open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Birger Eriksen

**Birger Kristian Eriksen** (17. november 1875 Flakstad – 16. juuli 1958) oli Norra sõjaväelane ja ohvitser, kelle tegevusel Oscarsborgi kindluse komandörina oli määrav tähtsus Saksa invasiooni ajal Oslo lähedal Oslo fjordis toimunud Drøbaki lahingus. Ta andis komandörina käsu avada tuli Saksa raskeristleja Blücheri pihta ja suutis sellega Oslo langemise edasi lükata. Ristleja sai lahingus rängalt viga ja uppus. 

## Noorpõlv

Tema isa oli kaupmees ja laevakapten Caspar Edvard Eriksen ning ta ema oli Jensine Petrine Arentzen. Birger lahkus kodunt 12-aastaselt, kui hakkas õppima Oslos. Hoolimata sellest, et ta elas ja õppis Oslos, käis ta igal suvel emal külas, kuni viimane 1936. aastal suri, olles olnud lesk 50 aastat.

21. novembril 1903 abiellus Birger Eriksen Christiane Sæhliega, kellega ta sai poja ja kaks tütart.
## Karjäär sõjaväes

Eriksen lõpetas keskkooli 1893 ja ta õppis seejärel kolm kuud tehnikakolledžis Berliinis. 1896. aastal, pärast Norra Sõjaväeakadeemia lõpetamist, alustas ta karjääri sõjaväes. 1901. aastaks oli ta saanud Norra rannakaitse suurtükiväe kapteniks. 1915. aastal sai temast major ja Agdenesi kindluse komandör.

1931. aastal ülendati ta koloneliks ja kaks aastat hiljem sai temast Oscarsborgi kindluse komandör. Selles ametis oli ta kuni 1940. aastani. Drøbaki lahingu puhkemise ajal oli tal jäänud kuus kuud pensionile minekuni. Enne Oscarsborgi komandöriks saamist oli ta juhtinud kindlusi Tønsbergis, Agdenesis ja Bergenis.

Eriksen viibis Oscarsborgis, kui see 12. mail 1945 taas Norra vägede kontrolli alla läks. Eriksen pidas kõne lipust kui isamaa sümbolist, kui Norra lipp, mis oli Oscarsborgi kindlusel 1940. aasta aprillini lehvinud, taas lipuvardasse tõusis.

## Maailmasõjajärgsed uurimised

Kuigi Erikseni tööd autasustati pärast sõda, sai ta riiklikelt uurijatelt kriitikat, et oli liiga kiiresti sakslastele alistunud. Eriksen kaitses end väitega, et ta oli olnud suure surve all, kui sakslased riiki ründasid, ja et ta oli sissetungijate vastu kohe lahingulaenguid kasutanud, kuigi Norra lahingureeglid nägid ette kõigepealt hoiatuslaskude laskmise.

Kaks uurimist näitasid, et Eriksen oli sissetungi ajal oma kohuseid täielikult täitnud.

## Pärand

Birger Eriksen suri 16. juuli 1958; teda peeti sõjakangelaseks. Tema põrm kremeeriti ja urn tuhaga maeti Drøbaki kirikusse. 4. oktoobril 1977 ta ekshumeeriti ja tema säilmed maeti ümber Vår Frelsers gravlundi kalmistule Æreslundeni matmispaika, kuhu matmine on norralastele suur au.

Lõplikult tunnustati koloneli pingutusi ja lükati ümber tema vastu suunatud sõjajärgne kriitika 1995. aastal, kui Norras tähistati 50. aasta möödumist Teise maailmasõja lõpust. 6. mail 1995 avas kuningas Harald V Oscarsborgi kindluses Borggårdeni väljakul kolonelile pühendatud ausamba. Birger Erikseni peetakse tänapäeval üheks tähtsamaks Norra liidriks Teise maailmasõja ajal.

## Tsitaate
2008.–2009. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises

**2008.–2009. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises** oli **28.** ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 22. novembril 2008 Rootsis Gällivares ja viimane peeti 22. märtsil 2009 Rootsis Falunis.

## Tulemused

### Mehed

#### Individuaalalad

#### Teatesõidud

}  Tor Arne Hetland Martin Johnsrud Sundby Tord Asle Gjerdalen Petter Northug
|  Daniel Rickardsson Johan Olsson Anders Södergren Marcus Hellner
|   Jean-Marc Gaillard Vincent Vittoz Maurice Manificat Emmanuel Jonnier
|-
! 3
|  Düsseldorf
| Teatesprint vaba
| 21. detsember 2008
|  Tor Arne Hetland Ola Vigen Hattestad
|  Björn Lind Thobias Fredriksson
|  Aleksei Petuhhov Nikolai Morilov
|-
! 4
|  Vancouver
| Teatesprint vaba
| 18. jaanuar 2009
|  Robin Bryntesson Emil Jönsson
|  Fabio Pasini Renato Pasini
|  George Grey Alex Harvey
|}

### MK-sarja lõplik paremusjärjestus

### Naised

#### Individuaalalad

#### Teatesõidud

### MK-sarja lõplik paremusjärjestus
Werner Schmieder

**Werner Schmieder** (sündinud 11. novembril 1926 Possendorfis) on endine Saksa DV riigitegelane.

Werner Schmieder on pärit töölisperekonnast; ta sündis Possendorfis (praegu Bannewitzi linnaosa), Saksi Šveitsi kreisis Saksimaal. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta ökonomistiks. 20. aprillil 1944 astus ta Natsionaalsotsialistlikusse Saksa Töölisparteisse. Samal aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti. Idarindel võideldes langes ta Punaarmee kätte sõjavangi.

1948. aastal pöördus ta sõjavangist Saksamaale tagasi ja temast sai Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. Aastatel 1949–1955 töötas Schmieder Dresdenis Saksa Investeerimispangas. 1953. aastal lõpetas ta Gotha tehnikumi finantsökonomistina. Aastatel 1955–1962 töötas ta Saksa Investeerimispanga Cottbusi piirkonnadirektorina. 1959. aastal lõpetas Schmieder kaugõppes Berliin-Karlhorsti Majanduskõrgkooli. Aastatel 1962–1967 oli ta Cottbusi ringkonnanõukogu aseesimees ja ringkonna plaanikomisjoni esimees. Samal ajal oli ta ka Cottbusi ringkonna parlamendi liige ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei kohaliku sekretariaadi liige. 

1967. aastal sai Schmieder Sotsialistliku Majandusjuhtimise Keskinstituudis doktorikraadi majandusteaduste alal ning asus tööle Saksa DV rahandusministri asetäitjana. 1974. aastast alates kandis ta ametikoht Saksa DV Rahandusministeeriumi riigisekretäri nimetust.

4. juunist 1980 kuni 26. juunini 1981 oli Werner Schmieder Saksa DV rahandusminister.

Ta kritiseeris Erich Honeckeri poliitikat ja pidi seetõttu ministriametist tagasi astuma. 1990. aastal rehabiliteeris Demokraatliku Sotsialismi Partei vahekomisjon Werner Schmiederi.

## Viited
Jessica Diggins

**Jessica Diggins** (sündinud 26. augustil 1991 Aftonis Minnesotas) on USA murdmaasuusataja.

Maailma karikasarjas osales Diggins esimest korda 2011. aasta veebruaris Drammenis sprindis. Esimest korda jõudis ta punktikohale 14. jaanuaril 2012 sprindidistantsil Milanos, kui oli 18. Järgmisel päeval saavutas ta sprinditeates koos Kikkan Randalliga teise koha. 2012. aasta detsembris võitis ta koos Randalliga sprinditeates Québeci etapil esikoha.

