open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Uusrenessanss

**Uusrenessanss** ehk **neorenessanss** (inglise keeles *Neo-Renaissance* või *Renaissance Revival*) on historitsistlik määratlus, mis hõlmab paljusid 19. sajandi taastekkelisi arhitektuuristiile, kuid mis ei olnud seotud ei Vana-Kreeka arhitektuuri taassünni ega gootikaga (vt uusgooti stiil). Selle asemel sai see laialdaselt inspiratsiooni klassitseeruvatest Firenze ja Kesk-Itaalia kunstilaadidest.

Renessanssarhitektuuri nime all süüvisid XIX sajandi arhitektid ja kriitikud stiili, mis väljendus 15. sajandi alguse humanismist ning jätkus samuti manerismi ja baroki määrangutest. Euroopa eri osades ja selle suurlinnades, kuid eriti Prantsusmaal ja Itaalias, lahknevad uusrenessanslikud vormid on lisanud selle määratlemisele ja ära tundmisele keerukust. Vaatamata sellele mida kaasaegsed kutsusid itaaliapärasuseks, võisid selle kõrval valdavalt ilmneda ka prantsuse uusbaroksed tunnusjooned (vt Teise keisririigi arhitektuur).

Tuntumad hooned mitmekülgselt varieeruvate stiilinäidetena on inglise Wollaton Hall, itaalia Palazzo Pitti, prantsuse Château de Chambord, vene Granovitaya Palata ja ameerika Met Life Tower. Muuhulgas leiab palju näiteid Ameerika Ühendriikide idaranniku suuremate juhtlinnade ehitusest, eriti Manhattanilt, kus stiili kasutati enamasti ka alumiste korruste ilmestamiseks kõrghoonete jalamitel.

## Uusrenessanslik stiil Eestis
Eestis on uusrenessanslikult ehitatud Haapsalu jaamahoone frontoon ning järgmised mõisad: Arkna, Inju, Puurmani, Avanduse, Raadi (varemeis), Muraste (varemeis), Saka, Muuga, Käru (säilinud veidi lihtsustatult), Viljandi, Laimetsa (varemeis), Ulvi (juurdeehituse osas), Harku (fassaadikujunduse osas), Kaagjärve (algkujul alles vaid osa hoonest, sealhulgas torniosa). Uusrenessanslikuks võib pidada ka Tartu Ülikooli kohviku ja korporatsiooni Vironia hoonet Tartus.

## Vaata ka
*historitsism
*renessanss
*renessanssarhitektuur
*uusbarokk

## Pildigalerii

Viktor Emanuel II-n galleria.jpg|Milano
Pohjoisesplanadi 25-27.jpg|Helsingi
Pohjoisesplanadi 29.jpg|Helsingi
The Breakers Newport.jpg|Newport
PolandSzczecinProvincialOffice2.JPG|Szczecin
Národní divadlo ze Střeleckého ostrova.jpg|Praha
Yar april 16.jpg|Jaroslavl
Spb 06-2012 Palace Embankment various 09.jpg|Peterburi
Nationalmuseum stockholm 20050902 001.jpg|Stockholm
648 Broadway top.jpg|New York
Art Students League 215 West 57th Street.jpg|New York
Haapsalu raudteejaam 2010.jpg|Haapsalu


## Viited
Forvo

**Forvo** on veebileht, kus saab kuulata sõnade ja fraaside hääldust eri maailma keeltes. Forvo andmebaasi saab igaüks lisada MP3-vormingus hääldusi. Sõna/fraasi häälduse pikkus võib olla kuni 2,5 sekundit.

Veebileht asutati 2007 ja selle omanik on Hispaania ettevõte Forvo Media SL.

## Välislingid
*Forvo.com
Erika Torger

**Erika Torger** (5. märts 1914 Kuremäe küla, Jõhvi vald – 6. oktoober 1993 Viljandi) oli eesti näitleja. 

Aastatel 1944–1946 töötas ta Riikliku Noorsooteatri nukuteatris. Aastatel 1952–1953 oli ta Rakvere teatri näitleja. Hiljem töötas näitlejana Ugala teatris.

Tegutsenud ka lavastajana.

Ta mängis filmis "Bande".

## Tunnustus
*1965 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Ugala näitleja Erika Torger Širini osas Hikmeti näidendis "Legend armastusest" (1954)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kitzbergi näidend Veli Henn ja Hennu veli teatris Ugala. Jaan Kaasik – Friedrich Tilk, Matilde – Erika Torger (1963)
*ERR arhiiv. Meenutuste pooltund. Erika Torger (1973)
*Haud Viljandi Metsakalmistul
Vis-à-vis

***Vis-à-vis*** ehk **visavii** on prantsuskeelne väljend, mis tähendab:
#silmitsi teineteise vastas seistes või istudes olema, ka vastasolija (ülekantud tähenduses)
#võrreldes (millegagi)
#seoses olema
Arnold Treumuth

**Arnold Treumuth** (7. mai 1907 Patupera küla Vana-Antsla vald – 18. oktoober 1987 Tallinn) oli eesti metsasarvemängija ja muusikapedagoog.

Lõpetas Tallinna Rahvaülikooli Seltsi kolledži, õppis raamatuköitmist Taavet Mutso kirjastuse kesklaos.

1933. aastal lõpetas ta metsasarve erialal Tallinna Konservatooriumi Jaan Tamme klassis. 1941. aastal lõpetas teist korda konservatooriumi, seekord muusikapedagoogika eriala. Aastatel 1944–1947 õppis Tallinna Konservatooriumis Mart Saare juures kompositsiooni.

Aastatel 1929–1968 mängis ta ERSOs metsasarve, aastatel 1930–1933 ja 1941–1968 oli metsasarverühma kontsertmeister. Mängis ka puhkpilliansamblis Pasunapoisid.

Aastatel 1968–1971 töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikapedagoogika kateedris, 1971–1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika kateedris puhkpilliõppejõuna. 

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1967 – Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited
Gaseel

**Gaseel** on lüüriline luuletus Idamaade kirjanduses. Enamasti koosneb gaseel 5-12 beidist (kaksikvärsist) ja viimases beidis on ära toodud autori varjunimi. Gaseel on üheriimiline ja selle riimiskeem on: aa, ba, ca, da, ...
Uusrokokoo

**Uusrokokoo** ehk **neorokokoo** (inglise keeles *Neo-Rococo* või *Rococo Revival*) oli eklektiliselt ja elegantselt historitsistlik salongistiil, mis põhines 18. sajandi alguse rokokool ja tekkis uuesti, ajendatuna hilisklassitsistliku teise keisririigi uusbarokse imperiaalarhitektuuri kunstilaadist. Seejärel kohandati seda Inglismaal, kuigi enamasti aastatel 1840–1870 oli rokokoostiili taasteket näha kõikjal Euroopas.

Ebatavaliste vormidega kaunistatud õilsas ja suurejoonelises justkui purskkaevulikus sisustusstiilis, millel olid üsna rikkad kliendid privilegeeritud elanikkonnast (ka uusrikaste seas), kombineerusid nii erinevad kunstilaadid kui ka dekoratiivesemete väljendused. Mõju avaldas see nii maalidele, trükistele, mööblidisainile ja interjööride sisekujundusele kui ka polstrite tekstiilikujundusele. Eriti kajastub uusrokokoo looklevate ridadega, keeruliste ja rafineeritud kaunistuste-nikerdustega, tujukate ja naturalistlike motiividega (nagu õrn õielehestik) buduaarlik luksus: kardinates, gobeläänides, mööbliesemetes, portselanist ja väärismetallist nõudes ning tarbeesemetes.

