open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Heinrich III (Saare-Lääne piiskop)

**Heinrich III** (umbes 1300–1381) oli Saare-Lääne piiskop 1374–1381.

Tal oli õde Alheydis (Alheid).

Heinrich III oli 1370–1374 Schleswigi piiskop (Heinrich II). Ta määrati ametisse 30. jaanuaril 1370. 

## Tegevus Saare-Lääne piiskopina
Paavst Gregorius XI määras Heinrichi Saare-Lääne piiskopiks 23. oktoobril 1374. Maguelone​'i piiskop Pierre de Vernols kirjutas piiskopile 16. aprillil 1375 ja 30. septembril 1376.  Arles'i peapiiskop Pierre de Murat de Cros kirjutas piiskopile 1. aprillil 1376 ametissekinnitamise maksu (*servitium communis*) asjus. Paavst Urbanus VI kirjutas 26. aprillil 1380 Bremeni raele piiskop Heinrichi ametissekinnitamise maksu asjus. 

Heinrich III kirjutas 16. jaanuaril (Marcellus I mälestuspäeval) 1380 Lihulast Tallinna raele Marquardt Crunbeke õigusrikkumise asjus.

## Piiskopi mõrvamine

1381 saatis Saaremaa toomkapiitel paavst Urbanus VI-le palvekirja, milles kirjeldas olukorda piiskopkonnas. Piiskop Heinrich olevat kirikule kuulunud väärisasjad (*yocalium et bonorum clenodiorum ecclesiae*) ära müünud, privileege mitte kohaldanud ja sõlminud Rootsiga läänilepingu. Ta oli vastupaavst Clemens VII poolehoidjad vanglast vabastanud, lubanud neil osaleda oma privaatmissadel ja pidanud koos nendega söömaaegu.

Heinrich oli tapetud Kuressaare piiskopilinnuses enne 5. juulit 1381, mil Urbanus VI nõudis Hermann Bolne karistamist, keda peeti tema tapmise eest vastutavaks. Saaremaa toomhärrad olid piiskopi vangistanud, seejärel kägistanud (*iugulasse*) ja laiba visanud lossi šahti. Urbanus VI kirjeldas piiskopi kinnivõtmist oma nõudes: "*proditorie capere et carceribus mancipare ac tandem turpiter et crudeliter ipsum iugulare et morti tradere praesumit*."

Juhtumit on lühidalt kirjeldanud kroonik Detmar "Lübecki kroonikas" ja teoloog Albert Krantz 1519 avaldatud teoses "Wandalia".

## Viited

## Allikad
***Leonid Arbusow**, *"Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert"*.
***Friedrich Georg von Bunge**, *"Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten"*.
Caspar Schuwenflug

**Caspar Schuwenflug** (ka *Kaspar*; *Schuwenpflug*, *Schuwempflug*; u. 1370 Passenheim Preisimaa – 10. august 1423 Montefiascone Itaalia) oli Saare-Lääne piiskop 1420–1423.

Schuwenflug oli Warmiast, Passenheimi (Pasymi) linnast pärit sakslane. Aastatel 1398–1416 töötas ta notarina. Augustis 1404 ja jaanuaris 1405 on teda mainitud seoses õpingutega Itaalias Padovas. 1405 sai ta Padova ülikoolist arstiteaduste doktori kraadi. 1411–1416 oli ta Warmia kanoonik. Ta osales Konstanzi kirikukogul (1414–1418). Aastatel 1418–1419 töötas ta Warmias praostina ning seejärel Saksa ordu kõrgmeistri kaplanina ja Fromborki (*Frauenburg*) toomhärrana.

Schuwenflugi on mainitud 13. septembril 1414 Saksa ordu kõrgmeistri teates ordu Liivimaa maameistrile kui Saksa ordu saadikut oikumeenilisel kirikukogul Konstanzis. 1418 arutasid Schuwenflug ja Saksa ordu prokuraator paavsti juures Riia peapiiskopkonna omandi üle, mille kohta Schuwenflug andis 13. mail 1418 ordu kõrgmeistrile aru. 19. mail saatis Schuwenflug kõrgmeistrile oma soovituse ja 26. juulil 1418 saatis ta meistrile oma tänukirja. 4. mail 1418 esitles Schuwenflug end Gniewi (*Mewe*) komtuuri Johann von Zelbachi juures. 13. mail 1418 mainis paavst Martinus V teda oma teates vaherahu sõlmimisest Saksa ordu ja Poola vahel.

Schuwenflug oli seotud Riia peapiiskopi Johannes VI Ambundi ametissemääramisega, mistõttu augustis 1418 soovitas Saksa ordu kõrgmeister Michael Küchmeister von Sternberg paavsti määrata Schuwenflugi mõnele vakantseks jäävale ametikohale Preisimaal või Liivimaal.

Saksa ordu kõrgmeister soovitas teda paavstil ametisse määrata. 8. jaanuaril 1420 määras paavst Martinus V Schuwenflugi Saare-Lääne piiskopiks.

## Viibimine Eestis

Schuwenflug teatas 19. juulil 1420 Haapsalust Saksa ordu kõrgmeistrile, kuidas teda Lihulas vastu võeti, ta saatis oma teenri Hans Borchtorpi kõrgmeistri juurde ja saatis meistri teenri Hans Wargeli tagasi. 7. augustil 1420 oli ta Kuressaares ja 4. novembril 1420 Lihulas. 1422. aastal on teda mainitud Võnnu maapäeva retsessis. 1423 oli ta Itaalias, Montefiascones.

## Palve paavstile

Schuwenflug saatis 7. augustil 1420 Saksa ordu orduprokuraatori kaudu kirja Martinus V-le, milles kirjeldas oma valduste olukorda.

## Taani kaitse all

Taani kuningas Erik teatas 25. septembril 1420, et võttis piiskop Schuwenflugi ja tema Saare-Lääne piiskopkonna oma kaitse alla.

## Tegevus rahuvahendajana

Schuwenflug saatis 4. novembril 1420 kirjad paavstile, Poola kuningale ja Leedu suurvürstile vaherahu sõlmimise asjus.

## Surm

Caspar Schuwenflug suri 10. augustil 1423 Montefiascones Itaalias.

## Allikad
***Leonid Arbusow**, *"Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert"*.
***Friedrich Georg von Bunge**, *"Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten"*.
Johannes III (Saare-Lääne piiskop)

**Johannes III Orgas** (ka **Johann Orges**, **Orghes**, **Orgias**, **Orgies**, **Ories**) (umbes 1420 või 1430/1435 – 19. märts 1515) oli Saare-Lääne piiskop 1491–1515.

## Elulugu
### Päritolu
Vasallisuguvõsast pärit Orgas sündis kõige varem 1420. aasta paiku Riia peapiiskopkonna alal, tema nõnda varases sünniajas on aga kaheldud ja arvatud, et ta võis sündida ka 10–15 aastat hiljem. Tema isa oli Jürgen Orgas ja tal oli vend Georg ning õde Katharina, viimane oli abielus Tile von Herzenradega.

### Haridustee
Orgas immatrikuleeriti 14. juunil 1451 koos vend Georgiga Rostocki ülikooli. Tema ja ta vend said ajavahemikus oktoobrist 1452 aprillini 1453 bakalaureusekraadi. 1460–1461 õppis ta Bologna ülikoolis, 1461 sai temast seal Saksa natsiooni (Saksa aladelt pärinevate üliõpilaste) prokuraator. 21. veebruaril 1463 sai ta Bologna ülikoolis litsentsiaadi, seejärel kanoonilise õiguse doktorikraadi.