Esimese võidu MK-sarjas sai ta 2016. aasta Tour de Ski etapil 5 km vabatehnikasõidus 8. jaanuaril Dobbiacos. Kokku on ta MK-sarjas võitnud viis etappi ja nendest kolm 5 km vabatehnikasõidus.

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos oli ta sprindis 25. ja suusavahetusega sõidus 28. kohal. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes võitis ta sprinditeates koos Kikkan Randalliga kuldmedali. Alla 23-aastaste maailmameistrivõistlustel võitis ta 2014. aastal Val di Fiemmes sprindis hõbemedali. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis saavutas ta suusavahetusega sõidus kaheksanda ja sprindis 13. koha.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta 10 km vabatehnikas hõbemedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta vabatehnikasprindis hõbemedali ja sprinditeates koos Sadie Bjornseniga pronksmedali.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis tuli ta sprinditeates vabatehnikas koos Randalliga olümpiavõitjaks. See oli USA esimene olümpiavõit murdmaasuusatamises.

Hooajal 2017–2018 tuli ta üldarvestuses teiseks, esikohast jäi lahutama kõigest 40 punkti.

## Saavutused

### [[Taliolümpiamängud|Olümpiamängudel]]
*2018  Pyeongchangis
**  **olümpiavõitja** sprinditeates (koos Kikkan Randalliga)

### [[Suusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]
* 2013  Val di Fiemmes
**  **maailmameister** sprinditeates (koos Kikkan Randalliga)
* 2015  Falunis
**  hõbemedal 10 km vabatehnikas
* 2017  Lahtis
**  hõbemedal vabatehnikasprindis
**  pronksmedal sprinditeates (koos Sadie Bjornseniga)
* 2023  Planicas
**  **maailmameister** 10 km vabatehnikas
**  pronksmedal sprinditeates (koos Julia Kerniga)

### [[Maailma karikavõistlused murdmaasuusatamises|Maailma karikasarjas]]
***Üldkarikas**
** 2. koht: 2018
***Tavadistantside karikas**
** 3. koht: 2018

Jessica Diggins on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 176 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 20 etapil, millest kuuel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

## Viited

## Välislingid
* Jessica Digginsi koduleht
* Jessica Diggins FIS-i kodulehel
Age Veeroos

**Age Veeroos** (1998–2009 **Age Hirv**; sündinud 11. mail 1973 Võrus) on eesti helilooja. 

1998. aastal lõpetas Age Veeroos Tartu Ülikooli saksa filoloogia erialal, 1993/1994 õppis kirjandust Göttingeni ülikoolis. Muusikat on ta õppinud Heino Elleri Muusikakoolis aastatel 1996–1998 kompositsiooni erialal ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Helena Tulve ja Eino Tambergi juhendamisel, sai 2006. aastal magistrikraadi *cum laude*. Täiendanud end 2005–2006 Karlsruhe kõrgemas muusikakoolis Wolfgang Rihmi käe all. EMTA-s on Age Veeroos läbinud ka doktoriõppe programmi, käsil on doktoritöö poogenpillide *sul ponticello* rollist muusika kõlalistes protsessides. 

2008. aastal valmis Veeroosil lühiooper "Tuleloitsija". Ooperit etendati 2008. ja 2009. aastal Tallinnas Kanuti Gildi saalis. Libreto kirjutas Veeroos ise August Gailiti novelli "Punased hobused" järgi. Lavastas Liis Kolle, dirigeeris Risto Joost, esitasid EAMT solistid ja ansambel.. 

2024. aastal ilmus Austria plaadifirmas Kairos Age Veeroosi debüütalbum, kammermuusikaplaat "Outlines of the Night". Plaadil on seitse pala aastatest 2019–2023, kasutatud on nii olemasolevaid kui ka uusi salvestisi. Eesti, Rootsi, Saksamaa ja Itaalia ansamblite ja solistide seas on Tallinna Uue Muusika Ansambel (dirigent Arash Yazdani), Heigo Rosin, Talvi Hunt, Maria Jönsson, ansambel U:, George Kentros, Mattias Petersson, Ensemble Musikfabrik (dirigent Clement Power) ja klarnetist Michele Marelli.

2003. aastast kuulub Age Veeroos Eesti Heliloojate Liitu.

## Tunnustus
* 2023 Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia
* 2020 Age Veeroosi löökpilliteos "Ma olen suur kuu su silmapiiril" valiti rahvusvahelisel hääletusel Euroopa Heliloojate ja Laulukirjutajate Ühenduse (ECSA) 17. Euroopa Kaasaegsete Heliloojate Orkestri (ECCO) kontserdi kavva ning kõlas 2021 veebiülekandes ansambli Slagwerk Den Haag liikme Joey Marijs' esituses
* 2010 koos kuueliikmelise meeskonnaga peavõit Berliini Kaasaegse Ooperi (Zeitgenössische Oper Berlin) muusikateatri projekti konkursil Operare 2010; ooper "Grid" etendus Berliinis 2011. aastal

## Isiklikku
Ta on olnud abielus luuletaja Indrek Hirvega.

## Viited

## Välislingid

* Age Veeroos Eesti Muusika Infokeskuses
* Age Veeroos Eesti Heliloojate Liidu kodulehel
* "Vastab Age Veeroos" Teater. Muusika. Kino, juuli-august 2023 (intervjueeris Laur Kaunissaare)
* "Age Veeroosi ansambliteos kanti ette Viini Kontserdimajas" Eesti Heliloojate Liit, 19. juuni 2023
* Mariell Aren, "Sulnid helirännakud saksofonidega", Sirp, 21.11.2025. Age Veeroosi uudisteose „Murdumishetk“ (2025) esiettekanne
Alexander von Weiss

**Alexander Karl Clemens von Weiss** (10/22. august 1840 Uhtna – 25. november 1921 Varudi) oli baltisaksa päritolu Eesti insener, mõisaomanik ja poliitik.

Ta õppis aastatel 1861–1865 Tartu Ülikoolis matemaatikat ja astronoomiat, grad. Stud. 1868 . Õpingute algul astus ta korporatsiooni Estonia liikmeks. Aastatel 1865–1867 õppis ta Karlsruhe Polütehnikumis.

Ta töötas aastatel 1867–1873 ehitusinsenerina Lõuna-Venemaal raudtee ehitusel. Aastatel 1874–1879 töötas ta Peterburis Aleksandri silla ehitusel, aastatel 1880–1885 töötas ta Tallinnas sadamaehituse insenerina. 

Aastast 1881 oli ta  Virumaa  Viru-Nigula kihelkonna Varudi mõisa omanik (Rakvere lähedal). 13/25. märtsil 1878 immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonda. 

Tema poeg oli Balti pataljon ülem Constantin von Weiss.

## Viited

## Välislingid
*Stackelberg, Otto Magnus von: Alexander von Weiss, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, s. 264
Caitlin Gregg

**Caitlin Compton Gregg** (sündinud 7. novembril 1980 New Yorgis) on USA murdmaasuusataja

Maailma karikasarjas debüteeris Gregg 17. jaanuaril 2009 etapil Whistleris 15 km suusavahetusega sõidus, kus sai 32. koha. Tema parim koht MK-sarjas on 14., mille ta saavutas 5. veebruaril 2010 etapil Canmore'is 10 km vabatehnikasõidus. Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustel on Gregg tulnud meistriks neljal korral: 5 km distantsil 2008. ja 2009. aastal, 20 km distantsil 2014. aastal ja 10 km distantsil 2015. aastal.

2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 10 km vabatehnikas 60. ja teatesõidus 14. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis sai ta 15 km suusavahetusega sõidus 58. ja 30 km vabatehnikasõidus 47. koha, teatesõidus oli ta USA naiskonnaga 13. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris oli ta 10 km vabatehnikas 30. ja sprinditeates koos Kikkan Randalliga kuues. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta üllatuslikult 10 km vabatehnikas pronksmedali.

