open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Annie Girardot

**Annie Suzanne Girardot** (25. oktoober 1931 Pariis – 28. veebruar 2011 Pariis) oli prantsuse teatri- ja filminäitleja.

1960. aastal mängis Girardot Luchino Visconti filmis "Rocco ja tema vennad", kus tema partneriteks olid Alain Delon ja Renato Salvatori. Sellele järgnesid osatäitmised filmides "Mourir d’aimer", "Les feux de la Chandeleur", "La Zizanie" jne. 2001. aastal mängis ta Michael Haneke filmis "Klaveriõpetaja" ja 2005. aastal filmis "Varjatud". 

Giradot oli abielus Renato Salvatoriga 1962–1988 kuni mehe surmani. Neil oli tütar Giulia Salvatori, kes on samuti näitleja.

2006. aastal diagnoositi Annie Girardot'l Alzheimeri tõbi. 

Annie Girardot maeti Père-Lachaise'i kalmistule. 

## Tunnustus
Veneetsia filmifestivali auhind Volpi karikas
*1965. aastal filmi "Trois chambres à Manhattan" eest
Césari auhind
*1977. aastal parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Docteur Françoise Gailland" eest
*1996. aastal parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Hüljatud" eest
*2002. aastal parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Klaveriõpetaja" eest

## Välislingid
*
Kaj Tiel Plu

**Kaj Tiel Plu** on ansambel, mis esitab rahvalaule, peamiselt Katalooniast, kuid esperantokeelsete tekstidega.

Ansambel debüteeris aastal 1986 Rahvusvahelisel Noorte Esperantistide Festivalil (Internacia Junulara Festivalo) duetina koosseisus Josep Tordera i Bordas (Pep Tordera) ja Xavier Rodon i Morera (Xevi Rodon). 
Järgnesid mõned ebakorrapärased esinemised peamiselt noorte esperantistide kokkutulekutel Ungaris, Hollandis, Itaalias, Prantsusmaal ja Hispaanias.
Sel ajal said ansambli liikmeteks Josep Maria Milla i Saldon ning Carles Vela i Aulesa.
Seejärel mõned kontserdid erinevate nimetuste all ("Kordoj", "Kataluna kvaropo", "Kaj Tiel Plu"). 
Aastal 1989 andis ansambel välja esperantokeelse lauluraamatu "Fajreroj (Unua kataluna kantareto)".

Alates aastast 1992 kontserdid toimusid harva, kuna Pep Tordera asus elama Ameerikasse. 
Ansambel taaselustus 83. Esperanto maailmakongressil, aastal 1998.
Algas regulaarne kontserditegevus (sealhulgas väljaspool esperanto-üritusi) ja hakati välja andma albumeid.
"Kaj Tiel Plu" albumitel on rahvalaule mitmelt rahvuselt:
katalaani keelest, oksitaani keelest, Hispaania juutidelt jne.

## Koosseis
### Koosseis aastal 2011
* Anna Maria Sánchez (löökpillid)
* Carles Vela i Aulesa (flöödid, vokaal)
* Elena Milla Saldón (löökpillid, vokaal)
* Ferriòl Macip i Bonèt (Farri) (viiul, löökpillid, vokaal)
* Isaac Barrera i Vila (Fosi) (kontrabass)
* Josep Maria Milla i Saldon (Jomo) (flöödid, mandoliin, vokaal, löökpillid)
* Xavier Rodon i Morera (Xevi) (vokaal, kitarr, mandoliin)

### Teevad kaastööd
* Lucia Rolet (viola da gamba)
* Pau de Nut (tšello)

### Endised ansambliliikmed
* Pep Tordera (kitarr, vokaal)
* Núria Ollé (vokaal)
* Lluís Bosch (löökpillid)
* Antonio Alberca (Jirafo) (löökpillid)
* Mónica (vokaal, tamburiin)
* Roberto López (löökpillid)
* Luz Vázquez Souto (vokall, flööt)
* Javier Muñoz i Cotoré (viiul)
* Carles Badia i Bosc (basskitarr)
* David Minguillon (basskitarr)
* Àngel Ribas Martí (akordion)

## Diskograafia
* "Sojle de la klara temp'" (2000)
* "Placxas al mi" (2004)
* "Surplacen venu vi" (2009)

## Välislingid
* Ansambli koduleht katalaani ja esperanto keeles
* "Kaj Tiel Plu" Myspace'is
Salanõukogu

**Salanõukogu** on organ, mis nõustab riigipead – tavaliselt, kuid mitte alati monarhi. Algselt oli see valitseja lähimate nõunike kogu, mis nõustas monarhi salajastes riigiasjades. Salanõukogu liiget nimetatakse **salanõunikuks**.

## Salanõukogusid
*Inglismaa salanõukogu
*Salanõukogu (Suurbritannia)

## Vaata ka
*Salanõunik
* Riiginõukogu
Kirg

**Kirg** (vanakreeka keeles πάσχω – 'kannatus', 'piin') on termin, mida kasutatakse väga tugevate tunnete tähistamiseks mõne asja või inimese suhtes. Kirg on intensiivne emotsioon, vastupandamatu tunne, entusiasm või iha millegi järele.

Rene Descartesi käsitluses on kired hinge tajud, tundmused või emotsioonid, mis on seotud hinge endaga ning mis on põhjustatud, alal hoitud ja võimendatud teatud hinge liikumiste poolt. On olemas 6 algkirge, mis on lihtsad ja primitiivsed. Kõik teised on nende alaliigid või kombinatsioonid. Algkired on: uudishimu/üllatus, armastus, viha/vihkamine, iha, rõõm ja kurbus.

Benedictus (Baruch) Spinoza emotsioonide õpetus on mõjutanud psühholoogiat. Keha funktsiooniks on tekitada kirgi. Mõistuse funktsiooniks on luua idee keha loodud kirgedest. Juhul kui need kaks toimuvad korraga, siis tekib emotsioon. Kirgede jaotus Spinoza järgi: himu, rõõm ja kurbus. Kõik ülejäänud emotsioonid on nende kolme kombinatsioonid.
Iraani rahvad

**Iraani rahvad** on ajalooline etniline-lingvistiline grupp, mida ühendab iraani keelte rääkimine. Nende ajalooline asuala on olnud peamiselt tänapäeva Iraanis ja erinevates Kesk-Aasia piirkondades nagu Tadžikistan, enamuses Afganistan, osaliselt Iraak, Türgi, Pakistan ja hajutatult Kaukasuse mäestik.

Nad kujunesid varasest indo-iraani unioonist hilisel pronksiajal, ja nad ilmusid ajalooareenile varasel rauaajal. Pärslased lõid 6. sajandil eKr Ahhemeniidide riigi, mil sküüdid domineerisid Euraasia steppe. Koos arvukate kunstiliste, teaduslike, arhitektuuriliste ja filosoofiliste saavutustega ning paljude kuningriikide ja impeeriumitega mis ületasid paljud antiikmaailma omad, olid iraani rahvad tihedates sidemetes kreeklaste, roomlaste, indialastega ja hiinlastega. Lisaks arvavad paljud õpetlased, et muistsed iraani rahvaste religioonid zoroastrism, mitraism ja manihheism mõjutasid filosoofiliselt kristlust ja judaismi. Varased iraani rahvad on esivanemateks paljudele tänapäeva iraanlastele.
Iraanlased

**Iraanlased** (ka pärslased) on muistsete iraani rahvaste järglased, kes peamiselt elavad tänapäeva Iraanis. 

Nad räägivad indoeuroopa keelkonda kuuluvaid keeli, peamiselt farsi keelt. Usuliselt on nad enamuses islamiusulised šiiidid.
Olga Knipper-Tšehhova

**Olga Leonardovna Knipper-Tšehhova** (vene keeles Ольга Леонардовна Книппер-Чехова; 21. september (9. september vkj) 1868 – 22. märts 1959 Moskva) oli vene teatrinäitleja.

