open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pikuzõ

**Pikuzõ** on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, umbes 20&nbsp;km kaugusel Mariupoli keskusest idakirdes ja umbes sama kaugel Novoazovskist lääneloodes.

Pikuzõ kõrgus merepinnast on 78 meetrit.

2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 606 inimest.

Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, toimus asula lähistel mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.

OSCE Ukraina spetsiaalse seiremissiooni 2015. aasta 15. oktoobri teate kohaselt ei olnud asula keskvalitsuse ega valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.

Alates 2015. aasta 22. detsembrist on asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.

## Viited

## Välislingid
* Сили АТО знищили зенітку терористів
* У результаті бою під Маріуполем, українські військові захопили ворожу техніку,&nbsp;— ЗМІ
* 29. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. Украинские бойцы подбили 4 танка террористов под Новоазовском ("29. X: "...Novoazovski rajoonis, Kominternove küla juures käib lahing. Ukraina tankistidel, koos pataljoni "Püha Maarja" võitlejatega õnnestus lüüa rivist välja 4 vaenlase tanki.") (*vene keeles*)
Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu

**Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu** on Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis aadressil Pärnu maantee 492 asuv elamu. Varasema haldusjaotuse järgi asus elamu Peetri aedlinnas. Elamu on arvele võetud ehitismälestisena.

Väidetavalt veeti see maja lahtimonteeritult vahemikus 1913–1915 Narva-Jõesuust Tallinna.


Pilt:2-Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu 1915. a.JPG|Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu, Pärnu maantee 492
Pilt:3-Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu 1915. a.JPG|Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu, Pärnu maantee 492



## Viited

## Välislingid
*
Paul Liivak

**Paul Liivak** (13. aprill 1900 Ambla vald – 1942 Leningrad) oli eesti graafik.

Õppis 1907–1910 Rägavere algkoolis. Kunstiõpinguid alustas Tallinna Kunsttööstuskoolis (1915–1918) ja Tartus Kunstikoolis Pallas (1919–1922). Töötas 1923–1924 Koerus joonistusõpetajana, seejärel Tallinnas vabakunstnikuna, 1929 Pärnus Endla teatris ja 1930. aastast taas Tallinnas. 

Tema varasema loomingu moodustasid rahvuslikel motiividel lüürilised ja õrnad, tihti muinasjutulised akvarellid. 1920. aastatel valmis temalt sari akvarelle Saaremaast. Kunstiteadlane Alfred Vaga on nimetanud teda kunstrühmituse Vikerla liikmete hulgas.  

Vaatamata suhteliselt napile kunstilisele ettevalmistusele sai temast 1930. aastate juhtivaid graafikuid. Ta töötas peamiselt linool- ja puugravüüri tehnikas ning tegi tušijoonistusi. Liivaku esimene, impressionistlik linoollõigete mapp "Sadamlinn" ilmus 1920. Pärast 1920. aasta linoollõikemappi oli tema estambiloomes pikem paus 1934. aasta mapini „Linoollõikeid”, seejärel ilmusid „III kogu linoollõikeid” (1935) ja „IV kogu puugravüüre” (1937).  

Liivak on loonud puugravüüris illustratsioonid Friedebert Tuglase novellile „Hingemaa” (1941). 

Paul Liivak hukkus Punaarmeesse mobiliseerituna 1942. aasta alguses Leningradi blokaadis. 

## Viited
Tüümuse kihn

**Tüümuse kihnuks** (lad *capsula thymi*) nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel tüümust ümbritsevat sidekoelist kihnu, millest lähtuvad vaheseinad jaotavad elundi tüümuse sagarikeks.

Rottidel koosneb tüümuse kihn kahest kihist: välimisest, mis katab tüümuse sagarat, ja sisemisest kihist, mis katab tüümuse sagarikkudeks sopistunud koort.

Sisemise kihnu all, *membrana basalis*e peal, paikneb tüümuse epiteelirakkude kiht.

Tüümuse koore veresooned sisenevad tüümuse kihnu ja vaheseintesse ning moodustavad kapillaaride võrgustiku. Tüümuse kihnu kapillaarides olevate avauste lähedal paiknevad sageli leukotsüüdid ja mõnes paigas ka adipotsüüdid.