Enamiku Lääne- ja Kesk-Euroopa keisririikide aadelkondades ning eriti Prantsusmaal ja Austria-Ungaris peeti algset rokokood rahvuslikuks stiiliks ning paljudele seostus see meenutusena rahvatraditsioonist. Kuigi stiil kehastas Euroopa imperialistlikku hiilgust ja aristokraatlikke väärtusi, siis sellele vaatamata oli see 19. sajandi romantismi veelgi ilmekam väljendus, mis näitas ka kasvavat huvi ja vaimustust loodusmaastike vastu. Kuna seda ei peetud kindla perioodi või paigaga piiratuks või seotuks, siis esines see mitme sisustamise stiililainena läbi 19. sajandi.

Sajandi teisel poolel muutus tagasihoidlikule biidermeierstiilile järgnenud nii-öelda viinilik uusrokokoo seltskondlikult moodsaks sealhulgas Põhja-Ameerika tisleritöös nii mööbli- kui ka sisekujunduses, seda eriti USA suurlinnade jõukamas klassis New Yorgis, Philadelphias, Baltimore'is, Bostonis ja Chicagos. Euroopa luksus kogunes eelkõige niinimetatud Empire State'i.

## Vaata ka
* Historitsism
* Juugend
* Rokokoo
* Uusbarokk
* Uusromantism
* Victoria ajastu

## Välislingid
Yuval Noah Harari

**Yuval Noah Harari** (heebrea keeles יובל נח הררי; sündinud 24. veebruaril 1976 Kiryat Atas Haifa ringkonnas) on Iisraeli ajaloolane, Jeruusalemma Heebrea Ülikooli professor, menuki "Sapiens. Inimkonna lühiajalugu" (2011) autor.

Harari on samasooliste abielus ja elab koos abikaasa Itzik Yahaviga mošavi tüüpi maakogukonnas.

## Raamatud
*2004 – "Renaissance Military Memoirs: War, History and Identity, 1450–1600". Woodbridge: Boydell & Brewer, ISBN 978-1843830641
*2007 – "Special Operations in the Age of Chivalry, 1100–1550". Woodbridge: Boydell & Brewer, ISBN 978-1843832928
*2008 – "The Ultimate Experience: Battlefield Revelations and the Making of Modern War Culture, 1450–2000". Houndmills: Palgrave-Macmillan, ISBN 978-0230583887
*2014 – "Sapiens: A Brief History of Humankind". London: Harvill Secker, ISBN 978-0062316097 (heebreakeelne väljaanne ilmus 2011. aastal Iisraelis)
*2016 – "Homo Deus: A Brief History of Tomorrow". London: Harvill Secker, ISBN 978-1910701874 (heebreakeelne väljaanne ilmus 2015. aastal Iisraelis)
*2018 – "21 Lessons for the 21st Century". London: Jonathan Cape, ISBN 1787330672

#### Tõlked eesti keelde
*2016 – *[[Sapiens. Inimkonna lühiajalugu]]*. Tõlkinud Anu Põldsam, keeletoimetanud Katrin Ringo, kujundanud Kairi Kalmann. Tallinn: AS Äripäev, 560 lk, ISBN 978-9949560592
*2018 – *[[Homo Deus. Homse lühiajalugu]]*. Tõlkinud Anu Põldsam, keeletoimetanud Lyyli Virkus. Tallinn: Eesti Meedia, 464 lk, ISBN 978-9949669004
*2019 – *[[21 õppetundi 21. sajandiks]]*. Tõlkinud Anu Põldsam, toimetanud Jürgen Tamme. Tallinn: Postimees Kirjastus, 368 lk.

## Välislingid

* Ametlik koduleht
* "Yuval Noah Harari andis loa oma hitt-teose venekeelset tõlget tsenseerida" ERR kultuur, 28. juuli 2019
Jaan Õun

**Jaan Õun** (1. oktoober 1945 Kohtla-Järve – 2. aprill 1996) oli eesti flötist.

Ta alustas muusikaõpinguid Kohtla-Järve Lastemuusikakoolis, kus tema viiuliõpetajaks oli Ago Kiisler ja klaveriõpetajaks Tooni Kroon. 

Aastatel 1964–1965 õppis Tartu Muusikakoolis Jaan Hargeli klassis flööti ja võttis viiulitunde Linda Riinerilt. Tartu Muusikakool jäi lõpetamata, sest pidi teenima aega Nõukogude armees. 1969. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Kaljo Westi flöödiklassi. 1974. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske flöödiklassi. Aastatel 1974–1978 täiendas end Leningradi Konservatooriumi aspirantuuris, kus tema juhendajaks oli Aleksandra Vavilina-Mravinskaja. 

1970. aastal võitis ta esimese preemia ülevabariigilisel puhkpillimängijate konkursil. 

1973. aastast surmani töötas ta ERSOs flöödimängijana, 1990. aastast ka flöödirühma kontsertmeister. Aastatel 1972–1979 mängis ERSO puhkpillikvintetis, 1979. aastast kammermuusikaansamblis Camerata Tallinn.

1979. aastast tegutses ka Tallinna Riikliku Konservatooriumi, hiljem Eesti Muusikaakadeemia õppejõuna, 1988. aastast dotsent, 1996. aastast professor. Tema õpilasi on Peeter Brambat, Janika Lentsius ja Mihkel Peäske.  Ta andis meistriklasse Sibeliuse Akadeemias (1991), Karlsruhe Kõrgemas Muusikakoolis (1991, 1992) ja mujal.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1986 Eesti NSV teeneline kunstnik
*1988 Eesti Raadio aasta muusik
*1991 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (ansambel Camerata Tallinn koosseisus)

## Viited

## Välislingid
*http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=159883 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Trio Camerata Tallinn: Jaan Õun, Mati Kärmas ja Heiki Mätlik (1989)]
*Klassikaraadio. Eesti interpreedid: flöödimängija Jaan Õun (2015)
*Estonian World Review. Jaan Õuna meenutades
*VE: Õun, Jaan – flötist
Karl Robert Saaremäe

**Karl Robert Saaremäe** (sündinud 7. juunil 1992) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 2008. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 2011. aastal Rakvere Eragümnaasiumi. 2017. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (11. lend). Tegutsenud aastast 2017 vabakutselisena.

2019. aastal oli ta üks ETV laste laulusaate "Tähtede lava" saatejuhte.

Lisaks näitleja ametile on ta ka õhtu- ja saatejuht ning hobidiskor. Tal on koos Ugala teatri näitleja, Rait Õunapuuga DJ-duo "Raitman & Robin"

## Rollid
### Telesarjades

### Filmides

### Teatrilavastustes

## Isiklikku
Ta on näitlejate Tiina Mälbergi ja Üllar Saaremäe poeg. Tema õde on Marii Ingriin Saaremäe.

## Viited

## Kirjandus
* Karl Robert Saaremäe: „Näitleja üks põhiülesandeid on end avada – häbenemata”  https://nuutrum.ee/postitus/karl-robert-saaremae-naitleja-uks-pohiulesandeid-on-end-avada-habenemata/ NUUTRUM, veebruar 2025
* Raadiosaade "Rõster" https://arhiiv.err.ee/audio/vaata/roster-roster-karl-robert-saaremae 23.mai.2021
* Riina Palmiste. Täna sünnipäeva tähistav Karl Robert Saaremäe meeldejäävaimast seiklusest: isa jättis mu Tanel Padari valvata! annestiil.delfi.ee, oktoober 2023
* Anu Viita-Neuhaus. Näitleja Karl Robert Saaremäe: olen mõistnud, et kui üldse kellelegi näidata oma tõelisust, siis on see ema. ohtuleht.ee, 9. jaanuar 2024

## Välislingid
*  IMDb-s
* Karl Robert Saaremäe Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti 11. lend
* Karl Robert Saaremäe Eesti Teatri Agentuuri statistika andmebaasis
* Karl Robert Saaremäe. Teatrijutud. kuressaareteater.ee
Maret Kuke

**Maret Kuke** (9. oktoober 1926 – 2. juuli 2002) oli eesti nahakunstnik.

1957. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi nahakunsti eriala.