Olga Knipper oli abielus Anton Tšehhoviga 1901–1904, kuni viimase surmani.

Ta oli Moskva Kunstiteatri esinäitleja. Oma näitlejadebüüdi tegi ta Aleksei Tolstoi tragöödias "Tsaar Fjodor Joannovitš", mille lavastas Konstantin Stanislavski.

## Perekond ja suguvõsa
Tema ema oli tuntud laulja ja muusikapedagoog Anna Knipper. Olga vanem vend Konstantin oli insener ja noorem vend Vladimir oli tuntud ooperilaulja.

Tal oli vähemalt kaks last: tütar Olga oli saksa filminäitleja ja poeg Lev oli helilooja.

## Tunnustus

* 1923 Riiklike Akadeemiliste Teatrite teeneline kunstnik 
* 1928 Vabariigi rahvakunstnik 
* 1937 NSV Liidu rahvakunstnik 
* 1943 Stalini preemia, esimene aste 
* Kaks Lenini ordenit (1938 ja 1948)
* Kaks Tööpunalipu ordenit (1937 ja 1945)

## Vaata ka
*Knipper

## Välislingid
*Olga Knipper-Tšehhovast Tšehhovi elule ja loomingule pühendatud kodulehel *(vene keeles)*
Knipper

**Knipper** on perekonnanimi.

## Nime kandjaid
***[[Olga Knipper-Tšehhova]]** (1868–1959), vene teatrinäitleja, Anton Tšehhovi abikaasa, ooperilaulja Vladimir Nardovi õde 
***[[Anna Knipper]]** (1850–1919), vene laulja ja muusikapedagoog, näitleja Olga Knipper-Tšehhova ja ooperilaulja Vladimir Nardovi (õieti Vladimir Knipper) ema
***[[Lev Knipper]]** (1898–1974), vene helilooja, saksa filminäitleja Olga Tšehhova (neiupõlvenimi Knipper) vend, Anna Knipperi vanima poja Konstantini poeg.
***Olga Knipper** (abielus **[[Olga Tšehhova]]**) (1897–1980), saksa filminäitleja, helilooja Lev Knipperi õde. Oli abielus Anton Tšehhovi venna Aleksandr Tšehhovi vanema poja Mihhail Tšehhoviga.
Soome puss

**Soome puss** (soome keeles *puukko*) on traditsiooniline Soome või Skandinaavia stiilis pussnuga, mis on tuntud puutööriist.

Soome pussi kuju pärineb rauaeelsest ajast. Skandinaavias on leitud pronksist ja rauast nuge, mis ehituselt Soome pussist ei erine. 10.–12. sajandil olid sellised noad levinud kõikjal Põhja-Euroopas, kaasa arvatud Põhja-Venemaal. Soome puss hakkas teistest Põhja-Euroopa nugadest erinema ja rahvuslikuks sümboliks kujunema suhteliselt hilja, 17. sajandi lõpus ja 18. sajandil.

Kainuu maakonnast Hyrynsalmist pärit relvasepp Kalle Keränen õppis nugade valmistamist Fiskarsis 1867–1868 Sheffieldist pärit inglasest sepa Thomas Woodwardi juures. Seejärel avas Keränen oma ettevõtte Kainuun Puukko, mis hakkas kõige uuemaid metallitöötehnikaid kasutades tootma väliselt traditsioonilisi nuge. Neid hakati nimetama Woodwardi järgi *tommi puukko*.

Soomlased kasutasid pussi külmrelvana talvesõja ajal. See tekitas Punaarmees laialdast hirmu. Punaarmee komandörid rääkisid alluvatele hirmujutte Soome pussi kasutamisest, et neid distsiplineerida. Soome pussi eeskujul töötati NSV Liidus välja niinimetatud luuraja nuga (NR-40, ***н'''ож '''р'''азведчика 19'''40***).

Kui teise maailmasõja ajal saadeti okupeeritud Eestisse eestlastest koosnenud luuresalk Erna, jätsid nad tapetud punaväelaste juurde Soome pussi, et kohalikke süüdistama ei hakataks.

1977. aastal keelustati Soomes pusside kaasaskandmine linnades. Kuid selle seaduse täitmist ei nõuta väga rangelt. Näiteks ehitustöölised käivad sageli lõunal, endal puss riietel nähtaval kohal rippumas, ja põhjas on tavaline, et jahimehed liiguvad ringi täies jahiriietuses, mille hulka kuulub puss.

Soome puss on tänapäeval ainus tsiviilese, mida sõjaväelased võivad oma vormi juures avalikult kanda. Enamik noorsõdureid tuleb sõjaväkke oma pussiga. Sõdurid, allohvitserid ja kadetid kannavad vormi juures sageli graveeritud või muul viisil kaunistatud pussi, mis tähistab seda, et nad on läbinud väljaõppe. Selle poolest erineb puss pistodast, mida kaasas ei kanta. Pussi kaasaskandmist põhjendatakse vajadusega omada käepärast tööriista.

Tänapäeval on Soome pussid levinud suveniirid.

## Vaata ka

* nuga
* taskunuga
* ballistiline nuga

## Viited
Valenciennes

**Valenciennes** (hollandi *Valencijn*, ld *Valentianae*) on linn ja vald (*commune*) Prantsusmaal Nordi departemangus.

## Linnapead
* 1947–1988: Pierre Carous
* 1988–1989: Olivier Marlière
* 1989–2002: Jean-Louis Borloo
* 2002–: Dominique Riquet

## Valenciennesis sündinud tuntud inimesi
* keskaegne kroonik Jean Froissart
* flaami kunstnik Robert Campin
* kunstnik Antoine Watteau
* Jean-Baptiste van Mour
* skulptor Jean-Baptiste Carpeaux
* skulptor Ernest-Eugène Hiolle
* kunstnik Charles Eisen
* skulptor Félix-Alexandre Desruelles
* lendur Edmond Marin La Meslée
* näitleja Pierre Richard
* näitleja Jean Lefebvre
* arhitekt Henri Parent
* vioolamängija Maurice Vieux
* psühholoog Léon Dumont
* Henri Wallon

## Sõpruslinnad
* Agrigento, Itaalia
* Düren, Saksamaa
* Gliwice, Poola
* Medway, Suurbritannia
* Miskolc, Ungari
* Moskva, Venemaa
* Nacka, Rootsi
* Óbuda, Ungari
* Salgótarján, Ungari
* Yichang, Hiina

## Viited

## Välislingid

* Valla koduleht
Jean Molinet

**Jean Molinet** (1435 Desvres – 23. august 1507 Valenciennes) oli prantsuse luuletaja, kroonik ja helilooja. Ta on kõige enam tuntud kui Roosiromaani proosasse ümberpanija.

Ta õppis Pariisis ja astus 1463 Burgundia hertsogi Charles Südi teenistusse, asudes Georges Chastellaini sekretäriks. 1464. aastal kirjutas ta poliitilise teose "La complainte de Grece". Ta asus 1475 Chastellaini asemele historiograafiks ning samuti oli ta Austria Margareti raamatukoguhoidja. Tema kroonika hõlmab aastaid 1474–1504 ja avaldati 1828. aastal J. A. Buchoni toimetatuna. Selle ajaloolist väärtust peetakse Chastellaini kroonika omast väiksemaks.

Ta oli Burgundia luulekoolkonna Grands Rhétoriqueurs juhtfiguur. Koolkonda iseloomustas sõnamängude laialdane kasutamine. Tema nõbu Jean Lemaire de Belges elas mõnda aega koos temaga Valenciennesis ning pidas ennast Molinet' õpilaseks.

