open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tanel Rander

**Tanel Rander** (pseudonüüm **chaneldior**; sündinud 1. detsember 1980) on eesti kunstnik.

Töötanud juristi ja advokaadina, alates 2009. aastast vabakutseline kunstnik. Tema loominguline tegevus jaguneb eksperimentaalseteks, keele ja psühholoogia tasandil toimivateks performatiivseteks praktikateks ning kriitiliseks, Ida-Euroopa diskursuse ja dekoloniaalsusega seotud uurimuseks. 2018. aastal avas ta Valgas projektiruumi Brīvības galerija.

Valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2024‒2026.

## Teosed
* Raamat "Kontrolli alt väljas", (pseudonüümi chaneldior all), 2008
* Raamat "Tammeöö", (pseudonüümi c: all, koostöös Erkki Luuk'iga), 2012
* Tekstid "Odessa või São Paulo?", "Teekond põllule" ja "Jõgi ja jõerahvas" kogumikule "Mitte-Tartu", Topofon, 2012
*Kaastööd kogumikule "Olematute raamatute antoloogia" (koostaja Kiwa), Paranoia kirjastus 2014 
*Kaastöö "Basic Forms" kogumikule "Entry Points. Stories of the Leaning House", seoses näitusega "Arheoloogiafestival – kihistusi pildist ja ruumist", kuraator Maria Arusoo, Tartu Kunstmuuseum, 2014 
*Kaastöö kogumikule "Revisiting Footnotes", LCCA (Läti Kaasaegse Kunsti Keskus), Riia, 2015
*Kaastöö "Time for a Dream" näituse "Identity. Behind the Curtain of Uncertainty" kataloogi, kuraator Solvita Krese, Ukraina Rahvuslik Kunstimuuseum, Kiiev, 2016 
*Raamat "Arhiivid ja allumatus: visuaalkultuuri muutuvad taktikad Ida-Euroopas", toimetajad Margaret Tali ja Tanel Rander, Eesti Kunstiakadeemia Kirjastus, 2016
*Kaastöö "Hoia oma austrit!" näituse "Metafoorid kodule" kataloogi, kuraator Joanna Hoffmann, Tartu Kunstimuuseum, 2018

## Näitused
* "Geneesia", East Creative Space, Tallinn, 2010
* "Uriaadi lõpp", (koostöös Erkki Luuk`iga), Y Galerii, Tartu, 2010
* "Kesktalvine hnott", (koostöös Erkki Luuk`iga), Tallinna Linnagalerii, 2010
* "Decolonize This", Y Galerii, Tartu, 2012
* "No Borders - No Difference?", Tartu Kunstimaja monumentaalgalerii, 2013
* "The Frontline East", LCCA (Läti Kaasaegse Kunsti Keskus), Riia, 2015
* "Kolmas tee", Tallinna Linnagalerii, 2016

## Artiklid

* Mis võiks toimuda galeriis, millel puudub lagi?
* Kus me asume, kui mõtleme neoliberalismist?
* Revisionistid ajaloo prügikasti ümber
* Tõejärgse ajastu tõejärgne kunst
* Tants kahe masinavärgi vahel
* Ilma kehata varjud
* Nostalgia võim
* Ida-Euroopa unelm ja hallutsinatsioon
* Kuradi reha
* Nii et suur kunst, väike poliitika?
* Võõrandumise psühhogeograafia

## Viited

## Välislingid

*http://chnldr.blogspot.com
*http://www.cca.ee/kunstnikud/tanel-rander
*https://www.muurileht.ee/kiirkohting-tanel-rander/
*http://echogonewrong.com/the-guillotine-effect-an-interview-with-tanel-rander/
*Tanel Rander ETIS-es
Varbuse Ukukivi

**Varbuse Ukukivi** on ohvrikivi ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Varbuse külas.

## Välislingid
* Varbuse Ukukivi Hiite Maja SA andmekogus
*
Amy Tan

**Amy Tan** (hiina keeles 譚恩美; sündinud 19. veebruaril 1952 Oaklandis) on hiina päritolu USA kirjanik.

Ta on sündinud Ameerika Ühendriikides California osariigis Oaklandis hiina emigrantide lapsena, tema isa oli elektriinsener ja baptistivaimulik. Ta oli 14-aastane, kui ta isa ja vanem vend väikese vahega surid. Siis ema pani tema ja ta noorema venna Montreux'sse (asub Vaud' kantonis Šveitsis), kus ta lõpetas keskkooli. Seejärel õppis ta USA-s San Jose Riiklikus Ülikoolis, kust sai bakalaureuse- ja magistrikraadi inglise kirjanduse ja lingvistika alal. Hiljem sooritas ta doktorieksamid lingvistika alal California Ülikoolis (Berkeleys ja Santa Cruzis).

Tema teoste läbivaks teemaks on emade ja tütarde suhted. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Õnnerõõmu Klubi" (Tallinn, Varrak, 1996, tõlkija Pille Runtal, originaal ilmus aastal 1987) ja "Köögijumala naine" (Tallinn, Tänapäev, 2013 (sarjas "Punane raamat"), tõlkija Jana Linnart, originaal ilmus aastal 1991). Ta kirjutab inglise keeles.

## Isiklikku
Tema abikaasa Louis DeMattei on jurist. Paar tutvus 1974. aastal pimekohtingul.
Andre Tõnisekivi

**Andre Tõnisekivi** on ohvrikivi Võrumaal Põlva kihelkonna Andre külas. 

## Välislingid
* Andre Tõnisekivi Hiite Maja SA andmekogus.
*
Navi Silmaläte

**Navi Silmaläte** on silmaallikas Võrumaal Võru valla Navi külas. 

## Välislingid
* Navi Silmaläte Hiite Maja SA andmekogus
*
Pragi Silmaläte

**Pragi Silmaläte** on looduslik pühapaik Põlvamaal Põlva valla Pragi külas. 

## Välislingid
* Pragi Silmaläte Hiite Maja SA andmekogus
*
Peri Tõnise petai

**Peri Tõnise petai** on pühapuu ajaloolisel Võrumaal Põlva valla ja kihelkonna Peri külas.

## Välislingid
* Peri Tõnise petai Hiite Maja SA andmekogus
Gerstenmeieri mõis

**Gerstenmeieri mõis** (läti keeles *Gerstenmeiera muiža*, vanasti ka *Gerstenmeijera muiža*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis aadressiga Eiženijas ielā 20–22. 

Suvemõisal oli kaks peahoonet. Eiženijas iela 8 kandis asunud teine hoone on aga hävinud. Säilinud on ilmselt XIX sajandil ehitatud klassitsistlik hoone. Ehkki peahoone aadressiks on Eiženijas iela, asub lähedal, aadressil Ķiršu ielā 4, samuti mõisale kuulunud klassitsistlik puuhoone.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Ants Uus

**Ants Uus** (31. detsember 1932 – 9. jaanuar 2014) oli eesti teleoperaator ja spordiajakirjanik.

Aastatel 1956–1979 töötas Uus Eesti Televisioonis, kus tegi operaatorina kultuuri-, laste- ja spordisaateid.

Ta kuulus ka Nõukogude Liidu Kesktelevisiooni võttegruppi, kes tootis spordiüritustelt rahvusvahelist telepilti. Nii töötas ta Moskva olümpiamängudel, Hea Tahte mängudel ning maailma karikasarja etappidel mitmel spordialal.

Uus kogus autogramme, neist esimese sai ta 1968. aastal tõstesportlaselt Jaan Taltsilt. 

Uus oli ka korvpallur. 1950. aastate algul tuli ta spordiühingu Spartak meeskonnas Tallinna noortemeistriks.