Töötas Eesti NSV Kunstifondi Tartu töökoja nahkehistöö kunstnikuna.

Ta oli Eesti Kunstnike Liidu ja Tartu Kunstnike Liidu liige.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

## Tunnustus
*1986 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*E-varamu. Eesti Kunstimuuseumi fotokogu. Nahakunstnik Maret Kuke
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV Kunstifondi Tartu töökoja kunstnik Maret Kuke, ETKVL-i Jõgeva Tööstuskombinaadi nahkehistööde tsehhi tööline Ernst Tsauram ja selle tsehhi meister Voldemar Kutta M. Kuke uut eskiisi arutamas (1962)
Siiri Kaasik

**Siiri Kaasik** (29. juuni 1938 – 24. november 2013) oli eesti pedagoog ja koolijuht.

Aastatel 1972–1976 oli ta C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli huvijuht ja keemiaõpetaja.

2000. aastatel oli ta Kaagvere Erikooli õppealajuhataja ja direktori asetäitja õppealal, 2004. aastal ka direktori kohusetäitja.

Ta on kirjutanud laulusõnu laagrilauludele (helilooja Aleksander Blumberg):
*Kääriku kokkutuleku laul (1960)
*Keila-Joa kokkutuleku laul (1963)
*Kivilõppe kokkutuleku laul (1963)
*Karepa pioneerilaagri laul (1964)

## Viited

## Välislingid
*Viited TLÜ Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi andmebaasis
Reet Rääk

**Reet Rääk** (sündinud 10. jaanuaril 1953) on eesti sotsiaaltöötaja ja õpetaja.

Ta on lõpetanud 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 2002. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis lastekaitse erialal magistritöö (juhendaja professor Taimi Tulva).

Ta on töötanud Liivalaia Gümnaasiumi bioloogia- ja sotsiaalhoolekande õpetajana ning Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti hoolekande osakonna lastekaitse peaspetsialistina.

Ta on nõustamisühingu Herek juhatuse liige.

## Raamatud
*Reet Rääk. Lastekaitse käsiraamat. Tallinn: Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet, 2003
*Erki Korp, Reet Rääk. Lastekaitsetöö kohalikus omavalitsuses: käsiraamat. Tallinn: Sotsiaalministeerium, Tervise Arengu Instituut, 2004

## Tunnustus
*2006 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

## Viited
Tündre oja

**Tündre oja** (ka **Uilu oja**) on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas.

Oja pikkus on 2,2 km, valgla pindala 2,3 km², langus 2,5 m ja lang 1,13 m/km. Oja saab alguse 92 m kõrguselt Alatsi järvest ning suubub 89,5 m kõrgusel Tündre järve. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

## Looduskaitse
Oja lähteks olev Alatsi järv on kaitse all Teringi maastikukaitseala koosseisus. Oja suudmeks olev Tündre järv ja umbes 700 m oja alamjooksust on kaitse all Tündre looduskaitseala koosseisus.

## Viited

## Välislingid
*
*
Džomolungma lõunatipp

**Džomolungma lõunatipp** , ka **Džomolungma eeltipp**, ka **Lõunatipp**, (inglise keeles: *South Summit of Mount Everest*), on mäetipp (eeltipp) Džomolungma mäel Himaalajas.

Lõunatipp asub peatipust (8848 m) 360 m lõunakagu suunas.

Tipu kõrgus on 8749 m. Ta on kõrgem kui K2 (maailmas kõrguselt 2. mäetipp), kuid ta ei  klassifitseeru mäeks. 

## Esmatõus
Esmatõusu tippu tegid 26. mail 1953 Briti ekspeditsiooni liikmed Charles Evans ja Tom Bourdillon, kes tõusid eeltippu mäe lõunapoolsest küljest. Neil oli eesmärgiks küll jõuda peatippu (8848 m), kuid edasiminekuks polnud neil lihtsalt jõudu jagunud. Vallutanud eeltipu (8749 m), seisid nad sellel ja arutlesid, et suudavad ehk peatipuni jõuda, kuid elusatena ei pöördu nad sealt enam tagasi. Kolm päeva hiljem, 29. mail kell 9 hommikul, jõudsid sama ekspeditsiooni liikmed Edmund Hillary ja Tenzing Norgay eeltippu ja liikusid sealt edasi 2,5 tunniga peatippu. 

1996. aastal hukkus Lõunatipul Rob Hall, Uus-Meremaa alpinist ja mägigiid.

## Viited
Helga Maranik

**Helga Maranik** (25. veebruar 1924 Tallinn – 23. oktoober 1987 Tallinn) oli eesti moekunstnik.

1952. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti eriala.

Aastatel 1952–1957 töötas ta V. Klementi nimelises Õmblusvabrikus. 1957. aasta mais asus ta tööle vastavatud Tallinna Moemaja peakunstnikuna ja töötas selles ametis 1983. aastani. Ta kavandas rõivamudeleid tekstiilitööstusettevõtetele ja tegi moejooniseid ajakirjale Siluett.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

## Tunnustus
*1974 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna Moemaja peakunstnik Helga Maranik (1961)
Slengiai

**Slengiai** on küla Leedus Klaipėda rajoonis, Sendvarise valla halduskeskus. Külas asuvad Plikiai põhikooli filiaal ja raamatukogu.

Nõukogude ajal asus Slengiai Sendvarise külanõukogus, mille keskuseks oli algselt hiljem Klaipėdaga liidetud Sendvaris, seejärel mitmed teised külanõukogu asulad. Slengiai ise oli suhteliselt väike küla, aastal 1970 oli seal 82 elanikku, aastal 2001 aga 48 elanikku. Aastaks 2011 oli Slengiais aga 327 elanikku.

## Viited

## Välislingid
*Küla portaalis vietoves.Lt
Vladimir Annikov

**Vladimir Annikov** (14. aprill 1926 Odessa – 24. detsember 2015) oli vene päritolu Eesti viiuldaja.

1944. aastani elas Odessas. Õppis Odessa konservatooriumis. Aastatel 1941–1944 töötas viiuldajana Odessa Ooperiteatris. Aastatel 1946–1950 mängis Moskvas sõjaväe džässorkestris.

1950. aastal kolis Tartusse. Aastatel 1950–1994 töötas ta Vanemuise teatri orkestris viiuldajana, olnud ka kontsertmeister. 

## Tunnustus
*1987 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Tema abikaasa Ingrid Annikov (1936–2012) oli samuti viiuldaja.

## Viited
Usėnai

**Usėnai** (saksa keeles *Mädewald*) on küla Leedus Šilutė rajoonis, Usėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Usėnai asub Klaipėda ja Pagėgiai vahelise raudtee ääres Veižase jõe kaldal. Külas asub Usėnai raudteejaam.