1501. aastal sai temast Valenciennesi Notre-Dame'i kiriku kanoonik. Ta suri seal 1507. aastal.

Molinet oli ka helilooja, kuigi talle omistatakse vaid üks *[[rondeau]]* "Tart ara mon cueur sa plaisance". See neljahäälne teos oli väga populaarne, nagu näitab selle koopiate lai levik. Samuti on ta Josquin des Prezi moteti "Nymphes des bois" teksti autor.

## Viited
Paul Loppenowe

**Paul Loppenowe** (1. veebruar/13. veebruar 1826 Kaive, Cēsise lähedal – 1. juuni/14. juuni 1901 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Loppenowe sündis Kaives, Cēsise lähedal. Ta õppis aastatel 1835–1844 Riia gümnaasiumis. Aastatel 1844–1849 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1849–1863 oli ta Narvas Konstantin Hunniuse poeglaste erakooli vanade keelte õpetaja. Prooviaastal oli ta Konstantin Hunniuse juures Narva Johannese koguduses. Ordineeriti 2. veebruaril/14. veebruaril 1861 Peterburis õpetajaks.

Ta oli aastatel 1861–1863 Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse ja filiaalkoguduse Kosemkina (Narvusi) adjunktõpetaja (pidades Kosemkinas ka eestikeelseid jumalateenistusi, mõlemas ülemuseks pastor Andreas Schening). Oli aastatel 1863–1896 Jõelähtme koguduse kirikuõpetaja (kutsuti kevadel 1863, introdutseeriti 14. juulil/26. juulil 1863). Jäi aastal 1896 emerituuri. Emerituuris olles elas Tallinnas.

Loppenowe andis välja Kentmanni geograafiaõpiku juurde kaardid, kirjutas külakoolidele vene keele õpiku (*Vene keel küla koolis* 1877, ka kordustrükid) ja aritmeetikaõpiku (*Rehkendamine küla koolis*). Tema eestvõttel rajati 1869. aastal Prangli saarele kool.

## Vaata ka
*Loppenowe

## Viited

## Välislingid
*
Ville Niinistö

**Ville Matti Niinistö** (sündinud 30. juulil 1976 Turus) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige.

Ta oli 24. juunist kuni 26. septembrini 2014 Alexander Stubbi valitsuse keskkonnaminister. Ta oli keskkonnaminister ka Jyrki Kataineni valitsuses (22. juunist 2011 kuni 24. juunini 2014).

Ville Niinistö lõpetas Turu Ülikooli poliitikaajaloolasena.

Aastast 2007 kuni 2019 oli ta Eduskunna liige.

11. juunil 2011 valiti ta Rohelise Liidu esimeheks. Ta lahkus ametist 2017. aastal.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 111 714 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.

## Isiklikku
Ville Niinistö oli abielus Rootsi roheliste endise kaasesimehe Maria Wetterstrandiga.

Ville Niinistö on Sauli Niinistö vennapoeg.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* Tutvustus Eduskunna lehel
Fever (Kylie Minogue)

**"Fever"** (eesti keeles 'Palavik') on Austraalia laulja Kylie Minogue'i kaheksas album. See ilmus aastal 2001.

Album tõi Kylie tagasi edetabelite tippu. Cathy Dennis ja Rob Davis kirjutasid menuloo "Can't Get You Out of My Head", mis avaldati esimese singlina. Singel jõudis 40 riigis edetabeli tippu ja seda müüdi üle 4 miljoni eksemplari.

Laul sai populaarseks ka Ameerika Ühendriikides, kus Kylie karjäär polnud pärast 1980. aastate hitte edenenud.

Albumit on müüdud ​​veidi üle kaheksa miljoni eksemplari. Ka teised albumi singlid "In Your Eyes", "Love at First Sight" ja "Come into My World" olid rahvusvahelised hitid. 

## Laulude nimekiri

## Kohaed edetabelites ja tiitlid

### Edetabelid

### Tiitlid

## Viited

## Välislingid
* Kylie Minogue'i ametlik koduleht
Ülemaailmsed Rohelised

**Ülemaailmsed Rohelised** (*Global Greens*) on üleilmne roheliste parteide ja roheliste liikumiste võrgustik. 

Ühendus loodi 2001. aastal Austraalias Canberras toimunud konverentsil. Teine ülemaailmne konverents toimus 2008. aastal Brasiilias São Paulos.
Staraja Kulatka rajoon

**Staraja Kulatka rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Uljanovski oblasti lõunaosas. Piirneb lõunas Saratovi oblastiga.

Elanikest 95% on tatarlased, 2% venelased ja 1% tšuvašid.

Rajoonis on 5 kohaliku omavalitsuse üksust. Põhiline tegevusala on põllumajandus.

Rajoonis ilmub tatarikeelne ajaleht "Kumjak kjutš".

## Viited

## Välislingid
* Staraja Kulatka rajooni koduleht
Maailma Tuleviku Nõukoda

**Maailma Tuleviku Nõukoda** (ka **Maailma Tuleviku Nõukogu**, inglise keeles *World Future Council*, WFC) on sõltumatu institutsioon, mis püüab kõnelda ja praeguses maailmas lahendusi leida tulevaste põlvkondade positsioonilt.

Selle rajas 2007. aastal Jakob Uexküll. Nõukoja peakorter asub Hamburgis.

## Kirjandus
*Uexküll, Jakob von; Girardet, Herbert 2005. *Shaping Our Future: Creating the World Future Council*. Green Books.
*Girardet, Herbert (ed.) 2007. *Surviving the Century: Facing Climate Chaos and Other Global Challenges*. Earthscan Ltd.

## Välislingid
*Tuleviku Nõukoja koduleht
*Jakob Uexküll kõnelemas Tallinnas Tuleviku Nõukojast, märtsis 2006. aastal
*Tuleviku Nõukoja esimesest istungist, mai 2007
Inza

**Inza** on linn Venemaal Uljanovski oblastis, Inza rajooni keskus. Asub Inza jõe ääres, Uljanovskist 167 km edelas. 

## Ajalugu

Asula rajati 1897. aastal raudteejaama juurde. Linnaõigused sai 1946. aastal.

## Viited
Herbert Girardet

**Herbert Girardet** (sündinud 1943 Essenis) on saksa publitsist ja keskkonnaaktivist.

Koos Jakob von Uexkülliga on ta Maailma Tuleviku Nõukoja asutajaid.

## Teosed
*Girardet, Herbert (ed.) 2007. *Surviving the Century: Facing Climate Chaos and Other Global Challenges*. Earthscan Ltd.
*Uexküll, Jakob von; Girardet, Herbert 2005. *Shaping Our Future: Creating the World Future Council*. Green Books.
Priit Sibul

**Priit Sibul** (sündinud 31. detsembril 1977 Valgas) on Eesti poliitik. Ta on XV Riigikogu liige.

## Elulugu
Priit Sibul on lõpetanud 1996. aastal Valga Gümnaasiumi, 1998. aastal Tallinna Majanduskooli rahanduse ja krediidi erialal ja 2007. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ärijuhtimise erialal.

Ta on töötanud Maksuametis revidendina ja aastatel 1998–2000 pearevidendina. 2001. aastal oli ta Tallinna linnavalitsuses spetsialist. 

Priit Sibul on Erakonna Res Publica üks asutajaid 1999. aastal, aastatel 2001–2007 oli ta Erakonna Res Publica arendusjuht ja tegevsekretär.

Aastatel 2007–2011 oli ta Põlva maavanem. 

