus]]** (1995)
* Parim komöödia- või muusikafilm
* Parim filmimuusika: Hans Zimmer
* Parim filmilaul: "Can You Feel the Love Tonight"

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* 
*
Päästesalk

**"Päästesalk"** on 1977. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Margery Sharpi lastejuttudel. 

Film räägib rahvusvahelisest hiirte organisatsioonist, mille peakorter on New Yorgis ÜRO juures ning mille liikmed päästavad üle maailma abivajavaid inimrööviohvreid.

## Välislingid
* Koduleht
*
Windows NT 3.1

**Windows NT 3.1** oli esimene Microsoft Windows NT seeria operatsioonisüsteem, mille eesmärk oli rahuldada ettevõtete serveri ja töökohtade vajadusi. Windows NT 3.1 jõudis turule 27. juulil 1993. Versiooninumbriks sai valitud 3.1, et see sobiks Microsofti tolleks hetkeks välja lastud, ning ka sarnast kasutajaliidest omava opereerimis-keskkonnaga Windows 3.1. Windows NT 3.1-st anti välja kaks varianti – Windows NT 3.1 ja Windows NT Advanced Server 3.1. Windows NT 3.1-le järgnes 1994. aasta 21. septembril Windows NT 3.5, mille juures oli Microsoft erilist rõhku pannud kiirusele, millest ka koodnimi "Daytona" (vastavanimelise ringraja järgi USAs, Floridas).
Ratko Mladić

**Ratko Mladić** (serbia Ратко Младић; sündinud 12. märtsil 1942) on endine Serbia sõjaväelane. Ta oli pikka aega rahvusvaheliselt tagaotsitav süüdistatuna sõjakuritegudes. Mladić tabati 26. mail 2011 Serbia põhjaosas Vojvodinas, kus ta ennast väidetavalt Milorad Komadići nime all varjas. 

Mladići isa oli rahvusradikaal, kes hukkus Teise maailmasõja päevil, poja teisel sünnipäeval, rünnakus horvaatide külale (Ante Pavelići kodukülale).

Mladić teenis Jugoslaavia Rahvaarmee tankivägedes. Nimetati Bosnia Serblaste Vabariigi armee peastaabi ülemaks 1992. aastal. Juhtis Bosnia sõja päevil Sarajevo piiramist (1992–1995) ja eri piirkondade etnilist puhastamist Bosnia muslimitest. Oli ägedalt vastu Bosnia konflikti rahumeelsele lahendamisele ja väga populaarne Bosnia serblaste seas.

Mladićit peetakse vastutavaks 1995. aastal aset leidnud Srebrenica massimõrva eest. Srebrenica oli ÜRO "turvaala", kus serblased tapsid umbes 8300 muslimit.

Vabastati ametist 1996. aasta novembris.

Mladići ihukaitseülema sõnul elas mees 2002. aastani Belgradis ja liikus võimude kaitse all vabalt ringi.

Mladić oli aastaid rahvusvaheliselt tagaotsitav. Ameerika Ühendriigid ja Serbia panid tema tabamiseni viivate vihjete eest välja rahalised autasud (vastavalt 5 miljonit dollarit ja miljon eurot).

Mladić vahistati 2011. aasta 26. mail ja anti 31. mail Endise Jugoslaavia Rahvusvahelisele Kriminaaltribunalile välja.

Rahvusvaheline tribunal esitas Mladićile süüdistuse Srebrenica muslimite ja mitmete teiste Bosnia piirkondade mitteserblastest elanike kallal toime pandud genotsiidis ning 1992. kuni 1995. aastani toime pandud mõrvades, deporteerimises, tagakiusamises ja terroriseerimises. 

22. novembril 2017 mõisteti Mladić süüdi genotsiidis, sõja- ja inimsusvastastes kuritegudes (kokku kümnes süüdistuses) aastatel 1992–1995 kestnud Bosnia sõja ajal ja määras talle eluaegse vanglakaristuse.

Mladić on abielus, paar sai poja ja tütre. Tütar suri 1994. aastal isale kuulunud püstolist tulistatud lasu tagajärjel. Tema surma peetakse enesetapuks.

