open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sisu (loogika)

**Sisu** (inglise keeles *comprehension*) on loogikas mõiste tunnuste kogusus.

## Vaata ka
*Maht 

## Välislingid
* Joseph C Frisch 1968. Extension and comprehension in logic
*  Cardinal Mercier. Elements of Logic. 18. Comprehension and Extension of Concepts
* Keys on Logic. A mind gymnasium. Comprehension and extension
Jari Ehrnrooth

**Jari Ehrnrooth** (sündinud 19. augustil 1959 Ilomantsi vallas) on Soome filosoof.

Jari Ehrnrooth on mõtestanud Lääne ühiskondade kriisi, heaolu ja heaelu. Ta väidab, et hedonism ja tarbijalikkus tekitab pikemas perspektiivis tühjusetunde, sest inimene vajab kõrgemaid eesmärke, ning toob välja jõukama, harituma infoühiskonna varjuküljed (kuritegevus, alkoholism ja narkomaania).   

Eesti keeles on ilmunud Jari Ehrnroothi "**Hästi toimiv ühiskond. Heaolu ja heaelu.**" (Menu kirjastus, 2017, tõlkija Margit Mõistlik, ISBN 9789949549573) 

## Viited

## Välislingid
Mikko Lagerspetz. Vabaneda vabaduse kütkest. (arvustus ja analüüs raamatule "Hästi toimiv ühiskond. Heaolu ja heaelu").
Alexei Drummond

**Alexei Drummond** (sündinud 1976) on Uus-Meremaa bioinformaatik, Aucklandi Ülikooli arvutusliku bioloogia professor. 

Tema peamised uurimisvaldkonnad on molekulaarse evolutsiooni ja populatsioonigeneetika statistilised mudelid.
 
Ta lõpetas 1996. aastal Aucklandi Ülikooli bakalaureusekraadiga bioloogia ja arvutiteaduse erialal. 2002. aastal kaitses ta sealsamas doktoriväitekirja ja sai doktorikraadi bioinformaatikas. Seejärel töötas ta kolm aastat järeldoktorina Oxfordi Ülikoolis nii statistika- kui ka zooloogiaosakonnas. 

2005. aastast töötas ta Aucklandi Ülikoolis arvutiteaduse osakonnas bioinformaatika lektorina, 2007. aastast vanemlektorina, 2009. aastast kaasprofessorina ja 2013. aastast arvutusliku bioloogia professorina.
 
## Tunnustus
* 2015 – valiti Uus-Meremaa Kuningliku Seltsi liikmeks.

## Isiklikku
Ta sündis uusmeremaalasest kvantfüüsiku ja ameeriklannast kunstniku, kes olid tutvunud üliõpilastena Harvardi ülikoolis, peres. Pere neljast lapsest on saanud kaks bioloogi ja kaks muusikut. Kui Alexei oli kaheksa-aastane, oli isa juba kodust lahkunud, kuid mängis poja huvide kujunemises ja elukutsevalikus siiski olulist rolli.

## Viited

## Välislingid
*Professor Alexei Drummond. science.auckland.ac.nz
*Alexei J. Drummond. scholar.google.com
*Fellowship offers a real boost to Alexei. stuff.co.nz
Jevgen Nõštšuk

**Evgen Nõštšuk** (ukraina keeles **Євген Миколайович Нищук**; sündinud 29. detsembril 1972 Ivano-Frankivskis) on Ukraina näitleja ja poliitik. Ta on olnud Ukraina kultuuriminister 2014, 2016–2019.

Ta on lõpetanud 1995. aastal Kiievi Teatriinstituudi (Valentina Zimnja klassis) ning töötanud Kiievi Akadeemilise Kunstiteatri Ateljee Sozvezdije näitlejana.

Ta on esindanud Ukrainat Ukraina Kultuuripäevade ajal Gruusias, Aserbaidžaanis, Kasahstanis, Saksamaal, Poolas ja mujal. Oranži revolutsiooni ajal (aastatel 2004–2005) teda kutsuti Maidani hääleks. Ta oli ka moderaatoriks Euromaidani laval.

Pärast Euromaidani võitu ja Viktor Janukovõtši tagandamist oli ta 27. veebruarist 2014 kuni 2. detsembrini 2014 Ukraina kultuuriminister Arseni Jatsenjuki esimeses valitsuses. 14. aprillist 2016 kuni 29. augustil 2019 oli ta jälle Ukraina kultuuriminister, seekord Volodõmõr Groismani valitsuses. 

## Isiklikku
Evgen Nõštšuk on lesk. Ta oli abielus Ivan Franko nimelise Rahvusliku Akadeemilise Draamateatri näitleja Oksana Batko-Nõštšukiga (1973–2016), nende poeg Oleksa õpib näitlejaks.

## Välislingid
* Evgen Nõštšuki elulugu Ukraina kultuuriministeeriumi kodulehel (Ukraina keeles)
Pielavesi vald

**Pielavesi vald** on vald Soomes Põhja-Savo maakonna lääneosas Ylä-Savo regioonis Iisalmist 52 km edelas ja Kuopiost 75 km loodes. See piirneb põhjas Kiuruvesi linnaga, kirdes Iisalmi linnaga, kagus Kuopio linnaga, lõunas Tervo vallaga, edelas Keitele vallaga ning läänes Pyhäjärvi linnaga ja Pihtipudase vallaga.

Valla pindala on 1406,58 km², sealhulgas maapindala 1153,32 km² ja veepindala 253,26 km².

Elanike arv on 4694 (1. detsember 2016). Rahvastiku tihedus on 4,07 in/km².

Valla keskus on Pielavesi ehk Pielavesi kirikuküla.

## Haldusajalugu
Vald asutati 1811.

## Loodus
Vallas on Pielavesi järv, mille pindala on 110,1 km² ja kaldajoone pikkus 419,7 km. Järve ääres on 1500 suvilat. Ka osa Nilakka järvest jääb Pielavesi valla territooriumile.

## Omavalitsus
Halduskeel on soome keel.

## Rahvastik
31. detsembril 2016 oli elanike arv 4694, nendest 2430 meessoost ja 2264 naissoost. Vald oli Soome omavalitsusüksuste seas elanike arvult 187. kohal. Rahvastiku tihedus oli 4,07 in/km².

31. detsembril 2014 oli kuni 14 aastasi 14,3%, 15–64-aastasi  54,1% ja üle 64 aastasi 31,6%.

31. detsembril 2014 oli 98,2%-l elanikest emakeel soome keel, 0,1%-l rootsi keel ja 1,7%-l muu keel.

Vallas on järgmised külad:  Heinämäki, Joutsenniemi, Jylhä, Jylänki, Karjala, Koivujärvi, Kotaniemi, Kuivaniemi, Kurolanlahti, Lammassalo, Lampaanjärvi, Lappetelä, Laukkala, Leppämäki, Löytynjärvi, Löytynmäki, Niemisjärvi, Pahkamäki, Pajumäki, Pappila, Pauha, Pielavesi ehk Pielavesi kirikuküla, Pukara, Saarela, Sulkava, Säviä, Taipale, Tallus, Tommanmäki, Tuovilanlahti, Vaaraslahti ja Venetmäki.

## Tuntud pielavesilasi
Tuntuim Pielavesi vallast pärit inimene oli Urho Kekkonen, kes oli 1956–1982 Soome president. Ta sündis 3. septembril 1900 Lepikko torparimajas (*[[Lepikon torppa]]*).

9. augustil 1918 sündis Pielavesi vallas kirjanik Lauri Kokkonen, kelle näidendi järgi kirjutas tema sugulane Joonas Kokkonen oma ainsa ooperi "Viimeiset kiusaukset". Helilooja suvitas Pielavesi vallas.