Küla mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1722. Aastal 1874 valmis küla läbiv raudtee, mille äärde rajati ka raudteejaam. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923. Aastal 1944 toimusid küla all Saksamaa ja Nõukogude liidu vägede vahel ägedad lahingud. Nõukogude ajal oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. 6. juunil 1966 avastas rühm kohalikke noorukeid metsast lõhkemata mürsu. Nad üritasid seda avada, mille tagajärjel mürsk lõhkes, tappes seitse last. Aastal 1976 rajati külla II maailmasõja ohvrite mälestamiseks puitskulptuuride kompleks. Aastal 2002 ehitati külla katoliku kabel.

## Viited

## Välislingid
*Küla portaalis vietoves.Lt
Ingrida Šimonytė

**Ingrida Šimonytė** (sündinud 15. novembril 1974 Vilniuses) on Leedu poliitik, ta oli 11. detsembrist 2020 kuni 12. detsembrini 2024 peaminister. 

24. novembril 2020 esitas president Gitanas Nausėda ta oma dekreediga peaministri kandidaadiks, mille seim heaks kiitis. Peaministrina astus ta ametisse 11. detsembril, tema eelkäija oli Saulius Skvernelis. 

Šimonytė on parteitu. Ta oli 7. juulist 2009 kuni 13. detsembrini 2012 Leedu rahandusminister.

Ta lõpetas aastal 1992 Vilniuse 7. Keskkooli (praegu Vilniuse Žirmūnai Gümnaasium, asub Žirmūnai linnaosas). Aastal 1996 lõpetas ta Vilniuse Ülikooli majandusteaduskonna ärikorralduse bakalaureusena, aastal 1998 majandusteaduskonna rahandusmagistrina.

## Vaata ka
*Ingrida Šimonytė valitsus
Saida Ausing

**Saida Ausing** (sündinud 14. detsembril 1935) on eesti riigiametnik.

Ta on töötanud Rahandusministeeriumi eelarve osakonna peaspetsialistina, hiljem sotsiaalkulude talituse juhatajana.

Aastatel 1997–2010 oli ta Lastekaitse Liidu vanematekogu liige.

Aastatel 2008–2010 oli ta poliitilistel põhjustel represseeritud inimeste sotsiaalsete tagatiste asjatundjate komisjoni liige.

Ta on olnud ka Kagu-Eesti probleemidega tegeleva valitsuskomisjoni liige ja Hasartmängumaksu Nõukogu liige.

## Tunnustus
* 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited
Saugos

**Saugos** (saksa keeles *Saugen*) on küla Leedus Šilutė rajoonis, Saugose valla halduskeskus. Külas on põhikool. Saugos asub Klaipėda ja Pagėgiai vahelise raudtee ääres, külas on Kukorai raudteepeatus. Külas on sündinud saksa ajaloolane Reinhard Wenskus.

Küla on kirjalikult esmamainitud 1722. aastal. 1875. aastal valmis küla läbiv raudtee. 1905. aastal ehitati külla luteri kirik ja 1947. aastal katoliku kirik. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga 1923. aastal.

## Pilte

Saugu_paminklas.jpg|Mälestusmärk küüditatutele
Saugų katalikų bažnyčia.JPG|Katoliku kirik
Saugų evangelikų liuteronų bažnyčia.jpg|Luteri kirik
Saugos_malūnas.jpg|Saugose veski


## Viited

## Välislingid

*Infot küla kohta (*saksa keeles*)
*Küla portaalis vietoves.Lt
Ärtukuningas

**"Ärtukuningas"** on Ott Leplandi teine singel tema viiendalt seni ilmumata stuudioalbumilt. Viisi autorid on Ott Lepland ning tema ansambli liikmed Kaspar Kalluste, Kristjan Kaasik, Viljar Norman, Tarvi Kull, Marvi Vallaste, sõnad on kirjutanud Taavi Paomets.

## Välislingid
* Sõnad: "Ärtukuningas" Sasslantis
* Video: "Ärtukuningas" Youtube
Juknaičiai

**Juknaičiai** (saksa keeles *Jugnaten* või *Juknaiten*) on küla Leedus Šilutė rajoonis, Juknaičiai valla halduskeskus. Külas on põhikool. Juknaičiai asub Klaipėda ja Pagėgiai vahelise raudtee ääres, seal asub Juknaičiai raudteepeatus. Külas on sündinud leedu poliitik Regina Eitmonė.

Küla lähistel asub Juknaičiai hiiemägi, mille juures asus muinasasula. Juknaičiaid ennast mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1540. Aastal 1874 valmis küla läbiv raudtee, mille äärde ehitati raudteejaam. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923. Aastal 1995 valmis sealne katoliku kabel, mille juurde moodustati kihelkond.
## Viited

## Välislingid

*Infot küla kohta (*saksa keeles*)
*Küla portaalis vietoves.Lt
Yoshimi Kawade

**Yoshimi Kawade** (川出由己 *Kawade Yoshimi*; 9. mai 1924 Qingdao, Hiina – mai 2015) oli Hiinas sündinud jaapani biokeemik, viroloog ja biosemiootik. 

Ta lõpetas 1947. aastal Tōkyō Ülikooli  ja kaitses 1957. aastal samas doktorikraadi. Alates 1956. aastast töötas ta Kyōto Ülikoolis, aastast 1974 professorina. 

Uuris interferoone.

## Teosed
*Kawade, Yoshimi 2006. *Seibutsu-kigouron: Shutaisei no seibutsugaku* (Biosemiotics: The biology of subjectivity). Kyoto: Kyoto University Press.

## Viited
Kajaani linnus

**Kajaani linnus** (soome *Kajaanin linna*, rootsi *Kajaneborg*) on varauusaegne linnus Kesk-Soomes Kainuu maakonnas Kajaani linnas Kajaani jõe jõesaarel. Saart ja linnust poolitab üle jõe viiv Ahontie sild.

## Ajalugu
1595. aasta Täyssinä rahuga sai Rootsi riik uue idapiiriga seoses uusi alasid Karjalas, Kesk-Soomes ja Lapimaal. Moodustati Kainuu maakond. 

Aastal 1604 andis Rootsi kuningas Karl IX käsu rajada Kajaani jõe äärde Venemaa vastu Rootsi riigi äärealade kaitseks kivilinnus. Samal aastal alustati ettevalmistustöid, ehitus algas aastal 1605. Tööd sujusid aeglaselt.

Aastal 1650 sai linnuse omanikuks Rootsi suuraadlik Peter Brahe. Järgmisel aastal asutas ta linnuse kõrvale linna. Linnust kasutati edaspidi rohkem vanglana.

Põhjasõja ajal vallutasid linnuse venelased.

## Ehitus
Linnusekavatis on saare järgi ida-läänesuunaline ja ristkülikukujuline ning laotud osaliselt tahutud graniitkividest. Ringmüüri pikema külje pikkus on 39 meetrit, kõrgus oli 9,6 m ja paksus on 3,6 m. Linnuse kummalgi otsal oli 2 suurtükitorni ja neljakandiline torn põhjaväraval. Linnusel oli 2 tõstesildadega varustatud väravat: põhja- ja lõunaküljel ning kummagi ees sild üle jõe – põhja pool 50 m ja lõuna pool 91 m pikkune.

## Praegune seisukord
Linnus on säilinud 1. korruse kõrguselt. Üle varemete läheb saart poolitav maanteesild.
Verner Gerretz

**Verner Gerretz** (aastatel 1964–? **Verner Karu**; 4. märts 1919 Kädva küla, Ingliste vald, Harjumaa – 31. oktoober 1994 Tallinn) oli eesti laulja (bass).