12. juunil 2011 valiti ta Isamaa ja Res Publica Liidu peasekretäriks, kuid lahkus sellelt kohalt 2012. aasta oktoobris. 8. juunil 2017 kinnitas Isamaa ja Res Publica Liidu volikogu Priit Sibula taas erakonna peasekretäriks. Sellel ametikohal oli ta Isamaa Erakonna liikmena 2023. aastani.

Alates 1999. aastast on ta kandideerinud Valga linnavolikokku, ta valiti volikokku 2004. ja 2009. aastal.

Priit Sibul on olnud XII, XIII ja XIV Riigikogu (fraktsiooni esimees 2015–2017, 2019–2021, 2022–2023, aseesimees 2017–2019, 2021–2022) liige ning on XV Riigikogu liige.

Ta on seotud apteegireformi tagasipööramisega, mida on nimetatud korruptiivseks sammuks.

### Isiklikku

Priit Sibul on abielus, tal on viis last: kaks tütart ja kolm poega.

Ta on õigeusklik ja EAÕK Saatse Püha Paraskeva koguduse liige. Ta on panustanud palju Ilmjärve kiriku taastamisse, kus ta on kiriku kellamees.

Isa kaudu on Sibul juurtelt seto, mistõttu Sibul mõistab seto keelt.

## Viited

## Välislingid
*Priit Sibula info Riigikogu kodulehel
*Priit Sibula blogi
Eesti maatõugu veis

**Eesti maatõugu veis** (vananenud mitmuse vormis nimetus: *eesti maakari*) on aborigeenne piimaveise tõug Eestis. Ta on Eesti vanim veisetõug. 

Tõul on kultuuri- ja ajalooline tähtsus. Eesti maatõugu veise aretustöö suunamiseks on asutatud Eesti Maakarja Kasvatajate Selts.

Kui enne 1940. aastat elas Eestis umbes 20&nbsp;000 maatõugu veist, siis 2022. aasta seisuga on neid alles umbes 760.

## Vaata ka
*aborigeenne tõug

## Kirjandust
*Käde Kalamees "Eesti maakarja arengulugu. Tõumonograafia" Halo Kirjastus, Tartu 2007

## Viited

## Välislingid
*Eesti maatõugu veisest (vaadatud 06.08.2012)
*Maamajandusteave: Eesti Maakari http://www.pikk.ee/valdkonnad/loomakasvatus/veisekasvatus/toud/eesti-maatoug
Hiidämblik

**Hiidämblik** (*Dolomedes fimbriatus*) on ämblik hiidämbliklaste sugukonnast. Ta on levinud ka Eestis.

Hiidämblik eelistab niiskeid elupaiku. Ta peab jahti veepinnal joostes ja võib ohu korral sukelduda.

Emase hiidämbliku kehapikkus võib olla kuni 22 mm ja jalgade siruulatus 70 mm.

## Välislingid
*
Andreas Schening

**Andreas Schening** (ka **Anders Schening**; 27. jaanuar 1810 Kerimäki, Soome – 8. juuli / 20. juuli 1868 Ingerimaa) oli Eesti vaimulik.

Schening sündis Soomes Kerimäel (praeguse haldusjaotuse järgi Lõuna-Savo maakonnas Savonlinna lähedal). Ta õppis koolis Savonlinnas ja aastatel 1825–1830 gümnaasiumis Viiburis. 1830. aastal asus ta õppima (immatrikuleeriti 30. novembril 1830) usuteadust Helsingi Ülikoolis. Ordineeriti 19. detsembril 1838 Porvoos õpetajaks.

Oli lühikest aega vaimulik Sääminkis (Lõuna-Savo maakonnas). Aastatel 1839–1845 oli ta Peterburi Maria soome koguduse adjunktõpetaja. 10. maist / 22. maist 1845 oli ta Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse ja selle filiaalkoguduse Kosemkina õpetaja. 

1864. aastal lasi ta ehitada Korovinasse (Narvusisse) kabeli, kus ta muu hulgas pidas neli korda aastas eestikeelseid jumalateenistusi. Narva eestlaste teenimiseks võttis ta 1860. aastate alguses adjunktõpetajateks noored vaimulikud Paul Loppenowe ja Ferdinand Gottlieb Tannenbergi.

## Viited
Tiina Intelmann

**Tiina Intelmann** (sündinud 25. augustil 1963) on Eesti diplomaat, aastast 2021 Euroopa Liidu suursaadik Somaalias.

## Elulugu
Tiina Intelmann lõpetas 1987. aastal Leningradi ülikooli itaalia keele ja kirjanduse alal ning töötas seejärel õpetaja ja tõlkijana. 

Ta töötab välisministeeriumis alates 1991. aastast. Aastatel 1999–2002 oli ta Eesti alaline esindaja Viinis OSCE juures. Märtsist 2005 kuni 2011. aastani oli ta Eesti alaline esindaja ÜRO juures. Jaanuarist novembrini 2011 oli ta Eesti suursaadik Iisraelis ja juunist 2011 ühtlasi ka Montenegros. 

12. detsembril 2011 valiti ta Rahvusvahelise Kriminaalkohtu assamblee presidendiks. Ta oli selles ametis 2014. aastani. 

Aastatel 2014–2017 oli ta Euroopa Liidu delegatsiooni juht Libeerias. Aastatel 2017–2021 oli Intelmann Eesti suursaadik Suurbritannias.

Alates 1. septembrist 2021 on ta Euroopa Liidu suursaadik Somaalias.

## Viited
Tuilaepa Sailele Malielegaoi

**Tuilaepa Lupesoliai Sailele Malielegaoi** (sündinud 14. aprillil 1945) on Samoa poliitik, alates 23. novembrist 1998 kuni 24. maini 2021 Samoa peaminister. Ta on ühtlasi välisminister.

Ta õppis Aucklandi ülikoolis ja oli esimene samoalane, kes sai magistrikraadi majandusteaduse alal.

Tuilaepa Sailele Malielegaoi kuulub valitsevasse Inimõiguste Kaitse Parteisse. 

Aastal 1980 valiti ta parlamenti. 

Eelmise peaministri Tofilau Eti Alesana valitsuses oli ta rahandusminister.
Suomen Kuvalehti

**Suomen Kuvalehti** on Soome ajakiri, mis kajastab aktuaalseid sündmusi ning vahendab uudiseid ja analüüse poliitika, majanduse, kultuuri ja teaduse teemadel.

Ajakiri asutati 1916. aastal. Selle väljaandja on Otavamedia Oy. Ajakirja rahvusvaheline standardnumber on .

Suomen Kuvalehti ilmub kord nädalas reedeti. Ajakiri on A4-formaadis. Selle trükiarv on umbes 100 000.

Alates 1996. aastast on ajakirja peatoimetaja Ville Pernaa.

Alates 1975. aastast annab Suomen Kuvalehti välja iga-aastast ajakirjandusauhinda.

## Välislingid
* Koduleht
Dirk Nowitzki

**Dirk Werner Nowitzki** (sündinud 19. juunil 1978 Würzburgis) on Saksamaa endine elukutseline korvpallur, kes mängis kogu 21-aastase NBA karjääri Dallas Mavericksis ja tuli 2011. aastal NBA meistriks.

## NBA karjäär
1998. aasta NBA *draft*'ist valis Nowitzki üheksanda Milwaukee Bucks, kes vahetas sakslase kohe edasi Dallas Mavericksi. 

Kogu NBA karjääri Dallases mänginud Nowitzki valiti 2007. aastal NBA põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks. Ta viis Mavericksi 2011. aastal meeskonna ajaloo esimese ja seni ainsa NBA meistritiitlini, võites seejuures ka finaalseeria kõige väärtuslikuma mängija auhinna.