Pielaveden Sampo on tulnud kaks korda Soome meistriks  võrkpallis. Sellesse spordiühingusse kuulub ka 1984. aastal Pielavesi vallas sündinud  odaviskaja Antti Ruuskanen.

Pielavesi vallast on pärit ka klassikaline filoloog Paavo Castrén, kristlik kirjanik Tapio Nousiainen, skulptor Elsa Mäkelä, kunstnik Saila Niskanen, fotograaf Aino Ikäheimo, rahvamuusik Ilpo Saastamoinen, odaviskaja Juha Laukkanen ning peapiiskop Leo.

Jaak Aab tegi 1991–1994 Pielavesi vallas maatööd.

## Ajalugu
17. sajandil oli tegu hõredalt asustatud alaga, kus elasid järveäärsed kalurid ja alepõllumehed ning mis kuulus osalt Iisalmi kihelkonda, osalt Rautalampi kihelkonda. Esimene kirik oli Lammassalos. Aastal 1683 rajati praegusesse Pielavesi valda Kirkkosaari saarele Iisalmi koguduse kabel ja rajati kabelikogudus. Aastal 1692 valmis samas kohas kirik, mille torn aastast 1754 on säiinud. Aastal 1878 valmis lääniarhitekt Ferdinand Öhmani kavandatud puidust Pielavesi kirik Pielavesis, mida Pielavesi kogudus kasutab seniajani.
Sellest umbes 30 km põhjas asuv Laukkala kirik ehitati 1939–1940.

## Viited

## Välislingid
* Valla koduleht
Pielavesi

**Pielavesi** ehk **Pielavesi kirikuküla** (*Pielaveden kirkonkylä*) on asula Pielavesi järve kagukaldal, Pielavesi valla keskasula (kirikuküla). 

Pielavesis on Pielavesi kirik.
Simon Baron-Cohen

**Simon Baron-Cohen** (sündinud 15. augustil 1958) on arengupsühhopatoloogia professor Cambridge'i Ülikoolis ning Autismi Uuringukeskuse (*Autism Research Centre*) direktor.

## Autism ja vaimuteooria
1985. aastal viis Baron-Cohen koos Leslie ja Frithiga läbi uuringu, kus ta esitas korrelatsiooni autismiga laste ja vaimuteooria ehk TOM-i arengu hilistumise vahel. See on tuntud kui Sally–Anne test. TOM (TOM – *theory of mind*) on võime mõista teiste inimeste emotsioone ja mõtteid ning Baron-Coheni järgi hilistub see oskus tavaliselt autismiga lastel.
 
## Autism ja äärmuslikult mehelik aju
Baron-Cohen leidis vastsündinuid uurides (välistamaks sotsiaal-kultuurilised mõjud), et poisid eelistasid vaadata füüsilis-mehaanilist masina liikumist, kuid tüdrukud eelistasid vaadata nägusid, mis kinnitas, et soolised erinevused on ka bioloogilist päritolu. Baron-Coheni uuring 12 kuud vanade imikutega näitas, et poisslaste tähelepanu köitis rohkem autode liikumine ja tüdrukute tähelepanu köitis rohkem bioloogiline liikumine, mis veelkord kinnitas sugudevahelise erinevuse bioloogilist alust. Baron-Cohen oletas, et mehelikus ajus domineerivad ruumilised oskused sotsiaalsete oskuste üle, ning tuues välja asjaolu, et enamasti esineb autism meessoost indiviididel, esitas Baron-Cohen oletuse, et autismile on omane äärmuslikult mehelik aju. Baron-Cohen oletas, et inimeste sooerinevusi seletavad kaks kognitiivse profiili süsteemi, mis on empatiseeriv ja süstematiseeriv. Mehelik aju on omane neile, kel domineerib süstematiseeriv süsteem empatiseeriva üle, ning autismi võib lugeda meheliku aju äärmuseks. Süstematiseeriv kognitiivne profiil domineerib tavaliselt perekondades, kus esineb autismispektrihäiret. Baron-Cohen kahtlustas, et süstematiseeriva fookusega inimesed valivadki paarilisteks samasugused ning saavad tõenäolisemalt autismiga lapsed. Seetõttu võivad mõned "nohikud" olla autismigeenide kandjad, kusjuures nemad ei ole tõsise autismiga, kuid kui nad abielluvad sarnase partneriga, siis lapsed saavad topeltannuse autismi geene ja jooni.
 
## "Autismispektri koefitsient"
2001. aastal koostas ta "Autismispektri koefitsiendi" ("Autism Spectrum Quotient", AQ), mis on 50 küsimusega küsimustik, mis selgitab, kas täiskasvanul esinevad autismile omased sümptomid. Seda küsitlust on kasutatud väga paljudes uuringutes 

## Kriitika
Baron-Coheni "meheliku aju" teooria on  rohkelt kriitikat leidnud.

## Viited
Iduse raudteepeatus

**Iduse raudteepeatus** oli raudteepeatus Lätis Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Valmiera piirkonnas Sēļi vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 138,3 km kaugusel.

Peatus avati 4. detsembril 1937, et teenindada piirkonda, kus Sēļi valda läbiv tee ristus raudteega. Aastal 1977 uuendati sealset taristut. Viimane rong peatus seal aastal 1996. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimise ajal kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon ja ooteplatvorm.

## Viited

## Välislingid

* Infot peatuse kohta (*[[vene keel]]es*)
* Peatus vanal kaardil
Otava

**Otava** (ametlikult **Kustannusosakeyhtiö Otava**) on üks Soome vanemaid ja suuremaid kirjastusi. 

Otava on välja andnud muu hulgas Eino Leino, Veijo Meri, Marja-Liisa Vartio, Paavo Haavikko, Tuomas Anhava, Mauri Kunnase, Antti Tuuri, Kjell Westö ja Laila Hirvisaari (varem Hietamies) teoseid. 

Otava on aktsiaselts, mis asutati 1890. aastal. See on osa Otava kontsernist (Otava Oy). Peatoimetaja on 2009. aastast Pasi Vainio. Kirjastuse käive oli 2014. aastal 54,5 miljonit eurot, kasum 7,2 miljonit eurot.  

## Välislingid
*Koduleht
Brenguļi vald

**Brenguļi vald** (läti keeles *Brenguļu pagasts*) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kauguri, Trikāta ja Valmiera vallaga, Smiltene piirkonna Blome vallaga ning Cēsise piirkonna Mārsnēni vallaga.

Valla pindala on 80 km². 2016. aastal elas seal 904 inimest. Valla keskus on Brenguļi küla.

## Ajalugu

Brenguļi vald moodustati 1920. aastal Vecbrenguļi mõisa (*Alt-Wrangelshof*) maadest (pindala 1222 hektarit). 1925. aastani kandis see nime Vecbrenguļi vald. 1935. aastal oli valla pindala 69,4 km², elanikke oli seal 668. 1945. aastal moodustati vallas Brenguļi külanõukogu, mis aga kaks aastat hiljem likvideeriti. 1949. aastal likvideeriti vald ametlikult ja selle asemel loodi Brenguļi külanõukogu. 1954. aastal liideti sellega likvideeritav Jaunvāle külanõukogu. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Beverīna piirkonda.

## Loodus

Valla suurim jõgi on selle loodepiiril voolav Koiva jõgi, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Abuls. Looduskaitse all on Bekuri tamm, Jaunbrenguļi mõisa tamm, Ķeņģi tamm, Jaunbrenguļi mõisapargi lehis, Gaujmaļi tamm, Ruņģi kuusk, Lepeķi tamm, Skujiņase paju, Norveļi tamm, Norveļi Rootsi mänd, Burkšķi tamm, Brenguļi Čiekurži dendropark, Jaunvāle mõisa tamm, Plaukti pärn, Vecdzērvītese tamm, Spreņi Rootsi mänd, Vīksnise künnapuu, Amsiņi tamm ja Pūpoli tamm. Valla põhjaosa asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul.