1950. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Jenny Siimoni lauluklassis, 1950–1952 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Jenny Siimoni lauluklassis.

Aastatel 1944–1964 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ja hääleseadja, oli ka RAM-i koorinõukogu liige. Aastatel 1950–1955 laulis kvartetis RAM-1. Aastatel 1966–1981 laulis Eesti Televisiooni ja Raadio Segakooris.

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

## Tunnustus
*1954 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori koorinõukogu koosolek. Vasakul seisavad: Verner Gerretz, August Nuga; istuvad: Erich Kaaruks, Uno Järvela, Harry Vilpart. Paremal: Gustav Ernesaks, Rene Rätsnik ja Filharmoonia direktor Viktor Vekšin (1960)
*Eesti rahvusbibliograafia. Gerretz, Verner, esitaja
Harry Vilpart

**Harry Vilpart** (ka **Harri Vilpart**; 6. oktoober 1917 Tallinn – 26. juuni 1997 Tallinn) oli eesti laulja (bariton) ja muuseumitöötaja.

Aastatel 1949–1951 õppis Tallinna Muusikakoolis Ants Kiilaspea klassis, 1951–1953 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Gustav Ernesaksa koorijuhtimisklassis.

Aastatel 1948–1982 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja, 1956–1978 ka koori inspektor ja koorinõukogu liige. 1982. aastast töötas Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teadurina.

Ta on tõlkinud laulusõnu.

Ta on maetud Siselinna kalmistule.

## Tunnustus
*1974 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Tema abikaasa oli näitleja ja lavastaja Astrid Lepa. Margus Lepa on nende poeg.

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori koorinõukogu koosolek. Vasakul seisavad: Verner Gerretz, August Nuga; istuvad: Erich Kaaruks, Uno Järvela, Harry Vilpart. Paremal: Gustav Ernesaks, Rene Rätsnik ja Filharmoonia direktor Viktor Vekšin (1960)
*Eesti rahvusbibliograafia. Vilpart, Harri, tõlkija
Kyōto Ülikool

**Kyōto Ülikool** on ülikool, mis asub Kyōto linnas Jaapanis.

Ülikool on asutatud aastal 1897 ja on üks Jaapani vanimaid.

Ülikoolis õpib üle 22 000 üliõpilase ja töötab üle 5000 töötaja.

Üksteist Kyōto Ülikooli vilistlast või töötajat on saanud Nobeli auhinna:
#Hideki Yukawa – Nobeli füüsikaauhind 1949. aastal; ta oli esimene jaapanlane, kes Nobeli auhinna sai
#Shinichiro Tomonaga – Nobeli füüsikaauhind 1965. aastal
#Kenichi Fukui – Nobeli keemiaauhind 1981. aastal
#Susumu Tonegawa – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind 1987. aastal
#Aung San Suu Kyi – Nobeli rahuauhind 1991. aastal
#Ryōji Noyori – Nobeli keemiaauhind 2001. aastal
#Makoto Kobayashi – Nobeli füüsikaauhind 2008. aastal
#Toshihide Masukawa – Nobeli füüsikaauhind 2008. aastal
#Shinya Yamanaka – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind 2012. aastal
#Isamu Akasaki – Nobeli füüsikaauhind 2014. aastal
#Tasuku Honjo - Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind 2018. aastal
Broad Peak Central

**Broad Peak Central** (hiina keeles: *Zhongyang*) on mäetipp Broad Peaki mäel Gasherbrumi mäemassiivis Karakoramis. 

Tipp jääb Jammu ja Kashmiri (India) ja Xinjiangi (Hiina) territooriumile.

Laia tipuharjaga Broad Peaki mäe kaks tippu on üle 8000 meetri kõrgused: peatipp Broad Peak ja Broad Peak Central ('Broad Peaki kesktipp'). Viimane asub peatipust (8051 m) 840 m põhjaloodes.

Tipu kõrgus on 8011 m. Väikese suhtelise kõrguse tõttu ei klassifitseeru see mäeks (tema topograafiline prominentsus on vaid 196 m). Vahel vaieldakse selle üle, kas Broad Peak Central ei peaks olema 15. kaheksatuhandeline . Vahel lülitatakse see tipp maailma mägede ja peatippude kõrgusjärjestuse tabelitesse võrdluseks, kuid jäetakse järjestuse koht täitmata.
 
## Esmatõus
Esmatõusu tippu tegid 28. juulil 1975 Poola ekspeditsiooni mägironijad. Tipputõusu III laagrist (kõrguselt 7200 m) alustasid Roman Bebak, Kazimierz Głazek, Marek Kęsicki, Janusz Kuliś, Bohdan Nowaczyk ja Andrzej Sikorski. Viis neist (kõik peale Bebaki) jõudsid tippu. Traagiliselt lõppenud ekspeditsioonist jäid tipust laskumisel ellu vaid kaks (Głazek ja Kuliś).

## Vaata ka
*Broad Peaki peatipp 
*Rocky Summit

## Viited
Luukamber

**Luukamber** on laulukooride töös kasutatav võte repertuaari omandamiseks. 

Luukambrisse kutsub dirigent lauljad üksikult või ansamblitena (igast häälerühmast laulja, harvem mitu), et veenduda, kas partiid on omandatud ja lauljate intonatsioon puhas. Luukamber võib toimuda kooriproovis (mida peetakse eriti raskeks, sest kogu koor kuulab) või eraldi ainult dirigendi või hääleseadjaga.

## Viited
Victor Toweel

**Victor Anthony Toweel** (12. jaanuar 1928 Benoni, praegu Gauteng – 15. august 2008 Sydney, Austraalia) oli Lõuna-Aafrika poksija.

Toweel osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Elukutselisena
Toweel poksis jaanuarist 1949 kuni novembrini 1954 elukutselisena. Ta pidas kokku 32 kohtumist, millest võitis 28 (neist 14 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.

Ta oli Lõuna-Aafrika Liidu meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 26. märtsist 1949 kuni 26. oktoobrini 1953 ning sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 6. augustist 1949 kuni 22. maini 1954. 

Ta oli Briti Impeeriumi meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 11. novembrist 1949 kuni 15. novembrini 1952 ning ühtlasi ka maailmameister 2. detsembrist 1950 kuni 15. novembrini 1952. 

Ta on ainus Lõuna-Aafrika poksija, kes on olnud elukutseliste maailmameister.

## Isiklikku
Tema isa Michael Toweel, isa vend Paul Toweel ning vennad James, William, Fraser, Maurice ja Allan olid samuti tuntud Lõuna-Aafrika poksijad. Nad olid pärit Liibanonist.

Ta kolis 1980. aastatel Austraaliasse.

## Viited

## Välislingid
* 
*Victor (Vic) Toweel lehel ''BoxRec''. Inglise keeles
Villem Õunapuu

**Villem Õunapuu** (7. jaanuar 1917 Narva – 6. juuli 2007 Käina) oli eesti viiuldaja.

1938. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Paulseni viiuliklassi. 1939. aastal täiendas end Pariisis Jacques Thibaud juures.

Osales rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Varssavis (1935) ja Brüsselis (1937).

Aastatel 1942–1945 ja 1966–1969 oli Estonia teatri orkestri viiuldaja, aastatel 1949–1966 ja 1969–1977 mängis viiulit Eesti NSV Riikliku Televisiooni- ja Raadiokomitee estraadiorkestris. 1945–1948 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist. Aastatel 1959–1965 oli ta Tallinna Kammerorkestri kontsertmeister.