## Vaata ka
*Tüümuse perivaskulaarsed ruumid

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Encyclopædia Britannicas
*Sissekanne Terminologia Histologicas. H3.10.02.0.02002. Capsula. Tüümuse kihn
Kultuuridessant

**Kultuuridessant** on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia kultuuriprojekt, kus esitletakse nelja osakonna üliõpilasi ja lõpetajate diplomitöid. 

See on nii kontsertide ja etenduste sari kui ka festival, mille peamine eesmärk on aidata silma paista noortel looverialade lõpetajatel ning anda neile võimalus tutvustada ennast kultuurisõpradele Eesti eri paigus. Projekti eestvedajad on TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia üliõpilased.

Kultuuridessandi nimi ja plaanid sündisid 2012. aasta suvel. Eestvedajaks oli akadeemia vilistlane ja õppejõud Kristiina Alliksaar.

Esimest korda toimus Kultuuridessant 2013. aastal, siis toimusid üliõpilaste etteasted 6.–7. mail Rakveres, 8.–11. mail Tartus ja 13.–18. mail Tallinnas, kus esitati teatri-, tantsu- ja muusikatöid.

2014. aastal toimus Kultuuridessant 6.–17. maini Tartus, Viljandis, Pärnus, Tallinnas, Narvas ja Rakveres. Kõigis linnades esitati mono- ja täispikki teatrilavastusi, tantsuetendusi ning pärimus- ja džässmuusika kontserte. Korraldati ka muusika töötubasid, üliõpilaste käsitöö- ja fotonäitus ning videoinstallatsioone. Projekti toetamiseks korraldati edukaks osutunud Hooandja kampaania.

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
*Kultuuridessant 2014 Helena Tamme lõputöö
Plebaan

**Plebaan** (ladina keeles *plebanus*, saksa keeles *Leutpriester*) on katoliku kirikus kogudusepreestri ülesandeid täitev preester, tavaliselt diötsesaanpreester. Ta võis olla kogudusepreester ise, viimase poolt hingehoiuks volitatud isik või kogudusepreestri asendaja. 

14. sajandil kadus suuremate koguduste jagamisega plebaani spetsiifiline roll (vajadus kogudusepreestrit väiksemates asulates asendada) ning pärast seda on termin olnud kasutusel pastori paralleelvormina.
Irina Antonjuk

**Irina Antonjuk** (sünninimi **Lebakova**; sündinud 11. jaanuaril 1956 Tallinnas) on Eesti koolijuht.

Ta on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 6. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Aastatel 1993–1996 õppis ta Eesti-Ameerika Äriakadeemias ärijuhtimist ja aastatel 2001–2006 magistriõppes Tallinna Ülikooli kasvatusteaduste teaduskonnas; ta on pedagoogikamagister.

Ta on töötanud Tallinna Linna Mererajooni RSN Täitevkomitee rahandusosakonna revident-inspektorina. Aastatel 1987–1990 töötas ta Väliskaubanduskoondise Estimpex valuutaosakonna väliskorrespondendina, aastatel 1990–1994 töötas ta Eesti-Soome-Belgia ühisettevõttes Vartech International pearaamatupidajana.

Aastatel 1994–2009 oli ta Eurogümnaasiumi direktor. Alates 2009. aasta septembrist on ta Haabersti Vene Gümnaasiumi direktor.

## Tegevus NLKPs
*1978 NLKP liige

## Poliitiline tegevus
Ta on alates 14. jaanuarist 2007 Eesti Keskerakonna liige. Ta kandideeris 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Eesti Keskerakonna nimekirjas Tallinna linnavolikokku, kogus 368 häält ja osutus valituks. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus ta Tallinnas 404 häält ja osutus taas valituks. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Haabersti linnaosas, kogus 183 häält ning ei osutunud valituks.

## Isiklikku
Tema ema oli Eesti NSV haridusminister Elsa Gretškina.

## Viited

*
Universidade do Estado de Minas Gerais

**Minas Gerais Riiklik Ülikool** (**Universidade do Estado de Minas Gerais**, **UEMG**) on Brasiilia ülikool, mis asub Minas Geraisi osariigis Belo Horizontes.

## Välislingid
*UEMG
Toškivka

**Toškivka** on alev Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis Pervomaiski haldusalas, umbes 30&nbsp;km kaugusel Luhanskist loodes.

Toškivka asutati 1871. aastal, alevi õigused alates 1938. aastast.

2001. aastal asulas 5108 inimest.2011. aasta 1. jaanuaril alevis 4406 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, toimus asulas mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.