## Viited

## Välislingid
* "In memoriam Ants Uus" ERR, 17. veebruar 2014
Zasulauks

**Zasulauks** on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 1,190 km². Asub Dzirciemsist lõunas, Imantast idas, Āgenskalnsist läänes ja Šampēterisest lõunas. 9139 elanikku (2010).

Zasulauksi asumi hoonestus on väga ebaühtlane. Asumis on kunagistele rannaluidetele püstitatud tööstushooned läbisegi 19. sajandil ehitatud puumajade ja 20. sajandil püstitatud paneelidest korterelamutega.

Asumi maad liideti suuremalt jaolt Riiaga aastal 1828, kuigi väiksem osa liideti linnaga alles aastal 1919. Esimeseks ettevõtteks oli ilmselt osalt Dzirciemsi asumis asunud Jānis Šteinhauersi (saksapäraselt Johann Steinhaueri Zasa mõis ja paberivabrik. Šteinhauersi poeg müüs aga vabriku maha. Aastal 1806 kolis paberitootmine Ulbrokasse ümber, aga aastal 1810 oli Zasulauksi aladel olnud hoonetel uus omanik. Vabrikus töötasid lätlased ja tehase juurde kerkisid tööliselamud. 19. sajandil asutati vabriku juurde kool. Aastal 1856 ostis vabrikuomanik piirkonnas 100 krundi jagu maad ja jagas need töölistele.

Aastal 1873 sai Zasulauks raudteeühenduse ülejäänud Riiaga, kui Bolderājasse viivale raudteele rajati Zasulauksi jaam (saksa keeles Sassenhof). Praegune jaamahoone pärineb küll veidi hilisemast ajast, olles püstitatud aastal 1912. 1876 sai Zasulauksist raudteesõlm, kui rajati Tukumsi linna viiv raudtee.

Sajandi teisel poolel hakkasid piirkonda kerkima teisedki tööstusettevõtted. Nende seas oli masinaehitustehas Motor (1896), keemiatehas (1897), värvitehas (1898). Aastal 1950 rajati asumisse elektrirongide depoo, selle juures on aastast 1960 **Zasulauka Depo** nimeline rongipeatus (vanasti lihtsalt *Depo*).

Zasulauksis asub ka Läti Ülikooli botaanikaaed, mis rajati endise Wolfschmidti mõisa hoonetekompleksi juurde. Lisaks Wolfschmidti mõisale asus Zasulauksi aladel veel Pīlādžbirzsi mõis. Wolfschmidti mõis kandis kunagi nime Zasa mõis, sellest tuleb ka asumi nimi. Lisaks mõisatele on arhitektuuriliselt tähelepanuväärne veel Riia 34. Keskkooli aastal 1934 püstitatud funktsionalistlik hoone ja 19. sajandil püstitatud juugendstiilis puitmajad.

1970. ja 1980. aastatel püstitati asumisse hulgaliselt paneelelamuid.

RigaZarduIela.jpg|Zardu iela
Dreiliņu iela, Zasulauks.jpg|Dreiliņu iela
Dzirciema iela, Zasulauks.jpg|Dzirciema iela


## Välislingid

*Zasulauksi koduleht (*läti keeles*)
Dresdeni mõis

**Dresdeni mõis** (läti keeles *Drēzdena muiža* või *Drēzena muižiņa*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis peahoonega aadressil Daugavgrīvas ielā 37/39. Saksa keeles *Dresdenhaus* või *Langes nams*. 

Dresdeni suvemõisa rajas XVIII sajandi teisel poolel Cēsisest Riiga kolinud Carl Gustav Dresden (Johann Christoph Brotze andmetel ehitas selle Meno Holst ja Dresden ostis vastvalminud hoone ära). Lisaks baroksele peahoonele oli krundil veel mitu kõrvalhoonet, kuid need ei ole säilinud. Üks säilinud majandushoone lammutati 1980. aastatel. 1870. ja 1912. aastal rekonstrueeriti mõisa ning muudeti veidi selle välimust, eemaldati barokseid detaile ja lisati veranda. 1980. aastatel võeti mõisa rekonstrueerimine taas ette, sihiks oli taastada hoone algne, XVIII sajandil antud välimus.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Ninasi postijaam

**Ninasi postijaam** (saksa keeles *Poststation Nennal*; vene keeles *Нинасиская (конно-)почтовая станция*) oli aastail 1772–1877 Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaanteel tegutsenud postijaam Tartumaal Torma kihelkonnas. Postijaama hoone asub tänapäeval Ida-Viru maakonnas Mustvee vallas Ninasi külas. Kuna Ninasi kohta on varem kasutatud ka nime Nina, on postijaama nimetatud ka Nina postijaamaks.

Postijaamas peatumist on oma reisimärkmetes maininud prantsuse kirjanik Honoré de Balzac (1843). On mainitud veel ka Katariina II (1764), Robert Schumanni, Elias Lönnroti, Ferenc Liszti jt peatumist selles postijaamas.

Postijaam on seotud dekabristide tegevusega 1825. aastal. Vürst Mihhaili ülesanne oli Ninasil kinni pidada kogu Peterburist tulev kirjavahetus, kuni Varssavis paikneva Poola valitseja suurvürst Konstantin võimust loobumise manifesti saabumiseni.

1881. aasta märtsis sai tulevane Venemaa keiser Aleksander III Ninasil teate oma isale, keiser Aleksander II korraldatud atentaadist.

## Postijaama peahoone
Ninasi postijaama kivist peahoone ehitati 1824. aastal.

## Leprosoorium
Aastatel 1892–1916 tegutses postijaama hoonetes leeprahaigete ravimiseks kohandatud Ninasi leprosoorium.

## Kool
Aastal 1919 avati peahoones Kalmaküla algkool, mis tegutses 1966. aastani. Peahoonel asuval tahvlil on kirjas, et algkool tegutses seal aastail 1913–1966.

## Piirivalvekordon
Aastatel 1992–2007 asus samas hoones Eesti piirivalve Ninasi kordoni peahoone.

## Hilisem käekäik
Alates 2011. aastast tegutseb Ninasi postijaama peahoones MTÜ Virumaa Koolituskeskus. Juhatuse esimehe Ivo Okase sõnul planeeritakse hoone välisilme taastada kujul, nagu see nägi välja 1834. aastal – kavatsetakse taastada ka majaesised kaaristud.

## Viited

## Välislingid

* Ninasi (hobu)postijaam Eesti Rahvusarhiivi Ajalooarhiivis
Dagerrotüübid

**"Dagerrotüübid"** on Eriti Kurva Muusika Ansambli 2008. aastal ilmunud album, mille andis välja MKDK Records. 

Plaat anti välja pärast ansambli looja ja eestvedaja Sven Kuntu surma ning pärast selle üllitamist lõpetas ansambel ka tegevuse. Aasta hiljem anti siiski välja veel üks plaat, "Ilus elu", ning esitleti seda kontserdiga. CD salvestati MKDK Records stuudios 28. oktoobril 2007 ja DVD sama aasta 4. oktoobril Kultuurikatlas. 

Album on saanud pealkirja esimese kasutuskõlbuliku fotografeerimisviisi dagerrotüüpia järgi. Kasutades ära jodiidiauruga töödeldud hõbepinna erinevat valgustundlikkust, võimaldas see avastus Louis Daguerre'il jäädvustada ehk lasta "valgusel joonistada" objekte ja inimesi.

Pappkarbis plaadiümbrise näol on tegemist erikujulise stantsitud 1/0 metallik-paberil CD/DVD-ümbrisega.

## Taust
2006. aasta sügisel tegi Eesti Ajaloomuuseum ansamblile ettepaneku mängida saatemuusikat Taani kultusfilmile "Kuristik" (1911), mida näidati Eesti Ajaloomuuseumi ja Eesti Film 100 koostöönäituse raames. Jäädvustatud aja muusikaline lahti- ja taasmõtestamine sai aga niivõrd huvitavaks teemaks, et viis Eriti Kurva Muusika Ansambli uue kontsert-installatsioonini. Kui ansambel oli oma kontsertidel hoidnud seni akustilist joont, siis uue kontserdiga kasutati helivõimendust täie teadlikkusega, keskendudes instrumentaalsusele ning ruumile, millesse helid joonistuvad.