Gregg on võitnud kaks esikohta FIS-i maratonisarja kuuluval American Birkenbeineri 52 km distantsil.

## Saavutused

### [[Suusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]
* 2015  Falunis
**  pronksmedal 10 km vabatehnikas

## Välislingid
* Caitlin Gregg FIS-i kodulehel
Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi

**Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi**; ka **Rakvere terroriohvrite mälestussammas** on punase terrori ohvrite mälestusmärk Lääne-Virumaal Rakveres. See asub Palermo metsas, kohal kus 1918. aasta detsembris tapsid bolševikud 82 süütut inimest, nende seas õigeusu vaimuliku Sergi Florinski (vt Palermo metsa massimõrv). 

Mälestuskivi geograafilised koordinaadid on .

Algupärase mälestuskivi autor oli kujur August Vomm ja see avati pidulikult 12. jaanuaril 1935. Saaremaa dolomiidist mitmekordset risti kujutava mälestusmärgi esiküljel oli pronksbareljeef hukkamisstseeni kujutisega ja kiri "NÕNDA OLI/1919". Tagaküljel oli plaat kirjaga "Siin tapeti enamlike hirmuvalitsejate poolt enne Rakverest lahkumist 82 süütut inimest". 

Septembris 1940 lasti mälestussammas õhku ja kogu plats tehti maatasa. 

Praegune sammas on taastatud koopiana, bareljeefi tegi kujur Lembit Palm ja tagakülg on jäetud tühjaks. 

Mälestusmärk taasavati 23. juunil 1995. See on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.

## Viited

## Välislingid
* 
* Mälestusmärgist monument.ee lehel
Friedrich Wiegand

**Friedrich Ludwig Leonhard Wiegand** (14. oktoober 1860 Hanau – 5. jaanuar 1934 München) oli saksa evangeelne teoloog ja õppejõud.

1902 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks.

## Viited
Masako Ishida

**Masako Ishida** (jaapani keeles 石田 正子 *Ishida Masako*; sündinud 5. novembril 1980 Bihoros Hokkaidōl) on Jaapani murdmaasuusataja.

2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 30 km klassikas kolmeteistkümnes. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis tuli ta sprinditeates koos Madoka Natsumiga neljandale kohale. Lisaks oli ta 10 km klassikas kaheksas ja suusavahetusega sõidus 14. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris saavutas ta 30 km klassikas viienda koha. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta suusavahetusega sõidus üheteistkümnes. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes oli ta kümnes nii suusavahetusega sõidus kui ka 30 km klassikas. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis saavutas ta suusavahetusega sõidus kümnenda ja 10 km klassikas 15. koha. 2015. aastal Falunis saavutas ta oma parima individuaalkoha maailmameistrivõistlustel, kui oli 10 km vabatehnikas seitsmes.

Maailma karikasarjas on ta jõudnud poodiumile kahel korral: 2009. aasta märtsis etapil Trondheimis 30 km klassikas ühisstardist ja 2017. aasta veebruaris Lõuna-Koreas Pyeongchangis 15 km suusavahetusega sõidus.

## Välislingid
* Masako Ishida FIS-i kodulehel
Finiš

**Finiš** on spordivõistluse lõpetamine võistleja poolt, samuti võistluse lõpetamise koht. 

Staadionil toimuvate kergejõustiku jooksudistantsidel, samuti jalgrattaspordis, tähistatakse finišit finišijoonega, millele eelneb finišisirge. Ajavõtul ja paremusjärjestuse selgitamisel kasutatakse fotofinišit. Murdmaajooksu, triatloni ja maratoni puhul kasutatakse finiši tähistamiseks ka finišilinti või finišikaart.

Orienteerumisjooksus peab võistleja tegema elektroonilise märke finišijaamas. Tiitlivõistlustel määratakse orienteerumisjooksu sprindidistantsi finiši aega valguskiirega või puutevaba märkesüsteemiga.

Rinnuliujumises ja liblikujumises peab ujuja finišis puutuma mõlema käega samal ajal ujumisbasseini seina. Seliliujumises peab võistleja olema finišeerumise hetkel selili. Vabaujumises võib finišis seina puudutada ükskõik millisel moel.

Auto- ja motospordi ringrajavõistlustel on finiši märguandeks mustavalgeruudulise finišilipu lehvitamine finišijoonel.
 
## Viited

## Välislingid
*http://www.postimees.ee/teema/finiš
P2 retseptorid

**P2-retseptorid** ehk **nukleotiidi retseptorid** (ka *P2*) on paljude loomade rakkudes toimivad retseptorid, millel on mitu funktsiooni.

## Liigitus

P2-retseptorid jagatakse kahte klassi:
* P2Y-retseptorid 
* P2X-retseptorid.

### P2Y-retseptorid

P2Y-retseptorid on G-valguga seotud valgud, millel eristatakse alatüüpe P2Y1 (ADP), P2Y11 (ATP), P2Y12 (ADP), P2Y6, P2Y2, P2Y4.

Need retseptorid mängivad olulist rolli müelopoeesis ja müeloidsete rakkude talitluses.

### P2X-retseptorid

P2X-retseptorid on rakumembraani läbivad ioonkanalid, millel eristatakse alatüüpe P2X1, P2X2, P2X3, P2X4, P2X5, P2X6, P2X7.

P2X-retseptorite avanemist reguleerib ATP.

P2X-retseptoreid ekspresseerivad neuronite vastavad piirkonnad, gliiarakud nii kesk-, perifeerses kui ka autonoomses närvisüsteemis.

P2-retseptorid võivad kutsuda esile mitmete rakkude, nagu südamelihase, skeletilihaste ning veresoonte, seemnejuha ja kusepõie silelihaste kontraktsiooni.

#### P2X<sub>7</sub>

P2X7retseptorit ekspresseerivad immuun- ja põletikurakud. Arvatakse, et selle pikemaajaline või korduv stimulatsioon ATP-ga võib viia mitteselektiivsete pooride tekkele rakumembraanis.

Selle molekuli füsioloogiline roll on teadmata. Arvatakse, et P2X7 osaleb ATP vahendatud tsütotoksilises raku surmas, immuun- ja põletikureaktsioonides.

ATP stimulatsioonile järgneb Ca2+- ja Na+-ioonide sisenemine raku tsütoplasmasse ja K+-ioonide väljumine.

## P2 ekspressioon tüümuses

Täiskasvanud isaste roti tüümuste uurimisel, kus kasutati immunohistokeemilisi ja in situ hübridisatsioone, tuvastati tümotsüütidel nii P2X- kui ka P2Y-retseptoreid.

P2X1,2,3,4 ja P2X5 retseptorid tüümuses paiknevates veresoontes, P2X1,2 ja P2X4 retseptorid tuvastati teatud silelihastes (*vascular smooth muscle*), P2X3 retseptoreid seostati endoteelirakkudega, mõned väiksed arterid olid positiivsed P2X5le. P2X2,3,6 ja P2X7 retseptoreid tuvastati tüümuse epiteelirakkudest. 
P2X2 ja 3-sid oli rohkelt tüümuse säsi epiteelirakkudes ja P2X6 Hassalli kehades.

P2X2-retseptoreid ekspresseerisid tüümuse kihnu ja perivaskulaarsed epiteelirakud. P2X2,6 ja P2X7-retseptorid olid aga tüümuse sidekoest vaheseinte epiteelirakkudes.

## Patoloogia

Vähirakud ekspresseerivad samuti P2-retseptoreid – nende retseptorite alatüüpide aktivatsioonist või inhibitsioonist võib sõltuda, kas vähirakk paljuneb või sureb.