## Viited

## Välislingid
* Mladići koduvideo: sõjakurjategija veedab pere keskel aega, Eesti Päevaleht, 12. juuni 2009
Puiskarjamaa

**Puiskarjamaa** ehk **metsakarjamaa** on suhteliselt hõre puistu, kus pidevalt karjatatakse loomi. 

## Ajalugu
Puiskarjamaad olid Eestis kuni 1950. aastateni väga tavalised, hiljem on see maastikutüüp üsna haruldaseks muutunud. Puiskarjamaad kujunesid, kui külade-talude lähedal asuvaid metsi kasutati karjatamiseks. Puisniitudelt saadi püsivalt heina, tarbe- ja küttepuid, ravimtaimi, pähkleid, seeni ja muid igapäevaseks eluks tarvilikku midagi vastu andmata. Ainsaks väetiseks on puisniidul mahalangenud puulehed ja kõdunev kulu. Sügisel, pärast heinaniitmist karjatati puisniitudel loomi. Kui puisniitu kasutatakse kevadest sügiseni karjamaana, muutub rohustu liigiline koosseis, areneb tihedam põõsarinne, seetõttu nimetatakse selliseid kooslusi puiskarjamaadeks. Sada aastat tagasi oli 300–500 ha puisniidualad tavapärased, need vaheldusid lagedate loopealsete ja põldudega.
## Väljanägemine
Väljanägemise poolest meenutab puiskarjamaa tihti puisniitu. Ilusamad karjatatavad metsa-alad võivad olla lausa pargilaadsed, kariloomade pügatud “muru” ja põõsastega. Samuti on üsna tihti endisi puisniite kasutatud karjamaana. Ent kui puisniidul tavaliselt esines okaspuid vähe, siis puiskarjamaa võib olla ka männik, segamets või koguni kuusik. Rohustu liigirikkus on puiskarjamaal reeglina väiksem kui puisniidul.

## Karjatamine ja hooldamine
Mets- ja puisniitkarjamaade väärtus oleneb karjamaal kasvavast taimestikust ja metsa tihedusest. Enamasti kasvab metskarjamaadel jämedakõrreline ja jämedavarreline taimestik. Metskarjamaadel tuleb seega karjatada kevadel varakult. Karjatama hakatakse seal siis, kui taimed puude all kasvama hakkavad ja rohi pole saanud moodustada jämedaid kõrsi ja varsi. Väärtuslikumateks metskarjamaadeks peetakse metsavahelisi lagedaid ja kuivi nõmm- ja söötkarjamaid, millel kasvavad mitmekesised valgurikkad taimed.Puiskarjamaa karjatamiskoormus on tavaliselt 0,3-1 lü/ha. Hooldamisel harvendatakse puittaimestikku ning laasitakse tüvesid (eriti männikutes ja kuusikutes).

## Puisniidud tänapäeval
Tänapäeval on puisniidud oma enamasti minetanud oma varasema majandusliku tähtsuse: heina saadakse lagedatelt kultuurheinamaadelt ja metsa tehakse eelistatult lageraiena. On üksikuid talusid, kes hoiavad traditsioonilise maastiku püsimist. See on nii öelda klassikaline pärandkultuur. Niitmata-karjatamata puisniidud võsastuvad aga kiiresti. Eriti märgatav on puisniitude kadumine Eesti saartel.
Praegu on Eestis vähe inimesi, kes järjepidevalt hooldavad puiskarjamaid. Need, kes sellega tegelevad, ei tee seda raha pärast, kuna toetusest saadav raha ei kata tegelikke kulutusi. Nad teevad seda, kuna nad tahavad taastada puisniitude maastiku ilu. Karjatades niitudel loomi või niites sealt heina, muutub maastikupilt oluliselt kaunimaks.

## Kirjandus
* Jaama, K. 1946. Lambakasvatus. Tartu: RK Teaduslik Kirjandus

## Vaata ka
* Puisniit
* Karjamaa

## Viited
Chiang Mai

**Chiang Mai** on linn Tai põhjaosas, 700 km kaugusel Bangkokist, Chiang Mai provintsi keskus. Linna hüütakse ka **Põhja Roosiks**.

## Viited
Margery Sharp

**Margery Sharp** (25. jaanuar 1905 – 14. märts 1991) oli inglise kirjanik.

Margery Sharp on kirjutanud mitmeid jutustusi ja lühijutte täiskasvanutele ja lastele ning neli näidendit. Tema lastejuttudel, kelle tegelaseks on hiir nimega preili Bianca, põhineb 1977. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm "Päästesalk".

## Välislingid
*Koduleht
Mõõk kivis

**"Mõõk kivis"** on 1963. aastal valminud Walt Disney joonisfilm, mis põhineb T. H. White'i raamatust "Kunagine ja tulevane kuningas" pärineval lool.