### Vaimulik Vana-Liivimaal
Alates 1464. aastast oli ta Riia peapiiskopkonna ofitsiaal (kõrgametnik), selles ametis võis ta olla kuni 1477. aastani. 1473. aastal on teda esimest korda mainitud Saare-Lääne piiskopkonna toomkapiitli dekaanina. Augustis 1482 määrati ta Riia peapiiskopkonna vikaariks (asevalitsejaks), samas ametis oli ta ka veel järgmisel aastal. 1485., 1486. ja 1489. aastal on teda nimetatud Tartu toomhärraks ja 1489. aastal Saare-Lääne piiskopkonna ofitsiaaliks. Ta oli ka Riia peapiiskopkonna generaalvikaar, paavsti nuntsius, eksekuutor ja paavstlik komissar. Paavst Sixtus IV soovis Saare-Lääne dekaanilt Orgaselt 1480 aidata Riia peapiiskop Stephan Grubet ametisse asuda Riias ja et Liivi ordu liikmed ei teostaks peapiiskopi vastu õigusrikkumisi. Orgase soovil saatis Samlandi piiskop Johann Rehwinkel 14. oktoobril 1481 paavsti otsuse Saksa ordu kirikliku karistuse (indult) osas. Ta oli 1480 seotud Nicolaus Dangkwardi murega, kellelt võeti ära vikariaat. 

### Saare-Lääne piiskop
Ajavahemikus 14.–21. novembrini 1491 valis Saare-Lääne toomkapiitel Orgase piiskopiks. Seejärel siirdus ta Rooma, et endale paavsti kinnitus hankida, samuti saavutas ta Riia linna interdikti alt vabastamise. 26. märtsil 1492 kinnitas Innocentius VIII ta ametisse ja ta ordineeriti piiskopiks 1. aprillil 1492. 

1513. aastal sai Johannes Orgase koadjuutoriks Johannes Kievel, sel puhul märgiti, et Orgas on üle 80 aasta vana. Johannes Orgas suri 19. märtsil 1515 kella 8 paiku õhtul Haapsalus ja maeti 23. märtsil Haapsalu piiskopilinnuses asuvasse Maarja kabelisse. Tema surma järel koostas vana ja uut piiskoppi ülistava kirjutise toonane Saare-Lääne piiskopkonna kantsler Johann Lohmüller, kes väitis, et Orgas oli surres 95-aastane.

## Varia
Umbes 1500. aastal sai Tallinna raad Saare-Lääne piiskopilt Johannes Orgeselt loa Kõpu tuletorni ehitamiseks ja 1504. aastal hakati seda ehitama. Johannes Orgese piiskopiks oleku ajal, arvatavasti 1500. aastatel, ehitati ka Käina kirik. 

## Viited

## Kirjandus
*Arbusow, Leonid. *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*. Teil II (1901), lk 80; Teil II (1902), lk 62, Teil IV (1912), lk 154.
Johannes IV (Saare-Lääne piiskop)

**Johannes IV Kievel** (ka **Johann Kyvel**, surnud 22. aprillil 1527, Haapsalus) oli Saare-Lääne piiskop 1515–1527.

Johannes Kievel pärines aadlisuguvõsast, mille liikmeid on Liivimaal mainitud juba 13. sajandil. Ta võis pärineda Tartu piiskopkonnast, kus Kersten Kievel ostis 1517. aastal endale Suur- ja Väike-Aakaru külad.

1506. aasta juulis ja 1508. aasta juulis on Johannes Kievelit mainitud magistri ning Tartu ja Saare-Lääne piiskopkonna toomhärrana, 1508. aasta juunis ainult Tartu toomhärrana. 1513. aasta sügisel viibis Kievel Roomas, kus ta saavutas selle, et paavst Leo X kinnitas ta Saare-Lääne piiskopi koadjuutoriks, mille põhjuseks toodi piiskop Johannes Orgase vanadusnõtrus. Võimalik, et just Roomas viibimise tõttu ning enda sidemete rõhutamiseks paavstiga lasi Kievel Kuressaare piiskopilinnusesse üles panna Leo X vapi.

Koadjuutorikohta oli endale juba 1509. aastast taotlenud ka Saare-Lääne toomdekaan Johann Wetberg, kes püüdis oma positsioone tugevdada ka edaspidi, kuid tagandati 1516. aastal, pärast järjekordset Roomas-käiku, dekaani kohalt. 

1513. aasta novembris valiti Kievel väidetavalt Tartu piiskopiks, kuid ta ei astunud sellesse ametisse.

Pärast Johannes Orgase surma kinnitati Kievel 23. märtsil 1515 Saare-Lääne piiskopiks ja pühitseti Riia peapiiskopi poolt 24. juunil 1515 pidulikult ametisse. Viimasel üritusel, mis toimus Haapsalus osalesid ka teised Liivimaa võimukandjad või nende esindajad.

Kievel korraldas aastail 1519–1522 visitatsioone ning taotles maahärra võimu suurendamist, kuid selle taotluse nurjasid vasallid. 1524. aastal oli ta sunnitud andma vasallidele eesõiguskirja, milles piirati maahärra võimu. Kevel soovis ka Vana-Pärnusse rajada kõrgemat kooli, kuid seegi plaan ebaõnnestus. 

On oletatud, et Kievel laskis 1517. aastal trükkida eestikeelse katoliikliku katekismuse ("Kieveli katekismus"). 

Johannes Kievel suri 22. aprillil 1527 kell 6 õhtul Haapsalus ja maeti 24. aprillil Haapsalu toomkiriku kooriossa.

## Viited

## Kirjandus
*Leonid Arbusow vanem, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert", aastaraamatus *Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik*, 1900 [1. osa], lk 43; 1902 [3. osa], lk 55; 1911/1912/1913 [4. osa], lk 100–101.
*Tiina Kala. Ühe Liivimaa kirikuvürsti ametisseastumisest. Tuna, 2009, nr. 1, lk. 29–38.
Georg von Tiesenhausen

**Georg von Tiesenhausen** (surnud 2. oktoobril 1530) oli katoliiklik Tallinna piiskop 1525–1530 ja Saare-Lääne piiskop 1527–1530.

Georg von Tiesenhausen pärines Riia peapiiskopkonna vasallide seast. Tema isa oli kas (*Erlaa*) Ērgļi mõisnik Detlef von Tiesenhausen või Vietalva mõisa (*Fehteln*) isand Christoffer von Tiesenhausen. 

Ta immatrikuleeriti 1515 Rostocki ülikoolis ning sai sealt aprillis 1517 *[[magister|magister artium]]*'i kraadi. Ta oli Saare-Lääne toomhärra, 5. märtsil 1523 on teda teadaolevalt esmakordselt nimetatud toompraostiks, kellena teda on nimetatud ka 1525. aastal. Lisaks oli Tiesenhausen ka Tallinna toomhärra.

17. märtsil 1525 valiti Tiesenhausen Tallinna piiskopiks, paavst kinnitas ta ametisse 21. juulil 1525; siis oli ta veel ka Saare-Lääne toompraost. 4. mail 1527 valiti ta ka Saare-Lääne piiskopiks, paavst kinnitas ta piiskopkonna administraatorina sama aasta 20. mail ning 30. oktoobril sai ta riigivürsti regaalid nii Tallinna kui ka Saare-Lääne piiskopina. Läänemaa rüütelkond andis talle kuulekusvande aga alles 4. veebruaril 1528, samal ajal, kui ta laiendas märgatavalt oma vasallide privileege.  

Georg von Tiesenhausen suri 2. oktoobril 1530 õhtul kella 20 paiku Kuressaares ja maeti 8. oktoobril Haapsalu toomkirikusse. Sama aasta 6. novembril andis Rooma paavst talle loa kanda korraga nii Saare-Lääne kui ka Tallinna piiskopi ametinimetust, teadmata, et ta oli juba surnud.