## Ajaloolist
 
Neid retseptoreid kirjeldas esimesena *[[purinergic signalling]]*'i kontseptsiooniga seoses Geoffrey Burnstock (1929) 1970. aastatel.

## Viited

## Kirjandus
* Katrin Sak, Hele Everaus – Tartu Ülikooli hematoloogia-onkoloogia kliinik, Metabotroopsed nukleotiidi retseptorid perifeerses veres ja vereloomes, Eesti Arst 2002; 81 (2): 88–92
Rakvere Vabadussõja mälestussammas

**Rakvere Vabadussõja mälestussammas** on 30. augustil 1925 Rakveres avatud ja Amandus Adamsoni mudelite järgi valmistatud mälestusmärk. See

asub Rakvere kesklinnas aadressil Lai tänav 34.

Mälestusmärgi kuuejärgulise betoonist aluse valmistas ehitusmeister Reinhold Veigel ehitusinsener Ferdinand Gustav Adoffi juhatusel. Pronkskujud valati Itaalias. 

Mälestussamba üldkõrgus oli üle 8,50 meetri. Pronkskujude kõrgus oli ligikaudu 2 meetrit.

Mälestussamba avas Oskar Luiga, vaimuliku talituse pidasid metropoliit Aleksander ja konsistooriumi nõunik Artur Sommer.

Nõukogude okupatsiooni ajal sügisel 1940 monument hävitati. 1960. aastatel rajati mälestussamba kohale laste mänguväljakud, kuid koos monumendiga rajatud park säilis. Praegune, vana mälestussamba koopia avati 30. augustil 1992. Selle autorid on kujur Lembit Palm ja arhitekt Kuno Raude. Aastatel 2004 ja 2016 on mälestusmärki renoveeritud.

Mälestusmärk on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.

## Pildid

Fail:Rakvere, památník (2).jpg|Rakvere Vabadussõja mälestussammas tagantvaates (2007)


## Viited

## Välislingid

*
Teufelsberg

**Teufelsberg** on Teise maailmasõja järel rusudest kuhjatud tehismägi Berliini lääneosas. Teufelsberg asub Grunewaldi linnaosas ning on nime saanud lähedal asuva Teufelssee järgi. 

2013. aasta seisuga on mäe kõrgus 120,1 m üle merepinna. 

Mägi kanti kokku aastatel 1950–1972 ning sisaldab 26 miljonit m³ rususid. Külma sõja ajal asus mäe tipus USA armee pealtkuulamiskeskus. Aastatel 1991–1999 kasutati keskuse kompleksi lennuliiklusradari asupaigana. Pärast seda on kompleks seisnud tühjalt ning seda on aastate jooksul rüüstatud. 

Alates 2011. aastast on võimalik mäe tipus asuvat radarijaama legaalselt külastada, kuni selle ajani oli ala ametlikult suletud.

## Viited

## Välislingid
*Berliner Teufelsberg
Esa

**Esa** on jõgi Valgevenes, Daugava vesikonnas. Valgevene keeles on jõe nimi *Эса*, vene keeles *Эсса* (Essa) või *Эса*.

Jõe pikkus on 84 km, valgla on 1040 km². Jõe langus on 0,4 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 7,28 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 2–5 meetrit, keskjooksul 5–12 meetrit, alamjooksul 10–12 meetrit. 

Esa algab Minski oblasti Krupki rajoonist. Esa voolab veel läbi Viciebski oblasti  Čašniki rajooni ja Lepieli rajooni, suubudes Lepieli linna all Lepieli järve.

Ajalooliselt oli Esa üks osa Daugava ja Dnepri vahelisest veeteest, tänapäeval jõel enam kaubateena tähtsust ei ole. Jõe ülemjooks on alates selle algusest 38 kilomeetri ulatuses melioratsioonitööde käigus õgvendatud.
Uša (Neris)

**Uša** on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles ja vene keeles on jõe nimi *Уша*. Valgevene keeles on paralleelnimena käibel ka nimekuju Vuša (*Вуша*)

Jõe pikkus on 75 km, valgla on 780 km². Jõe langus on 2,2 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 6,01 m³/s. Jõe laius on 30 meetrit, kohati kuni 50 meetrit.

Uša algab Vałožyni rajoonist Minski kõrgustikult ja voolab läbi Maładziečna rajooni põhja suunas. Uša läbib Maładziečna linna. Ülemjooksul on jõgi 35 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud.

Uša org on ülemjooksul trapetsikujuline, 0,6–1 kilomeetrit lai. Keskjooksul ja alamjooksul org maastikul selgelt ei eristu. Lammi laius on 0,4–0,7 kilomeetrit, Maładziečnast allavoolu jääval alal aga 4–5 kilomeetrit, seda läbivad arvukad kuivenduskraavid.

Uša Maładziečnast allavoolu jääv osa on üks Valgevene reostatumaid jõgesid.

## Viited
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument (Rakvere)

**Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument** on Friedrich Reinhold Kreutzwaldi 55. surma-aastapäevaga seoses püstitatud mälestusmärk Rakveres Vallimäe tee 5.

Monumendi autor on skulptor Aleksander Eller ja see avati pidulikult 1937. aastal. 1981. aastal monument restaureeriti.

Monument on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.

## Viited

## Välislingid
*
Rakvere turuhoone

**Rakvere turuhoone** on aastatel 1926–1928 insener Ferdinand Adoffi projekti järgi ehitatud hoone Rakveres keskväljaku ääres, Laada tänav 14.

Hoone on iseloomulik 1920. aastate ehituslaadile.

Hoone on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse.

## Viited

## Välislingid
*
Brunate

**Brunate** on Itaalia põhjaosas Lombardia maakonnas Como provintsis asuv vald (*comune*). Brunate asub ligikaudu 50 km kaugusel Lombardia pealinnast Milanost. 

Aasta läbi elab linnas ligikaudu 1800 elanikku (rahvastikutihedus on 880 in/km²), kuid suviti on elanike arv seal peatuvate turistide tõttu oluliselt suurem. Linnaelanikud kutsuvad end nimetusega *brunatesi*.

## Asukoht ja geograafia
Piirkond asub 715 meetrit üle merepinna ja ülalt avaneb vaade Como järve kaldal Brunatest umbes 500 meetrit allpool asuvale Como linnale. Como ja Brunate on ühendatud järsu, kitsa ja kurvilise teega ja kahe asula vahet liigub ka köisraudtee.

Brunate vald koosneb kuuest osast (*frazioni*): CAO (*Club Alpino Operaio*), Carescione, Laghetto, Nidrino, Piani di Brunate ja San Maurizio.

## Ajalugu
12. sajandil oli Brunate lühikest aega iseseisev linnriik, kuid 1240. aastal läks Brunate tagasi Como feodaalvõimu alla.

Linna kaitsepühak on apostel Andreas, kelle päeva tähistatakse 30. novembril.

## Tuntud elanikke
* Lühikest aega elas Brunates Alessandro Volta, kelle auks on ehitatud ja nimetatud San Maurizio *frazione*'s asuv tuletorn Faro Voltiano.
* 10. juunil 1912 suri linnas Bulgaaria luuletaja Pentšo Slaveikov.