## Tunnustus
*1969 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Õunapuu, Villem, Eesti NSV teeneline kunstnik - viiulikunstnik
*ERR arhiiv. Villem Õunapuu
Konstantin Kasekivi

**Konstantin Kasekivi** (enne eestistamist **Konstantin Hvostkov**; 10. juuli 1930 Valga – 28. juuni 1979 Tallinn) oli eesti laulja (tenor).

Ta lõpetas 1949. aastal Tallinnas Raudteekooli nr 1 ja töötas lukksepana.

1956. aastast oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Laulis ka meeskvartetis RAM-3.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1974 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja Konstantin Kasekivi
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM 3: Kaljo Räästas, Olev Valgma, Konstantin Kasekivi, Vello Mäeots (1969)
Gasherbrum III

**Gasherbrum III** (hiina keeles *Jiāshūěrbùlǔmù III Fēng*) on mäetipp Gasherbrumi mäemassiivis Baltoro Muztaghi mäeahelikus Karakoramis. 

## Asukoht ja kõrgus
 
Tipp jääb Gilgit-Baltistani (Pakistan) ja Xinjiangi (Hiina) territooriumile.

Mäetipp Gasherbrum III asub Gasherbrum IV ja Gasherbrum II vahel. See jääb Gasherbrum II peatipust (8034 m) 1010 m loodesse. Gasherbrum IV (7932 m) jääb 2,6 km läände.

Tipust 760 m kirde suunas jääb Gasherbrum III North (7702 m).

Tipu kõrgus on **7946 m** Tipu topograafiline prominentsus on alla 500 m (461 m)), mistõttu seda tippu tavaliselt eraldi mäena ei käsitleta. Sel juhul vaadeldakse seda tippu Gasherbrum II alamtipuna (*subpeak*). Kuna tipu prominentsus on siiski märkimisväärne, siis lülitatakse ta vahel maailma mägede ja peatippude kõrgusjärjestuse tabelitesse võrdluseks, kuid jäetakse sel juhul järjestuse koht täitmata.
 
## Esmatõus
Esmatõusu tippu tegid 11. augustil 1975 Poola ekspeditsiooni mägironijad Wanda Rutkiewicz, Alison Chadwick-Onyszkiewicz, Janusz Onyszkiewicz (hilisem Euroopa Parlamendi liige) ja Krzysztof Zdzitowiecki.

Kuni esmatõusuni oli see tipp sel ajal (1975) üks kõrgemaid vallutamata mäetippe.

## Viited
Sarah Hutton

**Sarah Hutton** (sündinud 1948) on Briti filosoof, filosoofia- ja teadusloolane.

Hutton on õppinud õppis Cambridge'i Ülikoolis (New Hall) ja kaitsnud doktoritöö Warburgi instituudis Londonis. 

Ta on õpetanud Hertfordshire'i Ülikoolis, Middlesexi Ülikoolis ja on professor Aberystwythi Ülikoolis Walesis. Sarah Hutton on olnud külalisprofessor Utrechti, Yorki, Paderborni ja Columbia ülikoolides ning Pariisi VII ülikoolis jm.

Tema erialaks on 16.-17. sajandi Briti filosoofia, eelkõige Cambridge'i platoonikud (Henry More jt) ning uusaegne platonism laiemalt, kveekerid ja naisfilosoofid, nagu Anne Conway ja Émilie du Châtelet.

Aastatel 1996–2004 juhtis Hutton Briti Filosoofia Ajaloo Seltsi. Ta on ajakirjade The Journal of the History of Philosophy ja The British Journal of the History of Philosophy peatoimetaja.

## Teoseid
*Anne Conway, a woman philosopher, Cambridge University Press 2004
*British Philosophy in the 17th century, Oxford History of Philosophy, Oxford University Press 2015
*Toim: Henry More (1614–1687) tercentennary studies, Kluwer 1990 (*Henry More and Jacob Boehme*)
*Toim koos Douglas Hedleyga: Platonism and the origin of modernity, Studies on Platonism and Early Modern Philosophy, Springer 2008
*Toim koos Paul Schuurmaniga: Studies on Locke: Sources, Contemporaries and Legacy, Springer 2008
*Benjamin Furly (1646–1714): a Quaker Merchant and his Milieu, Florenz: Olschki 2007
*Koos James E. Force'ga: Newton and Newtonism, Kluwer 2004
*The Cambridge Platonists, Stanford Encyclopedia of Philosophy

## Välislingid
*CV Yorki Ülikooli kodulehel
Häälerühm

**Häälerühm** (ka **hääl**) on sarnaste hääleomadustega ja sama partiid esitav osa koorist. Lauljad jagunevad häälerühmadesse hääle ulatuse ja tämbri järgi. Koori häälerühmade arv vastab teose esitamise ajal selle teose partiide arvule.

Eri kooriliikidel on olemas tüüpiline häälerühmade arv ja jaotus, mis vastab sellele kooriliigile esitamiseks mõeldud teostes enamasti kasutatud partiide arvule. Naishääled jagunevad koorides sopraniteks ja altideks (kõrgemast madalamaks I sopran, II sopran, I alt, II alt), meeshääled tenoriteks ja bassideks (levinud jaotus I tenor, II tenor, bariton, bass). Lastekoorides jagunevad hääled sopraniteks ja altideks. 

## Viited
Takahito, prints Mikasa

**Takahito, prints Mikasa** (jaapani keeles 三笠宮崇仁親王 *Mikasa-no-miya Takahito Shinnō*; 2. detsember 1915 Tōkyō – 27. oktoober 2016 Tōkyō) oli Jaapani keisrikoja vanim liige, keiser Yoshihito ja keisrinna Teimei poeg, Hirohito vend ja Akihito onu.

Teise maailmasõja ajal teenis ta Jaapani ratsaväes. Pärast sõja lõppu sai temast õpetlane semi keelte alal.

## Isiklikku
Ta oli aastast 1941 abielus Yuriko Takagiga. Neil sündis kolm poega ja kaks tütart (pojad surid enne isa). Tema surma ajal oli neil 9 lapselast ja 4 lapselapselast.
J. Norman Collie

**John Norman Collie** (10. september 1859 Alderley Edge, Cheshire
– 1. november 1942 Sligachan, Šotimaa) oli Briti keemik ja alpinist.

Ta lõpetas University College'i Bristolis, täiendas end Würzburgis, kus 1884. aastal kaitses ka doktoriväitekirja keemias. Hiljem töötas ta William Ramsay (hilisem nobelist) assistendina University College Londonis (UCL) ja aastatel 1896–1913 orgaanilise keemia professorina UCL-is. 

Tal on uurimusi dehüdroäädikhappe ja inertgaaside kohta.

## Mägironimine

Ta tegeles alpinismiga ning praktiseeris seda Alpides, Kaukasuses, Himaalajas ja Kanada mägedes.
 
Esimese teadaoleva tõusukatse kaheksatuhandelise mäe tippu tegid Norman Collie ja Albert F. Mummery 1895. aastal, üritades ronida Himaalajas Nanga Parbati (8125 m) tippu. Tipputõus nurjus, kui Mummery ja kaks gurkhat hukkusid lumelaviinis.

Collie valiti 1921. aastal Everesti Himaalaja komitee liikmeks.