## Välislingid
* Koduleht
*
Gustav Vigeland

**Gustav Vigeland** (sünninimi **Adolf Gustav Thorsen**; 11. aprill 1869 – 12. märts 1943) oli norra skulptor.

Gustav Vigeland sündis puusepa perekonnas Lõuna-Norra rannaäärses Mandali asulas. Juba noorpõlves armastas ta puidust nikerdada. Ta töötas aastatel 1884–1885 Oslos puusepa õpipoisina, kuid pidi pärast isa surma koju tagasi pöörduma, et perekonda elatada. Aastal 1888 läks ta uuesti Oslosse kindla sooviga skulptoriks saada. Temast sai skulptor Brynjulf Bergslieni õpipoiss. Ta töötas mõnda aega ka Mathias Skeibroki ateljees.

Aastal 1889 esines ta esimest korda näitusel teosega "Hagar ja Ismael". Aastatel 1891–1896 reisis ning töötas ta muu hulgas Kopenhaagenis, Pariisis, Berliinis ja Firenzes. Pariisis külastas ta teiste hulgas ka Auguste Rodini ateljeed.

Gustav Vigelandi esimene isikunäitus toimus aastal 1894; selle vastukajad olid vastuolulised. Vabakutseline töö ei võimaldanud tal aga ennast elatada ning aastal 1897 asus ta tööle Trondheimis Nidarosi toomkiriku restaureerimisel, kus töötas 1902. aastani. 

Aastatel 1900–1910 saavutas Vigeland tuntuse oma portreedega. Kui Norra 1905. aastal iseseisvus, tekkis suurem nõudlus isamaaliste skulptuuride järele ning temalt telliti paljude tuntud norralaste, sealhulgas Henrik Ibseni ja Niels Henrik Abeli monumendid.

Kui Oslo linn Vigelandi maja aastal 1921 lammutas, õnnestus Vigelandil sõlmida linnaga kokkulepe, mille järgi talle lubati uus eluase ja ateljee. Samas pidi Vigeland loovutama linnale kõik oma senised ja tulevased teosed. Ta kolis uude ateljeesse Frogneri pargi lähedal 1924. aastal. Selle ümbrusse rajas ta oma kuulsad monumentaalsed skulptuurid, millest hiljem said Vigelandi pargi asukad.

Pärast Vigelandi surma sai tema ateljeest muuseum. Tänapäeval tuntakse Vigelandi eeskätt tänu Vigelandi skulptuuripargile.

Gustav Vigelandi vend oli maalikunstnik ja klaasikunstnik Emanuel Vigeland (1875–1948).

## Välislingid
*Gustav Vigelandi muuseum ja park
Regressiivne tulumaks

**Regressiivne tulumaks** on tulumaksu liik, mille puhul vastavalt sissetuleku suurenemisele tulumaksumäär brutosissetulekust väheneb.

## Vaata ka
*Regressiivne maks
Luterlik Maailmaliit

**Luterlik Maailmaliit** (lühend **LML**) (inglise keeles *Lutheran World Federation (LWF)*) on ülemaailmne luterlike kirikute osaduskond, mis asutati 1947. aastal Lundis (Rootsi). LML ühendab 142 kirikut 79 riigist umbes 70 miljoni liikmega. LML eelkäija oli 1923. aastal asutatud Luterlik Maailmakonverents. 
Vastavalt LML-i konstitutsioonile (§ 2) tunnistab Luterlik Maailmaliit “oma õpetuse, elu ja teenimise ainsate alustena Vana ja Uut Testamenti. Ta peab kolme oikumeenilist usutunnistust ja luterlikke usutunnistuskirju, iseäranis muutmata Augsburgi usutunnistust ja Martin Lutheri Väikest katekismust Jumala Sõna selgeks seletuseks”.

## Struktuur
LMLi **peakorter** asub Genfis (Šveitsis) Oikumeenilises Keskuses, kus on head võimalused tihedaks koostööks Kirikute Maailmanõukoguga ja teiste ülemaailmsete kristlike organisatsioonidega. 
 
LMLi kõrgeim seadusandlik organ on **täiskogu**, mis tuleb kokku iga seitsme aasta järel. Täiskogude vaheajal juhib tööd 49-liikmeline **nõukogu** ja selle **täitevkomitee**. 

Aastast 2021 on LMLi **peasekretär** Anne Burghardt Eesti Evangeelsest Luterlikust Kirikust. 

LMLi **president** on aastast 2023 piiskop Henrik Stubkjær Taani Evangeelsest Luterlikust Kirikust, tema eelkäija oli 2017 Musa Filibus Nigeeria Evangeelsest Luterlikust Kirikust. 