## Kontserdid
2007. aastal toimusid ansambli "Dagerrotüüpide" kontserdid järgmistes kohtades:
* 1. märtsil ja 2. märtsil Kanuti Gildi saalis
* 10. märtsil Viljandi kultuuriakadeemia *blackbox*-saalis
* 11. märtsil Tartus Sadamateatris
* 22. märtsil Kuressaares
* 24. märtsil Rakveres
* 2. augustil Palamuse kultuurimajas
* 6. augustil Haljala kirikus
* 7. augustil Aravete kultuurimajas
* 8. augustil Aruküla rahvamajas
* 3. oktoobril Tartus Genialistide Klubis
* 4. oktoobril Tallinnas Kultuurikatlas

"Dagerrotüüpide" plaati esitleti pärast ansambli juhi Sven Kuntu surma – 28. oktoobril 2008 Kanuti Gildi saalis tasuta kontsert-installatsiooni/plaadiesitlusega.

## Vastuvõtt
Kriitikute hinnangul oli Eriti Kurva Muusika Ansambel läinud edasi, ta oli sügavam kui kunagi varem. Pärast märtsikuiseid Tallinna-kontserte kirjutati: "Seekord suurt etendust ei pakutud, näitemänguks oli muusikutega koos tantsiv videokujutis ja muutuv valgus. Selliseid tundeid ja meeleolusid suudavad edasi anda vaid oma ala meistrid."

## CD ja DVD lugude nimekiri
# *Nimeta*
# "Magus algus, milles varjab end sügav kuristik"
# *Nimeta*
# "Suvevaheaeg"
# *Nimeta*
# "Lustakas põgenemine hobusel"
# *Nimeta*
# "Näitlejate hotell"
# *Nimeta*
# "Läheb edasi"
# *Nimeta*
# "Sextants"
# *Nimeta*
# "Tumm"
# "Läheb ära"

Muusika: Sven Kuntu

## Esitajad
* Sven Kuntu (hääl, klõbinad)
* Maiken Pajupuu (viiul)
* Tauno Valdna (flööt)
* Kalle Klein (saksofon)
* Siim Soop (kontrabass, klõbinad)

## Viited

## Välislingid
* Põhjalik ülevaade albumi kujundusest ettevõtte Lorem Ipsum kodulehel
* Fotosid "Dagerrotüüpide" kontserdilt 
* Evert Palmets. EKMA: "Dagerrotüübid" (arvustus). Õhtuleht, 10. märts 2007
Tigrinja keel

**Tigrinja keel** kuulub afroaasia keelkonda. Seda räägivad Aafrika idaosas elavad tigrinjad. Tigrinja keele kõnelejad elavad peamiselt Tigray piirkonnas Põhja-Etioopias. Samuti on kõnelejaid Lõuna-Eritrea piiridel. Tigrinja keelt kõnelevad ka nendesse piirkondadesse sisserännanud rahvad, kaasa arvatud hvarasad.

## Keele kõnelejad
Tigrinja keelt kõnelevad Etioopias 4,2 miljonit ja Eritreas 2,5 miljonit inimest. Tigrinja kõnelejate jaoks on üldine nimetus. Etioopias kutsutakse Tigrai pärismaalasi tigrinja keeles *tigrāwāy*ˇks (meessoost), *tigrāweytī*ˇks (naissoost), *tigrāwōt*ˇks või *tegaru*ˇks (mitmuses). Eritreas on tigrinja kõnelejad ametlikult tuntud kui *Bihér-Tigrigna*, mis tähendab 'tigrinja keele kõnelejate rahvus'. 
Tigrinja on suuruselt kolmas keel, mida räägitakse kõige rohkem Etioopias ja Eritreas. Seda räägitakse ka immigrantide seas näiteks Sudaanis, Saudi Araabias, Iisraelis, Saksamaal, Itaalias, Rootsis, Suurbritannias, Kanadas ja Ameerika Ühendriikides. Tigrinja murded erinevad foneetiliselt, leksikaalselt ja grammatiliselt. Ükski murre ei ole keelenormiks võetud.

## Keele struktuur
### Foneetika
##### Vokaalid
Tigrinja keeles on seitse täishäälikut: i, ɨ, u, e, ʌ, o, ja a. Neid eristatakse neljaks eri tunnusteks: kõrge, madal, tagumine ja ümar. 

##### Konsonandid
Tigrinja keele konsonandid: /p/, /b/, /p'/, /m/, /f/, /v/, /w/, /t/, /d/, /t'/, /ts'/, /n/, /s/, /z/, /r/, /l/, /ʧ/, /ʤ/, /ʧ'/, /ɲ/, /ʃ/, /ʒ/, /j/, /k/, /kw/, /g/, /gw/, /k'/, /kw'/, /x/, /xw/, /ʁ/, /ʁw/, /ħ/, /ʕ/, /ʔ/, /h/. Tigrinja keele suruhäälikud: /p'/, /t'/, /ts'/, /ʧ'/, /k'/, ja /kw'/. Need häälikud on kõris ahenenud. Nad suurenevad kõri tõstmisel. See surub õhu kokku suuava taga. Kui see on vabastatud, kõlab terav ja krõbisev hääl.
On teatud arv dorsaale: hääletu velaarne hõõrdhäälik /x/, hääletu ja labiaalne velaarne hõõrdhäälik /xw/, hääletu ja uvulaarne hõõrdhäälik /ʁ/ ning hääletu, labiaalne ja uvulaarne hõõrdhäälik /ʁw/. Uvulaarid moodustavad hääliku kurgunibuga ja keeleselja tagaosaga samal ajal, kui velaar moodustab pehmesuulaehäälikut.
Tigrinja keeles /p/-täht esineb ainult laensõnades. Seda kasutatakse enamasti ainult itaalia keele laensõnades (*pane*, *polizia*, *posta* jne). /P/-tähe puudus on seotud üleminekuga /p/-tähelt /f/-tähele.

##### Silbistruktuur
Tigrinja silbistruktuur on väga range. Tigrinja silp võib koosneda kas konsonant-vokaal või konsonant-vokaal-konsonant järjestusest.

##### Allofoonid
Velaarsed konsonandid /k/ja /kʼ/ hääldatakse erinevalt: kui nad esinevad kohe peale täishäälikut või nad ei ole topelt koos. Sel juhul /k/-d hääldatakse kui velaarset frikatiivi. /Kʼ/ hääldatakse kui frikatiivi või mõnel juhul kui afrikaati. 

## Arvsõnad

## Kirjaviis
Tigrinja keelt kirjutatakse Geezi kirjas. Geezi kiri on tähestikuline silpkiri ehk *abugida*, milles iga sümbol tähistab konsonandist ja sellele diakriitikuga lisatud dvokaalist koosnevat silpi. Kirja loetakse vasakult paremale.

### Keelenäited

## Viited

## Välislingid
*Tigrinja nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks (juuni 1933)

**Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks** toimus 10., 11. ja 12. juunil 1933. Hääletamisele oli pandud V Riigikogu ettepanek. Hääletamine ei olnud kohustuslik ja osalus oli 66,4 protsenti. Muutmise poolt hääletas 161 338 ja vastu 331 000 inimest. Tallinnas hääletas vastu 74,6 protsenti ja tühje ümbrikke oli 261 ja juurdekirjutuste pärast tühistati 343 sedelit. Sellesse hääletusse suhtus rahvas kui valitsusele vastuseisu näitamisse. Valitsusjuht Jaan Tõnisson oli hääletuste teada saamisest äärmiselt löödud ja soovis välja kuulutada uued Riigikogu valimised, aga kuna sügisel pidi tulema uus rahvahääletus vapside esitatud põhiseaduse muutmise üle ja juhul kui rahvas on selle poolt, tulevad uued valimised, siis ei tundunud riigikogu valimiste välja kuulutamine rahaliselt mõistlik. (Kaja. 15, 16. juuni 1933)

Erapooletu Komitee põhiseaduse muutmise ettevalmistamiseks andis rahvahääletuse puhul välja artiklikogumiku Pööre.