## Asustus

2011. aastal elas vallas 763 lätlast, 57 venelast, 16 valgevenelast, 3 ukrainlast, 10 poolakat ja 6 leedulast.

### Valla külad

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

## Viited
Otava (Mikkeli)

**Otava** (varem **Liukkola**) on asula Soomes Mikkeli linnas Mikkeli keskusest 15 km lõunas. Geograafilised koordinaadid on 61°38′40″ N 27°4′30″ E.

31. detsembril 2015 elas Otavas hinnanguliselt 1491 inimest. See on üks suuremaid asulaid Mikkeli linnas väljaspool Mikkelit.  

Otava kujunes saeveski, Otava raudteejaama ja Puula järve ääre sadama ümber. 

## Haldusajalugu
Kuni 2001. aastani oli Otava Mikkeli maavalla üks suuremaid külasid ja keskasula. Seejärel liideti valla ala Mikkeli linna koosseisu.

## Taristu
Otavat läbib Helsingit ja Mikkelit ühendav *[[valtatie 5]]*. 

Otava arengu tähtsaim mõjutaja oli Savo raudteelõigu valmimine 1889. aastal. 1890. aastatel rajati juurdepääsutee Tuula järve äärde. Otava sadama kaldaehitis on tänini säilinud. Sadamast veeti peamiselt puitu. Kui raudteeühendus tegi veo tasuvaks, rajati Puula äärde saeveskeid. Tänapäeval rongid Otavas ei peatu. 

Esimesed aurikud ilmusid Puula järvele 1890. aastatel. Need vedasid peamiselt puitu. Aurikuga Puula sai 1891. aastal alguse Kangasniemi ja Otava vaheline reisiliiklus. Otava sadamast sai rongiga Otava jaama ning sealt edasi Mikkeli või Kouvula suunas. 

## Tööstus
Otava suurim tööstusettevõte on saeveski, mis kuulub Heinola firmale Versowood Oy. Esimene saeveski rajati Otavasse 1891. aastal. See kuulus algul norralaste firmale Otavan Koivusaha Oy ja asus teises kohas.

## Haridus
Otavas tegutses 2014. aastani Otava koolitalu (*Otavan koulitila*), mis oli viimati osa õppeasutusest Etelä-Savon ammattiopisto. Talu renditi 1. jaanuarist 2015 eraisikule.

Otavan Opisto on Mikkeli linnale kuuluv rahvaõpistu. Kool toodi 1901. aastal Joroinenist üle Otavasse, kus see sai oma maja. 

Töötab ka Otava kool.

## Ajalugu

Soome kodusõja ajal 1918. aastal asus Otava sügaval valgete tagalas. 25. veebruaril 1918 hukkasid valged Otavas pärast formaalset kohtupidamist kümme punaseks peetud Otava elanikku. See oli nähtavasti suurim nn valge terrori juhtum Lõuna-Savos. Hukatud mehed ei võidelnud kodusõjas.

Talvesõja ja Jätkusõja ajal elas Otava Mikkeli staabis töötavaid kõrgeid ohvitsere. Talvesõja ajal elas 5. jaanuarist 5. märtsini Otava Õpistu ruumides marssal Mannerheim.

Sõdade ajal töötas Otavas osa staabist. Talvesõja ajal pommitati Otavat kaks korda, aga keegi kannatada ei saanud ja ka materiaalsed kahjud olid väiksed.

## Viited

## Kirjandus
*Teppo Vihola (toim). *Mikkelin maalaiskunnan kirja*, Gummerus 1992.
* Heikki Myyryläinen. *Juuret syvällä, siivet korkealla – Otavan opisto 110 vuotta*, Otavan opisto 2002.
* *Ulkomailla Otavassa – Perinnekirja*, Otava-seura ry 2006.

## Välislingid
* Otava Õpistu
* Etelä-Savon ammattiopiston Otava koolitalu
* Versowood
E-juhtimine

**E-juhtimine** on tehnoloogiliselt vahendatud sotsiaalse mõjutamise protsess, et tuua esile muutusi hoiakutes, tunnetes, mõtlemises, käitumises, ja tulemuslikkuses üksikisikute, rühmade või organisatsioonide sees, et suunata neid saavutama teatud eesmärki. 

Nagu on märkinud Avolio ja Kahai (2002), hõlmab see suhete koordineerimist organisatsiooni liikmete vahel olukorras, kus töö ise on seotud e-tehnoloogiate kasutamisega. Sel juhul kommunikatsioon ja vajaliku teabe kogumine ning levitamine toimub suuresti infotehnoloogia vahendusel.
Traditsiooniliselt sisaldab juhtimine organisatsioonides näost-näkku suhtlust. Nüüd, e-juhtimise puhul võivad juhid viia kogu projekti läbi distantsilt ja suhelda meeskonnaga üksnes läbi infotehnoloogia. Organisatsioonid arendavad üha enam tehnoloogiat, mis tingib e-juhtimise rakendamist. See tehnoloogia hõlmab sellised vahendeid nagu näiteks videokonverentsi seadmed, online-koostöö platvormid, nutitelefonide, e-posti, Wi-Fi jms. Organisatsioonid võitlevad tehnoloogia-integratsiooni küsimustega ja töötajate ees on üsna järsk õppimiskõver. Meie arusaam sellest, kuidas infosüsteeme muuta kasutajasõbralikumaks on jäänud maha võrreldes uute tehnoloogiate turule tulekuga. Seega tehnoloogiat kasutatakse teadmata, kuidas see mõjutab inimeste käitumist organisatsioonides.

## Viited
Fašiin

**Fašiin** (saksa sõnast *Faschine*) ehk **haos** on tugevasti kokku seotud hao-, kõrkja- või muu sellise silindrikujuline kubu, mida kasutatakse muldehitiste nõlvade kindlustamiseks, aga ka näiteks drenaažis. Fašiini läbimõõt on 20–25&nbsp;cm.

## Viited
Jarosław Iwaszkiewicz

**Jarosław Leon Iwaszkiewicz** (20. veebruar 1894 Kalnõk, Kiievi kubermang (tänapäeval Ukraina, Vinnõtsja oblast) – 2. märts 1980 Varssavi) oli poola proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija.

Jarosław Iwaszkiewicz sündis maa-aadliku perekonnas. Aastatel 1912–1918 õppis ta Kiievis kõigepealt lühikest aega konservatooriumis ja seejärel ülikoolis õigusteadust. 1918. aastal asus Jarosław Iwaszkiewicz elama Varssavisse, kus töötas ajakirjanduses ja võttis osa kirjanduselust. Ta oli üks noorte poeetide rühmituse Skamander loojatest.

Aastatel 1923–1925 oli ta Poola Seimi marssali Maciej Rataj sekretär. Hiljem oli ta diplomaatilisel tööl. 1927–1932 töötas Iwaszkiewicz Poola välisministeeriumi pressiosakonnas. 1932–1935 oli ta Poola saatkonna sekretär Kopenhaagenis ja 1935–1936 Brüsselis. 

Saksa okupatsiooni ajal osales Iwaszkiewicz põrandaaluses vastupanuliikumises. 

Aastatel 1945–1946 oli Iwaszkiewicz ajakirja Życie Literackie peatoimetaja ja 1947–1948 kirjandusliku nädalalehe Nowiny Literackie toimetaja. 

1945–1949 oli Iwaszkiewicz Varssavis Poola Teatri kirjandusala juhataja. 

Aastatel 1945–1946, 1947–1949, 1959–1980 oli Jarosław Iwaszkiewicz Poola Kirjanike Liidu esimees ja 1949–1956 aseesimees. 1950–1965 oli ta Poola PEN-klubi asepresident. Alates 1952. aastast kuni surmani oli ta Poola Seimi liige. Alates 1955. aasta veebruarist kuni surmani oli ta kirjandusajakirja Twórczośc toimetaja.