Nowitzki aitas Dallasel NBA finaali jõuda ka 2006. aastal, kuid siis jäädi mängudega 2:4 alla Dwyane Wade'ile ja Miami Heatile. 2011. aasta finaalis mängiti samuti Heatiga, kellega olid selleks ajaks liitunud ka LeBron James ja Chris Bosh, kuid Dallas võitis keskmiselt 26 punkti ja 9,7 lauapalli toonud Nowitzki juhtimisel tasavägise seeria 4 : 2.

Nowitzki viskas karjääri jooksul 1522 mänguga kokku 31 560 punkti (keskmiselt 20,7 punkti mängus), millega hoiab NBA läbi aegade parimate edetabelis Michael Jordani järel ja Wilt Chamberlaini ees kõrget kuuendat kohta.

## Saavutused
* NBA meister (2011)
* NBA finaali kõige väärtuslikum mängija (2011)
* NBA põhihooaja kõige väärtuslikum mängija (2007)
* 14 korda valitud NBA tähtede mängule (2002–2012, 2014, 2015, 2019)
* 4 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2005–2007, 2009)
* 5 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2002, 2003, 2008, 2010, 2011)
* 3 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2001, 2004, 2012)
* NBA kolmepunktiviske võistluse võitja (2006)
* NBA parim meeskonnakaaslane (2017)

## Rahvuskoondis
Nowitzki võitis Saksamaa rahvuskoondisega 2002. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2005. aasta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.

## Viited

## Välislingid
* Dirk Nowitzki – NBA.com
* Dirk Nowitzki – Basketball-Reference.com
Spektraalanalüüs

**Spektraalanalüüs** on aine keemilise koostise kindlakstegemine kiirgus- või neeldumisspektrite abil.

Spektraalanalüüsi eelised keemilise analüüsi ees:
#ei mõjuta aine keemilist koostist;
#piisab väikestest ainekogustest;
#ainet saab uurida eemalt (*in situ*) ilma laborisse toomata.

## Vaata ka
*Keemiline analüüs

## Välislingid
* NIST (National Institute of Standards and Technology) |Aatomispektrite andmebaas
Aurutank

**Aurutank** (*Steam Tank*) oli varajane Ameerika tank, mida valmistati üks eksemplar. Selle konstrueeris USA Armee Insenerikorpus 1918. aastal, võttes eeskujuks Briti tanki Mark IV, kuid kasutades aurumootoreid.

Tankil oli kaks kahesilindrilist 250 hj (186 kW) aurumootorit, millest kumbki vedas ühte roomikut. Roomikud olid 61 cm laiad ja ilma vedrustuseta, liikudes lihtsalt mööda tugirullikuid. Aurumootorid ja nende boilerid paiknesid masina tagaosas, veemahutid ja petrooleumipaagid (aurumootorid töötasid petrooleumiga) paiknesid masina keskel. Tankil oli kaks käiku edaspidi ja kaks tagurpidi liikumiseks. Maksimaalne kiirus oli kõigest 6 km/h (4 miili/h). 

Tanki pearelvaks oli leegiheitja ja see oli ka põhjus, miks otsustati kasutada aurumootoreid. Nimelt loodeti boilerite auru kasutada ka leegiheitjale vajaliku surve tagamiseks, kuid nagu hiljem selgus, siis jäi nende rõhk liiga madalaks. Seetõttu lisati tankile veel 35 hj (26 kW) bensiinimootor, mis pidi leegiheitjale vajaliku rõhu tagama. Leegiheitja paiknes tanki ninas (algselt lihtsalt esiplaadil ja hiljem väikeses tornis esikabiini peal) ja selle laskekaugus oli 27 m. Tank oli mõeldud vastase kuulipildujapesade ründamiseks. 

Lisaks leegiheitjale oli tankil neli 0,30 tollist (7,62 mm) kuulipildujat. Kuulipildujad paiknesid külgmistes sponsoonides, kaks tükki kummaski. Masina soomus oli 13 mm paksune ehk umbes sama, mis kaasaegsetel Briti tankidel. Meeskond oli kaheksaliikmeline ja masinasse pääses kahe külgedel paikneva luugi kaudu. 

Aurutank viidi 1918. aasta lõpus Prantsusmaale, kuid lahingkatsetes see enam osaleda ei jõudnud. Selline masin oli ilmselt ka üsna ebapraktiline. 

## Viited

### Kirjandus
* Christopher Chant. *World Encyclopedia of the Tank. Second edition* Inglismaa Sutton Publishing 2002, ISBN 0750931477 *Inglise k.*
* Peeter Chamberlaine, Chris Ellis. *Tanks of the World 1915–1945* Arms and Armor Press 2002 ISBN 0304361410 *Inglise k.*
* Fred W. Crismon. *U.S. Military Tracked Vehicles* Motorbooks International 1992 ISBN 978-0879386726 *Inglise k.*
 
## Välislingid
* Steam Tank (Track Laying)  
* Pilt
Jaan Pedajas

**Jaan Pedajas** (2/14. juuli 1861 – 15. aprill 1926) oli Voltveti vallavanem aastail 1900–1908 ja 1918 ning Männiku talu rentnik Suitsu külas.

Ta oli abielus Miina Siitaniga (28. august/9. september 1863 – 26. juuli 1944). Neil oli neli last, kellest noorem poeg oli kirjanik Peet Vallak.
Moskva Kunstiteater

**Moskva Kunstiteater** (vene keeles Московский Художественный театр) on 1898. aastal Moskvas asutatud teater. Selle asutasid Konstantin Stanislavski ja Vladimir Nemirovitš-Dantšenko.

Teatri esialgne nimetus oli Художественно-общедоступный театр (*Hudožestvenno-obštšedostupnõi teatr*, 'kõigile kättesaadav kunstiteater'). Aastal 1901 sai teatri ametlikuks nimeks Moskva Kunstiteater. Aastatel 1919–1932 kandis teater nimetust **Moskva Akadeemiline Kunstiteater** (Московский Художественный академический театр, lühend vene keeles МХАТ). Aastal 1932 nimetati teater ümber **Gorki-nimeliseks Moskva Akadeemiliseks Kunstiteatriks**. 

Aastal 1987 jagunes teatrikollektiiv kaheks trupiks, kellest üks tegutseb Gorki-nimelise Moskva Akadeemilise Kunstiteatri (vene keeles Московский Художественный академический театр имени М. Горького) nime all. Teatri kunstiline juht on Tatjana Doronina.

Teine teatritrupp tegutses 2004. aastani Tšehhovi-nimelise Moskva Akadeemilise Kunstiteatri (vene keeles Московский Художественный театр им. А. П. Чехова) nime all. Viimase ametlik nimetus on 2004. aastast Tšehhovi-nimeline Moskva Kunstiteater. Aastast 2000 kuni surmani 2018 oli teatri kunstiline juht ja direktor Oleg Tabakov. Teatri praegune direktor on Sergei Ženovatš.

Aastast 1943 tegutseb teatri juures Moskva Kunstiteatri stuudiokool. 

## Viited

## Kirjandus
* Jaan Kärner, "Teatrikunst ja Moskva Kunstiteater" – kogumikus "Teatri-raamat", Tartu 1913; kordustrükid Jaan Kärneri valikkogudes "Lehed tuulde", Tartu 1924, "Lehed tuulde", ERK, Tallinn 1958, lk 65–71 ja kogumikus "Teatri-Raamat" (2. trükk), Tallinn 2002, lk 50–63
Maailma Majandusfoorum

**Maailma Majandusfoorum** (inglise keeles *World Economic Forum*, WEF) on Šveitsi mittetulundusfond, mida teatakse eelkõige seoses selle korraldatud tippkohtumisega Davosi mägikuurordis Šveitsi idaosas iga aasta jaanuaris.