18. novembril hukkus kolm rahulikku elanikku, haavata sai neli rahulikku elanikku; üks haavatasaanu oli viie aasta, teine 6 kuu vanune.

## Vaata ka
*Toškivka lahing

## Viited

## Välislingid
* 29. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. Террористы попаданием из тяжелого орудия разрушили школу на Луганщине (*vene keeles*)
Esmased lümfoidorganid

**Esmased lümfoidorganid** ehk **primaarsed lümfoidorganid** (ka **esmased lümfoidelundid**, **primaarsed lümfoidelundid**; lad *organa lymphoidea primaria*) on paljudeselgroogsete loomade lümfoid(-immuun)süsteemi kuuluvad elundid, mille funktsioonideks on hematopoeetiliste tüvirakkude jagunemise, naiivsete B- ja T-rakkude valmimise ja küpsemise tagamine ning nende lähetamine teisestesse lümfoidorganitesse. 

Inimlootel on esmasteks lümfoidelunditeks rebukott (*saccus vitellinus*), loote maks ja põrn, luuüdi ja embrüonaalne tüümus.  

Esmasteks lümfoidorganiteks täiskasvanud inimestel on punane luuüdi ja tüümus.

Lindudel on esmaseks lümfoidelundiks ka kloaagipaun.

Esmaste lümfoidelundite närvistuse tagab autonoomne närvisüsteem.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Terminologia Anatomicas A13.1.00.001: Organa lymphoidea primaria. Esmased lümfoidorganid
Beaumont

**Beaumont** on mitme koha nimi:
:*Prantsusmaal*

* **[[Beaumont (Ardèche)]]**, vald Prantsusmaal Ardèche'i departemangus
* **[[Beaumont (Gers)]]**, vald Prantsusmaal Gers'i departemangus
* **[[Beaumont (Haute-Savoie)]]**, vald Prantsusmaal Haute-Savoie departemangus
* **[[Beaumont (Vienne)]]**, vald Prantsusmaal Vienne'i departemangus

:*mujal*
* **[[Beaumont (Belgia)]]**, linn ja vald Belgias Hainaut' provintsis Valloonia piirkonnas
* **[[Beaumont (California)]]**, linn Californias
* **[[Beaumont (Texas)]]**, linn Texases

### Muud tähendused
* **[[Beaumont (vintpüss)|Beaumont]]** on Hollandis toodetud vintpüss
Straussi-Howe teooria

**Strauss-Howe teooria** on 1997. aastal kirja pandud arusaam ajaloo tsüklilisest kordumisest. 

Teooria kohaselt kordub ajalugu umbes 80-aastaste tsüklitena – uus kriis saabub umbes 60 aastat pärast eelmise lahenemist ning kriisi tipp ilmneb umbes 80 aastat pärast eelmise kriisi tippu. Iga sellise pöördepunkti ajal laguneb eelmine olemasolev sotsiaalne kord. 

Selle teooria järgi on USA kriisitsüklid järgmised: 
* esimeseks kriisiks oli Ameerika iseseisvussõda (toimus 1775–1794, kriisi tipuks oli aasta 1781)
* teiseks USA kodusõda (1861–1865, tipuga aastal 1863)
* kolmandaks ülemaailmne majanduskriis ehk suur depressioon ning Teine maailmasõda (1929–1946, tipnes aastal 1944) 
* neljandaks globaalne majanduskriis (2008 kuni umbes 2029, oletatavaks tipuks on 2025)

## Vaata ka

* Oswald Spengler
Puruvana

**Puruvana** (*Phryganea*) on perekond putukaid ehmestiivaliste seltsis puruvanalaste sugukonnas. 

## Välislingid
*http://vana.loodusajakiri.ee/eesti_loodus/EL/vanaweb/9607/puruvana.html
Girske (täpsustus)

**Girske** on kohanimi.

***[[Girske]]**, linn Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis
***[[Girske (Lvivi oblast)|Girske]]**, küla Ukrainas Lvivi oblastis Mõkolajivi rajoonis
Hirske

**Hirske** on linn Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis, umbes 30&nbsp;km kaugusel Luhanskist lääneloodes.

Hirske asutati 1898. aastal, linna õigused sai 1938. aastal.

1. jaanuaril 2014 elas asulas 10&nbsp;041 inimest.

Donbassi sõja ajal 2014. aasta suvel-sügisel toimus asula lähistel mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel.