## Kirjanduslooming
Esimesed Jarosław Iwaszkiewiczi luuletused ilmusid ajakirjanduses 1915. aastal. Esimene luulekogu "Oktostychy" ('oktaavid') ilmus 1919. aastal. Järgnesid luulekogud "Dionizje" ('dionüüsiad') (1922), "Księga dnia i księga nocy" ('öö raamat ja päeva raamat') (1929), "Powrót do Europy" ('naasmine Euroopasse') 1931, "Lato 1932" ('suvi 1932') (1933) ja "Ody olimpijskie" ('olümpiaoodid') (1948). 

Ajalooline romaan "Czerwone tarcze" ('punased kilbid') ilmus 1934. aastal. Jutukogudest väärivad on tähtsamad "Panny z Wilka" ('Wilko neiud') (1934) ja "Opowieści zasłyszane" ("Kuuldud jutustusi", 1954; eesti keeles 1960. aastal). Jutustus "Matka Joanna od Aniołów" (1946, "Inglite Joanna") ilmus eestikeelses tõlkes 1984. aastal. Kolmeköiteline romaan "Sława i chwała" ('au ja kuulsus') ilmus aastatel 1956–1962.

## Varia
Eino Tambergi 1970. aastal valminud ballett "Joanna tentata" põhineb Jarosław Iwaszkiewiczi jutustusel "Inglite Joanna".

## Viited
Ilze Indrāne

**Ilze Indrāne** (kodanikunimi **Undīna Jātniece**, neiupõlvenimi **Undīna Liepiņa**; 23. aprill 1927 Lazdona vald – 12. veebruar 2025) oli läti kirjanik ja õpetaja.

1946. aastal lõpetas Ilze Indrāne Madona gümnaasiumi. 1948–1951 õppis ta Riia Pedagoogilises Instituudis läti kirjanduse osakonnas. 1948. aastal asus ta tööle Kusa põhikooli direktorina, poliitilistel põhjustel vabastati oma ametikohalt 1956. aastal. 1956–1967 töötas ta õpetajana Prauliena põhikoolis ja juhatas ka kooli näiteringi. Kirjanike Liitu võeti Indrāne vastu 1967. aastal.

Ilze Indrāne esikromaan "Lazdu laipa" ("Sarapiku purre") ilmus 1963. aastal. Romaani eestikeelne tõlge ilmus 1965. aastal. Romaanis "Cepure ar kastaņiem " ('müts kastanitega') (1966) käsitletakse sõjajärgset maaelu. Romaan "Ūdensnesējs" (1971, eesti keeles "Veekandja" (1983)) kujutatakse muusiku ja õpetaja Klinta elu, mida on tõlgendatud ka rahva saatuse sümbolina. Jutukogu "Anemone" ('anemoon' 1974) on autobiograafiliste motiividega, peategelane on sulase tütar. Kiriromaanis "Aisma" (1980) väljendub terav protest pealiskaudsete inimsuhete vastu. 1984. aastal ilmunud romaan "Zemesvēzi dzirdēt" ('kuulata kaerasori') peategelane on vana kolhoosnik Donāts Dravnieks, kes tuletab meelde möödunut. Romaan "Putnu stunda" ("Linnutund") ilmus 1996. aastal. Ilze Indrāne on kirjutanud ka näidendeid.

Eesti keeles on 1981. aastal ilmunud ka Ilze Indrāne lasteraamat "Tipsi, Topsi ja Tedi".

## Viited
Vello Lipand

**Vello Lipand** (16. september 1926 – 18. august 2000) oli eesti helilooja.

Vello Lipand õppis aastatel 1954–1959 Tallinna Konservatooriumis professor Eugen Kapi kompositsiooniklassis. Ta töötas aastatel 1957–1973 Rahvaloomingu Maja muusikaosakonnas, 1973–1976 koondise Eesti Kolhoosiehitus õppekeskuses, oli 1971–1972 Mongoolias Ulaanbaatari Muusika- ja Koreograafiakooli õppejõud ning 1976–1986 Tallinnas Nõmme Muusikakooli direktor.  

Vello Lipandi muusikalisse pärandisse kuuluvad Süit (1953) ja Variatsioonid (1956) sümfooniaorkestrile, koori- ja soololaule, puhkpilli- ja rahvapillimuusikat. Esmajoones on Vello Lipand aga tuntud oma laululoomingu poolest. Populaarsed on olnud tema laste- ("Piparkoogipoisid", "Minu õpetaja") ja estraadilauludlaulud ("Musta kassi jenka", "Vana türklane").

Lipandi lugusid esitati ka Soomes. 1959. aastal avaldati Helena Siltala esituses tema laul "Igatsus", mis soomekeelse versiooni puhul kandis nime "En unta saa". 

## Isiklikku
Tema isa oli Karl Lipand.

Tema äi oli helilooja Adolf Vedro. Nende koduaias Nõmmel Valguse 20 on mõlema mälestustahvel

## Viited
Antonín Zápotocký

**Antonín Zápotocký** (19. detsember 1884 Zákolany – 13. november 1957 Praha) oli Tšehhoslovakkia kommunistlik riigi- ja ametiühingutegelane.

Antonín Zápotocký oli pärit tšehhi töölisliikumise tegelase Ladislav Zápotocký perekonnast. Ta õppis müürsepaks, kuid 20. sajandi algusest tegutses hoopis Sotsiaaldemokraatliku Partei funktsionääri ja ajalehetoimetajana. Ta võttis Austria-Ungari armee koosseisus osa Esimesest maailmasõjast. Tšehhoslovakkia iseseisvumise järel oli ta üks sotsiaaldemokraatide vasakpoolse tiiva juhtivaid tegelasi. 1920. aastal võttis ta osa Kominterni teisest kongressist. Ta oli üks 1921. aastal asutatud Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei asutajaid ja 1922–1925 peasekretär. 1930. aastatel oli ta üks kommunistliku ametiühinguliikumise juhte Tšehhoslovakkias. 

Saksa okupatsiooni ajal vahistati ta 1939. aasta aprillis, kuni sõja lõpuni hoiti teda vangistuses Sachsenhauseni koonduslaagris. Pärast vabanemist määrati ta 1945. aastal ametiühingute kesknõukogu juhiks.

15. juunist 1948 kuni 21. märtsini 1953 oli Antonín Zápotocký Tšehhoslovakkia valitsuse esimees (sisuliselt peaminister) ja 14. märtsist 1953 kuni 13. novembrini 1957 Tšehhoslovakkia president.

Zápotocký eelistas humaansemat valitsusviisi, kuid jäi alla stalinistlikule partei peasekretär Antonín Novotnýle.

Mais 1953 toimunud rahareformiga kaotasid ühtviisi nii talunikud kui ka kõrgema sissetulekuga töötajad peaaegu kõik oma säästud, toimusid rahutused kommunistliku süsteemi vastu. See andis Novotnyle eelise. Moskvas toimunud koosolekul anti Zápotockýle käsk alluda "kollektiivsele juhtimisele" ehk teisisõnu anda võim Novotnyle.

## Viited
Törölä

**Törölä** ehk **Terelevo** (ka **Tereleva**, vana nimetus **Savela**, vene *Терелево*) on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Kargino jõe ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub see ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino valla territooriumil.

Küla nimi Törölä tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Törö nimest.

1676. aastal on küla mainitud kui *Savala* ning see kuulus Dudergofi pogostisse (*Duderhoffskoj Pogost*).

1817. aastal oli külas (toonase nimega *Терилoво*) 10 talu.

1831. aasta oli külas (toonase nimega *Терелево*) 10 talu. 