## Galerii

File:Como–Brunate funicular October 2012 13.jpg|Brunate köisraudtee jaam
File:Como–Brunate funicular October 2012 05.jpg|Vaade köisraudteelt Como järve poolde
File:Via P. e M. Monti.JPG|Via P. e M. Monti
File:Vista di Cernobbio da Brunate.jpg|Vaade Brunatest Cernobbio vallale ja Como järvele


## Viited

## Välislingid

* Brunate valla ametlik koduleht
Konkatenatsioon

**Konkatenatsioon** (ladina keelest *catena*‚ kett) on mitmetähenduslik sõna:
: **[[konkatenatsioon]]** on formaalsete keelte teoorias 
::1. kahe sõna liitumine uueks sõnaks; 
::2. kahe keele liitumine, mis põhineb kahe sõna liitumisel
: **[[konkatenatsioon (informaatika)|konkatenatsioon]]** on informaatikas 
::1. hulkade liitumine uueks hulgaks; 
::2. operatsioon listilaadsete struktuuridega; 
::3. programmeerimise üks põhioperatsioone, mis seisneb märgikettide loomisel
: **[[konkatenatsioon]]** on keeleteaduses sõnatüvede ja fleksiooniafiksite liitumine, mille kaudu tekivad fonoloogilised või täpsemini grafemaatilised sõnad. Konkatenatsiooni vastandiks oleks sõnatüvede ja fleksiooniafiksite isoleeritud liitumine
Como-Brunate köisraudtee

**Como-Brunate köisraudtee** (itaalia keeles *Funicolare Como-Brunate*) on Como linna ja Brunate küla ühendav köisraudtee Itaalias Lombardia maakonnas. 

Köisraudteeliin on töötanud 1894. aastast ning seda kasutavad nii turistid kui ka kohalikud elanikud. Köisraudtee suurim kalle on 55%.

## Ajalugu
1894. aastal avatud köisraudtee töötas algul auru jõul, kuid 1911. aastast töötab raudtee elektriga. Raudteeliini renoveeriti aastatel 1934–1935 ja taas aastal 1951, mil soetati ka uued vagunid.

1981. aastal läks köisraudtee omandus eraettevõttelt Società Anonima Funicolare Como/Brunate üle Lombardia piirkonna valitsusele. 2005. aastal anti köisraudtee ja Como kohalik bussiteenus üle kohalikule ettevõttele Consorzio Mobilità Funicolare & Bus, kes on aga köisraudtee käitamise omakorda andnud alltöövõtulepinguga edasi ettevõttele Azienda Trasporti Milanesi S.p.A..

Köisraudtee avati pärast üle 800 000 euro maksnud renoveerimist taas 2011. aasta augusti keskpaigas. Lisaks ehitati liini jaoks ettevõtte Gangloff poolt ka uued vagunid (hinnaga miljon eurot vagun). Uued vagunid on konditsioneeritud õhuga, 12 meetrit pikad ja 2,1 meetrit laiad ning mahutavad korraga 81 reisijat. Vagunid on värvitud kontrastsetes värvides, üks on lilla ja teine punane.

## Marsruut
Köisraudtee alumine jaam asub Como järve kõrval, kaiäärsel kohal linna keskusest kirdes. Jaam asub Como Lago raudteejaamast, mida teenindab ettevõte Trenord ja kust väljuvad rongid Milanosse, ligikaudu 400 meetrit põhja pool ning Como San Giovanni raudteejaamast, mis asub Zürichi–Milano raudteel, ligikaudu 1,4&nbsp;km idas.

Köisraudtee liin on 1084 meetrit pikk ja sellest esimesed 130&nbsp;m kulgevad tunnelis. Ülejäänud osa liinist kulgeb maapinnal või selle kohal ning sealt avanevad ulatuslikud vaated üle järve ja linna. Raudteel on ka kaks nõudepeatust.

Ülemine jaam asub Brunate küla keskuses ja vagunist saab väljuda nii ülemisel kui alumisel tasapinnal. Ülemisest osast leiab väljaku (*piazza*), mis eraldab jaama masinaruumist, läbi millel oleva galerii on võimalik näha vaguneid vedavat mehhanismi. Ka ülemise jaama ümbrusest avanevad vaated üle Como linna ja samanimelise järve ning see on alguskohaks mitmele ümbritsevatesse mägedesse suunduvale rajale.

## Tehnilised andmed

## Viited

## Välislingid

* Köisraudtee koduleht
* Video Como–Brunate köisraudtee ülessõidust
La Garita mäed

**La Garita mäed** on mäestik Ameerika Ühendriikide Colorado osariigis. Geograafiliselt paikneb mäestik San Juani mägedes. 

La Garita mäed on ala, kus umbes 27 miljonit aastat tagasi toimus La Garita supervulkaanipurse.

Mäestiku kõrgemad mäed on San Luis Peak ja Stewart Peak.

La Garita mäed jäävad La Garita ürgloodusala territooriumile. Mägedes Creede'i lähedal asub Wheeleri geomaastikuala. 

## Välislingid
*Vaade La Garita mägedele. Foto
Kaldealased

**Kaldealased** olid semi hõimud, kes rändasid 9. sajandi alguses e.m.a Lõuna-Paabelisse ja rajasid seal mitu väikeriiki (Bit-Jakin, Bit-Dakkuri ja Bit-Amukani).

Kaldealased olid lähedased aramealastega, kes saabusid samasse piirkonda veidi varem.

Paabelis omandasid kaldealased aegamööda kohaliku kultuuri ja akadi keele.

Kaldealased sõdisid Assüüriaga ülemvõimu pärast Paabelis. Aastatel 625–539 eKr oli Paabelis võimul Kaldealaste dünastia ning rajati Uus-Paabeli ehk Kaldea riik.

Aastal 539 eKr vallutas Ahhemeniidide Pärsia kuningas Kyros II Babüloni, lõpetades Kaldealaste dünastia eksisteerimise. Kaldealaste hõimud segunesid seejärel järk-järgult kohalike Paabeli rahvastega.

Kaldealaste kujunes vanapaabeli usundi ja astronoomia alusel. 7. sajandil eKr täiustus üha enam *preesterlik taevavaatlemise tehnika*. Paabeli kuu nädal asendati planeetide nädalaga (5 planeeti + kuu ja päike = 7 päeva). Ištar sai planeediks ja Tammuz kinnistäheks. Tekkib henoteism. Nebukadnetsari jaoks on Marduk ainus ja õige halastuse jumal. Nabu on tema poeg ja inimeste juurde läkitatud saadik. Kaldealaste prohvetlik usund oli lähedane Jeremia aegsete prohvetitega ja kaldea kahetsuslaulud olid lähedased juutide lauludele (psalmidele).

## Viited
Imhotep

**Imhotep** (ka **Immutef**, kreekapäraselt *Imuthes* (Ἰμούθης); u 2650–2600 eKr; egiptuse keeles *ỉỉ-m-ḥtp *jā-im-ḥātap* ehk "see, kes tuleb rahus") oli vanaegiptuse riigimees ja mitmekülgne teadlane - polühistor, kes teenis 3. dünastia kuninga Džoseri ajal valitsusjuhina ja päikesejumala Ra ülempreestrina Heliopolises. Teda peetakse inimkonna ajaloo üheks esimeseks arhitektiks, inseneriks ja arstiks.

Imhotep oli üks väheseid lihtinimesi, kes tõsteti pärast surma jumala seisusse. Tema kultusekeskus oli Memphis. Alates esimesest vaheperioodist austati Imhotepi ka kui luuletajat ja filosoofi. Imhotepi iseendale ehitatud hauakambri asukohta hoiti omal ajal salajas ja seda pole seni leitud. Üldise arvamuse kohaselt paikneb see Sakkaras. Imhotepist kui ajaloolisest isikust annavad tunnistust kaks tema eluajast pärinevat raidkirja Džoseri kuju jalamil (Cairo JE 49889) ja kirjutis Sehemheti lõpetamata astmikpüramiidi ümbritseval müüril. Viimasest võib järeldada, et Imhotep elas veel mõne aasta pärast Džoseri surma ja asus ehitama kuningas Sehemheti püramiidi, mis jäi aga tolle lühikese valitsusaja tõttu pooleli.