## Vaata ka
*Tiesenhausen

## Viited

## Välislingid
*Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 2 osa, 2 köide: Görlitz 1930, lk 409
Reinhold von Buxhoeveden

**Reinhold von Buxhoeveden** (surnud 1557) oli Saare-Lääne piiskop 1532–1541.

Ta oli teine Buxhoevedenide soost Saare-Lääne piiskop.

Buxhoeveden sündis tõenäoliselt 1480. aastate alguses, tõenäoliselt pärines ta Tartu piiskopkonnast. Ta immatrikuleeriti 1501. aastal Rostocki ülikooli, kus ta sai 1506. aastal bakalaureusekraadi. 1508. aastal sai ta samast ka kanoonilise õiguse magistri ja *magister artium*i kraadi. Seejäel asus ta valmistuma vaimuliku karjääriks ning tal õnnestus siirduda vaimuliku kandidaadiajaks Rooma. Pole teada, kui kaua ta seal viibis, kuid sealolemise ajal määrati ta nii Tartu kui ka Saare-Lääne toomhärraks ning hiljemalt 1519. aastal oli ta Liivimaal tagasi, kus temast sai Tartu piiskopi ja tulevase Riia peapiiskopi Johannes Blankenfeldi lähemaid abilisi. 13. novembril 1519 sai ta Saare-Lääne piiskopkonna toomdekaaniks. Järgnevatel aastatel ei viibinud ta siiski mitte Lääne-Eestis, vaid läks hoopis Blankenfeldi saadikuna paavst Leo X juurde audientsile. 1520. aasta järel tegutses ta vaheldumisi Saaremaal ja Tartus. 

1527. aastal, kui Saare-Lääne piiskop Johannes IV Kievel suri, võis Buxhoevedenil olla piisavalt mõju, et lasta end valitud saada tema järglaseks, kuid ometi ei saanud temast toona piiskoppi, võimalik, et seetõttu, et teda seostati Blankenfeldi jäigalt katoliikliku poliitikaga, pealegi oli kahtlusi, et viimane soovis Liivimaad venelastele reeta. Nõnda jäi Buxhoeveden veel kolmeks aastaks toomdekaani kohale.

18. oktoobril 1530 valiti Buxhoeveden Saare-Lääne kapiitli ja rüütelkonna poolt piiskopiks, sealjuures anti Läänemaa vasallide hulgast talle kaks vastuhäält. Keiser kinnitas uue piiskopi 1531. aasta detsembris, paavsti poolt tuli kinnitus aga alles 3. augustil 1532. Kuid enne, kui Liivimaal sellest teada saadi, puhkes Saare-Lääne vaenus.

Saare-Lääne vaenuse ajal (1532–1536) võitles Buxhoeveden Läänemaale tunginud Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerniga, kes püüdis ise piiskopiau endale saada. Lõpuks õnnestus Buxhoevedenil vaenus võita, kuid see tõi kaasa tõsise rahalise puudujäägi ning tülid mõjukate vasallisuguvõsadega. Seetõttu jätkusid sisevastuolud piiskopkonnas ka 1540. aastatel.

Buxhoeveden loobus ametist enne 13. juulit 1541. Sealjuures avaldas talle tugevat survet Liivi ordu. Tema järel sai ordu tahtel piiskopikoha administraatoriks Kuramaa piiskop Johann von Münchhausen.

Buxhoeveden suri enne 7. maid (võib-olla 2. mail) 1557 Koluvere piiskopilinnuses.

## Vaata ka
*Buxhoeveden

## Viited

## Kirjandus
*Leonid Arbusow vanem, *"Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert"*.
*Jüri Kivimäe, Piiskop ja Hansakaupmees: Reinhold von Buxhövdeni ja Johann Selhorsti kaubasuhetest 1530. aastate algul. In: *Sõnadesse püütud minevik: in honorem [[Enn Tarvel]]*. Tallinn: Argo, 2009, lk-d 138-158.
Eripind

**Eripinna** all mõistetakse 1 grammi kõigi mulla koostisosade välispinna summat ruutmeetrites. Eripind sõltub mulla mehaanilisest koostisest ja huumuse- ning kolloidide sisaldusest.
Mrass-Su

**Mrass-Su** (vene keeles Мрас-Су) on jõgi Aasias Venemaa Kemerovo oblastis. 

Mrass-Su algab Abakani ahelikult. Voolab valdavalt loodesse ja põhja. Suubub vasakult Tomi Mõski linna lähedal. 

Jõgi toitub eri allikatest, peamiselt aga lumesulamisveest. 1994. aastani kasutati jõge puidu transpordiks (palkide parvetamiseks).
Euroopa homaar

**Euroopa homaar** (*Homarus gammarus*) on Euroopas elav homaaride perekonda kuuluv vähk. Euroopa homaari on ameerika homaarist raske eristada, nende olulisimaks erinevuseks on geograafiline levila. Euroopa homaar on töönduses tähtis püügiobjekt. Isased euroopa homaarid elavad kuskil 31-aastaseks ja emased kuni 54-aastaseks. On leitud ka mõningaid vanemaks elanud isendeid – üks eriti pikaealine emane homaar elas 72-aastaseks.

## Välimus

Euroopa homaar on ameerika homaarist pisut väiksem. Tavaliselt on euroopa homaarid 23–50 cm pikad ja kaaluvad umbes 0,7 kilogrammi, harvem on leitud ka kuni 1,26 m pikkuseid ja 19 kg isendeid. Euroopa homaaride eluiga küünib 5–7 aastani, suurimate isendite vanuseks on määratud ka üle 50 aasta.

Euroopa ja ameerika homaarid on erinevad ka enne küpsetamist – euroopa homaarid on sinised ja ameerika homaarid pruunid. Pärast küpsetamist mõlemad punased.

## Elupaik ja levik

Elavad merevees, kuni sügavuseni 50 m. Levinud Atlandi ookeani idaosas, Põhjameres ja Vahemeres. Läänemeres ei esine.

## Välislingid
Friedrich von Stackelberg

**Friedrich von Stackelberg** (6. jaanuar 1662 – 1710) oli Triigi mõisnik ja Rootsi sõjaväelane (rittmeister).

Friedrich von Stackelberg sündis Triigi mõisniku ja Rootsi sõjaväelase Johann von Stackelbergi (1623–1701) ja Anna Sophia von Sassi (surnud 1694) pojana.

Tõenäoliselt oli tema puhul tegu 1676. aasta munsterrollis loetletud leitnant Friedrich Stackelberghiga, kes teenis ooberst Klas Johan von Baranoffi Soome ratsaväerügemendis major Gerlof von Nettelhorsti kompaniis.

Friedrich von Stackelberg suri 1710. aastal katku.

## Perekond

Friedrich von Stackelberg abiellus 1699. aastal Kuressaares Gertrude Regina von Radinghiga (1675–1751), kes oli Tiinuse mõisniku Reinhold von Radinghi (surnud 1717) tütar ja kindralmajor Justus Heinrich von Radinghi (1667–1741) õde. Abielust sündisid:
*Maria Elisabeth von Stackelberg (1701–1758), abiellus Peter Helleriga.
*Heinrich Caspar von Stackelberg (1702–1778),  Preisi leitnant, Triigi, Vaemla, Aunaku ja Kassari mõisnik.
*Daniel Friedrich von Stackelberg (1704–1790), Preisi kapten, Saastna mõisnik.