1838. aastal elas külas (toonase nimega *Терелевa*) 39 inimest, kellest 14 olid mehed ja 25 naised.

1848. aastal elas külas (toonase nimega *Sawela*) 72 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 34 olid mehed ja 38 naised. Küla kuulus Hietamäki kihelkonda Oranienbaumi maakonnas Peterburi kubermangus.

1856. aastal oli külas (toonase nimega *Терелевa*) 14 talu 34 meeshingega.

1860. aastal oli külas (toonase nimega *Терелево*) 15 talu. 

1880–1890. aastail oli külas (toonase nimega *Терелево*) 23 talu. 

1913. aastal oli külas (toonase nimega *Терелево*) 23 talu. 

Aastatel 1917–1928 kuulus küla Pigelevo külanõukokku (1922–1923, 1924–1926 Šundorovo külanõukogu) ning aastatel 1928–1941 Finno-Võssotskoje külanõukokku.

1941. aastal oli külas (toonase nimega *Рахия*) 20 majapidamist.

Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud Saksa vägede poolt. Küla hävis Teises maailmasõjas.

## Viited
Stephan Lichtsteiner

**Stephan Lichtsteiner** (sündinud 16. jaanuaril 1984 Adligenswillis) on endine Šveitsi jalgpallur (paremkaitsja).

Aastatel 2011–2018 mängis ta seitse hooaega Itaalias Juventuses, kellega tuli kõigil neil hooaegadel ka Itaalia meistriks. Hooajal 2018–2019 mängis ta Inglismaa Premier League'i klubis Arsenal. Lichtsteineri klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Saksamaa kõrgliiga klubi Augsburg.

## Koondisekarjäär
Debüüdi Šveitsi rahvuskoondises tegi Lichtsteiner 11. novembril 2006 sõprusmängus Brasiilia vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 11. oktoobril 2011 EM-i valikmängus Montenegro vastu.

Ta kuulus Šveitsi koondisse 2008. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2010., 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

## Saavutused
;Grasshopper Zürich
*Šveitsi meister (1): 2002–03
;Lazio
*Itaalia karikavõitja (1): 2008–09
*Itaalia superkarikas (1): 2009
;Juventus
*Itaalia meister (7): 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
*Itaalia superkarikas (3): 2012, 2013, 2015
*Itaalia karikavõitja (4): 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18

## Viited

## Välislingid
Vodja raudteejaam

**Vodja raudteejaam** oli raudteejaam Türi–Paide–Tamsalu raudteel. Tänapäeval jääb jaam Järva maakonna Paide linna Viisu küla territooriumile. Vodja küla asub u 2,5 km ida suunas. Jaam asus raudtee 22. kilomeetril.

Vodja naaberjaam Türi suunal oli Mäo raudteepeatus ja Tamsalu suunal Esna raudteejaam (kaardil aastast 1938 on Vodja ja Esna vahele märgitud veel Öötla raudteepeatus). Avamisel jäi Vodja Peetri kihelkonda Vodja mõisa maadele. Jaam suleti 1972. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega.

Raudteejaamas on filmitud stseen esimesest Eesti täispikast 1951. aasta värvifilmist "Valgus Koordis".

## Jaamahoone
Vodja traditsionalistlikus stiilis jaamahoone valmis 1924. aastal Leon Johansoni projekti järgi ning on algupärasel kujul säilinud tänaseni. 

Jaamahoone on rahuldavas seisus ja praeguseks eraomanduses. Vodja kaubaait on kohandatud lehmalaudaks.

## Vaata ka
* Türi–Paide–Tamsalu raudtee
* Vodja

## Viited
Annino

**Annino** ehk **Annamoisio** (vene *Аннино*) on alev ja samanimelise valla keskus Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis. Ajalooliselt kuulus küla Kesk-Ingerimaale Hietamäki kihelkonda ning oli asustatud ingerisoomlaste poolt. 2010. aastal elas alevis 3558 inimest.

1676. aastal on küla mainitud kui *Aimamoisio* ning see kuulus Dudergofi pogostisse.

1817. aastal oli külas (nimetatud kui *Аннинa*) 15 talu.

1831. aastal oli külas (nimetatud kui *Аннинa*) 16 talu. 

1838. aastal elas külas (nimetatud kui *Анниной*) 44 inimest, kellest 25 olid mehed ja 19 naised.

1848. aastal elas külas (nimetatud kui *Annamoisio*) 116 ingerisoomlast (50 meest ja 66 naist), kellest 4 olid äyrämöised ja 112 savakod. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda.

1856. aastal oli külas (nimetatud kui *Аннинa*) 18 talu 55 meeshingega.

1860. aastal oli külas (nimetatud kui *Аннинo*) 28 talu. 

1876. aastal avati külas esimene kool.

1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui *Аннинo*) 25 talu. 

1913. aastal oli külas (nimetatud kui *Аннинo*) 40 talu. 

Aastatel 1917–1951 kuulus küla Šundorovo külanõukokku.

1924. aastal soomekeelsel Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui *Annamoisio*.

1928. aastal elas külas 289 inimest.

1941. aastal oli külas (nimetatud kui *Аннинo*) 46 majapidamist.

Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt. 

1947. aastal rajati küla territooriumile "Võit" nimeline kolhoos.

1970. aastatel ehitati esimesed viiekorruselised eluhooned, keskkool, kultuurimaja.

## Viited
Halla (ettevõte)

**Halla Oy** oli metsatööstusfirma, mis tegutses aastatel 1875–1932 Soome Kymi vallas. Sellele kuulus mitu saeveskit. 

Firma algsed omanikud olid Norrast, kuid 1916. aastal läks see Kymi Oy kätte, sest omanikud tahtsid loobuda aastaid kahjumis olnud ettevõttest. 1933. aasta alguses liideti Halla Oy Kymi Oy-ga.

## Ajalugu
Halla Oy sai alguse, kui norralane Aslak Holmsen 1873. aastal rentis 50 aastaks Halla saare Kymijoki suudmes. Holmsen koos kaheksa kompanjoniga sai 1875. aastal Soome senatilt loa asutada aurusaeveski ning see hakkas Halla saarel tööle 1876. aastal. Saeveski töötas 1986. aastani. 

Halla Oy ehitas 1910. aastal puidu transportimiseks parvetustee Saimaalt Kymijokini. Tee sai alguse Savitaipale vallast ning kulges Mäntyharju valla ja Vuohijärvi kaudu Verlasse ning edasi Voikkaasse. Orraintaipales, Honkataipales, Voikoski juures, Verlas ja Voikkaas veeti palke maad mööda. Maismaateede seas pikim oli Honkataipale raudteelõik, millel kasutati auruvedureid. Järvedel veeti palgiparvi puksiiridega. Halla parvetustee oli kasutusel 1976. aastani.  

Halla Oy omanduses olid Halla ja Jumalniemi saeveski Kotka lähedal, Saksala ja Otava saeveski Mikkeli maavallas, Mäntuharju saeveski (1918–1938) ning Karhonsaari saeveski Kuopio lähedal. Otava saeveski müüdi 1910. aastal Tuukkalan Höyrysaha Oy-le ja Karhosaari saeveski lõpetas 1911. aastal töö.  Firmal oli ka Halla tselluloosivabrik Halla saarel, mis suleti, kui 1938. aastal hakkas tööle Sunila tselluloosivabrik. Metsa oli Halla Oy omanduses umbes 112 000 ha. Aastal 1907 oli firmal umbes 1500 töötajat. 

## Lähteet
* Nordisk familjebok (1909)
* Sahateollisuutta Mikkelin maalaiskunnassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella
*Karhonsaari ja Karhonsalmen taajama (pdf-tiedosto) 
* Suomen kanavat: kuvaus Hallan uittoreitistä
Kirna raudteepeatus

**Kirna raudteepeatus** oli raudteepeatus Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudteel. 

Peatus jäi avamise ajal Türi kihelkonda Kirna mõisa maadele. Peatuse asukoht jääb Türi valda Kirna külla.