Foorumi üritustel kohtuvad rahvusvahelised äriliidrid, maailma tipp-poliitikud, intellektuaalid ja ajakirjanikud, arutades maailma ees seisvaid küsimusi, muuhulgas ka tervishoiu ja keskkonnahoiu vallast.

Lisaks tippkohtumistele avaldab Maailma Majandusfoorum uurimisaruandeid. Samuti korraldab see "Uute tšempionite iga-aastasi kohtumisi" (*Annual Meeting of the New Champions*) Hiinas ning piirkondlikke üritusi. 2008. aastal olid nende seas kohtumised Euroopas, Kesk-Aasias, Ida-Aasias, Aafrikas, Lähis-Idas, Venemaa tegevjuhtide ümarlaud ning Maailma Majandusfoorum Ladina-Ameerika teemal. 2008. aastal alustas fond ka ülemaailmse agenda teemalisi tippkohtumisi (*Summit on the Global Agenda*) Dubais.

2011. aasta Davosi tippkohtumine toimus 26.–30. jaanuaril.

Organisatsioon rajati 1971. aastal **Euroopa Juhtimisfoorumi** (inglise keeles *European Management Forum*) nime all. Praeguse nime sai see 1987.

Maailma Majandusfoorumi asutaja ja tegevjuht on Klaus Schwab.

Maailma Majandusfoorumi peakorter asub Šveitsi Genfi kantoni Cologny vallas.

## Uurimisaruanded
*Globaalne IT-aruanne (*Global Information Technlogy Report*)
*Globaalne konkurentsivõime aruanne
* Inimkapitali aruanne 2013 (''The Human Capital Report'')
Nunnatorn

**Nunnatorn** on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis asub Toompeast põhjas merepoolsel küljel, tänapäeva Suur-Kloostri ja Väike-Kloostri tänava ristil aadressil Väike-Kloostri 1. 

Tallinna linnamüüri tornidest on Nunnatornist põhja pool säilinud Saunatorn. Toompea-poolsesse külge jäi Saunatagune torn, mis on osaliselt säilinud Nunne tänava maja nr 9 sees ja kõrval. Nunne tänaval vastu Toompea nõlva asus Nunnavärav koos eesvärava ja valliväravaga. Need kindlustused lammutati lõplikult 1868. aastal. 

Nunnatorn ja Nunnadetagune torn said nime tornist põhja pool asunud tsistertslaste ordu Tallinna Püha Miikaeli nunnakloostri järgi.
## Ehituslugu
Nunnatorn (I Nunnatorn) ehitati aastatel 1311–1320 algselt sadultornina.

1422. aastal ehitati senine sadultorn põhjalikult ümber ja kaitsetorn (II Nunnatorn) kujundati hobuserauakujulise põhiplaaniga torniks, mille läbimõõt oli 9,65 m ja kõrgus 24,5 m.

Nunnatorn on ehituselt poolenisti sadultorn: kloostri pool torn maani ei ulatunud, väljaspool linnamüüri asus torni esimesel korrusel laoruum, kus hiljem oli ka püssirohukelder ja viljaladu. 

19. sajandi lõpul tehti Riiast pärit arhitekti Wilhelm Neumanni projekti kohaselt läbimurre Nunnatorni ja Saunatorni vahelisse linnamüüri Kloostri tänaval ning ehitati teravatipuline Kloostrivärav, millest kahel pool paiknevad eraldi avad jalakäijate jaoks.

Aastatel 1958–1960 ehitati Nunne torni allossa raudbetoontrepp, mille kaudu pääseb linnamüüri siseküljel asuvasse rekonstrueeritud puidust kaitsekäiku.

## Nunnatorni tänapäev
2007. aastal tunnistas Tallinna linnavolikogu Nunnatorni, Saunatorni ja Kuldjala torni ning linnamüüri lõigu Nunnatornist Kuldjala tornini peremehetuks ning määras, et peremeheta linnamüüritornide eest hakkab hoolt kandma Tallinna kultuuriväärtuste amet, analoogselt 2005. aastal peremehetuks ehitiseks tunnistatud Köismäe, Plate, Eppingi ja Grusbeke-taguste tornide ning nendevaheliste linnamüürilõikudega. 

1. novembrist 2009 anti Nunnatorn, Saunatorn ja Kuldjala torn tähtajatult üürile mittetulundusühingule Tallinna Noorteklubi Kodulinn.

Nunnatorni idaküljega kokku ehitatud, insener Arthur von Hoyningen-Huene projekteeritud ja 1902. aastal valminud uusgooti stiilis hoones aadressil Suur-Kloostri 11a, kus asuvad Eesti Kunstiakadeemia kunstikultuuri teaduskonna kunstipedagoogika, muinsuskaitse ja restaureerimise, rahvakunsti ja kultuuriantropoloogia õppetool ning kunstiteaduste instituut.

## Vaata ka
*Tallinna linnamüür
*Tallinna tornistik

## Viited

## Kirjandus
* "Entsüklopeedia Tallinn", 2. köide. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2004, ISBN 9985-70-169-0
*Kolm kaunitari. Nunnatorn, Saunatorn, Kuldjala torn (ETV 1995), Autor ja režissöör Tiina Mägi.

## Välislingid
Oleg Tabakov

**Oleg Tabakov** (vene keeles Олег Павлович Табаков ; 17. august 1935 Saratov – 12. märts 2018 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja, lavastaja ning teatridirektor.

Oleg Tabakov lõpetas 1957. aastal Moskva Kunstiteatri stuudiokooli Vassili Toporkovi kursuse. Samal aastal asus ta tööle näitleja ja lavastajana teatris Sovremennik. Aastatel 1971–1976 oli Tabakov Sovremenniku direktor. 

Aastal 1983 asus Oleg Tabakov tööle näitleja ja lavastajana Moskva Akadeemilisse Kunstiteatrisse. Aastal 1987 jagunes teater kaheks ja Tabakov jätkas tööd Tšehhovi-nimelises Moskva Kunstiteatris. 2000. aastal sai ta selle kunstiliseks juhiks ning alates 2004. aastast kuni surmani täitis ta selles teatris direktori kohuseid.

Aastatel 1986–2000 oli Tabakov Moskva Kunstiteatri stuudiokooli rektor, 1987. aastast professor.

* A. P. Tšehhovi nimelise Moskva Kunstiteatri kunstiline juht ja direktor (2000–2018). 
* Oleg Tabakovi nimelise teatri Tabakerka asutaja ja kunstiline juht (1987–2018). 
* Venemaa Föderatsiooni presidendi kultuuri- ja kunstinõukogu liige (2001–2018).
 
Eestlastele oli ta eriti tuntud filmisarjast "D'Artagnan ja kolm musketäri" kuningas Louis XIII osas.

Tabakov mängis ka 1966. aasta suurfilmis "Sõda ja rahu" ning 1980. aasta filmis "Moskva pisaraid ei usu". 

Tänu omapärasele häälele sai Tabakov ka mitmel korral animafilmidele peale lugeda. Tema häälega räägivad vene keeles näiteks kass Matroškin ja Garfield.

Oleg Tabakov on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.