### Sugupuu
Viited:

## Vaata ka
*Stackelberg

## Viited

## Välislingid
*Stammtafeln des adligen und freiherrlichen Geschlechts Stackelberg, die Linien Piep-Sellie und Feckerort-Kassar, zusammengestellt von Magnus von Stackelberg, nebst zugehörigen Kopien von acht Urkundenaus den Archiven in Kopenhagen und Stockholm AM.20.1.42
Eesti Looduseuurijate Selts

**Eesti Looduseuurijate Selts** (lühenditena kasutuses **Eesti LUS** või **ELUS**; aastani 1974 *Loodusuurijate Selts*) on ühiskondlik loodusteaduslik organisatsioon, mis ühendab elukutselisi ja harrastusuurijaid. Seltsi peamiseks ülesandeks on uurida Eesti loodust, edendada loodusetundmist, anda välja selleteemalisi publikatsioone ning edendada Eesti loodushoidu ja -haridust.

Eesti Loodusuurijate Seltsi alla kuulub arvukalt erialaseid sektsioone, allüksuseid, mida võrdsustatakse sektsioonidega, ja komisjone. Erialane töö toimub valdavalt sektsioonides. 

Seltsil on oma maja, mis asub Tartus W. Struve 2. Sinna asuti 1989. aastal. Raamatukogu viidi sinna üle 1994. aastal.

Eesti Looduseuurijate Seltsi raamatukogus asub üle 150 000 trükise. Raamatukogu peamine spetsiaalsus on Eesti loodust käsitlev kirjandus.

## Ajalugu
Asutatud 10. oktoobril 1853, kuulus selts (Dorpater Naturforscher-Gesellschaft) algul Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi, aastatel 1878–1939 ja 1940–1946 Tartu Ülikooli, 1939–1940 Eesti Teaduste Akadeemia ja aastast 1946 Eesti (ENSV) Teaduste Akadeemia juurde. 

1. jaanuaril 1940 kuulus seltsi 10 auliiget, 10 kirjavahetajat liiget, 28 eluaegset liiget ja 261 liiget, kokku 309.

Rootsis tegutses Eesti Loodusuurijate Seltsi Koondis Eksiilis. Praegu on selts seotud Eesti Teaduste Akadeemiaga assotsiatsioonilepingu kaudu.

## Väljaanded
ELUS on kirjastanud mitmeid jätkväljaandeid. Nende seas on 
*ELUSi aastaraamat
*Abiks loodusevaatlejale
*Eesti Loodus
*Folia Baeriana
*Folia Cryptogamica
*Loodus ja Matemaatika
*Ornitoloogiline kogumik
*Schola Biotheoretica
*Schola Geologica

## Allüksusi
*Eesti botaanikaühing
*Botaanika terminoloogia komisjon
*Eesti Malakoloogia Ühing
*Eesti Terioloogia Selts
*Entomoloogiasektsioon
*Jakob von Uexkülli Keskus
*Järvekomisjon
*Metsandussektsioon
*Geoloogiasektsioon
*Antropoloogiasektsioon
*Eesti Mükoloogiaühing
*Teoreetilise bioloogia sektsioon
*Paleontoloogiasektsioon
*Bioloogiasektsioon
*Eesti Ökoloogiakogu
*Ornitoloogiasektsioon

## Liikmeskond
Seltsi kuulub ligi 1500 loodusteadlast ja -huvilist.

### Presidendid

### Auliikmed
Sulgudes auliikmeks valimise aasta.

### Aupresidendid
*1984 Harald Haberman
*1991 Hans Trass

## Tunnustus
*2021 Eesti Eluteaduse Hoidja

## Vaata ka
*Baeri päev

## Viited

## Kirjandus
*Kongo, Linda 2003. *Eesti Looduseuurijate Seltsi 150 tegevusaastat: 1853–2003*. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus.

## Välislingid
*Eesti Looduseuurijate Seltsi koduleht
*
ELKS

Lühend **[[ELKS]]** võib tähendada:

***[[Eesti Looduskaitse Selts]]**
***[[Euroopa Liidu kodaniku seadus]]**
Eesti Looduskaitse Selts

**Eesti Looduskaitse Selts** (lühend **ELKS**) on Eesti suurim looduskaitseorganisatsioon. 

Selts asutati 4. novembril 1966 Jaan Eilarti ettevõttel. 

Seltsi eesmärk on kooskõlastada looduse ja ühiskonna suhet, väärtustada rahvuslikku kultuuripärandit, edendada ja propageerida jätkusuutlikku arengut, looduskasutust ja maastikuhooldust ning suurendada inimeste keskkonnateadlikkust. Seltsi ülesandeks on kujunenud ka loodus- ja kultuuriobjektide kaitse ja hooldus.

2020. aasta seisuga on Eesti Looduskaitse Seltsil 25 osakonda.

Alates 2013. aastast valib Eesti Looduskaitse Selts aasta loodusesõbra.

## Esimehed
* Edgar Tõnurist (1966–1981)
* Arnold Rüütel (1981–1988)
* Jaan Eilart (1988–1996)
* Arvo Iital (1996–1999)
* Juhan Telgmaa (1999–2013)
* Jaan Riis (2013–2017)
* Vootele Hansen (2017–2019)
* Toomas Tiivel (2019–2021)
* Kalev Sepp (alates 2021)

## Juhatus
2019. aasta Vana-Vigala kokkutulekul valiti seltsi juhatusse Anne Nurgamaa, Andres Tõnisson, Aive Adler, Kalev Sepp, Nadežda Tšerkašina, Rein Mägi, Reet Viira, Enn Loigu ja Taavi Pae.

### Sonda osakond
Eesti Looduskaitse Seltsi Sonda osakonna esimees on Raul Ivanov.

## Vaata ka
* Aasta loodusesõber
* Eesti looduskaitse
* Eesti Looduseuurijate Selts
* Eesti Ökoloogiakogu
* Tallinna Looduskaitse Selts
* Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering

## Viited

## Välislingid
* Eesti Looduskaitse Seltsi koduleht
Sammalloomad

**Sammalloomad** (*Bryozoa* ehk *Ectoprocta*) on loomade hõimkond, kuhu kuuluvad väikesed kolooniates elavad loomad. Neid kolooniate üksikisendeid kutsutakse loomikuteks.

Paljudel sammalloomadel on väline lubitoes. Sammalloomadel puuduvad ringe-, hingamis- ja erituselundid. 

Vaatamata sellele, et nad on levinud kogu maailmas, eelistavad nad elutseda soojades troopilistes meredes. Tuntakse umbes 5000 sammalloomaliiki. 

Eesti elab umbes 10 liiki sammalloomi.

## Taksonoomia
### Klassid
*Kitsaneelused (*Stenolaemata*)
*Paljassuused ehk kombitspärgsed (*Gymnolaemata*)
*Kattesuused ehk kombitslooksed (*Phylactolaemata*)

## Eesti liike
**Cristatella mucedo* – tutlane
**Plumatella fungosa* – harilik sammallane
**Plumatella repens* – hargnev sammallane

## Pilte

OilShaleFossilsEstonia.jpg|Sammalloomade fossiilid Eesti põlevkivis
Ecomare - fossiel mosdiertjes (fitis-fossiel-mosdiertje-vuursteen-01-sd).jpg|Sammalloomad fossiilid
Pectinatella magnifica 8568.jpg|Soomes võõrliigina leviv *[[Pectinatella magnifica]]*
Flustra foliacea.jpg|*[[Flustra foliacea]]*, mida peetakse sageli ekslikult adruks


## Vaata ka
*sammalloomade loend

## Viited

## Kirjandus
*Ristkok, Jüri 1964. *Selgrootute loomade süsteem*. Teine trükk. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, lk. 60.
Eesti Terioloogia Selts

**Eesti Terioloogia Selts** (lühend **ETS**) on Eesti Looduseuurijate Seltsi iseseisev allüksus, mis ühendab elukutselisi ja harrastusteriolooge. 