Kirna jaamahoonest on tänapäeval säilinud üksnes vundament. Varisemisohtlik hoone lammutati 1990. aastate alguses.

## Viited
Mario Lemina

**Mario René Junior Lemina** (sündinud 1. septembril 1993 Libreville'is) on Gaboni jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Wolverhampton Wanderers.

## Koondisekarjäär
Kuigi Lemina mängis Prantsusmaa noortekoondistes ning tuli 2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Prantsusmaa koondisega maailmameistriks, otsustas ta täiskasvanute seas hakata esindama Gaboni.

Debüüdi Gaboni rahvuskoondises tegi ta 9. oktoobril 2015 sõprusmängus Tuneesia vastu. Samas mängus lõi ta ka oma esimese värava rahvuskoondises.

Ta kuulus Gaboni koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Koondisekarjääri lõpetas ta 2022. aasta jaanuaris. 24 mänguga lõi ta Gaboni koondises kolm väravat.

## Saavutused
### Juventus F.C.
*Itaalia meister (2): 2015–16, 2016–17
*Itaalia karikavõitja (2): 2015–16, 2016–17 

## Viited

## Välislingid
Lamantiin

**Lamantiin** ehk **aafrika lamantiin** (*Trichechus senegalensis*) on suur vees elav peamiselt taimtoiduline mereimetaja, üks kolmest lamantiini perekonda kuuluvast liigist.

Aafrika lamantiin võib kasvada kuni umbes 4 m pikkuseks ja kaaluda tavaliselt kuni 500–600 kg. Tal on aerukujulised esiuimed ja lai ümar saba.

## Välimus ja kehaehitus
Lamantiin kaalub tavaliselt 400–550 kg ja on keskmiselt 2,8–3 m pikk. Emased isendid on reeglina veidi suuremad kui isased. Vastsündinud pojad kaaluvad ligikaudu 30 kg.

Lamantiinil on suur, paindlik ja tundlik ülahuul, mida ta kasutab toidu haaramiseks ja söömiseks ning keskkonna kompimiseks. Silmad on väikesed ja paiknevad teineteisest suhteliselt kaugel. Täiskasvanud lamantiinidel puuduvad lõikehambad ja silmahambad; neil on ainult pidevalt uuenevad põskhambad. Uued hambad arenevad suu tagaosas ja liiguvad kuludes ettepoole. Kummalgi lõualuupoolel ei ole korraga rohkem kui kuus funktsionaalset hammast. Lamantiini saba on aerukujuline nagu vaaladel. Emasel lamantiinil on kaks nibu, mis paiknevad esiuimede all rindkere piirkonnas.

Lamantiinil on imetajate seas ebatavaline ehitus, sest tal on ainult kuus kaelalüli. Enamikul imetajatel on seitse kaelalüli; eranditeks on lisaks lamantiinidele ka laisikud. Sarnaselt hobusega on lamantiinil pikk peensool, mis võimaldab seedida suures koguses taimset toitu. Tema soolestik võib olla umbes 40–45 m pikk, mis on seotud taimse toidu aeglase seedimisega.

## Eluviis
Aafrika lamantiin elab Lääne-Aafrika rannikuvetes, jõesuudmetes ja jõgedes ning toitub peamiselt veetaimedest. Vaatamata suurele kehakaalule on ta osav ujuja. Tugeva saba abil liigub ta tavaliselt umbes 5–8 km/h, kuid võib lühiajaliselt saavutada ka suurema kiiruse (kuni 25 km/h). Lamantiine kohatakse enamasti üksikult või väikestes rühmades. Veepinna kohal on sageli näha ainult looma nina ja ninasõõrmeid. Lamantiin ei lahku kunagi veest, kuid nagu kõik mereimetajad, peab ta hingama õhku. Puhkeolekus võib ta viibida vee all kuni 10–15 minutit, aktiivse ujumise ajal tõuseb pinnale tavaliselt iga mõne minuti järel.

## Järglased
Lamantiinid sünnivad vee all. Emad aitavad vasikal pinnale tõusta, et ta saaks esimesed hingetõmbed teha. Vastsündinu suudab peagi iseseisvalt ujuda. Vasikad toituvad alguses emapiimast, hiljem lisanduvad toidulauale veetaimed ja vetikad. Täiskasvanud lamantiin võib ööpäevas süüa taimset toitu koguses, mis moodustab umbes 5–10% tema kehakaalust.

## Viited
Kauguri vald

**Kauguri vald** (läti keeles *Kauguru pagasts*) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Brenguļi ja Kocēni vallaga ning Valmiera linnaga, lisaks Cēsise piirkonna Liepa ja Mārsnēni vallaga.

Valla pindala on 89 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1480 inimest. Valla keskus on Mūrmuiža küla.

## Ajalugu

Agraarreformi eel oli Kauguri mõisa (*Kaugershof*) pindala 1212 hektarit. 1935. aastal liideti sellest moodustatud vallaga Mūrmuiža vald. 1935. aastal oli valla pindala 91 km², elanikke oli seal 976. 1945. aastal moodustati vallas Mūri ja Kauguri külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1954. aastal liideti Kauguri külanõukoguga likvideeritav Mūri külanõukogu. 1977. aastal liideti osa külanõukogu maadest Valmiera linnaga. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Beverīna piirkonda.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Mūrmuiža vasallilinnus ja linnamägi Pekas Kalns. Regionaalse kaitse all on Beitese muinaskalmed. Avotiņi muinaskalmed on kohaliku kaitse all.

## Loodus

Valla suurim jõgi on valla loodepiiril voolav Koiva jõgi, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Miegupe. Looduskaitse all on Jaunzemi pärn, Vanagi mänd, Vecjandavase pärn, Rūņi tamm, Ķeiši mänd, Līči künnapuu (liigiliselt on tegemist jalakaga), Kaijase tamm, Līči kihtide paljand, Gaiķēni saar, Daudzieši tamm ja Gaiķēni tamm. Valla põhjaosa asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul, valla lääneosa jääb aga Gauja rahvusparki.

## Asustus

2011. aastal elas vallas 1266 lätlast, 106 venelast, 25 valgevenelast, 5 ukrainlast, 6 poolakat ja 7 leedulast.

Vallas on järgmised külad.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.


Mūrmuiža vasallilinnus 03.jpg|Mūrmuiža tornlinnus
Mūrmuiža 02.jpg|Mūrmuiža mõisa peahoone
Mūrmuiža 06.jpg|Mūrmuiža küla


## Viited

## Välislingid
Aígina

**Aígina** on linn Kreekas, samanimelise saare loodeosas Peloponnesose poolsaare kirderannikul. 2021. aasta rahvaloenduse andmeil oli linnas 6633 elanikku.

1820. aastatel oli Aígina lühemat aega iseseisva Kreeka pealinn. Tänapäeval on see Aígina saare keskus. Aígina on Tartu linna partnerlinn.
Akhisar

**Akhisar** on linn Türgis Manisa provintsis, Akhisari maakonna keskus. 2014. aasta haldusreformi järel langevad linna ja maakonna piirid kokku. Haldusüksuse pindala on 1754 km² ja elanike arv 164 557 (2015).

Antiikajal asus samas Lüüdia Thyatira linn. 1307. aastal läks linn otomanide valdusse. 1922 vallutasid linna Türgi natsionalistid, kes tapsid umbes 7000 kohalikku kreeklast. Pärast seda ei ole linnas kristlaste kogudust. 1914. aastal oli linnas 12 000 elanikku, kellest umbes kolmveerand olid muslimid. 