Tundmatu hääletaja Tallinnast oli kirjutanud hääletussedelile: *1. Kogu Toompea bande ning ka vähemad riigivargad võlla tõmmata! 2. Kõik poliitilised erakonnad ning riigikogu tsirkus likvideerida! 3. Ausaid ning asjatundjaid isikuid etteotsa seada, kes oma tegude ja tagajärgede eest vastutaksid.* Sedel tunnistati rikutuks.

Pärast rahvahääletuse tulemuste teatavakssaamist ütles Konstantin Päts: *Minu arvates on äsja möödunud rahvahääletus näidanud, et [[V Riigikogu|riigikogu]] autoriteet on rahva juures läbi*.

Artur Sirk teatas: *See rusikahoop näkku, mida rahvas andis erakondadele möödunud rahvahääletamisega, peaks olema erakondi niivõrd kainestanud, et nad rahva tahtmisega ja kannatustega enam mängida ei julge. Kui erakondade järgmistest sammudest aga selgub, et see rusikahoop nõnda võimas on olnud, et ta erakonnamehed päris uimaseks on teinud – siis tuleb need rühmitused ja inimesed võimalikult kiiresti lülitada välja rahva saatuse juhtimisest, riigi rahuliku arengu nimel, rahvuse parema tuleviku nimel.*

Rootsi ajalehe Nya Dagligt Allehanda teatel valitses Eestis revolutsiooni meeleolu ja seisukord olevat äärmiselt kriitiline, iga päev olevat oodata riigipööret.

## Viited
Rahvahääletused põhiseaduse muutmiseks

**Rahvahääletused põhiseaduse muutmiseks** toimusid aastail 1932–1933 1920. aasta Eesti vabariigi põhiseaduse muutmise eesmärgil.

## Eellugu
1923. aastal peetud rahvahääletusel usuõpetuse üle (Rahvahääletus avalike algkoolide seaduse muutmiseks) ilmnes, et rahva kui formaalselt riigivõimu kõrgem teostaja (§ 27) ei jaga Riigikogu seisukohta ja I Riigikogu pidi seetõttu laiali minema. Seetõttu järgneva üheksa aasta jooksul enam rahvahääletusi ei korraldatud. 1926. aastal üritasid sotsialistid tühistada võõrandatud mõisate eest tasu määramist rahvahääletuse korras ja 1932. aastal üritasid vapsid maaomavalitsuste kaotamist rahvahääletuse korras. Mõlemal juhul oli tõenäoline, et rahvas ei jaga Riigikogu seisukohta ja Riigikogu keeldus küsimuse rahvahääletamisele panemisest. Erakonnad ei usaldanud oma valijaskonda. Mõlemal juhul oli vaieldamatu, et Riigikogu talitusviis ei olnud kooskõlas Põhiseadusega, märgib Artur Mägi.

29. septembril 1926 esitas Põllumeestekogude rühm Riigikogule esimese korrapärase põhiseaduse muutmise kava.

## Rahvahääletused
* Esimesel rahvahääletusel põhiseaduse muutmiseks (13., 14. ja 15. augustil 1932) lükati tagasi V Riigikogu ettepanek.
* Teisel rahvahääletusel põhiseaduse muutmiseks (10., 11. ja 12. juunil 1933) lükati tagasi V Riigikogu ettepanek.
* Kolmandal rahvahääletusel põhiseaduse muutmiseks (14., 15. ja 16. oktoobril 1933) võeti vastu 1934. aasta Eesti Vabariigi põhiseadus.

Laskmata end häirida rahvahääletuste tulemustest, jäi V Riigikogu ka pärast rahvahääletusi edasi ametisse. Kuna 1934. aastal lükati uue põhiseaduse järgse VI Riigikogu valimised edasi, jäi V Riigikogu ka selle põhiseaduse kehtivusajal ametisse kuni 1937. aasta lõpuni, kuni 1. jaanuaril 1938 jõustus Rahvuskogu poolt vastuvõetud kolmas põhiseadus.

## Viited

## Kirjandus
* A. Tooms. Rahvahääletused Põhiseaduse muutmiseks. Eesti Statistika 1933, nr. 145 (12), lk. 605 - 617.
Ebakilptäilased

**Ebakilptäilased** (*Coccidae*) on sugukond putukaid nokaliste seltsist, kilptäiliste (*Coccoidea*) ülemsugukonnast.

Sugukonda kuuluvad näiteks põõsa-ebakilptäi (*Parthenolecanium corni*), elupuu-ebakilptäi (*Parthenolecanium fletcheri*); rips-ebakilptäi (*Eulecanium ciliatum*), mustika-ebakilptäi (*Eulecanium franconicum*) ja pärna-ebakilptäi (*Eulecanium tiliae*).
Kilptäilised

**Kilptäilised** (*Coccoidae*) on ülemsugukond putukaid nokaliste seltsist. 

## Eesti faunas esindatud sugukonnad
**Aclerdidae*
**Aleyrodidae* – karilased
**Asterolecaniidae*
**Beesoniidae*
**Calophyidae*
**Cerococcidae*
**Coccidae* – ebakilptäilased
**Dactylopiidae*
**Diaspididae* – kilptäilased
**Eriococcidae* – vilttäilased
**Homotomidae*
**Kermesidae*
**Lecanodiaspididae*
**Margarodidae*
**Micrococcidae*
**Ortheziidae* – plaattäilised
**Phoenicococcidae* – puudertäilased
**Pseudococcidae*
**Psyllidae* – lehekirbulised
**Triozidae*
Pīlādžbirzsi mõis

**Pīlādžbirzi mõis** (*Pīlādžbirzs muižiņa*, vanasti ka *Ashgrowe*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Zasulauksi asumis peahoone aadressiga Kandavas ielā 4/6. 

Pīlādžbirzi mõis tekkis endisest Karleja karjamõisast. Karleja peahoone ehitati ümber kahekorruseliseks kivimajaks. Aastast 1920 asus majas lastekodu, mis tegutses aastani 1975. Hoone on ümber ehitatud ja praegu asub seal erakliinik.

Suvemõisa klassitsistlik peahoone valmis aastal 1877, hoone rekonstrueeriti aastal 1902. Aastast 1920 asus majas juudi lasteaed. Hiljem kuulus lasteaed linnale. Aastal 2009 koostati projekt hoone restaureerimiseks.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Wolfschmidti mõis

**Wolfschmidti mõis** (läti keeles *Volfšmita muiža*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Zasulauksi asumis aadressil Kandavas ielā 2. 

Wolfschmidti mõis sai alguse XVIII sajandi lõpus. Toona oli Zasa mõisa omanik Jānis Šteinhauers. Ta rajas mõisa juurde tööstuskompleksi ja andis rahvasuu kohaselt vana mõisasüdame oma lilledega kaubitsevale vennale Jānusele. Toona sai alguse mõisa ümber kujunenud park.

Mõis on saanud nime Hollandi sõjaväeatašee A. Wolfschmidti järgi, kellele suvemõis XX sajandi alguses kuulus. Pärast Läti iseseisvumist sai mõisa pargist botaanikaaed, aga Wolfschmidtidele ja nendega seotud Strickidele jäid selle territooriumil mitmed kasvuhooned.