## Viited

## Välislingid
* 26. september 2014. *Espreso.tv*. Терористи обстріляли селище Гірське, є постраждалі,&nbsp;— ЗМІ
* 29. oktoober 2014. *Liga Novosti*. Боевики обстреляли артиллерией два города на Луганщине (*vene keeles*)
* 2. november 2014. *Liga Novosti*. Перед "выборами" боевики обстреляли город Горское - Москаль (*vene keeles*)
* 2. november 2014. *Liga Novosti*. АТО: террористы обстреляли мирных жителей в Горском и Чернухино (*vene keeles*)
Palupera mõisa kalmistu

**Palupera mõisa kalmistu** on kalmistu Otepää kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Palupera külas Elva vallas Tartu maakonnas. Kalmistu jääb Palupera mõisa südamest linnulennult 1,5 km kaugusele idakirdesse.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Bruiningkid tõenäoliselt millalgi 19. sajandil. 

Kalmistule maetute üldarv pole teada, see on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on hauatähiseid ja nende osasid.

## Kirjandus
*"Otepää". - Tartumaa // Eesti I. Tartu 1925. Lk 325
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

## Välislingid
*
*Palupera mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
*"Vana-Tartumaa baltisaksa mõisnike kalmistud". Tartu Postimees, 9. detsember 2008
Vello Volt

**Vello Volt** (18. oktoober 1928 Tartu – 26. oktoober 2014) oli eesti majandusteadlane, spordiajakirjanik ja sporditegelane.

Ta õppis Tartu 5. algkoolis. Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. Aastal 1964 kaitses ta majanduskandidaadi väitekirja.

Sportimist alustas ta isa innustusel. Tartu 5. algkoolis hakkas ta mängima korvpalli. Tallinnas olles mängis ta korvpalli Joann Lõssovi juhendamisel ja jäähokit Albert Leichneri juhendamisel. Ta oli Nõukogude Liidu noorte korvpallimeistrivõistlustel Tallinna 2. Keskkooli võistkonna koosseisus pronksmedali võitjaid, tennisistina on ta paarismängus tulnud Eesti noortemeistriks (üksikmängus pälvis ta aastal 1943 hõbemedali), jäähokis kuulus ta aastal 1948 Eesti koolinoorte meistermeeskonda ja aastal 1949 Tallinna meistermeeskonda. Eesti täiskasvanute meistrivõistlustel sai ta korvpallis aastal 1948 hõbemedali ja jäähokis 1950 pronksmedali. 

Aastatel 1951–1959 ajalehe Noorte Hääl spordiosakonnas, sealhulgas ka juhatajana. Ta oli aastatel 1956–1960 Eesti Korvpalliföderatsiooni presiidiumi liige. Aastast 1959 oli ta TPI korvpalliklubi "Kapa" liige.

Aastatel 1959–1982 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna õppejõud (aastast 1967 dotsent); ta oli ka kateedrijuhataja. Aastatel 1983–1998 töötas ta Eesti Majandusjuhtide Instituudi majandusteaduskonnas, seejuures aastast 1991 professorina.

## Tunnustus
* 2002 – Eesti Vabariigi teaduspreemia

## Isiklikku
Tema isa oli maadleja Rein Volt, poeg on majandusteadlane Rein Volt.

## Välislingid
* Volt, Vello (EE)
* Biograafia ESBL-is
* Vello Voldi sporditulemused
Mstislav Mstislavitš

**Mstislav Mstislavitš** (hüüdnimega *Udaloi*, vene keeles *Мстислав Мстиславич Удатный*, vene õigeusu ristinimi Fjodor; surnud 1228) oli Toropetsi vürst alates 1206. aastast, Novgorodi vürst aastatel 1209–1215 ja 1216–1218 (või 1217), olles vahepeal sealt ära aetud, ja Galiitsia-Volõõnia vürst 1219–1226. 