Akhisar on tähtis kaubanduslinn. Olulised müügiartiklid on tubakas, puuvill ja oliivid. Linna lähedal kaevandatakse mangaanimaaki.

Linna jalgpalliklubi Akhisar Belediyespor mängib Türgi kõrgliigas Süper Lig.

## Viited

## Välislingid

*Akhisari koduleht
Darrell Sweet

**Darrell Antony Sweet** (16. mai 1947 Bournemouth – 30. aprill 1999 New Albany, Indiana) oli šoti trummar, ansambli Nazareth asutajaliige.

Ta suri 51-aastaselt südamerabandusse vahetult enne albumi "Boogaloo" USA turneed.
Võhmuta raudteepeatus

**Võhmuta raudteepeatus** oli raudteepeatus Türi–Paide–Tamsalu kitsarööpmelisel raudteel Tapa vallas Türje küla põhjaservas. Peatus asus raudtee 45. kilomeetril. 

Võhmuta peatus jäi avamisel Järva-Jaani kihelkonda Võhmuta mõisa maadele. Peatus suleti ühes raudteega 1972. aastal. Säilinud on selle juures asuv raudteetööliste maja, mille juures seisab kuurina kasutatav puidust külmvagun.

## Viited
Tekla

**T(h)ekla** (vanakreeka keeles Θέκλα (Thékla); 30 pKr – 1. sajand pKr) oli varakristlik pühak, kes arvatavasti oli apostel Pauluse järgija. Talle on antud apostlisarnase nimetus, samuti peetakse teda esimärtriks naiste seas.

Roomakatoliku kirik tähistab tema päeva 23. ja õigeusu kirik 24. septembril.
Tekla (eesnimi)

**Tekla** on naisenimi, mis on variant kreeka päritolu nimest Thekla.

Nimi on levinud läti, poola, gruusia, ukraina ja skandinaavia keeleruumis.

Eestis oli 2024. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Tekla 15 naisel. Tekla oli levikult 2241. naisenimi.

## Nime kandjad
*Tekla, pühak
*Tekla Badarzewska, poola helilooja
*Tekla Juniewicz, poola ülipikaealine
*Tekla Koha, eesti pianist

## Viited
Tapeetimine

**Tapeetimine** ehk **tapetseerimine** on seina (harvem ka muu pinna) katmine tapeediga.

Tapeedi paigaldajat nimetatakse **tapeetijaks** ehk **tapetseerijaks**.

Tapeet kinnitatakse seinale kliistri või spetsiaalse tapeediliimiga.
WeMos D1 Mini

**D1 Mini** on Hiina tootja WeMos valmistatud arendusplaat, mis on populaarne eelkõige oma hinna ja sisseehitatud WiFi-võimekuse tõttu. D1 Mini baseerub populaarsel ESP-8266 mikrokontrolleril, mille tõttu on tema sisend- ja väljundviigud vastavusse seatavad ESP-8266 viikudega.

## Tehnilised andmed
WeMos D1 Mini töövool on 3,3 V, kuid tänu pingeregulaatorile saab seda toita ka 5 V vooluga.

D1 Mini-l on 11 digitaalset sisend- ja väljundviiku ning 1 analoogsisend.

Taktsignaal on valitav 80&nbsp;MHz või 160&nbsp;MHz ja välkmälu on 4 MB.

D1 Mini on 25,6&nbsp;mm lai, 34,2&nbsp;mm pikk ja kaalub umbes 10 g.

## Komponendid
WeMos D1 Mini plaadil paiknevad ESP-12S moodul, mida juhib ESP-8266EX mikrokontroller, CH340G USB-UART kiip, Micro-USB pesa, pingeregulaator, lüliti (reset), LED, kaks transistori ja hulk passiivseid komponente.

## Sisend- ja väljundviigud
D1 Mini viigud on vastavuses ESP-8266 kiibi viikudega vastavalt alltoodud tabelile. Enamikul viikudel on lisaks GPIO funktsioonile ka lisafunktsioon. Kõik viigud töötavad 3,3 voldil ja kõigil peale D0-i on olemas katkestuste, PWM-i, I2C ja ühejuhtmelise suhtluse võimekus.

## Programmeerimine
D1 Mini on võimalik programmeerida kasutades populaarset Arduino IDE-d või NodeMCU-d. Õpetused mõlemas alustamiseks on võimalik leida WeMos-i kodulehelt.

Erinevalt näiteks Arduino plaatidest tuleb D1 Mini programmeerimisel ja plaadi külge ühenduste tegemisel jälgida ka teatud viike, mis mõjutavad plaadi töörežiimi (*boot mode*).

## Viited
Peeter Saan

**Peeter Saan** (sündinud 16. aprillil 1959) on Eesti dirigent, klarneti- ja saksofonimängija ning arranžeerija. 

Alates 1996. aastast on ta Kaitseväe orkestri peadirigent.

Saan oli XXIV üldlaulupeol (2004) kutseliste puhkpilliorkestrite üldjuht ja XXV üldlaulupeol (2009) puhkpilliorkestrite liigijuht.

Tal on kolonelleitnandi auaste.

Ta leiab, et olukord, kus kaitseväe orkestri baaseelarve väheneb poole võrra ja suurem osa orkestrante hakkab tööle osakoormusega, pole lahendus kaitseväe orkestri tulevikule. Tema hinnangul toob see kaasa suure kaadrivoolavuse ja seab muusikud olukorda, kus neil tuleb äraelamiseks töötada mitmel töökohal.

## Tegevus poliitikas
Saan kuulub aastast 2024 erakonda Isamaa. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuste volikogude valimistel Mustamäe linnaosas, sai 47 häält ning ei osutunud valituks.

## Tunnustus
* 1999 Kotkaristi kuldrist
* 2018 Võru linna teenetemärk 
* 2019 Tallinna teenetemärk

## Viited
Mustoja (Värska laht)

**Mustoja** (ka Värska oja) on oja Võru maakonnas Setomaa vallas. Oja on 14 km pikk. Oja suubub Värska lahega ühenduses olevasse Õrsava järve.

## Viited

## Välislingid
*
Ainja mäed

**Ainja mäed** (kohalikus murdes Aine mäed) on vallseljakud Viljandi maakonnas Mulgi vallas Ainja külas. Vallseljakud jäävad Ainja maastikukaitsealale. Vallseljakute absoluutne kõrgus on 123 m ja suhteline kõrgus kuni 40 m.
Niukkasi

**Niukkasi** ehk **Niukuzi** (vene *Ниукузи*, *Ниуккузи*, *Ниуккaзи*) on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino alevi territooriumile.

Nimetus tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Niukkanen nimest.

1817. aastal oli külas (nimetatud kui *Нюкaзи*) 11 talu.

1831. aastal oli külas (nimetatud kui *Ниукузи*) 14 talu. 

1838. aastal elas külas (ekslikult nimetatud kui *Жаукази*) 97 inimest, kellest 57 olid mehed ja 40 naised.

1848. aastal elas külas (nimetatud kui *Niukkasi*) 74 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 36 olid mehed ja 38 naised. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda.

1856. aastal oli külas (nimetatud kui *Ниукузи*) 14 talu 37 meeshingega.

1860. aastal oli külas (nimetatud kui *Ниуккaзи*) 18 talu. 

1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui *Ниуккaзи*) 20 talu. 

1913. aastal oli külas (nimetatud kui *Ниукaзи*) 26 talu. 

Alates 1917. aastast kuulus küla Šundorovo külanõukokku.

1941. aastal oli külas (nimetatud kui *Ниукaзи*) 27 majapidamist.

Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt. 

## Viited
Kroncong

**Kroncong** (indoneesia keeles *keroncong*, hollandi keeles *krontjong*) on ukuleletaolise muusikainstrumendi nimetus ja tähistab ka Indoneesia muusikastiili, kus kroncong kasutust leiab.