## Tunnustus
*1888 – valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks
*1896 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

## Viited

## Välislingid

*Mount Collie
*History - People - John Norman Collie
Johan Christoffer Boklund

**Johan Christoffer Boklund** (15. juuli 1817 Kulla, Skåne – 9. detsember 1880 Stockholm) oli Rootsi maalikunstnik ja kunstipedagoog. Ta oli 19. sajandi Rootsi kunstielu silmapaistev esindaja, tuntud eelkõige ajalooliste ja igapäevaelu kujutavate maalide poolest.

Boklund sündis Skånes, Lõuna-Rootsis, ja alustas kunstiõpinguid Kopenhaagenis, jätkates seejärel Stockholmi Kunstiakadeemias. 1840. aastatel õppis ja töötas ta pikemat aega Münchenis, kus sai mõjutusi Saksamaa romantilisest ja realistlikust maalikoolkonnast. Ta naasis Rootsi 1850. aastatel ja määrati peatselt Rootsi Kunstiakadeemia professoriks. 1866. aastal sai temast ka Stockholmi Rahvusmuuseumi (Nationalmuseum) maalikunstiosakonna kuraator.

Ta mängis olulist rolli Rootsi kunstihariduse ja muuseumielu kujundamisel ning mõjutas oluliselt mitmeid noorema põlvkonna kunstnikke, sealhulgas Carl Larssonit.

## Looming
Boklundi looming keskendus peamiselt ajaloolistele stseenidele ja žanrimaalile, st igapäevaelu kujutavatele kompositsioonidele. Tema tööd paistavad silma tehnilise meisterlikkuse, detailitäpsuse ja ajastuõhustiku tabamise poolest. Tema teoseid on eksponeeritud mitmes Rootsi muuseumis, eelkõige Stockholmi Rahvusmuuseumis.

### Pilte


Image:Marksmen in Merano (Johan Christoffer Boklund) - Nationalmuseum - 17942.tif|"Meranerskyttar" (1862)
Image:Johan Christoffer Boklund-Lovisa.jpg|"Lovisa" (1861)
Image:Johan Christoffer Boklund-Ung kvinna i fönster med stickning och katt.jpg|"Ung kvinna i fönster med stickning och katt"
Antonello da Messina

**Antonello da Messina** (1430 Messina, Itaalia – 1479) oli itaalia maalikunstnik.

## Pilte

Image:Antonello da Messina - Virgin Annunciate - Galleria Regionale della Sicilia, Palermo.jpg |"Kuulutuse Neitsi" (1475)
Image:Messina.Madona01.jpg |"Madonna pühakutega – Bari Nikolause, Anastassia, Ursula, Dominicuse and Helenaga" (1475/1476)
Image:Antonello da Messina 026.jpg |"Kolgata" (1455)
Wrangeli looduskaitseala

**Wrangeli (saare) looduskaitseala** on Venemaa looduskaitseala, mis hõlmab Wrangeli ja Heraldi saare ning neid ümbritseva mere. See on Venemaa kõige põhjapoolsem looduskaitseala.  Kaitseala pindala on 7670&nbsp;km2. Kaitseala loodi 1976. Kaitsealal puutuvad kokku Ida-Siberi ja Põhja-Ameerika floora- ja faunaelemendid. Suur osa (4700&nbsp;km2) kaitsealast on mägine, palju on väikeseid jõgesid ja järvi.
Harri Taliga

**Harri Taliga** (sündinud 23. juunil 1957) on eesti ametiühingutegelane.

1975. aastal lõpetas ta Järvakandi Keskkooli.

1980. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Aastatel 1980–1983 õppis samas aspirantuuris, 1984. aastal sai Moskva Riiklikus Ülikoolis filosoofiateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Социально-экономические основы интернационального и патриотического воспитания в трудовом коллективе".

Ta on täiendanud end Humboldti Ülikoolis (1989–1990), Yorki Ülikoolis (1996) ja Northumbria Ülikoolis (2002).

Aastatel 1986–1991 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli) dotsent, 1991–1993 Tallinna Kunstiülikooli teadusprorektor. 1993. aastast oli ta Kultuuri- ja Haridusministeeriumi osakonnajuhataja. Hiljem töötas Eesti Õigustõlke Keskuse arendusjuhina.

Aastatel 1998–2003 oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu sotsiaalsekretär. 2003. aasta novembrist 2013. aasta märtsini oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu esimees.

Aastatel 2005–2006, 2008–2009 ja 2011–2012 oli ta Eesti Töötukassa nõukogu esimees.  

2014. aastast on ta konsultatsioonifirma Taliga Consulting OÜ juhatuse liige.

## Viited
Tõrs

**Tõrs** on suur silindriline või ülalt pisut ahenev laudnõu.

Saarte murdes ja läänemurdes on nimetatud ka sõnaga "tann", Lõuna-Eesti murretes* tõrike*, võru murdes* tõrdu*.

## Kirjeldus
Tõrs oli vanasti Eesti suurim laudnõu või ummik, suuremate tõrte (õlletõrte) kõrgus ja läbimõõt pealt kõikus 1 meetri ümber, allosa võis olla kõrgusest kuni 20 cm laiem. Tõrred olid harilikult jalgade ja kaaneta, eraldi tõrrejalal (raejalgadel) seisvad ning nende maht oli tavaliselt 200–300 liitrit.  

Tõrres hoiti soolvees liha, säilitati kapsaid, teravilja, tehti õlut, leotati pesu, pargiti nahka, vanutati riiet, tallis või laudas hoiti vett jne.

## Vaata ka
*aam
*ankur
*lass
*pütt
*tünn
*vaat

## Viited

## Kirjandus
* Ants Viires. "Eesti rahvapärane puutööndus". Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1960 

## Välislingid
* Taaritõrs, tõrs ehk tõrdu. Eesti Rahva Muuseum
* Tõrs. Eesti Põllumajandusmuuseum
John Bauer

**John Albert Bauer** (4. juuni 1882 Jönköping, Rootsi – 20. november 1918) oli Rootsi kunstnik.

## Pilte

John Bauer self-portrait 1908.jpg|Autoportree (1908)
God kväll, farbror! Hälsade pojken.jpg |"Tere õhtut, härra!" (1915)
John Bauer 1915.jpg |"Trollid ja kuningatütar" (1915)
Tyr and Fenrir-John Bauer.jpg |"Tir ja Fenrir" (1911)
Isaiah Berlin

**Isaiah Berlin** (läti keeles **Jesaja Berlins**, 6. juuni 1909 Riia – 5. november 1997 Oxford) oli juudi päritolu inglise filosoof, 20. sajandi üks tähtsamaid liberalismist kirjutajaid. 

## Tunnustus
*1966 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks
Matthias Diependaele

**Matthias Diependaele** (sündinud 7. augustil 1979 Sint-Niklaasis) on Belgia poliitik, ta kuulub erakonda Uus Flaami Allianss. Ta valiti aastal 2009 Flaami parlamendi liikmeks.

Ta õppis õigusteadust Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis.
Raivo Plumer

**Raivo Plumer** (sündinud 24. detsembril 1961 Tallinnas) on eesti alpinist ja mägimatkaja, kes on tõusnud kahe kaheksatuhandelise mäe tippu.

Ta võttis osa Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud  tipputõusust Denalile (1999). 

Ta on 2001. aastast MTÜ Mägiekspeditsioonide Klubi esimees. 2000. aastatel  tegutses ta Eesti Matkaliidu asepresidendina. Ta on teinud kaastööd  "Matkaseletussõnastiku" (2002) ja "Matkaspordi käsiraamatu" (2004) koostamisel. 2000. aastal oli ta kirjastuses Karrup ilmunud Reinhold Messneri raamatu "Mallory teine surm" eestikeelse tõlke konsultant.