Mstislav oli Rjurikovitšite dünastia, Kiievi suurvürsti (1113–1125) Vladimir Monomahhi poja, Kiievi suurvürst (1125–1132) Mstislav Vladimirovitš Suure poja, Rjurikovitšite Smolenski liini Smolenski vürsti (1127–1167) ja Kiievi suurvürsti (1154–1155, 1159–1161, 1161–1167) Rostislav Mstislavitši poja,  Msistlav Rostislavitši Vapra (*Мстислав Ростиславич Храбрый*) kes oli Smolenski vürst (1175–1177) ja Novgorodi vürst (1179–1180) järglane. Tema vend Vladimir Mstislavitš oli Pihkva vürst. ja teine vend David Mstislavitš, Toropetsi vürst. 
## Sõjakäigud Muinas-Eestisse

Novgorodi ja Pihkva kroonikate ning Henriku Liivimaa kroonika kohaselt käis Mstislav 1210. aastal koos oma venna Pihkva vürsti Vladimiriga sõjaretkel Otepää vastu, alistas linnuse, nõudis neilt andamit (400 nogaatat, umbes 80 kg hõbedat) ja ristis ugalasi õigeusku, andes nii aluse Novgorodi ja Pihkva vürstiriikide hilisematele võimupretensioonidele Ugandi suhtes. Veidi enne Otepää ründamist käis ta retkel Virumaal Tõrmas (alternatiivse tõlgenduse kohaselt Tormas). Novgorodi ja Pihkva allikates on need sõjakäigud dateeritud küll paar aastat hilisemaks, kuid Läti Henriku teateid peetakse usaldusväärsemateks. 

1212. aastal, kuuldes, et Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu väed on rüüsteretkel Eestimaal, siirdus ka Mstislav oma väega sinna. Kuna need olid aga juba Liivimaale lahkunud, otsustas vürst edasi liikuda Harjumaale, kus ta piiras Varbola linnust niikaua, kuni seesolijad end 700 marga nogaatade eest piiramisest vabaks ostsid. Vene kroonikad paigutavad Mstislavi retke Varbola alla 1214. aastasse. Kohati on arvatud, et tegu oligi kahe erineva sündmusega. Kas Mstislav läks Eestimaale piiskopi ja ordu liitlase või vastasena, pole selge. Arvatakse, et 1210. aastal Otepääd rünnates tegutses ta pigem Riia piiskopi liitlasena. 1212. sõjakäiku on mõned autorid tõlgendanud ordu ja piiskopi vastasena, mõned mitte.

## Isiklikku ja järglased
Mstislav Mstislavitš oli abielus kumaanide khaani Köteni ehk Kotyani tütre Mariaga, kellega neil olid järglased:
*Vassili Mstislavitš, Novotoržoki vürst
*Rostislava (Feodossija) Mstislavna — Vladimiri suurvürsti Jaroslav Vsevolodovitši abikaasa ja Aleksandr Jaroslavitši ema
*Jelena (Maria) Mstislavna, Toropetsi vürstinna – Ungari kuninga András II poja ja Galiitsia-Volõõnia valitseja Andráse, abikaasa
*Anna Mstislavna, Toropetsi vürstinna –  Galiitsia-Volõõnia vürsti Danilo Romanovitši abikaasa
*
*Juri Mstislavitš.

## Viited

## Kirjandus
* *Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae*. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
* Vahtre, Sulev. Muinasaja loojang Eestis : vabadusvõitlus 1208-1227. Tallinn : Olion, 1990.
Harti maakond

**Harti maakond** on mitme maakonna nimi Ameerika Ühendriikides:

* **[[Harti maakond (Georgia)]]**, maakond Georgia osariigis
* **[[Harti maakond (Kentucky)]]**, maakond Kentucky osariigis
Bruno

**[[Bruno (eesnimi)|Bruno]]** on eesnimi.

Seda nime on kandnud:
* **[[Bruno (Liivi ordumeister)]]**, (surnud 1. juunil 1298) oli Liivi ordumeister aastatel 1297–1298

## Vaata ka
*BRUNO
Gennobaudes

**Gennobaudes** oli kahe frangi väejuhi nimi:

* **[[Gennobaudes (3. sajand)]]**
* **[[Gennobaudes (4. sajand)]]**
Filareta (Kalatšova)

**Filareta** (vene *Филарета*; kodanikunimega **Oksana Viktorovna Kalatšova**, vene *Оксана Викторовна Калачёва*; sündinud 20. märtsil 1968 Kuibõševis) on Vene Õigeusu Kiriku nunn, Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalse Naiskloostri ülem (iguumenja).

Ta ristiti lapsena Samara Jumalaema Kaitsmise katedraalis. Aastal 1985 lõpetas ta Kuibõševis keskkooli. Aastatel 1985–1987 töötas ta Kuibõševis Maslennikovi nimelise tehase sanitaarepidemioloogia laboris laborandina. Aastatel 1987–1992 õppis ta Kuibõševi Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonnas, mille lõpetas spetsialiseerumisega embrüoloogia ja geneetika erialale.