### Täiskogud
* 1947 Lundis Rootsis, "Luterlik kirik maailmas tänapäeval".
* 1952 Hannoveris Saksamaal, "Elav sõna vastutustundlikus kirikus".
* 1957 Minneapolises USA-s, "Kristus vabastab ja ühendab ".
* 1963 Helsingis Soomes, "Kristus täna".
* 1970 Evianis Prantsusmaal, "Saadetud maailma".
* 1977 Dar es Salaamis Tansaanias, "Kristuses – uus osadus".
* 1984 Budapestis Ungaris, "Kristuses – lootus maailmale".
* 1990 Curitibas Brasiilias, "Ma olen kuulnud oma rahva ahastust".
* 1997 Hongkongis Hiinas, "Kristuses – kutsutud tunnistajaks".
* 2003 Winnipegis Kanadas, "Maailma tervendamiseks".
* 2010 Stuttgardis Saksamaal, „Meie igapäevast leiba anna meile tänapäev”. 

### Luterliku Maailmaliidu presidendid
*1947–1952 Anders Nygren (Rootsi) (1890–1978)
*1952–1957 Hanns Lilje (Saksamaa, Hannover) (1899–1977)
*1957–1963 Franklin Clark Fry (USA) (1900–1968)
*1963–1970 Fredrik A. Schiotz (USA) (1901–1989)
*1970–1977 Mikko E. Juva (Soome)
*1977–1984 Josiah M. Kibira (Tansaania) (1925–1988)
*1984–1987 Zoltán Káldy (Ungari) (1919–1987)
*1987–1990 Johannes Hanselmann (Saksamaa, Baieri) (1927–1999)
*1990–1997 Gottfried Brakemeier (Brasiilia)
*1997–2003 Christian Krause (Saksamaa, Braunschweig) (1940)
*2003–2010 Mark S. Hanson (USA) (1946)
*2010–2017 Munib A. Younan (Jordaania ja Püha Maa)
*2017–2023 Musa Filibus (Nigeeria)
*2023– Henrik Stubkjær (Taani)

## Vaata ka
* Luterliku Maailmaliidu liikmeskirikute loetelu

## Välislingid
* Koduleht
Hopi kabel

**Hopi kabel** (norra keeles *Hop kapell*) on puidust kabel Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Gamviki vallas Skjånesi külas Hopis. Geograafilised koordinaadid on 70°47'56" N, 28°06'45" E.

Kabel rajati 1977. 

Kabeli juures on surnuaed.

## Varasem kabel
20. sajandi oli plaanis tuua Hopi üle vana Gamviki kirik (kabel), kuid selle asemele rajati Hopi koolikabel, mis õnnistati 19. augustil 1928.
BM-30 Smertš

**9A52 Smertš (BM-30)** (vene keeles БМ-30 Смерч) on Nõukogude Liidus valmistatud mitmikraketiheitja laskesüsteem. GRAU koodnimetus on 9A52.

## Ajalugu

Raketiheitja on töötatud välja Nõukogude Liidus Tulas 1970. ja 1980. aastail. Relv valmis 1987 ja võeti relvastusse 1989. Esmakordselt fikseeriti lääne vaatlejate poolt 1983. On olnud kasutusel Tšetšeenia sõdades, Dagestani konfliktides, Venemaa-Gruusia sõjas 2008 ja modifikatsioon 9A52-2 ka Venemaa invasioonis Ukrainasse 2022. Ukraina on sellest välja töötatud oma versiooni BM-30 Vilkha.

## Taktikalis-tehnilised andmed
*Kaliiber: 300 mm
*Lasketorude arv: 12 tk
*Laskekaugus: 20-90 km
*Laskekiirus: 12 lasku/38 sek
*Kaal: 43,7 t
*Pikkus: 12 m
*Laius: 3,05 m
*Kõrgus: 3,05 m
*Kandemasin: MAZ-543M
*Laskevalmiduse saavutamise aeg: 3 min
*Meeskond: 3–4 in

## Kirjeldus
Tegemist on suurima laskekaugusega mitmelasulise raketiheitjaga. 6 relvasüsteemiga Smertšide patarei suudab tulistades katta maa-ala 800 x 800 m.

## Vaata ka
*Grad
*Burevi
*Uragan
*Buk
*Mitmikraketiheitja

## Viited

## Välislingid
* Видео подборка запусков, video, Smertš ja Uragan
* Видео на RuTube.ru: РСЗО 9К58 «Смерч», video, Smertš
* Самое страшное после ядерного: чем бомбит Украину "братская" Россия. ВИДЕО. Süsteemi tutvustus, video (5:35)