## Tunnustus
* 1967 NSV Liidu riiklik preemia 
* 1967 Orden "Austuse märk" 
* 1969 Vene NFSV teeneline kunstnik
* 1977 Vene NFSV rahvakunstnik
* 1988 NSV Liidu rahvakunstnik
* 1982 Tööpunalipu orden 
* 1993 Rahvaste Sõpruse orden
* 1997 Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 
* 1998, 2005, 2010 ja 2015 Orden "Teenete eest Isamaa ees" kõik 4 järku 
* 2005 Eesti Vabariigi Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk Eesti-Vene kultuurisidemete arendamise eest
* 2013 Prantsuse Vabariigi Auleegioni orden
* 2013 Andrei Mironovi nimeline näitlejapreemia "Figaro" 
* 2017 Kuldne Mask, eripreemia "väljapaistva panuse eest teatrikunsti arengusse"
* 2018 Moskva rahvusvahelise filmifestivali auhind panuse eest maailma filmikunsti (postuumselt)
Konstantin Stanislavski

**Konstantin Stanislavski** (kodanikunimega **Konstantin Aleksejev**, vene Константин Сергеевич Станиславский; 5. jaanuar/17. jaanuar 1863 Moskva – 7. august 1938 Moskva) oli vene näitleja, lavastaja, teatrijuht ja teatriteoreetik. Ta on tuntud enda loodud süsteemi (seda nimetatakse Stanislavski süsteemiks) tõttu, mis on olnud üle 100 aasta populaarne nii Venemaal kui ka kogu maailmas. NSV Liidu rahvakunstnik (1936).

Ta alustas lavategevust aastal 1877 asjaarmastajate näiteringis, juhtis aastatel 1888–1898 Moskva kunsti- ja kirjandusühingu draamatruppi. 1898 aastal oli koos Vladimir Nemirovitš-Dantšenkoga Moskva Kunstiteatri looja.

## Välislingid
Tipaza

**Tipaza** (araabia keeles تيبازة‎ *Tībāzah*) on linn Alžeeria põhjaosas, Tipaza provintsi pealinn. Kohalikud räägivad berberi keelt.

Linna rajajad olid foiniiklased. Tänapäeva Tipaza linn asutati aastal 1857.

Linn on tähelepanuväärne oma antiiksete varemete ja liivaranna poolest. Tipaza provints valiti 1982. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.

## Viited
Hermitage Capital Management

**Hermitage Capital Management** on investeerimisfond ja varahaldusettevõte, mis on spetsialiseerunud arenevatele turgudele. Ettevõtte asutasid 1996. aastal William Browder ja Edmond Safra.

Hermitage Capital investeeris suurtesse Venemaa ettevõtetesse, nõudis neilt läbipaistvust ja võitlust korruptsiooniga ettevõtete sees. Hermitage oli üks suuremaid välisinvestoreid Venemaal.

Ettevõtte asutaja William Browder kuulutati 2005. aastal ohuks Venemaa riiklikule julgeolekule ja tal keelati riiki sisenemine. Venemaa süüdistab ettevõtet, selle juhti Browderit ja tema kaastöölisi maksudest kõrvalehoidmises. Browderi väitel hakati teda Venemaal taga kiusama pärast seda, kui ta tuli välja süüdistusega raha kõrvaletoimetamisest Venemaa riigikassast. Browder süüdistab Venemaa miilitsatöötajaid ja maksuametnikke pettuses, korruptsioonis, dokumentide võltsimises ning Hermitage'i varade omastamises. Hermitage'i väitel on 2007. aasta juunis Venemaa Siseministeeriumi ametnike poolt Hermitage Moskva kontorist ära võetud dokumente kasutatud kolme fondi omandisuhte ümberregistreerimiseks ja 230 miljoni dollari suuruse võltsitud maksutagastuse hankimiseks.

2009. aasta novembris suri kahtlastel asjaoludel eeluurimisvanglas Browderi juriidiline esindaja ja nõuandja Sergei Magnitski, keda oli 11 kuud süüdistuseta kinni peetud. Magnitski enda kirjade kinnitusel keelati talle Butõrka vanglas meditsiiniabi. Hermitage'i väitel on peaprokuratuur Juri Tšaika juhtimisel Magnitski surma uurimist takistanud. Hermitage'i kaastöölisi on Venemaal pekstud ja röövitud.

## Viited
Eesnimi

**Eesnimi** on vanemate poolt inimesele sündides antav nimi. Perekonnanimi saadakse reeglina isalt. 

## Vaata ka
*Mehenimi
*Naisenimi
*Perekonnanimi
*Neiupõlvenimi
*Naisenimede loend
*Mehenimede loend

## Kirjandus
*Heldur Palli, Eesti isikunimedest Harju- ja Järvamaal XVI sajandil. Keel ja Kirjandus, 1959, nr 10, lk 595-608
## Välislingid
* Kaspar Märtens, Tanel Pärnamaa Eesti elanikkonna sagedasemate eesnimede jaotuse interaktiivne kaart
Perekonnanimi

**Perekonnanimi** (ka **perenimi**) on inimesele tavaliselt isalt päritav nimi. Perekonnanime järgi võib tuvastada sugulasi.

Perekonnanimi võib pärineda ka emalt, mõnelt vanavanemalt või olla suvaliselt valitud.

## Perekonnanimed Eestis
Eestimaal pandi talurahvale perekonnanimed pärast 8. hingerevisjoni 1835. aastal, Liivimaal 1826. aasta vaherevisjoni ajal.  Tol ajal pandi umbes 31&nbsp;000 perekonnanime, millest 24&nbsp;000 oli ainult ühes kohas pandud. Seni eesnime (ristinime) ees omastavas käändes kasutatud talu-, elukutse-, isa- või muu lisanime hakati kirjutama eesnime järel nimetavas käändes või võeti täiesti uus, varasema lisanimega mitte seostuv, perekonnanimi. Pärilikke perekonnanimesid ei olnud 19. sajandil ka Alpides ja friisidel.

1930. aastatel, eriti teisel poolel toimus massiline perekonnanimede eestistamine. Nime vahetas ligi viiendik elanikkonnast.

2019. aasta seisuga oli Eestis kokku ligemale 146 000 eri kujuga perekonnanime.

### Levinumad perekonnanimed Eestis
Nimesid, mida rahvastikuregistri andmetel kannab 500 või rohkem isikut, ei lubata inimese enda soovil uueks perekonnanimeks võtta. Vastav nimekiri kehtestatakse iga kolme aasta tagant regionaalminister määrusega. 2013. aasta seisuga kuulus sellesse 222 perekonnanime.

Seisuga 1. jaanuar 2018 olid Eesti levinuimad perekonnanimed järgmised:








Seisuga 1. jaanuar 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 ja 2026 olid Eesti levinuimad perekonnanimed:

## Vaata ka
*Perekonnanimede loend
*Perekonnanimede kaitseregister
*Neiupõlvenimi
*Toponüümiline perekonnanimi
*Eesnimi
*Matronüüm
*Patronüüm

## Viited

## Kirjandus
* Edgar Rajandi ja Helmut Tarand, "Meie perekonnanimede liigitamisest ja seletamisest" – Keel ja Kirjandus 1966, nr 7, lk 393–402
* Aadu Must, "Eestlaste perekonnanimed läbi aegade" – Maakodu 1998, nr 2, lk 46 ja nr 3, lk 5
* Aadu Must, "Eestlaste perekonnaloo allikad". Ajalooarhiiv ja Tartu Ülikooli arhiivinduse õppetool, Kleio, Tartu 2000, 344 lk

## Välislingid

* Alo Lõhmus, "Nimes peitub sõnum" (Aadu Musta raamatust "Eestlaste perekonnaloo allikad") – Postimees/Arter 16. september 2000, lk 8
*Statistikaameti perekonnanimede statistika
* Eesti perekonnanimede käänamine EKI teatmikus
Total Eclipse

*"Täielik päikesevarjutus" (originaalpealkiri "Total Eclipse") on 1995. aasta film Arthur Rimbaud' elust.
*"Hyperioni langus" (originaalpealkiri "Fall of Hyperion", alternatiivpealkiri Suurbritannias "Total Eclipse") on 2008. aasta põnevik.
*"Total Eclipse" on Iron Maideni laul albumilt "The Number of the Beast"
Ayaz Mütəllibov

**Ayaz Mütəllibov** (12. mai 1938 Bakuu – 27. märts 2022 Bakuu) oli Nõukogude Liidu ja Aserbaidžaani poliitikategelane,
1989–1990 Aserbaidžaani NSV Ministrite Nõukogu esimees, 1990 Aserbaidžaani NSV Kommunistliku Partei Keskkomitee esimene sekretär, 1990–1992 Aserbaidžaani president.