Kroncong on saanud nime pilli tüüpilise kõla (chrong-chrong-chrong) järgi. Kroncongi orkestrisse või ansamblisse kuulub ka flööt, viiul, rütmi kitarr, tšello (*[[pizzicato]]*) kontrabass ja mees- või naislaulja.
Ernest Cline

**Ernest Christy Cline** (sündinud 29. märtsil 1972 Ashlandis Ohio osariigis USA-s) on Ameerika noorsookirjanik ja stsenarist. 

Peamiselt tuntakse teda ulmeromaanide "Valmistub esimene mängija" ("Ready Player One", 2011, eesti keeles 2016), "Armaada" (2015) ja "Valmistub teine mängija" ("Ready Player Two", 2020) autorina. Cline kirjutas ka stsenaariumi "Valmistub esimene mängija" 2018. aastal linastuvale filmiversioonile, mida lavastab Steven Spielberg.

## Välislingid
* Ernest Cline'i ametlik koduleht
Prins

**Prins** on perekonnanimi.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Prins 23 mehel ja 19 naisel. Perekonnanimede levikult on Prins meeste puhul 5283. ja naiste puhul 7113. kohal.

2007. aastal oli Prins Hollandi perekonnanimede sagedusnimekirjas 48. kohal (15 361 kandjat).

## Nime kandjaid
*Igor Prins, eesti jalgpallitreener
*Lodewijk Prins, hollandi maletaja
*Stanislav Prins, eesti jalgpallur

## Viited
Arvu Sild

**Arvu Sild** (9. juuni 1944 Ruila – 28. aprill 2017) oli eesti jalgpallur ja insener.

Ta lõpetas aastal 1967 Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Sild mängis jalgpalliklubis Tallinna Dünamo.

1965. aastal osales ta Nõukogude Liidu meistrivõistluste I liigas Dünamo esindusmeeskonna ridades. Sild on olnud Eesti NSV koondise liige.

1970. aastal sai temast Tallinna Norma ridades Eesti NSV meister. Normas mängides võitis ta kolm korda Eesti NSV karika. Eesti NSV meistrivõistlustel võitis neli korda hõbemedali.

1977. aastal asutas Arvu Sild jalgpallimeeskonna, mis on FC Flora eelkäija.

Sild taasasutas 1988. aastal Eesti Jalgpalli Liidu. Ta oli veteranide jalgpallielu eestvedaja ning tegeles ka ettevõtlusega.

2014. aastal avaldas Arvu Sild autobiograafilise raamatu "Jalgpalliga läbi elu".

28. aprillil 2017 suri Sild raske haiguse tõttu. Sama aasta 28. ja 29. aprillil algasid Silla mälestuseks Premium liiga 9. vooru mängud leinaseisakuga.

## Töö
* Keemiakombinaadi Flora peainsener
* Eesti Jalgpalliliidu asepresident (1990–1999)
* Eesti Jalgpalliliidu juhatuse liige (1999–2017)

## Välislingid
* Hindrek Pärg. Suri jalgpalliliidu taasasutaja ja endine asepresident Arvu Sild, Õhtuleht, 28. aprill
*
Päikesepealinn

**Päikesepealinn** on Kuressaare sümboolne nimetus alates 30. aprillist 2017. 

Eesti päikesepealinnaks kuulutas Kuressaare linnapea Madis Kallas, toetudes ilmateenistuse andmetele, mille järgi viimase viie aasta jooksul paistis päike Eesti linnadest kõige rohkem just Kuressaares.

30. aprillil jagati kõigile elanikele päevalilleseemneid, et suvel ja sügisel oleks linnas ülekaalus kollane värv.

## Vaata ka
* Talvepealinn
* Kevadpealinn
* Suvepealinn
* Sügispealinn
* Metsapealinn

## Viited
Teever

**Teever** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamine käigus anti 1939. aastal perekonnanimi Teever isikule, kelle varasem nimi oli olnud Teveer.

Seisuga 1. jaanuar 2018 kannab perekonnanime Teever Eestis 30 meest ja 33 naist. Levinuim on nimi Põlvamaal.

## Nime kandjaid
*Ingemar Teever, eesti jalgpallur

## Viited
Tohver

**Tohver** on perekonnanimi.

## Nime kandjaid
*Jüri Tohver, eesti alpinist
*Kristo Tohver, eesti jalgpallikohtunik
*Küllike Tohver, eesti tõlkija ja kultuuriametnik
*Malle Tohver, eesti arst ja kultuuritegelane
*Tamur Tohver, eesti lavastaja, näitleja, teatripedagoog ja koolitaja
*Toomas Tohver, eesti jalgpallur
*Vello Tohver, eesti bioloog, mikrobioloog ja biokeemik
Brenguļi

**Brenguļi** on küla (*ciems*) Lätis Valmiera piirkonnas, Brenguļi valla halduskeskus. Küla asub Abulsi jõe kaldal, merepinnast 53 meetri kõrgusel. Brenguļi asub piirkonna keskusest Mūrmuižast 14 ja Riiast 116 kilomeetri kaugusel. Valga–Riia raudteeliinil asub küla lähistel Brenguļi raudteejaam.

Asula tekkis Jaunbrenguļi (*Neu-Wrangelshof*) ja Vecbrenguļi (*Alt-Wrangelshof*) mõisakomplekside juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda.

Lisaks vallamajale asuvad seal rahvamaja, kohalik põhikool, raamatukogu ja postkontor. Brenguļis on pruulikoda, kus valmistatakse õlut.

Külla jäävad Brenguļi ja Brenguļu centrsi bussipeatus.

## Ajalugu

Brenguļit on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1424, mil toonane Liivi ordu maameister Bernhard von der Borch läänistas sealsed maad Wrangellidele. Aastal 1788 jagas Katariina II Brenguļi mõisa kaheks. Jaunbrenguļi mõis (*Neu-Wrangelshof*) läks Osten-Sackenite valdusse, Vecbrenguļist (*Alt-Wrangelshof*) sai aga riigimõis. Aastal 1817 omandasid esimese mõisa Transehed. Aastal 1920, mil viidi läbi agraarreform, kuulus see ornitoloog Nikolai Heinrich von Transehele.

Mõlema mõisasüdame juurde tekkisid asulad (*Vecbrenguļi* ja *Jaunbrenguļi*), mis olid eraldi külad veel aastal 1940. Aastal 1924 rajati Abulsi jõele hüdroelektrijaam. Nõukogude ajal sai Brenguļist külanõukogu ja kolhoosi Abuls keskasula.

## Elanikkond


* 118 (1970)
* 219 (1979)
* 227 (1989)
* 118 (2000)

* 169 (2011)
* 162 (2016)
* 158 (2021)
* 190 (2025)


## Viited
Espressif Systems

**Espressif Systems** on Hiina ettevõte, mis toodab pooljuhtelektroonikat. Laialdasemalt tuntud ESP8266 loomise tõttu.

Ettevõte loodi 2008. aastal Shanghais.
Virķēni

**Virķēni** on küla (*ciems*) Lätis Valmiera piirkonnas Vilpulka vallas. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel, Riiast 155 ja piirkonna keskusest Ruhjast 6 kilomeetri kaugusel.

Küla tekkis endise Virķēni mõisa (*Würken*) juurde. Mõis rajati 1520. aastal. 1921. aastal rajati mõisa peahoonesse Ruhja põllumajanduskooli osakond.  

1937. aastal avati küla lähistel Virķēni raudteepeatus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.

Külas kasvav Virķēni mõisa tamm on looduskaitse all.

## Elanikkond


* 191 (1970)
* 172 (1979)
* 179 (1989)
* 178 (2000)
* 162 (2006)

* 100 (2011)
* 90 (2016)
* 81 (2018)
* 73 (2022)
* 84 (2025)


## Viited