Selts asutati 1980. aastal. Seltsi ülesanne on edendada (Eesti) imetajate uurimist ja välja anda sellealaseid publikatsioone. Selts annab 1982. aastast välja mitteperioodilist väljaannet "Eesti ulukid". Alates aastast 2013 on ETS osalenud aasta looma valimisel ning tegevuste elluviimisel

Seltsi esimees on 2021. aastast Oliver Kalda.

## Välislingid
*Eesti Terioloogia Seltsi koduleht
*Eesti Terioloogia Seltsi Facebooki leht
Mõski

**Mõski** on linn Venemaal Kemerovo oblastis. Asub Tomi ja  Mrass-Su jõe ääres Novokuznetski–Abakani teel. On asutatud aastal 1826, linnaõigused sai 1956. aastal. Linnas on kaks raudteejaama, raudteevaksal ja autobussijaam. Linn on seotud peaaegu kõikide Kuzbassi linnadega.

Mõskis asub Tomi-Ussinski soojuselektrijaam.

## Välislingid
*Veebisait Mõski kohta
Pärgussid

**Pärgussid** (*Phoronida*) on loomade hõimkond, kuhu kuulub kaks perekonda 20 liigiga. 

Pärgusse on leitud kõikidest ookeanidest ja meredest (välja arvatud polaarmered). Enamikul liikidel on lai levila, osa liike on kosmopoliitsed. Enamasti elavad nad kuni 70 meetri sügavusel merepõhjas, mõned liigid kuni 400 meetri sügavusel.

Pärgusside eluiga on umbes 1 aasta. Adultsed isendid eritavad kitiinist torukese, milles ka elavad.

Pärgussidel on veresooned ja algeline närvisüsteem.
Juhan Aul

**Juhan Aul** (aastani 1931 **Juhan Klein**; 15. oktoober 1897 Are vald – 29. august 1994 Tartu) oli eesti antropoloog, zooloog ja eugeenik. 

19. märtsil 1938 kaitses ta oma doktoriväitekirja "Lääne-Eesti maakondade eestlaste antropoloogilisi tunnuseid ja tõuline kuuluvus".

Ta tegeles varakult teaduskirjanduse tõlkimisega, näiteks koos Juhan Karuga (1897–1923) tõlkis ta eesti keelde tähtsa Eduard Strasburgeri botaanikaõpiku ("Botaanika õpperaamat", ilmus 1926). 

Tegeles eestlaste kehaparameetrite mõõtmisega, rajas füüsilise antropoloogia uurimisrühma. 1982. aastal ilmus uurimus "Eesti kooliõpilaste antropoloogia". Koos Kalju Paaveri ja Harry Lingiga kirjutas raamatu "Eesti NSV imetajad" (Tallinn, 1957).

Juhan Aul töötas Tartu Ülikooli õppejõuna kuni 1970. aastateni.

## Pere
Juhan Auli teine naine oli Marie Helene Aul, õpetaja ja Eesti Asutava Kogu liige. Neljas abikaasa oli bioloogiaõppejõud Salme Aul.

## Tunnustus
Tema järgi on nimetatud habesääsklane *Dasyhelea (Pseudoculiculicoides) auli* (Remm, 1962).

## Artikleid
* Aaria tõugu pole olemas. Vaba Maa, 6. veebruar 1934, nr. 30, lk. 4.
* Eesti sõduri kasvust ja raskusest. – Sõdur, 12. mai 1938, nr 18–19, lk 459–466.

## Õpikuid
*Juhan Aul. Inimese anatoomia: õpik bioloogidele. Tallinn, 1962 ja 1976.
*Juhan Aul, Harri Ling. Selgroogsete zooloogia: õpik kõrgematele koolidele. Tallinn, 1962 ja 1969.
*Juhan Aul. Zooloogia võõrsõnade leksikon. Tallinn, 1978
## Välislingid
*
Kalju Paaver

**Kalju Paaver** (16. detsember 1921 Peetri vald, Vaivara kihelkond, Virumaa – 18. märts 1985 Tartu) oli eesti zooloog, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1969). Tema uurimisvaldkonnaks olid faunistika, osteoloogia, loomade morfoloogia ja evolutsiooniõpetus.  

## Elulugu
Kalju Paaver oli töölise poeg. Ta lõpetas 1941 Narvas keskkooli. Oli 1941–1945 Nõukogude armees. Lõpetas 1951 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna zooloogi kvalifikatsiooniga, oli 1951–1954 ZBI aspirant, bioloogiakandidaat (1954, NSVL TA Zooloogia Instituut), bioloogiadoktor (1967, samas), väitekiri "Формирование териофауны и изменчивость млекопитающих Прибалтики в голоцене" (Tartu, 1965).

Ta töötas Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Oli 1947–1954 restauraator, 1954–1956 nooremteadur, 1956–1973 zooloogia sektori juhataja, 1973–1977 selgroogsete bioloogia sektori juhataja, 1977 teadusdirektori kohusetäitja, 1978–1985 direktor.

Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti 1969, akadeemikuks 1978, presiidiumi liikmeks 1982.

Kalju Paaver suri 18. märtsil 1985 Tartus ja on maetud Raadi kalmistule.

## Teadustöö
Uuris terioloogia, paleozooloogia, mikroevolutsiooni ja teaduse ajaloo küsimusi ning Eesti imetajatefauna jääajajärgset kujunemist. Rajas morfoloogias evolutsioonilise suuna, lõi kontseptsiooni morfoloogia vormist kui dünaamilisest ja adaptatiivsest nähtusest. Tuvastas ka kõrgematel loomadel inimtoimeliste mikroevolutsiooniliste muutuste olemuse ja ulatuse. Rakendas uurimistöös mesobioloogilist käsitlusviisi, uurides imetajate subfossiilseid ja tänapäevaseid populatsioone nii morfoloogilise kui ka klassikalise paleobioloogia meetodiga. 

Oli ENSV TA Toimetiste bioloogia seeria toimetuskolleegiumi aseesimees, rahvusvahelise arheozooloogia nõukogu liige, NSVL TA uurimisprogrammi "Loomariigi kasutamise, rekonstruktsiooni ja kaitse bioloogilised alused" Eesti probleemkomisjoni esimees ja mitme komisjoni liige. Organiseeris Eestis üleliidulisi sümpoosione evolutsiooniprobleemide alal. Paaveri aktiivse tegevuse tõttu kujunes Zooloogia ja Botaanika Instituut üheks tuntumaiks teoreetilise morfoloogia keskuseks NSV Liidus. 

## Teoseid
Üle 70 teaduspublikatsiooni, sh 4 monograafiat.

Koos Juhan Auli ja Harry Lingiga raamatu "Eesti NSV imetajad" autor.
*Luuleidude kogumisest Eesti NSV-s. Tartu 1956
*Eesti NSV imetajad (kaasautorid J. Aul, H. Ling). Tallinn 1957
*Изменчивость остеонной организации млекопитающих. Опыт динамического подхода к морфологической структуре. Tallinn 1973
*Вопросы синтетического подхода в биоморфологии. Tallinn 1976

## Tunnustus
*1967 Eesti NSV riiklik preemia
*1967 Moskva LUS-i preemia
*1969 Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliige
*1976 Baeri preemia
*1978 Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige
*1981 Eesti NSV teeneline teadlane

## Isiklikku
Tema abikaasa oli keemiaõpetaja Lia Paaver.
Tema lapsed on Tiit Paaver, Jaan Paaver ja Ene Paaver.

## Viited

## Kirjandus
*Eesti TA 1980–85, 341
*ZBI 1947–1997, 62, EE 14, 350
*Sutt, T. Teoreetik ja filosoof (Kalju Paaver 60-aastane). // EL (1981) 12
*Kalju Paaver: personaalnimestik. Tallinn 1996

## Välislingid
*
Harry Ling

**Harry Ling** (18. veebruar 1928 – 16. aprill 1984) oli eesti zooloog (terioloog) ning jahindusteadlane, koos Juhan Auli ja Kalju Paaveriga raamatu "Eesti NSV imetajad" autor.