1992. aasta 6. märtsil esitas Mütəllibov pärast Xocalı langemist Armeenia vägede kätte Rahvarinde survel tagasiastumisavalduse. 14. mail taastas kommunistide enamusega Ülemnõukogu tema volitused. 15. mail hõivasid Rahvarindele ustavad relvaüksused parlamendi, riigiraadio ja televisiooni ning Mütəllibov põgenes Moskvasse. Presidendi kohused läksid 17. mail Rahvusassamblee esimeheks valitud İsa Qəmbərile.

Alates 1992. aastast juulini 2012 elas Mütəllibov eksiilis Moskvas.
Aserbaidžaani Rahvarinne

**Aserbaidžaani Rahvarinde Partei** (*Azərbaycan Xalq Cəbhəsi Partiyası*) on rahvuslik ja demokraatiameelne Aserbaidžaani partei, 1988. aastal moodustatud Aserbaidžaani Rahvarinde järglane. Parteiks vormistati organisatsioon 1995. aastal.

Liikumise algatusgrupp moodustati 1988. aasta augustis Bakuu intelligentsi poolt. Organisatsiooni deklareeritud eesmärgiks oli perestroika poliitika toetamine ja alusprintsiibid laenati Eestimaa Rahvarinde programmist. Algusest peale oli tähtsal kohal ka Mägi-Karabahhi küsimus.

1992. aastal sundis Rahvarinne pärast sõjalist ebaedu konfliktis armeenlastega ametist lahkuma president Ayaz Mütəllibovi. Uueks presidendiks valiti Rahvarinde juht Əbülfəz Elçibəy‎. Tema võimu ajal saavutati Venemaa vägede väljaviimine Aserbaidžaanist (1993. aasta aprillis).

Elçibəy võim kestis vaid 1993. aastani, mil ta kutsus relvastatud vastuhaku järel rahu looma endise Nõukogude Liidu poliitbüroo liikme Heydər Əliyevi. Əliyev korraldas augustis rahvahääletuse, mis Elçibəy ametist tagandas.

1995. aastal süüdistati Elçibəyd kavatsuses kukutada president, Rahvarinne keelustati mõneks kuuks.

2000. aasta parlamendivalimistel sai Rahvarinne 11% häältest ja 6 kohta 125-liikmelises parlamendis. Hiljem on partei marginaliseerumine jätkunud.

2000. aastal partei lõhenes. Aserbaidžaani Rahvarinde Partei juhiks sai Əli Kərimli, Klassikalise Rahvarinde Partei juhiks Mirmakhmud Miralioglu. Lisaks tegutseb Aserbaidžaanis Ühinenud Rahvarinde Partei.
Lümandu mõis (Hageri)

**Lümandu mõis** (saksa keeles *Limmat*) on endine mõis Hageri kihelkonnas. Mõisa keskus asus Lümandu külas, mis jääb praegu Rapla maakonna Kohila valda.

## Ajalugu
1549. aastal ostis Ewert Mecks Tallinna toomkapiitlilt Lümandu küla. Reinhold Anrepi lesk Gertrud Hastfer andis 1620. aastal Lümandu üle oma tütremehele Mathias Stackelbergile. 1660. aastal müüs kapten Georg Bernhard Howen mõisa Tallinna linnusekohtu assessorile Hermann Wöestmann`ile, kes 1666. aastal müüs Lümandu Tallinna bürgermeistrile Heinrich Tunderfeldile. Suure reduktsiooni ajal oli Lümandu mõis on reduktsioonist vabastatud. 

1706. aastal omandas mõisa Berend Johann Tunderfeldi poja pärijatelt, Stackelbergi Püssi-Pagari perekonnaharust Rootsi sõjaväelane (major) Carl Wilhelm Stackelberg (?–1711 Tobolsk), 1720. aastal Carl Wilhelm Stackelbergi uuesti Eestimaa maanõunik Adam Johann Uexkülliga abiellunud lesk Magdalena Elisabeth (sünd Essen) ja omanikud olid kahasse Adam Johann Uexküll naisega ja võõraspoeg Otto Magnus von Stackelberg. 1785. aastal müüdi kogu mõis brigadier vabahärra Carl Stackelbergile ja järgnevalt olid Lümandu mõisal ühised omanikud Sutlema mõisaga. 1846. aastal päris mõisad oberst Bengt Otto von Stackelberg (surnud 1845) otseste pärijate puudumisel tema venna Peter Gustavi pojad ning nende kokkuleppel sai Lümandu ja Sutlema mõisad Ernst Friedrich Eduard von Stackelberg (surnud 1885). 1883. aastal loovutas Eduard von Stackelberg Lümandu ja Sutlema mõisad oma venna Karl Otto von Stackelbergi pojale, Nikolai von Stackelbergile. 1902. aastal kinkis parun Nikolai von Stackelberg Lümandu ja Sutlema mõisad (1681 tessatiini) oma vennapojale Eduard von Stackelbergile.

Lümandu mõis oli 1785. aastast Sutlema mõisa kõrvalmõis ning esinduslikult polnud mõisakompleks kunagi välja ehitatud. Peale tagasihoidliku peahoone teisi hooneid suurt ei olnudki (nüüdseks on kõik hävinud). Tiigist ja sealsetest allikatest algab Vasalemma jõgi. 

20. sajandi teisel kümnendil ostis mõisakoha koolmeister Mihkel Rõuk ja ehitas sinna esimese uhke hoone. Koolmeister Rõuk arendas Lümandu mõisas põllumajandust-aiandust, suurtes köetavates kasvuhoonetes valmisid isegi arbuusid ja melonid.

## Viited

## Välislingid
*Lümandu mõisast Eesti mõisaportaalis
Amina Abdallah Araf al Omari

**Amina Abdallah Araf al Omari** oli USA rahuaktivisti Tom MacMasteri pseudonüüm blogis "A Gay Girl In Damascus" ("Lesbitüdruk Damaskuses").

Blogi autor väitis, et on Süüria-Ameerika blogija, kes toetab süürlaste senisest suuremat poliitilist ja kodanikuvabadust. Süüria 2011. aasta rahutuste ajal teatas end Amina nõona esitlev isik ühes postituses, et Amina rööviti 6. juunil 2011 ning oli mitu päeva kadunud. Sellele reageeris valuliselt LGBT-kogukond, samuti jõudis teema suurtesse uudisekanalitesse.

Uudiste mõjul kerkis küsimus, kas Araf al Omari võib olla väljamõeldis. Kahtlust avaldasid blogija Liz Henry, ajakirjanik Andrew Carvin jt. Selgus, et Amina piltidena esitatud fotod olid tegelikult tehtud Suurbritannias elavast naisest, kel polnud mingit pistmist blogi, Süüria ega rahutustega. 12. juunil uurisid asja Ali Abunimah ja Benjamin Doherty veebilehest Electronic Intifada, jõudes järeldusele, et "Amina" võib olla MacMaster, Šotimaal Edinburghis elav ameeriklane. Mõni tund hiljem tunnistas MacMaster "Amina" blogis, et mõtles välja nii röövimisteate kui ka Amina enese.

## Välislingid
* Amina blog, mille kirjutas Tom MacMaster
* Free Amina Arraf, Amina vabastamist toetav Facebooki grupp
* Amina's Araf's Attempts at Art (And Alliteration) Amina kirjandusblogi 2007. aastast, mille kirjutas samuti MacMaster