Mõisa juurde kuulus kolm maja. Neist vanim pärineb XVIII sajandi teisest poolest, olles baroki sugemetega puidust klassitsistlik maja. 1920. aastal hoone rekonstrueeriti ja sealjuures kaotas ta palju oma vanast välimusest, sealjuures ka kõik baroksed elemendid.

Teist maja hakati rajama ajal, mil Wolfschmidti mõis Zasa mõisast eraldus. Klassitsistlik hoone valmis aastal 1824 ja on muutumatul kujul tänini säilinud.

Kolmas hoone valmis samuti XIX sajandi alguses ja seda on vaid vähesel määral muudetud.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil nr. 1; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil nr. 2; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil nr. 3; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Zasa mõis (Riia)

**Zasa mõis** (*Zasumuiža*, saksa keeles *Zassenhof, Saßenhof, Sassenhof*) oli mõis Lätis Riia linnas Zasulauksi ja Dzirciemsi asumis. Viimane peahoone asus Daugavgrīvas iela majade 70–74 piirkonnas. 

Zasa mõis pärineb XVII sajandist ja on nime saanud von Sasside suguvõsalt, kellele see algul kuulus. Mõisa ostis 1759. aastal lätlasest ettevõtja Jānis Šteinhauers. Ta rajas mõisa juurde tööstuskompleksi ja rahvasuu räägib, et vana mõisasüdame olevat ta kinkinud oma lilledega kaubitsevale vennale Jānusele. Sellest sai Wolfschmidti mõis.

Jānis Šteinhauers jättis mõisa maad endale ja nii kujunes uueks mõisa keskuseks Dzirciemsi aladele tekkinud tööstuskompleks. Mees rajas sinna Hollandi tuuliku, kasutades ära Dzegužkalnsi ümbruse kõrgeid maid, ja pani seal voolanud ojal käima esimese paberivabriku Riia territooriumil. Steinhauserite järel sai mõisa omanikuks K. Jannau ja 1801. aastast pankur ja ärimees A. Klein. 1806. aastal viidi paberivabrik üle Ulbrokasse.

Mõisa maad linnastusid XIX sajandil kiiresti. 1913. aastal müüs toonane mõisa omanik Schnakenburg mõisa Riia linnale ja nii sai Zasa mõisast ametlikult linnamõis, kuigi linn ehitas saadud maad lihtsalt maju täis. Toona oli mõisa pindala 270 hektarit.
## Galerii

File:Sassenhof.jpg|
File:BM06114Am.jpg|

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Zolitūde mõis

**Zolitūde mõis** (läti keeles *Zolitūde muiža*, ka *Bērzu muiža*) oli linnamõis Lätis Riia linnas Imanta asumis peahoone aadressiga Tālavas gatve 13. Saksa keeles *Solitude*, *Birkenruh*, *Birkenhof*, *Helmutshof* või ka *Swanenborgshoff*.

Mõisa nimi tuleb prantsuse keelest, kus sõna *solitude* tähendab üksindust. Nimi pärineb XIX sajandi algusest, enne seda oli mõisa nimi Swaneborgshoff.

XVII sajandil rajatud mõisa sai XVIII sajandi algul endale Otto Hermann von Vietinghoff-Scheel. Aastast 1795 said Vietinghoffide asemel mõisa omanikuks Igelströmid. Aastast 1877 läks mõis Riia linna valdusse. Mõisas hakati tootma turvast, mõisa maadele hakkasid kerkima elamud, millest sai hilisem Zolitūde asum.

Mõisa hooned on tänapäeval hävinud, mõisakompleksist on säilinud vaid jupp mõisa pargis olnud alleest.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Pederastia (kuritegu)

**Pederastia** on kuriteoliik. 

Kristlikus Euroopas oli pederastia kuni hiljutise ajani kriminaalkuritegu.

## Eestis
See oli keelatud Vene seadustes ja 1935. aastal jõustunud kriminaalseadustikus, mis nägi pederastliku teo eest raskendavatel asjaoludel ette isegi sunnitöö mitte üle kaheksa aasta (§ 479). 

Selleaegses kohtumeditsiinis mõisteti pederastiat anaalse seksuaalaktina kahe mehe vahel, kus üks pool etendab aktiivset (pedikaator), teine aga passiivset osa (patikus). Aktiivsel poolel võib sellise käsitluse puhul harva täheldada objektiivseid leide, mis tõestaks sugulist vahekorda: enamasti võib leida ainult nahamarrastusi sugutil või ka rooja eesnaha ja sugutiluki vahelt; patikusel võib leiduda erosiooni märke päraku limaskestal, mõnikord ka spermat pärakus.

Eesti NSV Kriminaalkoodeksi § 118 oli kaudne tõlge Vene NFSV kriminaalkoodeksist, kus see oli tähistatud venekeelse sõnaga "*мужеложство*" (VNFSV KrK §121); karistusena oli vastavates paragrahvides ette nähtud 2 kuni 10 aasta pikkune vabadusekaotus. Eesti NSV viljeldud kriminaalõigus käsitas pederastia terminit samuti ainult anaalseksi ehk suguühet päraku kaudu, mitte meestevahelise sugulise vahekorra üldises tähenduses. 

Eestis oli pederastia kuritegu kuni maini 1992. 

## Viited
Anniņmuiža mõis

**Anniņmuiža mõis** (läti keeles *Anniņmuiža*, vanasti ka *Mariannas muiža* ja *Meinerts muiža*, saksa keeles  *Annenhof*, vanasti ka *Meinershoff* või *Meinhartshoff*) oli linnamõis Lätis Riia linnas Imanta asumis peahoone aadressiga Jūrmalas gatve 74/76. 

Mõisa mainitakse esimest korda aastal 1595. Aastal 1768 müüs Kleisti mõisa omanik Gotthard von Vegesack mõisa Otto Hermann von Vietinghoff-Scheelile, kellele kuulus ka lähedal asuv Zolitūde mõis. Mõis ise läks tema armastatu Anna Ulrika von Münnichi kätte, seal hakati korraldama teatrietendusi ja balle. Rahvasuus kutsuti mõisa "lustlikuks mõisaks", mõisas elanud daami järgi sai mõis aga Anniņmuiža nime.

Aastast 1795 said Vietinghoffide asemel mõisa omanikuks Igelströmid, aastast 1817 aga pagar Georgs Losbergs. Edasi vahetusid omanikud kiiresti – aastal 1842 sai omanikuks J. E. Schmidt, aastal 1843 N. Hill, aastal 1849 J. K. Villemson, aastal 1851 K. F. Miller. Aastal 1889 omandas mõisa maakler K. Jensen, kelle kätte mõis jäi kuni võõrandamiseni.

Mõisa peahoone on tänapäeval hävinud, mõisakompleksist on säilinud laut, tallid ja üks XIX sajandi lõpus ehitatud elumaja, mida teati kui Anniņmuiža metsalossi. Mõisa hoonetes asub Läti Ülikooli pedagoogikaosakond, varem asus seal sama ülikooli geograafiafakulteet.

XIX sajandi alguses rajati mõisa ümber suur regulaarse planeeringuga park. Pargis kasvab pärnade vahel iidne Anniņmuiža tamm, lisaks kasvab pargis veel teisi, ehkki väiksemaid põlispuid.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
*Teine sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi Algkool

**Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi Algkool** oli Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi allasutus asukohaga Akadeemia tee 30, milles toimus Mustamäe Gümnaasiumi algklasside õpe. Õppetöö lõpetati seal 2010. aastal.

Hoones asus varem vene õppekeelega Tallinna Mustamäe Üldhariduskool, 
endise nimega Tallinna 50. Keskkool, mis kokku tegutses aastatel 1963&ndash;2004.
Eesti Jahimees

**Eesti Jahimees** on Tallinnas alates 2001. aastast ilmuv jahindus- ja loodusajakiri, mida annab välja Eesti Jahimeeste Selts. Ajakiri ilmub 6 korda aastas.