Ta lõpetas aastal 1947 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1952 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina.

Ta oli Eesti Jahimeeste Seltsi asutajaid 1967. aastal.

## Isiklikku
Ta oli abielus ornitoloog Ruth Lingiga.
Toomas Tiivel

**Toomas Tiivel** (sündinud 10. veebruaril 1952 Tartus) on Eesti bioloog ja diplomaat, 1994. aastast eluaegne suursaadik. 

## Elukäik
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina 1975. Töötanud aastatel 1974–1992 Eesti NSV Teaduste Akadeemias (Eksperimentaalbioloogia Instituut, Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut, TA Kirjastus). Bioloogiateaduste kandidaat (PhD) 1985.

Aastatel 1993–1997 töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli bioloogiaprofessorina. 

Ta on üks eesti teoreetilise bioloogia kevadkoolide peaorganisaatoreid. 

1992. aastast on ta töötanud Eesti Vabariigi Välisministeeriumis (1994–1998 erakorraline ja täievoliline suursaadik Läti Vabariigis ja 2000–2004 Rootsi Kuningriigis), Šhanghai EXPO 2010 Eesti peakomissar (2008–2010).

Ta on olnud aastatel 2009–2017 Eesti Looduseuurijate Seltsi asepresident ja 2019–2021 Eesti Looduskaitse Seltsi president.

Ta oli Akadeemilise Inglise Klubi ja on Viskiklubi UBC president.

Aastatel 1993–1997 oli ta Eesti Taassünni auhinna žürii liige.

## Teoseid
* "Oma maa vaim. Eesti Taassünni auhind 1993-1997". (koost. koos Doris Kareva ja Kalevi Kulliga). 2000 
* "Viskimaailma teejuht". Hermes, 2007
* "Viinad ja peenemad napsid". Hermes, 2009
* "Ehe rõõm". Varak, 2011
* "Maailma napsid". Kammerdisain, 2016
* "UBC. Aastakümnete raamat". (koostaja) Tallinn, 2020
* "Elu on sümbioos". Eesti mõttelugu 160. Ilmamaa, 2021
* "Eesti eluteaduse hoidja". (toim. koos Andres Koppeli ja Kalevi Kulliga). TÜ Kirjastus, 2022

## Tunnustus
* 1980 – tema järgi on nimetatud habesääsklase liik *[[Ceratopogon tiiveli]]*. Selle liigi esmakirjeldaja oli Hans Remm. 
* 1998 – Läti Vabariigi Kolme Tähe orden
* 2002 – Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige
* 2006 – Portugali Teeneteordeni komandör
* 2004 – Rootsi Kuningriigi Põhjatähe Ordeni Komandöri Suurrist

## Isiklikku
Irene Tiivel oli Toomas Tiiveli ema.

## Välislingid
* Toomas Tiivel ETIS
Schengen

**Schengen** on asula Luksemburgis  Remichi kantonis Schengeni vallas. Asub Moseli jõe ääres.

Schengen asub riigi kagutipus Saksamaa ja Prantsusmaa piiri ääres.

14. juunil 1985 sõlmiti seal lepe Belgia, Hollandi, Saksamaa, Prantsusmaa ja Luksemburgi vahel, millega need riigid loobusid piirikontrollist sisepiiridel. See pani aluse Schengeni viisaruumile.

Schengen asub viinamarjakasvatuspiirkonnas.


Luxembourg Schengen from Markusberg a.jpg
Kierch Remerschen vum Käpbierg.jpg
SCHENGEN - rue Goebbels, LU.jpg
Kierfecht Kapell Elveng.jpg


## Viited

## Välislingid

*Schengeni koduleht
Blå Schäfer

**Blå Schäfer** on väliseestlastest koosnev Rootsi progressiivset rokki ja psühhedeelset rokki viljelenud bänd, mis loodi Olev Oti poolt 1971. aastal. Ansambel külastas 1975. aastal Tallinna.

## Koosseis
*Olev Ott (vokaal, kitarr)
*Hugo Lepik (bass)
*Johny Kronwall (trummid)
*Olle Quarnström (kitarr)
*Kjell Engblom (klaver)

## Diskograafia
### LP
*"Blå Schäfer" (1975)

### EP
*"Anna rahvale rahu" (1986)

### Singel
*"Sysselsättningen" (1981)
Käsijalgsed

**Käsijalgsed** ehk **brahhiopoodid** (*Brachiopoda*) on loomade hõimkond, kuhu kuuluvad bentilised selgrootud. Käsijalgseid on teada umbes 4000 perekonda.

Käsijalgsed elavad varrega substraadile kinnitunult (sessiilsed). Väliskujult meenutavad nad karpe, sest mõlemal esineb kahest poolmest lubikoda. Fülogeneetiliselt pole nad aga lähedalt seotud. 

Käsijalgsetel on vähearenenud veresoonkond ja närvisüsteem.
Kalamazoo

**Kalamazoo** on linn Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis, Kalamazoo maakonna keskus. 

Linnas asuvad Lääne-Michigani Ülikool ja Kalamazoo College.

## Välislingid
*Linna ametlik lehekülg
David Hasselhoff

**David Michael Hasselhoff** (sündinud 17. juulil 1952 Baltimore'is Marylandi osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.

Ta on mänginud telesarjades "Knight Rider" (Michael Knight) ja "Baywatch" ning andnud välja albumeid ja singleid. Näiteks tema lugu "Looking for Freedom" juhtis singlimüügiedetabeleid Saksamaal, Austrias ja Šveitsis.

## Isiklikku
Ta on olnud abielus Pamela Bach-Hasselhoffiga aastatel 1989-2006. Neil on tütred Hayley Hasselhoff (sündinud 1992) ja Taylor Hasselhoff (sündinud 1990).

2018. aastal abiellus ta modelli Hayley Robertsiga.

## Viited
Yakety Yak (ansambel)

**Yakety Yak** on ansambel, mis loodi 1987. aastal Olev Oti (1948–2013) ja Hugo Lepiku poolt.

## Diskograafia
### LP
*"Yakety Yak" (1991)
Okasnahksed

**Okasnahksed** (*Echinodermata*) on teissuusete põhikonda kuuluvate eranditult merelise eluviisiga loomade hõimkond. Okasnahkseid on leitud kõikidelt ookeanisügavustelt. Neid on kirjeldatud umbes 7000 liiki. 

Keelikloomade järel on okasnahksed liigirikkuse poolest teine rühm teissuuseid. 

Okasnahkseile on ainuomane tsöloomist tekkinud hiljuse- ehk ambulakraalsüsteem, mis talitleb ühtaegu nii ringe- kui hingamiselundina.

## Teadus
Okasnahksete embrüod leiavad mudelitena rakendust mitmete inimestele suunatud biomolekulide (sh pahaloomuliste kasvajate raviained) väljatöötamisel ka paljude molekulaarbioloogia ja biotehnoloogia uurimislaborites.    