## Haridustee
Ta lõpetas 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna.

## Alpinism ja mägimatkamine
Matkamist ja  mägironimist harrastab ta 1982. aastast.  Ta on tulnud Eesti meistriks mägimatkatehnikas (1986–1988) ja mägimatkamises (1987, 1999). Ta on roninud Alpides, tõusnud 1995. aastal Matterhorni (4478 m) ja Mont Blanci (4807 m) tippu. 2000. aastal tõusis ta Kaukasuses Elbruse (5642 m) tippu.

Ta on tõusnud kahele üle 8000 meetri kõrgusele mäele: 11. oktoobril 1998 Cho Oyu tippu ja 23. juulil 2001 Broad Peaki eeltippu.

### Kõrgtõusud
Põhiallikas:
*1990 – Estonia mäetipp (6211 m)
*1990 – Lenini mäetipp (7134 m)
*1991 – Korženevskaja (7105 m)
*1991 – Kommunismi mäetipp (7495 m)
*1997 – Aconcagua (6960 m)
*1998 – Cho Oyu (8188 m)
*1999 – Mount McKinley  (6190 m)
*2001 – Broad Peaki eeltipp Rocky Summit (8028 m)

## Tunnustus
* 1999 – Baltikumi aasta parim kõrgtõus – Mount McKinleyle (6190 m, alpinismirühma koosseisus)
* 2001 – J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile (tõus Broad Peaki tippu)
* 2001 – Eesti Matkaliidu aunimetus Aasta matkaja
* 2010 – Aasta matkategelane
* 2013 – Aasta matkategelane
* Eesti Matkaliit valis ta 20. sajandi Eesti 100 silmapaistvaima matkaja ja matkategelase hulka

## Raamatud
*Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Tallinn: Pegasus, 2005

## Viited

## Välislingid
*Eesti mägimatkajad islamimaailmas. kultuur.elu.ee. 2/2002
Roland Pikhof

**Roland Pikhof** (14. märts 1922 Majakovo, Petrogradi kubermang – 6. juuli 2002 Tallinn) oli eesti keelpillimängija.

1941. aastal lõpetas ta Leningradi konservatooriumi muusikakooli vene rahvapillide erialal. 1940–1941 mängis Leningradis Vassili Andrejevi nimelises vene rahvapilliorkestris.

Aastatel 1946–1985 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist. Teda hinnati kui balalaika ja havai kitarri virtuoosi.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1968 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Roland Pikhof poja Andresega (1958)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Interpreet Roland Pikhof (1972)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kontserdibrigaad Roland Pikhof, Jelena Solovjova, Jüri Pärg ja Aino Himbek ning tootmiskoondise “Ookean” parteikomitee sekretäri asetäitja Viktor Jurman enne baaslaevale “Frederek Chopin” minemist (1976)
*ERR arhiiv. Muusikaline tund. Sinine Havai (1978)
Kozhikode

**Kozhikode** (varem *Calicut*) on rannikulinn Kerala osariigis Indias.

Linnas asub 1968. aastal asutatud Calicuti Ülikool.

Linna nimest on tuletatud tekstiilide kalinguri ja *[[calico]]* nimetused.
Margus Proos

**Margus Proos** (sündinud 21. märtsil 1962) on eesti alpinist ja ettevõtja.

Ta lõpetas aastal 1980 Tallinna 46. keskkooli ning 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna puidutöötlemise tehnoloogia erialal. Pärast lahkumist ettevõttest AS Standard 1991 aastal, rajas ta koos August Kulliga mööblitootmise ettevõtte AS Thulema. , kus ta töötas tootmis- ja arendusjuhina Alates aastast 2008 on ta OÜ Kose Vesi juhatuse liige. Ühtlasi tegutseb ta koos abikaasaga ettevõtjana aianduse alal OÜs Sadevälja ning puidust lipu- ja valgustimastide tootmiseettevõttes OÜ Puitmast. 
 
## Alpinism

Ta harrastab mägironimist 1980. aastast. Ta on tõusnud 1982. aastal Elbrusele (5642 m) Kaukasuses, 1995. aastal Mont Blancile (4809 m) Alpides ja 1997. aastal Aconcaguale (6901 m) Andides.

Ta on Mägiekspeditsioonide Klubi juhatuse liige.

### Tõusud kaheksatuhandelistele
Ta osales Eesti esimesest Himaalaja mägiekspeditsioonist ja oli nende seas, kes jõudsid kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu. Tipputõus toimus 11. oktoobril 1998.

2001. aastal võttis ta osa Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m). Tipputõusul jõudis ta edukalt sadulale ja jätkas tõusu tipu suunas, kuid ilma halvenemise tõttu pöördus ta (nagu ka Tõivo Sarmet) vaevalt sadakond meetrit enne eeltippu tagasi.

Margus Proos osales ka eestlaste 2003. aasta Džomolungma ekspeditsioonil, kuid kukkus liustikku ületades kaheksa meetri sügavusse auku ja oli sunnitud tipputõusu katkestama.

### Kõrgtõusud
*1997 – Aconcaguale (6901 m)
*1998 – Cho Oyu (8188 m)
*2001 – Broad Peak (jõudis kõrgusele 8021 m)
*2003 – Džomolungma (jõudis kõrgusele 7070 m)

## Viited

## Välislingid
*Margus Proos. magiklubi.ee
Carlo Buti

**Carlo Buti** (14. november 1902 – 16. november 1963) oli itaalia laulja. Ta oli tuntud kui "Itaalia hõbekõri" ja oli tõenäoliselt esimene itaalia muusika lauljast superstaar XX sajandil. Ta plaadistas 1574 laulu.

## Elulugu
Buti sündis Firenze linnas Itaalias. Lapsena õppis ta selgeks Toscana rahvalaulu stiili, mis on tuntud kui *stornello*. Õige pea palkasid armunud mehed teda oma kallimatele serenaade laulma. Butile andis tunde vokaaltehnika õpetaja Raoul Frazzi. Ta esines ka Itaalia Ringhäälingus. Tema esimene salvestusleping (1930) oli firmaga Edison-Bell Records. 1934. aastal sõlmis ta lepingu Columbia Recordsiga.

Butit kutsuti Itaalias ka kohalikuks Bing Crosbyks ja Frank Sinatraks, sest ta eelistas operetilaadsetele lauludele omaaegset popmuusikat. Ta lõpetas esinemise aastal 1956, olles salvestanud koguni 1574 laulu. Omal ajal oli see salvestamisrekordiks itaalia muusika ajaloos. Tema ainulaadne soe ja meloodiline tenorino falsett ja *mezza voce* tõid talle rahvusvahelise edu. Carlo Buti mängis mitmes itaalia filmis. Ta suri oma kodus Montelupo Fiorentinos 61 aasta vanuselt.

Tema lauldud "Vivere" kõlab ainsana filmi "Titus" *soundtrack*'il, mille teised lood kirjutas Elliot Goldenthal.

## Tema esitatud laule
* "Faccetta Nera"
* "La Paloma"
* "Amapola"
* "Tornerai"
* "Dove Sta Zazà"
* "Amore Amore"
* "Il Primo Amore non si Scorda mai"
* "Fiorin Fiorello l ' amore è bello"
* "Signorinella Pallida"

## Filme
* "Napoli verde-blu" (1935)
* "Per uomini soli" (1938)

## Viited