Egüptoloogid omistavad Imhotepile Džoseri astmikpüramiidi ehitamist Sakkaras aastatel 2630–2611 eKr. Vanaegiptuse ajalookirjutaja Manethon nimetab teda kiviehitiste leiutajaks. Kuigi kivist seinu, põrandaid, silluseid ja piitasid tunti juba ka varadünastilisel ajastul, peab paika, et selliste mõõtmetega üleni kivist ehitist polnud varem rajatud. Enne Džoserit maeti vaaraod mastabatesse.
Aleksandr Rodzjanko

**Aleksander Rodzjanko** (vene keeles Александр Павлович Родзянко; 18. august 1879 – 6. mai 1970 New York) oli Venemaa sõjaväelane, Loodearmee tegelane.

Aleksandr Rodzjanko osales Esimeses maailmasõjas ja pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni ja Saksamaa-Venemaa sõjategevuse lõppemist jäi Saksa vägede poolt okupeeritud Lätisse.

Osales Pihkvas Saksa vägede poolt organiseeritud Põhjakorpuse moodustamises. Nõukogude Venemaa pealetungil Lätile, 29. detsembril lahkus Riiast koos naise ja saatjatega üle Marienhofi ja Tukkumi Liibavisse, kust 20. jaanuaril 1919. aastal aurik "Waasal" evakueerus Tallinna.

Ta juhatas aprillist 1919 Loodearmeed.


Портрет Родзянко2.jpg


## Isiklikku
Tema vend Mihhail Rodzjanko oli poliitik, III Riigiduuma esimees.

## Viited
P2X7

**P2X7** ehk **P2X<sub>7</sub>-retseptorid** (ka *P2X7R*; varasem nimetus **P2Z**) on paljude loomade rakumembraani läbivad ioonkanalid ja rakkude sees toimivad valgud, millel on mitmeid funktsioone.

P2X7 loodusliku ligandi ja retseptorite avanemise regulaatorina toimib ATP.

## Liigitus

Need retseptorid liigitatakse P2-retseptorite hulka P2X-retseptorite alatüübina.
 
## Ekspressioon

Retseptorit on tuvastatud kesknärvisüsteemis ja perifeerses närvisüsteemis, mikrogliia rakkudes, endomeetriumis ja võrkkestas.

P2X7 retseptorit ekspresseerivad immuunrakud, nagu leukotsüüdid, makrofaagid, ja tüümuse rakud – tümotsüüdid jm, ja põletikurakud.

## Stimulatsioon

Arvatakse, et selle pikemaajaline või korduv stimulatsioon ATPga võib viia mitteselektiivsete pooride tekkele rakumembraanis.

ATP stimulatsioonile järgneb Ca2+- ja Na+-ioonide sisenemine raku tsütoplasmasse ja K+-ioonide väljumine.

Arvatakse, et P2X7 retseptorite aktivatsioon võib inimestel abiks olla mükobakterite perekond (bioloogia) perekonda liigitatud bakteri tuberkuloosi mükobakteri tapmisel ja takistada HeLa rakuliini uuringutes ja hiirte eksperimentaalse nakatamise kohaselt klamüüdianakkuse levikut.

## Füsioloogiline roll

Selle molekuli füsioloogiline roll pole teada. Arvatakse, et P2X7 osaleb ATP vahendatud tsütotoksilises raku surmas, immuun- ja põletikureaktsioonides.

## Viited

## Kirjandus
* Katrin Sak, Hele Everaus – Tartu Ülikooli hematoloogia-onkoloogia kliinik, Metabotroopsed nukleotiidi retseptorid perifeerses veres ja vereloomes, Eesti Arst 2002; 81 (2): 88–92
* Yan Qu ja George R. Dubyak, P2X7 receptors regulate multiple types of membrane trafficking responses and non-classical secretion pathways, Purinergic Signal. juuni 2009; 5(2): 163–173., PMCID: PMC2686822, doi: 10.1007/s11302-009-9132-8
Robert Tigerstedt

**Robert Adolph Armand Tigerstedt** (28. veebruar 1853 Helsingi – 12. veebruar 1923 Helsingi) oli soome füsioloog ja arstiteadlane, keda peetakse kaasaegse füsioloogia rajajaks Soomes. 

Ta avastas koos oma õpilase Per Bergmaniga ensüümi reniini, mis pani aluse hilisemale teadustööle vererõhu reguleerimise ja neerude funktsiooni uurimisel ning on tänapäevalgi meditsiinis oluline.

Tigerstedt töötas mitmetes teadusasutustes ja pidas õppejõu- ning juhtivaid ametikohti ka Venemaal. Tema teadustöö hõlmas lisaks neerufunktsioonile ka hingamist, aju funktsioone ning inimorganismi üldist füsioloogiat.

Vaid paar päeva pärast surma, 16. veebruaril 1923, nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Tigerstedt on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

## Viited
Bengt Saltin

**Bengt Saltin** (3. juuni 1935 – 12. september 2014) oli rootsi arstiteadlane, füsioloog ja antidopingu ekspert.

Aastal 1988 valiti ta Tartu ülikooli audoktoriks.

## Viited
Suurpere

**Suurpere** on perekond, mis koosneb mitmest lähisugulasest koos nende abikaasade ja lastega.

Eestis on suurperede kohta andmeid alates 17. sajandist, kuid ilmselt on nähtus palju vanem ja pärit ürgkogukondlikust korrast. 18. sajandi lõpul oli Lõuna-Eestis suurperesid rohkesti.

19. sajandil suurpered peaaegu kadusid Eestist. Neid säilis sajandi lõpuks vaid ääremaadel kohtades, kus peale põlluharimise tehti muidki töid, näiteks Avinurmes, Hiiumaal ja Haanjas.

## Vaata ka
* Kärgpere

## Viited
Christian von Bar

**Christian von Bar** (sündinud 5. mail 1952 Hannoveris) on saksa jurist ja ülikooliprofessor.
 
2007 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks.

## Viited
Gustav Johann von Buddenbrock

**Gustav Johann von Buddenbrock** (5. september 1758 Budenbroka mõis, Dikļi kihelkond, Volmari maakond – 14. detsember 1821 Riia) oli baltisaksa aadlikust maaomanik, jurist ja Liivimaa poliitik.

Ta õppis aastatel 1775–1779 Königsbergis ja Göttingenis. Seejärel töötas kohtuametites: oli sillakohtu adjunkt, 1781 maakohtu assessor, 1783–1796 Liivimaa õuekohtu assessor, 1786–1797 Liivimaa rüütelkonna sekretär 1798/1800–1803 Liivimaa maamarssal ja 1802–1821 Liivimaa maanõunik. 

Gustav Johann von Buddenbrock oli Liivimaa Madliena kihelkonna (1800) Zādzene, (1806) Lielāmuiža, Mēdzūla ja Gulbērise, (1804) Grava mõisnik.

Osales 1803. aastast Liivimaa talurahvaseaduste väljatöötamisel. Töötas kuni 1813–1815 Peterburis siseministeeriumis, kuni naasis Riiga.

31. mai 1816 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks, oli 1817. aastast Võnnu kreisi ülemkirikueestseisja.
## Isiklikku
Buddenbrockide suguvõsast, Gustav Johann von Buddenbrocki isa oli Gustav Reinhold Buddenbrock (1694–1779), Budenbroka, Lielāmuiža, Zādzene, Pirkule ja Aloja lossi omanik; sõjaväelane – major, ema, Dorothea Louisa von Buddenbrock (1724–1805).