## Alamhõimkonnad ja klassid
* *[[Homalozoa]]*
***Homostelea*
***Homoiostelea*
***Stylophora* †
***Ctenocystoidea*
* *[[Crinozoa]]*
**Meriliiliad (*Crinoidea*)
***Eocrinoidea*
***Paracrinoidea* 
***Cystoidea*
* *[[Asterozoa]]*
**Madutähed (*Ophiuroidea*)
**Meritähed (*Asteroidea*)
* *[[Echinozoa]]*
**Merisiilikud (*Echinoidea*)
**Meripurad (*Holothuroidea*)
***Ophiocistioidea*
***Helicoplacoidea* †
***Arkarua* †
***Homalozoa* †
* Varsokasnahksed (*[[Pelmatozoa]]*) †
***Edrioasteroidea* †
**Tsüstiidid (*[[Cystoidea]]*) †
***Eocrinoidea* †
***Edriaosteroidea* †
* *[[Blastozoa]]* †
***Eocrinoidea* †
***Blastoidea* †
***Paracrinoidea* †
***Parablastoidea* †
***Rhombifera* †
***Diploporita* †

† = väljasurnud

Märkus:
*Klass: *[[Blastozoa]]*   

## Vaata ka
*Okasnahksete loend 

## Viited

## Välislingid
**Echinodermata*, Uppsala ülikool, Veebiversioon (vaadatud 21.07.2013)
*Hans G. Hansson, 22European Echinodermata a draft for the European Register of Marine Species22, (part of "Species 2000") compiled at TMBL (Tjärnö Marine Biological Laboratory), 1999, Veebiversioon (vaadatud 21.07.2013)
*Animal Diversity, Echinoderms.http://www.mhhe.com/biosci/genbio/raven6b/graphics/raven06b/other/raven06_47.pdf
Antigua

**Antigua** on saar, üks Väikestest Antillidest. Pindala 280 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 405 meetrit. Kuulub Antiguale ja Barbudale.
Osarõhkude seadus

**Osarõhkude seadus** on füüsikaseadus, mille kohaselt keemiliselt inaktiivsete (üksteisega mittereageerivate) ideaalsete gaaside segu kogurõhk võrdub segu moodustavate gaaside osarõhkude summaga. 

Osarõhk on rõhk, mida avaldaks gaas, kui teisi gaase segus poleks. 

Reaalsete gaaside puhul kehtib seadus temperatuuridel ja rõhkudel, mis ei ole lähedased kriitilistele väärtustele ehk kriitilisele olekule.

Osarõhkude seaduse sõnastas 1801. aastal inglise loodusteadlane John Dalton.

## Vaata ka
*Henry seadus
Ürgkeelikloomad

**Ürgkeelikloomad** ehk **poolkeelikloomad** (*Hemichordata*) on teissuuste põhikonda kuuluv mereussi-taoliste loomade hõimkond. Üldiselt peetakse ürgkeelikloomi okasnahksete sõsarrühmaks. 

Ürgkeelikloomade keha katab ripsmeline limanahk. Nende neelus asub jäik jätke, mida nimetatakse suukeelikuks – sellest ka nende nimetus. 

Ürgkeelikloomad on valdavalt detritofaagid.

## Vaata ka
*keelikloomad

## Välislingid
Aaron Burr

**Aaron Burr, Jr.** (6. veebruar 1756 Newark, New Jersey – 14. september 1836 Port Richmond, Staten Island) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ning iseseisvussõja kangelane. Ta oli USA 3. asepresident aastail 1801–1805.

## Isiklikku
Tema nõbu oli sillaehitaja Theodore Burr.
George Clinton

**George Clinton** (26. juuni 1739 Little Britain, New Yorgi provints – 20. aprill 1812 Washington) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta oli New Yorgi kuberner aastail 1777–1795 ja 1801–1804 ning USA 4. asepresident 1805–1812 presidentide Thomas Jeffersoni ja James Madisoni võimul olles.
Kääriku järv

**Kääriku järv** (ka *Käärike järv*) on järv Otepää vallas, 8 km Otepääst edelas. 

Kääriku järv asteseb moreenkuplitega ümbritsetud maastikul, mis kõrguvad kuni 60 m kõrgusele, kaldad on enamasti metsased. Järv on 19,8 ha pindalaga, suurim sügavus kuni 5,9 meetrit (keskmine 2,6 m).

Järve kallastel on matkarajad, kaks rendisauna, supluskohad ning väliujula koos hüppetorniga.

Järv on nõrga läbivooluga.

## Viited
Elbridge Gerry

**Elbridge Thomas Gerry** (17. juuli 1744 Marblehead, Massachusetts – 23. november 1814 Washington) oli Ameerika Ühendriikide riigimees ja diplomaat.

Garry sündis kaheteistlapselises peres kolmanda lapsena. 14-aastaselt astus ta Harvardi ülikooli ja lõpetas selle arstina. Ta töötas oma isa laevandusäris ja sai kuulsaks võitlusega ärimaksude vastu.

Mais 1772 valiti ta britivastase valimisplatvormi alusel Massachusettsi üldkogusse. 1776–1780 ja 1783–1785 esindas ta Massachusettsit . 1787 osales ta USA põhiseaduse vastuvõtmisel ja oli üks kolmest saadikust, kes selle vastu oli ega kirjutanud sellele alla. 1789 valiti ta USA kongressi Esindajatekotta, kus ta oli 1793. aastani.

1796. aasta USA presidendivalimistel toetas ta John Adamsit ja vastutasuks määras Adams ta diplomaadiks Prantsusmaale, kuhu jäi 1798. aastani.

Ta kandideeris edutult Massachusettsi kuberneriks 1800, 1801, 1802 ja 1803. Seejärel pidas ta 7 aastat pausi ja oli viiendal katsel edukas. Ta oli Massachusettsi kuberner 1810–1812 ja alates 1813 USA 5. asepresident James Madisoni ajal. Ta suri oma ametiajal Washingtonis südamerabandusse ja on maetud kongressi kalmistule.

Gerry järgi on poliitikasse tulnud mõiste "gerrymandering", mis tähendab valimisringkondade piiride muutmist eesmärgiga soosida üht erakonda. See termin tekkis 1812, kui Gerry kandideeris tagasi Massachusettsi kuberneriks, aga teda see ei aidanud, sest teda ei valitud tagasi.

1786 abiellus ta rikka New Yorgi kaupmehe tütre Ann Thompsoniga, kes oli temast 21 aastat noorem.
Luksemburgi linnade loend

**Luksemburgi linnade loend**

Linna nimetus antakse Luksemburgis vallale seadusega. Osadel linnadel oli linnaõigused juba keskajast, nende õigusi kinnitati esimese halduskorraldusseadusega 24. veebruaril 1843. Aastatel 1906 ja 1907 sai veel 5 valda linnaõigused. Vastavalt seadusele 13. detsembrist 1988 on Luksemburgis 12 linna.

1Oli linn hiljemalt aastal, mida on tabelis on mainitud; kinnitatud seadusega 24. veebruarist 1843

## Allikad
* *"Loi" du 29 mai 1906 "attribuant la qualification de ville à la localité de d'Esch-sur-Alzette" (Mémorial n°34 2. juunist 1906 lk. 518)* 
* *"Loi" du 4 août 1907 "conférant la qualification de ville aux localités de Differdange, Dudelange, Ettelbruck et Rumelange" (Mémorial n°42  10. augustist 1907 lk. 518)* 

## Välislingid
* Seadusetekst 13. detsembrist 1988
Ivars Godmanis

**Ivars Godmanis** (sündinud 27. novembril 1951 Riias) on Läti poliitik, liberaalse erakonna Läti Tee esimees.
Ta oli Läti peaminister aastatel 1990–1993 (Läti Rahvarinne) ning 20. detsembrist 2007 12. märtsini 2009 (Läti Esimene Partei / Läti Tee).

Kuni 1993. aastani kuulus ta Läti Rahvarindesse.

Ivars Godmanis on lõpetanud Läti Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna. 1992. aastal kaitses ta füüsikadoktori kraadi. Ta valiti seimi 1993. aastal. Ta oli rahandusminister 1998–1999 ja siseminister 2006–2007.