Ajakirja eelkäijaks oli aastatel 1988–2000 ilmunud ajaleht Jahimees. Aastatel 1988–1989 ilmus mitu numbrit ajalehte Jahimees. Siis tuli kolm aastat pausi ja märtsis 1992 ilmus Jahimehe number, mida võib pidada järjepideva ajalehe ja ajakirja ilmumahakkamise alguseks. Ajalehe esimeseks peatoimetajaks oli Ülo Kraan, kes vedas lehte ja hiljem ajakirja kokku 16 aastat (1992–2008).  

## Peatoimetajad

*2001–2008 Ülo Kraan
*2009–2010 Leho Männiksoo
*2010–2011 Indrek Silver Einberg
*2011–2012 Jaanus Vaiksoo
*2012–2015 Kaarel Roht
*2015–... Jaanus Vaiksoo

## Välislingid
*Ajakirja koduleht
Geldrop

**Geldrop** on linn Hollandis Põhja-Brabanti provintsi Geldrop-Mierlo vallas. 2011. aastal oli linnas on 28 500 elanikku, linna pindala on 13,35 km2.

Geldrop oli omaette vald 2004. aastani, mil see ühines Mierlo vallaga. Ühinemise põhieesmärk oli hoiduda liitumast Eindhoveni vallaga.

Linnake on pälvinud rahvusvahelist kuulsust, nimetades ühes piirkonnas tänavad J. R. R. Tolkieni romaanitriloogia "Sõrmuste isand" tegelaste järgi.

## Transport
Geldroppi ühendab Eindhoveniga idas maantee A67. Linnas paikneb ka Geldropi raudteejaam.

## Geldropi arheoloogia
Geldrop on pakkunud arheoloogilisteks väljakaevamisteks viljakat pinnast, sealt on saadud leide nii ajaloolisest kui ka eelaajaloolisest ajast. Asula täpne vanus on teadmata, küll aga on leitud jälgi eelajaloolistest asukatest.

Enam kui 10 000 aasta eest püstitasid praeguse Geldropi alale oma telgid põhjapõdrakütid Ahrensburgi kultuurist. Nende ajast on leitud muuhulgas kaks graveeringutega varvast. Ühel neist on kujutatud põhjapõdrasarv, teisel väike tantsiv tüdruk, kes on saanud hüüdnime "Mierlo Venus".

Zesgehuchteni linnajaost lõunas paiknesid nooremal kiviajal (umbes 3000 eKr) väikesed asulad.

Geonehuisi ja Hoog Geldropi linnajaost on saadud leide Rooma perioodist ja varakeskajast. 1989. aasta sügisel leiti arheoloogilistel väljakaevamistel 't Zandi surnusaia lähistel neli asulakohta hilisest Rooma ajast ning keskajast, perioodist 350–1225 pKr.

## Pilte

File:Sint-Brigidakerk (Geldrop) P1060767.JPG|Püha Brigitta kirik - Sint Brigidakerk 
Image:Kasteel Geldrop.jpg|Geldropi loss
Image:Geldrop, molen 't Nupke RM16032 foto13 2016-10-16 17.06.jpg|Tuulik


## Kuulsaid geldroplasi
*Dries van Agt (sündinud 1931), endine peaminister
*Ernest Faber (sündinud 1971), jalgpallur klubis PSV Eindhoven ja Hollandi jalgpallikoondises
*A. F. Th. van der Heijden (sündinud 1951), kirjanik
*Pieter van den Hoogenband (sündinud 1978), ujuja, olümpiavõitja
*Viktor Horsting (sündinud 1969), moedisainer
*Lara Stone (sündinud 1983), modell

## Viited

## Välislingid
*Geldropi koduleht
*Endise Geldropi valla kaart 1868. aastast
*Graffiti Coeveringis Geldropis (2006)
Dzõgivka

**Dzõgivka** (ukraina keeles Дзигівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Jampili rajoonis. Elanike arv on 4132. Pindala on 8,196 km².


Shipot.jpg|
Ķīpsala

**Ķīpsala** (saksa keeles *Kiepenholm* ehk *Schaggersallon*) on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 1,975 km². Asub Ķīpsala jõesaarel Dzirciemsist idas. 823 elanikku (2010).

Asumit piirab idast Daugava jõgi; üle selle viib rippsild. Läänes eraldab Ķīpsalat Dzirciemsi asumist kitsas jõe haru – **Zunda kanal**. 

XVII sajandi teisel poolel kandis saar veel *Žagarsala* nime. Praeguse nime sai ta kas seal elanud mehe järgi või siis vanast alamsaksa keele sõnast *kip*, mis tähendas nahka köidetud kaubapalle.

XVIII sajandil rajati Daugava kaldale tamm, mis ühendas Ķīpsalaga ka kaks väiksemat naabersaart – Maza Klīversala ja Burkānu sala. Kuigi saarel elas juba ammustest aegadest mõni kaluripere, algas aktiivsem ehitustegevus saarel alles XX sajandi algul. Esimesed asukad olid mere ja sadamaga seotud – lootsid, meremehed, kaubalaadijad. Vastavad olid ka asumi tänavate nimed. Saare peatänavaks oli tammile rajatud **Balasta dambise** tänav. Saar on piisavalt omanäoline, et olla osaks UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvast Riia linna alast. Eriti hinnaliseks teeb paiga see, et seal on säilinud veel XVII ja XVIII sajandil ehitatud puitmaju.

XIX sajandi lõpus hakati saarele ehitama tellistest hooneid. Toona rajati ka aastal 1863 avastatud kriidilademe kohale kipsivabrik. Aastal 1878 asutatud Riia jahtklubi hooned asuvad samuti Ķīpsalas, need püstitati saare lõunatippu aastal 1893.

Ķīpsalas bruģis (Balasta dambis).jpg|Ķīpsala
Kipsalas mols - panoramio (1).jpg|Ķīpsala muul
Ogļu iela 02.jpg|Ogļu iela
Teel jumalateenistusele 04.jpg|Balasta dambis
Balasta dambis 20-22-4.JPG|Balasta dambise ja Āzenes iela nurk


## Välislingid

*Ķīpsala koduleht (*läti keeles*)
Tiina Orunuk

**Tiina Orunuk** (24. juuli 1955 – 8. jaanuar 2014) oli eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1984. aastal ERKI arhitektina.

Pärast ERKI lõpetamist asus ta tööle Kultuurimälestiste Riiklikku Projekteerimise Instituuti, tema peamine tegevus seal oli mõisate restaureerimise projekteerimine. 

Aastast 1990 töötas ta AS Matekis, kus tegeldi kiirestimonteeritavate suurpaneelmajade projekteerimise ja tootmisega. Aastal 1991 töötas ta viis nädalat Saksamaal Stadthagenis (asub Alam-Saksi liidumaal) Lothar Schuberti arhitektuuribüroos, kus ta projekteeris tüüpsete nädalalõpumajade seeria Duo Walm, Trio Sattel ja Kvartett Walm. Sel perioodil valmis tal mitu uut majatüüpi, ka jätkas ta tööd arhitekt Mehis Marksi poolt väljatöötatud esialgsete majamudelitega, et lõpule viia elamukvartal Veskimetsas. Koostöös ühe saksa arhitekti ja rootsi ehitajatega valmis SOS-lasteküla Keilas. 

## Töid
*Ninase puhkeküla (Saare maakond)
*kauplus Lohusalus
*kauplus Kärdlas
*Pakterminali väravahoone Tallinna Sadamas
Guberņa mõis

**Guberņa mõis** (*Guberņas muiža*, vanasti ka *Gubernementes muiža*) oli riigimõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis. Saksa keeles *Gouvernementshof*.