Gustav Johann abiellus paruness Sophia Helena von Budbergiga, Ķieģeļi mõisniku, parun Woldemar Diedrich von Budbergi ja paruness Sophie Elisabeth Theresia von Campenhauseni tütrega. Neil oli poeg, Otto *Gustav* Wilhelm von Buddenbrock (1788 Riia – 1865 Valk), maakohtu assessor ja Gulbene ning Lazdona kihelkonnakohtunik.
## Viited

## Välislingid
*
Adrian Virginius vanem

**Adrian Virginius** (ka **Adrian Verginius**; 18. jaanuar 1615 Wollin – 23. aprill 1647) oli baltisaksa luteri teoloog ja Nõo koguduse õpetaja.

Ta sündis Wollinis Pommeris (praeguse haldusjaotuse järgi Wolinis Lääne-Pomorze vojevoodkonnas).

Ta on õppinud Greifswaldi ülikoolis (immatrikuleeriti 30. juulil 1632), Königsbergi ülikoolis (immatrikuleeriti 30. augustil 1637) ja Tartu Ülikoolis (immatrikuleeriti 10. oktoobril 1638).

Ta oli aastal 1638 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel –1647 oli ta Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Ta on õpetanud Tartu ülikoolis, oli Tartu ülikooli usuteaduskonna adjunktiks, pidades loenguid ülikoolis..

Adrian Virginius oli 1644. aastal Tartu ülemkonsistooriumi assessor, kellena sai pärast Liivimaa superintendent Hermann Samsoni surma, 1644. aasta 21. juunil ülesande täita Liivimaa superintendendi kohuseid.
## Isiklikku
Tema poeg oli Kambja koguduse pastor, alates aastast 1684 ka Tartu alamkonsistooriumi assessor Andreas Virginius  (1640–1701), kelle poeg oli eesti vaimulik (Puhja ja Otepää pastor), piiblitõlkija ja eesti kirjakeele arendaja Adrian Virginius noorem (1663–1706). Tema teine poeg, Berendt Virginius, oli kapten.

## Viited
Ihunuhtlus

**Ihunuhtlus** on kehavigastust või valu tekitav karistus.

Eestis on ihunuhtlust mainitud kirjalikes allikates esimest korda 1241. aastal.

Ihunuhtluse kõige raskem Eestis kasutatud vorm oli kadalipp.

Kriminaalkaristusena kaotati ihunuhtlus Eestis 1863. aastal, vaid maatameestele tohtisid vallakohtud seda määrata 1903. aastani. 1905. aasta revolutsiooni mahasurumisel kasutasid karistussalgad ihunuhtlust seadusliku aluseta. Paljudes riikides, peamiselt Aafrikas ja islamimaades, kasutatakse seda tänini.

## Vaata ka
*Ihunuhtlus Malaisias

## Viited
Adalbert Wahl

**Adalbert Emil August Wahl** (29. november 1871 Mannheim – 5. märts 1957 Tübingen) oli saksa ajaloolane ja kõrgkooliõppejõud.

Ta oli 1918–1919 Landesuniversität Dorpati õppejõud.
Paul Kannuluik

**Paul Kannuluik** (23. veebruar 1925 Karula vald – 27. märts 1992 Pärnu) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1949 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi ja aastal 1963 näitejuhierialal Viljandi Kultuurharidustöö Kooli.

Ta töötas aastatel 1947–1949 näitlejana Draamateatris ja 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatris. Aastatel 1950–1955 oli ta represseerituna Kasahstanis. Aastatel 1959–1961 oli ta Tallinna Pioneeride Palee näiteringi juht. Aastatel 1963–1969 töötas ta näitlejana L. Koidula nim. Pärnu Draamateatris ja 1969–1974 oli ta Pärnu Linna Kultuurimaja direktor.

## Rolle
* 1949 August Kitzberg "Kauka jumal" (Maripuu)
* 1963 Ignatio Retes "Linn, kus me hakkame elama" (Marcelino Ortega)
* 1964 Samuil Aljošin "Tookord Sevillas" (don Rodrigo)
* 1965 Aleksandr Ostrovski "Äike" (Dikoi)
* 1967 Victor Hugo "Mary Tudor" (lord Montagu)
* 1967 August Jakobson "Võitlus rindejooneta" (vabrikant Kangur)
* 1968 Jiří Brdečka Vlastimil Hála Jan Rychlík "Limonaadi Joe" (Buffalo Bill)
* 1969 Shakespeare/Klaus Fehmel/Enn Toona "Nagu soovite ehk Illüüria merehädalised" (Antonio)

## Kirjandus
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000
Herodes Agrippa I

**Herodes Agrippa I**, esialgne nimi **Marcus Julius Agrippa** (11 või 10 või 9 eKr – 44 pKr) oli Juudamaal kuningas (41–44), Herodes I Suur oli tema vanaisa. Agrippa I oli tark diplomaat, kes lepitas roomlased ja juudid.

Herodes Agrippa II oli tema poeg.
Baltische Rundschau

**Baltische Rundschau** on suurim Baltimaades ilmuv saksakeelne kuuleht. See ilmub alates 1994. aastast igakuiselt Eestis, Lätis ja Leedus. Ajalehe asutas Ingwar Heinrich Lotz. 

## Välislingid
*Lehe koduleht
Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel

**Die Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel** oli 1863–1915 Tartus ilmuv mõjukas saksakeelne nädalaleht.

## Välislingid
*Valik faksiimile kujul lehti TÜ serveris
Kaarle Krohn

**Kaarle Leopold Krohn** (10. mai 1863 Helsingi – 19. juuni 1933 Sammatti vald) oli soome folklorist.

9. märtsil 1923 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks. Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Tema isa oli soome rahvaluuleuurija Julius Krohn.

## Viited
Aksel Haav

** Aksel-Karl Haav**  (sündinud 8. veebruaril 1928 Avinurmel) on eesti füüsik.

## Elulugu
Ta sündis taluniku peres. Lõpetas 1947 Mustvee 1. Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1960 TÜ aspirantuuri. Töötas 1952-1993 Tartu ülikoolis assistendina, vanemõpetajana ja dotsendina. 1975. aastal stažeeris Helsingi Ülikoolis.

## Teadustöö
Füüsika-matemaatika-kandidaadi väitekirja kaitses 1966 Tartu ülikoolis.

Uurinud röntgenograafia ja elektronograafia meetodeid kasutades luminestseerivate leelis- ja tallium-halogeniidsoolade tahkete lahuste faasilist koostist ja määranud nende ainete võrekonstante. Rajas TÜ-s röntgenstruktuurianalüüsi laboratooriumi. Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni, loonud õppevahendeid.

## Tunnustus

* 1996–1997 Tartu Ülikooli medal

## Publikatsioone
* Haller, K. E., Haav, A. A., Novik, V. K., Gavrilova, N. D. Phase-transition in the proton subsystem of LITLC4H4O6.H2O. Fizika Tverdogo Tela, 30, 88-93 (1988).
* Rebane, L. A., Haav, A. A. Low-temperature resonance Raman-scattering in the KBR-MNO4 crystals. Fizika Tverdogo Tela, 28, 1026-1034 (1986).
* Haav, A. A., Haller, K. E., Tehver, I. J., Rebane, L. A. Low-temperature resonance Raman excitation profiles of the MNO4-ion in KCLO4 crystals. Fizika Tverdogo Tela, 26, 3280-3289 (1984).
* Realo, K., Maaroos, A., Haav, A., Jaek, I. Growth and some properties of calcium sulfide single-crystals. Journal of Crystal Growth, 56, 639-641 (1982).
* Haav, A. Röntgenipraktikumi juhend. Tartu Riiklik Ülikool, 1963, 76 lk.
* Mehaanika. Molekulaarfüüsika. Termodünaamika: metoodiline juhend keemiaosakonna üliõpilastele. Tartu Ülikool, eksperimentaalfüüsika kateeder, koostanud Aksel Haav. Tartu Ülikool, 1990. 119 lk.