20. veebruaril 2009 teatas Ivars Godmanis, et astub peaministri ametikohalt tagasi.

## Tunnustus
*Maarjamaa Risti I klass (2008)

## Vaata ka
* Ivars Godmanise valitsus

## Välislingid
* Erkki Bahovski:  Läti rokkiv peaminister, Postimees, 22. november 2008
*  Godmanis ei pea ennast asendamatuks, kuid ei näe mantlipärijat Postimees, 4. veebruar 2009
* Ragnar Kond.  Zatlersi sõnul on Godmanis kaotanud tema usalduse ERR, 14. veebruar 2009
* Ott Heinapuu. Läti peaminister Ivars Godmanis astus tagasi Eesti Päevaleht, 20. veebruar 2009
Gabrovo piirkond

**Gabrovo piirkond** on 1. järgu haldusüksus Bulgaarias. See asub Bulgaaria keskosas Stara planina põhjanõlval. Suuremad jõed on Jantra ja Rosica.

Piirkonnas on neli linna: Gabrovo, Sevlievo, Trjavna ja Drjanovo.

Piirkonnas asub arhitektuurimälestis Boženci küla ja Etara vabaõhumuuseum.

## Haldusjaotus

Gabrovo piirkond jaguneb neljaks vallaks, milles on viis vallasisest linna.

## Elanike arv
* 137 500 (2006)
* 122 700 (2011)

## Viited

## Välislingid

* Piirkonnavalitsuse koduleht
Drjanovo

**Drjanovo** on linn Bulgaaria keskosas, Gabrovo piirkonnas, Drjanovo valla keskus. 

Linn asub Drjanovo jõe mõlemal kaldal 20&nbsp;km Gabrovost kirdes.

## Viited

## Välislingid

* Drjanovo turismisait
Kummarloomad

**Kummarloomad** (*Entoprocta* või *Kamptozoa*) on vees elavate loomade hõimkond.  Kummarloomade suurus ulatub 0,5 millimeetrist 5 millimeetrini. Kummarloomi on teada umbes 150 liiki.

Kummarloomadel puudub teisene kehaõõs ehk tsöloom, sisemus on täidetud parenhüümiga. 

Kummarloomad on hermafrodiidid.
Pragmaatiline abisõna

**Pragmaatilised abisõnad** ehk **pragmaatilised partiklid** on peamiselt suulisele kõnele omaste sõnade rühm, kuhu kuulub sidesõnu, hüüdsõnu ja adverbe ning sõnu, mida kirjakeeles üldjuhul ei kasutata ega klassifitseerita, näiteks *näh*, *ptüi*, *ee*, *ää* jne.

## Välislingid
*siis *Vikisõnaraamatus*
Küüsikloomad

**Küüsikloomad** ehk **onühhofoorid** (*Onychophora*) on loomade hõimkond.

Küüsikloomad on segmenteerunud, üksnes maismaal elavad ussitaolised loomad, kes sarnanevad nii lülijalgsete kui ka rõngussidega. Küüsikloomi on teada 2 sugukonda umbes 200 liigiga.

Veel hiljuti vaadeldi küüsikloomi vaherühmana rõngusside ja trahheedega hingavate lülijalgsete vahel. Tänapäeval loetakse neid üldjuhul mitte lülijalgsete klassiks, vaid iseseisvaks loomariigi hõimkonnaks, mis eraldus rõngusside ja lülijalgsete ühistest esivanematest. Paljud küüsikloomade tunnused esinesid ka maismaalülijalgsete eellastel.

See on ainus loomade hõimkond, kuhu kuuluvad ainult maismaalised liigid. Siiski vajavad nad eluks kõrget õhuniiskust ja väldivad vähimatki tuult, mis suurendaks aurumist. Nende lemmikelupaik on niiskete troopiliste ja lähistroopiliste metsade metsakõdu, õõnsused puude ja kivide all või samblapadjandid kividel. Kuivemates kohtades kaevavad nad end pinnasesse.

Inglise uurijad Manton ja Ramsey tegid katse Aafrika küüsikloomaga *[[Peripatopsis moseley]]*. Nad jätsid need loomad kambrisse, kust lasti läbi kuiva õhku kiirusega 7 m/s. Veerand tunniga kaotasid nood oma kaalust 39%. Näiteks sama kaalu ja umbes sama kujuga vihmaussid, kes on samuti tuntud niiskusearmastajad, kaotasid üksnes 18% kaalust.

Nende liikumiskiirus on kümmekond kehapikkust ehk 40–70 cm minutis. Nad liiguvad oma arvukate jalgade abil, mida on 14–40 paari. 

Paljud küüsikloomad võivad liikuda pinnases. Seda teevad nad oma keha eri osade paksuse ja pikkuse muutmise teel nagu vihmaussidki. 

Nad söövad teisi loomi, näiteks väikesi putukaid ja ämblikke. Söökloomadele heidavad nad kleepuva lima joa, mis selle oma kohale kleebib. Niimoodi täissülitatud loomi on juba kerge tabada. Vaatamata rahumeelsele välimusele ja suurele aeglusele on küüsikloomad tegelikult aktiivsed ja aplad röövloomad.

Kuigi küüsikloomad on tüüpilised maismaaloomad, kes hukkuvad meres ega talu niiskuse puudust õhus, näitab nende levik küüsikloomade rühma suurt vanust ja laialdast levikut minevikus. Ainult endise laia levikuga saab seletada lähedaste vormide esinemist üksteisest väga kaugel. Nii on Lõuna-Aafrikas elav *[[Opisthopatus]]* lähedane Tšiilis elavale *[[Metaperipatus]]*ele, aga Lõuna-Aafrika perekond *[[Peripatopsis]]* on lähedane Uus-Meremaal elavale *[[Paraperipatus]]*ele.

Kuid küüsikloomad põlvnevad kindlasti mereloomadest. Juba 1911 avastas Walcott Põhja-Ameerikas Kesk-kambriumi lademeist küüsiklooma sarnase looma, mis sai nimeks *Aysheaia pedunculata*. 1930 tõendas Hutchinson, et see on küüsikloomadele väga lähedane, kuid ilmselt mereloom.

Küüsikloomadel puudub vähimgi majanduslik tähtsus, kuid nende uurimine lubab mõista muutusi, mis toimusid lülijalgsetega nende üleminekul vee-elult maismaa-elule. Sellepärast pakuvad küüsikloomad bioloogidele suurt huvi.

## Viited
Miin

"**Miin**" on mitmetähenduslik sõna. 

***[[Miin (massiühik)|Miin]]** on Ees-Aasia ja Kreeka vana massiühik 
***[[Miin (raha)|Miin]]** on Kreekas ja Babüloonia vana rahaühik
***[[Miin (sõjandus)|Miin]]** on erinevates kestades olev ning erineva otstarbega sütikuga varustatud lõhkelaeng
***[[Miinipildujamiin|Miin]]** on miinipilduja laskemoon.
***[[Meremiin|Miin]]** on laevade hävitamiseks mõeldud ujuv hermeetilise kestaga lõhkelaeng

## Vaata ka
*Miinilaev
*Miiniotsija
*Miinipilduja
*Miinitõke
*Miiniväli
Cheeta

**Cheeta** (9. aprill 1932 – 24. detsember 2012) oli šimpans, kes oli tuntud oma rollidega Tarzani filmides 1930. ja 1940. aastatel. Ta oli ka teadaolevalt maailma vanim ahv (vanim esikloomaline peale inimese). 

2008. aastal elas ta Ameerika Ühendriikide California osariigis Palm Springsis. Cheetale meeldis televiisorit ja pildiraamatuid vaadata. Tema tehtud maale müüakse heategevaks otstarbeks.