Kunagi Fersenitele kuulunud mõis riigistati 1690. aastal. Mõis jäi riigimõisaks kuni XX sajandini. XIX sajandi lõpus rajasid vennad Bērziņsid mõisa juurde saekoja, millest on tänapäeval välja kasvanud SIA "Bolderāja". Mõisa hooned on tänapäevaks hävinud, isegi nende täpne asukoht pole enam teada.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Tiina Jakobson

**Tiina Jakobson** (sünninimi **Tiina Uibo**; sündinud 1. aprillil 1960 Sangastes Valga maakonnas) on eesti luuletaja ja muusik. 

Ta on töötanud majahoidja, sekretäri ja kutseõpetajana. Debüütluulekogu "Mängutoos" avaldas ta 1999. Illustreerib oma raamatud ise ja on osa oma luuletustest ka viisistanud. 

Ta mängib lõõtspilli.

## Teosed

*"Mängutoos" (1999) (luulekogu)
*"Maarjamaa paesel pinnal" (2000) (luulekogu)
*"Äraõitsenud meelespead" (2002) (luulekogu)
*"Ajavalgel" (2004) (luulekogu)

## Isiklikku
Tiina Jakobsonil on kolm last.

## Viited
Bolderāja mõis

**Bolderāja mõis** (läti keeles *Bolderājas muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis peahoone aadressiga Lielupes ielā 22. Saksa keeles *Bolderaa*, vanasti ka *Berghof* ja *Ahaken*.

Mõisa esimene teadaolev omanik oli Casparo Berg; toona kandis mõis Berghofi nime. Aastal 1637 müüsid Hahnid mõisa Huenedele. XVIII sajandil olid mõisa omanikeks Dahlid, XIX sajandi alguses Schröderid ja Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden. Aastast 1889 kuulus mõis Univeridele.

Bolderāja asum kujunes mõisa ja sellega seotud hoonete ümber. Mida aeg edasi, seda tähtsamaks muutus asula ja vähenes mõisa tähtsus. Pärast võõrandamist aastal 1920 tegutses mõisa peahoones kool. Hoone püsis XXI sajandi alguseni, mil tulekahju selle täielikult hävitas.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
All You Can Eat

**"All You Can Eat"** on *[[metal]]*-bändi Steel Panther neljas stuudioalbum. See ilmus 1. aprillil 2014. Albumi ilmumisest teatati 2013. aasta septembris. Esimene singel albumilt on "Party Like Tomorrow is the End of the World" ning teine singel "The Burden of Being Wonderful".

## Lood plaadil
# Pussywhipped  
# Party Like Tomorrow is the End of the World
# Gloryhole
# Bukkake Tears
# Gangbang at the Old Folks Home
# Ten Strikes You're Out
# The Burden of Being Wonderful
# Fucking My Heart in the Ass
# B.V.S.
# You're Beautiful When You Don't Talk
# If I Was the King
# She's on the Rag
Kanepitemp

**Kanepitemp** ehk **kanepitamp** ehk **jurss** (ka: *ruustli, kruustli*) on kuivatatud ja pruunistatud ja jahuks tambitud hariliku kanepi seemnetest valmistatud paks pudrutaoline toit. 

Kanepitempi söödi 20.sajandi esimesel poole Lõuna- ja Ida-Eestis kas pearoana või toidu kõrvale aga ka leivamäärdena. 

## Vaata ka
*kanep
*kanepipiim
*kanep (droog)

## Viited
RT

**RT** on lühend, mis võib tähendada:
***[[Riigi Teataja]]**, alates 1918. aastast ilmuv Eesti riigi ametlik väljaanne.
***[[Rotten Tomatoes]]** 
***[[Windows RT]]**
***[[RT (televõrk)]]** (endise nimega Russia Today), Venemaa riiklik televõrk võõrkeelse informatsiooni edastamiseks;
Guyana olümpiamängudel

**Guyana** on osalenud suveolümpiamängudel 16 korral. 

Rahvusvahelise Olümpiakomitee ametlik Guyana lühend on GUY. 1964 oli Briti Guajaana lühend GUI.

## Ajalugu
Ükski Guyana sportlane pole osalenud taliolümpiamängudel. Esimestel viiel mängudel oli riigi nimi Briti Guajaana. 

Michael Anthony võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel poksis esimese Guyana olümpiapronksi ja siiani ainsa olümpiamedali.

Guyana Olümpiakomitee asutati 1935 ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee tunnustuse sai see 1948.

## Vaata ka
* ROK-i maakoodide loend

## Viited

## Välislingid
* Guyana profile at London2012.com
Varniany

**Varniany** [Varn'jaanõ] (transkribeerituna **Varnjanõ**, valgevene keeles Варняны, leedu keeles *Varnionys*, poola keeles Worniany) on agrolinnake (varem alev ja küla) Valgevenes Hrodna oblastis Astravieci rajoonis, Varniany külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 1992 1310 elanikku, aastal 2009 aga 1128 elanikku.

Varnianys on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastail 1767–1769 ehitatud katoliku kirik, Abramoviczite mõisakompleks XIX sajandi lõpust ja mõned vanad hooned asula keskel.

## Ajalugu

Esimest korda mainitakse Varnianyt aastal 1391. Aastal 1397 andis Jogaila asula Vilniuse kapiitlile. Aastal 1462 rajas Marina Sungaila asulasse katoliku kiriku. XVI sajandi algul kuulus asula Pronskitele ja Svirskitele, hiljem Czyżedele. XVI sajandi lõpus said Varniany omanikeks Abramowiczid, kes rajasid sinna kalvinistliku koguduse. Aastast 1688 oli Varniany alev.

Poola jagamisel läks Varniany aastal 1795 Venemaa koosseisu. XIX sajandi lõpus peeti alevis 12 korda aastas laata. Kuni 1917. aastani oli Varniany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Varnianyst küla.

## Pilte

Pilt:Vornyany1.jpg|Varniany mõisa vahitorn
Pilt:Varniany. Church of St. George 03.JPG|Varniany kirik


## Viited

## Välislingid
* Varniany YouTube'is
* Varniany Valgevene fotoentsüklopeedias
Imanta (Riia)

**Imanta** on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 9,003 km². Asub Riia läänepiiril Tukumsisse viivast raudteest põhjas ja Kleistist lõunas. Asumi idapiiriks on Bolderājasse viiv raudtee. Asumis on 49 867 elanikku (2010).

Valdav osa asumist asub madalal alal (4–6 meetrit üle merepinna). Asulat läbib aga luidete ahelik, kus absoluutkõrgused ulatuvad 16–20 meetrit üle merepinna. Suurim haljasala on Anniņmuiža park.

Asumi aladele jagati juba XV sajandil suvemõisate jaoks maad. Tähtsamad mõisad asumi aladel olid Anniņmuiža mõis ja Zolitūde mõis. 1877. aastal valmis Tukumsisse viiv raudtee, selle äärde aga Zolitūde raudteejaam. Anniņmuiža elanike protestide tõttu aga nihutati jaama asukohta. 1928. aastal sai jaama nimeks Imanta. Zolitūde raudteejaama vanasse asukohta rajati 1989. aastal aga Zolitūde peatus.

Asumi aladel algas aktiivsem ehitustegevus 1920. aastatel, mil rajati nn **Imanta liinid**, kaheksa tänavat raudtee ääres. Neid maju haldas elamukooperatiiv Imanta, selle järgi sai piirkond ka nime – **Imantciems**, millest sai hiljem Imanta. Sel ajal (1924. aastal) liideti ka Imanta maad Riia linnaga. Teine piirkond, kus toona maju ehitati, oli ala Bolderāja raudtee ääres.