## Viited
Burano

**Burano** on saar Itaalia põhjaosas Veneta laguunis. Sarnaselt Veneetsia endaga võib ka Buranot nimetada pigem arhipelaagiks: see koosneb neljast sildadega ühendatud saarest. Burano asub laguuni põhjapoolses osas Torcello saare lähedal ja on kuulus seal valmistatud pitsi ja sealsete erksavärviliste majade poolest.

## Geograafia
Burano asub Veneetsiast 7 kilomeetri kaugusel ja Veneetsia mootorpaadid (*vaporetti*) läbivad vahemaa 40 minutiga.

Saar on silla abil ühendatud Mazzorbo saarega ja Buranol elab praegu ligikaudu 2800 inimest. Algselt koosnes Burano viiest saarest ja olemas oli ka neljas kanal, kuid viimasest sai täitmise järel endisi *San Martino Destra* ja *San Martino Sinistra* saari ühendav *via e piazza Baldassare Galuppi*.

Sarnaselt ajaloolise Veneetsia keskusega on ka Burano olnud ajalooliselt jaotatud *[[sestiere]]deks*. Burano viis osa vastavad viiele algsele saarele ja kuuendaks *sestiereks* loetakse naabruses asuvat Mazzorbo saart.

Burano rahvastikutihedus on väga suur – rohkem kui 13 000 in/km², mis on naabruses asuva Mazzorbo rahvastikutihedusest üle 20 korra suurem. Burano on pea täies ulatuses kaetud hoonetega ja sinna on jäänud vaid üksikud rohelised alad.

## Ajalugu
Burano asustasid tõenäoliselt vanad roomlased ja 6. sajandil hõivasid saare Treviso lähedalt Altinumist tulnud venetid, kes andsid kohale nime ühe oma endise kodulinna värava järgi. Kohanime kohta käib kaks legendi: neist esimese järgi sai Burano nime sealse asustuse rajanud perekonna Buriana järgi ning teise legendi kohaselt tulid Burano esimesed asukad väikeselt Buranello saarelt, mis asub Buranost umbes 8 kilomeetrit lõunas.

Kuigi saartest sai peagi õitsev asundus, valitseti seda Torcello saarelt ning sel puudusid privileegid, mis olid olemas Murano saarel. Saare tähtsus tõusis alles 16. sajandil, mil sealsed naised hakkasid õmblusnõeltega pitsi valmistama – need oskused pärinesid Veneetsia valitsemise all olnud Küproselt. Kui Leonardo da Vinci külastas 1481. aastal Küprose Lefkara väikelinna, ostis ta sealt Milano toomkiriku peaaltari jaoks kaasa tüki riiet ja sel viisil jõudis see oskus ka Buranole.

Pitsi hakati peagi eksportima üle kogu Euroopa, kuid 18. sajandil hakkas kaubavahetus vähenema ja sealne pitsitööstus ei taastunud enne kui aastal 1872, mil avati pitsi valmistamise kool. See tõi pitsi valmistamises kaasa uue õitsengu, kuid tänapäeval teevad vaid vähesed traditsioonilisel viisil pitsi, kuna tegemist on väga aeganõudva ja seega ka kalli tööga.

## Peamised vaatamisväärsused
Lisaks pitsile teatakse Buranot ka sealsete väikeste eredavärviliste majade poolest, mis on populaarsed kunstnike seas. Majade värvid järgivad kindlat süsteemi, mis pärineb juba piirkonna hiilgeaegadest. Kui keegi soovib oma maja värvida, peab ta saatma omavalitsusele vastavasisulise palve ning seejärel saab ta vastuse, kus on märgitud kindlad värvid, mis on sellel krundil lubatud.

Lisaks on Buranol viltuse kellatorni ja Giambattista Tiepolo maaliga ("Ristilöömine", 1727) San Martino kirik, *Oratorio di Santa Barbara* ja pitsivalmistamise ajaloo muuseum ning kool.

## Raamatuid
* Lorenzetti, Giulio. "Venezia e il suo Estuario".

## Viited

## Välislingid
Eerikulaid

**Eerikulaid** on Hiiumaa vallale kuuluv 3,44 hektari suurune saar (laid) Väinameres Hari kurgus Hiiumaa ja Vormsi vahel. Laiu rannajoone pikkus on 1,6 kilomeetrit. Laiult on Hiiumaa idarannikule linnulennult umbes 5,5 kilomeetrit, Vohilaiuni 4 kilomeetrit. Laiu lähedal meres asub Eerikukivi.

Laid on sirpja kujuga, kirdeosas asub liivane maasäär.

Eerikulaid kuulub Väinamere hoiualasse.

## Välislingid
*
Reesusmakaak

**Reesusmakaak** (*Macaca mulatta*) on pärdiklaste sugukonda makaakide perekonda kuuluv imetaja.

## Klassifikatsioon

Reesusmakaakidel klassifitseeritakse järgmised alamliigid:  
**Macaca mulatta mulatta*
**Macaca mulatta villosa*
**Macaca mulatta vestita*
**Macaca mulatta lasiota*
**Macaca mulatta sanctijohannis*
**Macaca mulatta brevicauda*.

## Elu- ja käitumisviisid

Reesusmakaagid elavad looduslikes elupaikades suurte karjadena.

Nad on väga elava ja püsimatu loomuga - ajavad üksteist taga ja karjuvad, kuid unustavad raevu ja rahunevad sama kiiresti.

Hindud peavad neid pühadeks loomadeks. 

## Laboriloomana

Reesusmakaake (nii täiskasvanud, vastsündnud kui ka veel sündimata reesusmakaake) kasutatakse laialdaselt laboriloomadena.  

## Viited

## Kirjandus
* USA teadlased kloonisid reesusmakaagi, Baltic News Service, 13. jaanuar 2000
* Järjestati reesusmakaagi genoom
* Teadlased: Ebola testravim on olnud tõhus kõigil katsetel, 29.08.2014 

; MERS-CoV loommudelis:  Darryl Falzarano, Emmie de Wit, Angela L. Rasmussen jt, Interferon-α2b and ribavirin treatment improves outcome in MERS-CoV-infected rhesus macaques, Nat Med. oktoober 2013 ; 19(10): 1313–1317. doi:  10.1038/nm.3362, PMCID: PMC4093902, NIHMSID: NIHMS519648

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Macaque rhésus]] seisuga 25.02.2015.*
Eesti Suursaatkond Berliinis

**Eesti Suursaatkond Berliinis** on Berliinis aadressil Hildebrandstraße 5 asuv Eesti suursaatkond Saksamaal.

Praegune Eesti suursaadik Berliinis 2023. aasta septembrist alates on Marika Linntam.

## Vaata ka

* Eesti-Saksamaa suhted
* Eesti suursaadik Berliinis
* Saksamaa Suursaatkond Tallinnas

## Viited

## Välislingid
*Saatkonna koduleht
Saksa-Balti Kaubanduskoda

**Saksa-Balti Kaubanduskoda** on ülemaailmse Saksamaa organisatsiooni Auslandshandelskammern Baltimaade haru, mille eesmärk on edendada Saksamaa ja Baltimaade majandussidemeid. Sellel harul on tänapäeval üle 400 liikme. Selle haru bürood asuvad Tallinnas, Riias ja Vilniuses.

Saksa-Balti Kaubanduskoda on Saksamaal registreeritud ühendus (e.V.).  

## Viited

## Välislingid
*Kaubanduskoja koduleht