Imanta asumis algasid aktiivsemad ehitustööd aga 1960. aastatel. Sel ajal planeeriti paneelidest korruselamud ümber asumi keskse haljasala – Anniņmuiža pargi. Valmis ka asumi suurim ettevõte – Riia Raadioelektroonika Tehas.

Kultuuriloolise väärtusega paigad on Imanta asumis Anniņmuiža mõisa mõisakompleks ja **Sudrabkalniņš** – bermondtiaadi ajal Bolderājas ja Anniņmuiža all langenud Läti sõdurite mälestusmärk.

Vecupe pie Volvo ledus halles - panoramio.jpg|Lāčupīte
Jūrmalas gatve 37a, Rīga, Latvia - panoramio.jpg|Jūrmalas gatve
Kurzemes prospekts, Rīga, Latvia - panoramio.jpg|Kurzemes prospekts
Tāšu iela Rīga.jpg|Tāšu iela
Zolitudes_iela_-_panoramio_(6).jpg|Zolitūdes iela


## Välislingid

*Imanta koduleht (*läti keeles*)
Aleksandr Volkov (täpsustus)

**Aleksandr Volkov** on mitme tuntud isiku nimi:
***[[Aleksandr Volkov]]** (sündinud 1994), Eesti jalgpallur
***[[Aleksandr Volkov (korvpallur)|Aleksandr Volkov]]** (sündinud 1964), Ukraina endine korpvallur
***[[Aleksandr Volkov (pianist)|Aleksandr Volkov]]**, Iisraeli pianist ja pedagoog
***[[Aleksandr Volkov (võrkpallur)|Aleksandr Volkov]]** (sündinud 1985), Venemaa võrkpallur 
***[[Aleksandr Volkov (kosmoselendur)|Aleksandr Aleksandrovitš Volkov]]** (sündinud 1948), NSV Liidu kosmoselendur
***[[Aleksandr Volkov (jalgpallur 1990)|Aleksandr Aleksandrovitš Volkov]]** (sündinud 1990), Venemaa jalgpallur
***[[Aleksandr Volkov (poliitik)|Aleksandr Aleksandrovitš Volkov]]** (1951–2017), Venemaa poliitik, endine Udmurdi Vabariigi president 
***[[Aleksandr Volkov (jalgpallur 1992)|Aleksandr Andrejevitš Volkov]]** (sündinud 1992), Venemaa jalgpallur
***[[Aleksandr Volkov (kirjanik)|Aleksandr Melentjevitš Volkov]]** (1891–1977), Venemaa kirjanik
***[[Aleksandr Volkov (kunstnik)|Aleksandr Nikolajevitš Volkov]]** (1886–1957), Venemaa kunstnik ja õpetaja
***[[Aleksandr Volkov (jalgpallur 1987)|Aleksandr Sergejevitš Volkov]]** (sündinud 1987), Venemaa jalgpallur
***[[Aleksandr Volkov (tennisist)|Aleksandr Vladimirovitš Volkov]]** (1967–2019), Venemaa tennisist
*'''Aleksandr Volkov''' (1928–2020), Karjala kirjanik
***[[Aleksandr Volkov (jäähokimängija)|Aleksandr Volkov]]** (sündinud 1997), Venemaa jäähokimängija
Jan Gamarnik

**Jan Gamarnik** (vene Ян Борисович Гамарник; sünninimi **Jakov Tsudikovitš Gamarnik**, vene Яков Цудикович Гамарник; 14. juuni (2. juuni vkj) 1894 Žõtomõr – 31. mai 1937 Moskva) oli juudi rahvusest Nõukogude riigitegelane ja sõjaväelane.

Jan Gamarnik lõpetas gümnaasiumi 1913. aastal ja töötas seejärel koduõpetajana. 1914. aastal astus ta Peterburi Psühhoneuroloogia Instituuti, kuid arstikutse vastu ta huvi ei tundnud ning asus 1915. aastal õppima Kiievi ülikooli õigusteaduskonnas. Ta tutvus mitmete Ukraina juhtivate bolševikega ning astus 1916. aastal VSDTP–sse.

Gamarnik võttis osa Oktoobrirevolutsioonist ja Kodusõjast Ukrainas. 1919–1920 oli ta juhtival poliittööl Punaarmees. 1920–1923 oli Gamarnik Odessa ja Kiievi kommunistliku partei kubermangukomitee esimees, 1923–1928 Kaug-Ida revisjonikomitee ja krai täitevkomitee esimees ning kraikomitee sekretär.

1928. aasta veebruarist kuni 1929. aasta oktoobrini oli ta Valgevene NSV Kommunistliku Partei Keskkomitee esimene sekretär.

1929–1937 oli Jan Gamarnik Punaarmee Poliitilise Valitsuse ülem ja 1930–1934 ühtlasi ka NSV Liidu sõja ja mereväeasjade rahvakomissari asetäitja ning 1934–1937 NSV Liidu kaitse rahvakomissari asetäitja. Ta oli ÜK(b)P Keskkomitee liige alates 1927. aastast, 1935. aastast esimese järgu armeekomissar.

20. mail 1937 vallandati Gamarnik Punaarmee Poliitilise Valitsuse ülema ametikohalt ja ta määrati Kesk-Aasia sõjaväeringkonna Sõjanõukogu liikmeks. 30. mail 1937 võttis ÜKP(b) Keskkomitee Poliitbüroo vastu otsuse Jan Gamarniku Sõjanõukogu koosseisust väljaarvamise kohta. Põhjuseks toodi Gamarniku seotus Jona Jakiriga, keda süüdistati vandenõus. 31. mail käisid kaks Kaitse Rahvakomissariaadi juhtivat töötajat Gamarniku korteris teda Poliitbüroo otsusest informeerimas. Samuti teatasid nad, et Gamarnik on Punaarmeest vallandatud. Vahetult nende lahkumise järel laskis Jan Gamarnik ennast maha.

1. juunil 1937 avaldasid Pravda ja teised väljaanded lühikese teate, et Gamarnik laskis ennast maha, kuna kartis, et ta sidemed nõukogudevastase elemendiga paljastatakse. Surmajärgselt kuulutati Jan Gamarnik rahvavaenlaseks, ta nimi figureeris ka Mihhail Tuhhatševski kohtuprotsessil.

Jan Gamarnik rehabiliteeriti postuumselt 1955. aasta augustis.

## Viited
Cassandra Lynn

**Cassandra Lynn** (õieti **Cassandra Lynn Hensley**; 15. august 1979 Price, Utah – 15. jaanuar 2014 Los Angeles, California) oli USA modell. 

Ta sai tuntuks Playboy posteritüdrukuna 2006. aasta veebruaris. 

Tema surma põhjuseks oli oletatavasti kokaiini üledoos.
Dārziņi

**Dārziņi** on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 4,380 km². Asub Rumbulast kagus Daugava paremal kaldal, Dole saare vastas. Seal on 2380 elanikku (2010). 

Kagus on asumi piiriks aastal 1974 valminud Riia HEJ tamm. Dārziņi ja Dole vahelisel Daugava lõigul elab ohtralt linde.

Dārziņi liideti Riia linnaga aastal 1968. Esimesed suvilakooperatiivid olid seal juba varem, aga toona hakkasid suured ettevõtted nagu Riia VEF ja Latvenergo sinna aianduskooperatiive rajama. Lätikeelsest sõnast aialapikeste kohta (*dārziņš*) sai asum ka nime. Aastast 2000 hakati suvilaid ja aiamajakesi elumajadeks ümber ehitama ning piirkonda tekkis püsivam asustus. Umbkaudu sel ajal hakati ka asumi teedele tänavanimesid panema; need on asumis aiandusteemalised. 

Aastal 1960 avati Riia–Daugavpilsi raudteeliinil asumi lähistel Salaspilsi piirkonnas Dārziņi raudteepeatus.

## Välislingid

*Asumi koduleht (*läti keeles*)