Aastal 1992 võeti ta vastu Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalsesse Naiskloostrisse õdede hulka kuuletujana. Ta töötas kloostri hotellis, tegutses fotograafina, kloostri kooris, kloostriülema sekretärina, hoolitses kloostri remondi ja ehitustööde eest ning võttis osa kloostri ajaloo raamatute publitseerimisest.

7. novembril 1993 pühitseti ta rässakandjaks, 21. märtsil 2002 mantiasse vaimulikunimega Moskva metropoliidi Filareti auks.

17. novembril 2010 määrati ta Pühtitsa kloostri eestseisjaks ja 5. oktoobril 2011 iguumenjaks. Iguumenjaks pühitses ta patriarh Kirill 19. novembril 2011.

## Välislingid
* Filareta (Oksana Viktorovna Kalatšova) (vene keeles)
Maddie Ziegler

**Madison Nicole Ziegler** (sündinud 30. septembril 2002 Pittsburghis Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide tantsija, näitleja ja modell.

Ta on tuntud tõsielusarjast "Dance Moms".

Ta on kaasa teinud ka mitmes muusikavideos, kaasa arvatud Sia laulude "Chandelier", "Elastic Heart" ja "Big Girls Cry" videotes. "Chandelier" võitis 2014 MTV Video Music Award parima koreograafia auhinna ja oli nomineeritud aasta video auhinnale.

2017. aasta märtsis ilmusid Maddie memuaarid "The Maddie Diaries".
Suure-Kõpu mõisa kalmistu

**Suure-Kõpu mõisa kalmistu** on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Supsi külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Strykid tõenäoliselt millalgi 1870. aastatel, sest esimene matus kalmistul oli 1878. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud neli lahkunut.

Kalmistu jääb Suure-Kõpu mõisa südamest linnulennult 1,2 km kaugusele lõunasse, see on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on hauatähiseid ja nende osasid.

## Viited

## Kirjandus
*Jaanus Meinart. "Iidne baltisaksa aadlisuguvõsa pidas oma kokkutuleku Eestis". Sakala, 8. august 1992
*Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
*Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Leht 74

## Välislingid
*
*Suure-Kõpu (Kõpu) mõisa kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
*Suure-Kõpu (Kõpu) mõisa kalmistu värav. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
Järveküla linnus

**Järveküla linnamägi** ehk **Urvaste linnamägi** on neemiklinnus Võru maakonnas Antsla vallas Urvaste küla Järverahva talus.

## Kirjeldus
Kahe uhtoru vahelisel neemikul asuva linnuse ovaalse kujuga õueala suurus on 3000 m2. Kirdepoolsel küljel on otsavall, mille kõrgus välisküljel on 4 m, siseküljel 1,5 m. 
Kaevamiste käigus avastati nõrk 6.-7. sajandi kultuurkiht, mis oli ladestunud valli alla.  

## Viited

## Välislingid
*
Karula linnamägi

**Karula linnamägi** ehk **Rebase linnamägi** on muinaseestlaste linnus Valga maakonnas Valga vallas Lüllemäe külas.

## Kirjeldus
Veidi ovaalse pealispinnaga linnamäe järsud nõlvad on 28 m kõrgused. Ovaalse kujuga, kultuurikihiga õueala mõõtmed 50×28 m. Linnus on dateeritud 6.–11. sajandisse ning põhiline kasutusaeg jääb rahvasterändamise aega. Kuigi nähtavad hilisrauaajale omaseid kaitseelemendid puuduvad, oli muistne linnusekoht kaitstud puittarandiga ja rinnatisega. Idaservalt leitud kultuurikihi alusel võib arvata, et lõplikud kindlustustööd võisid pooleli jääda.   

## Linnuse ajalugu
Võimuvõtlusele viitab ka Karula Rebäse linnuse esimene kasutusperiood rooma rauaajal (50–450 pKr). Kas siis kohalikule või väljast tulevale ohule ehitati järsunõlvalisele mäele linnus. Linnus võeti uuesti kasutusele viikingiajal (800–1050 pKr), siis kerkis linnuse alla ka asula. Linnus oli arvatavasti kopranahkadega kaubitsejate tugipunkt. Sellele viitavad arheoloogilistel kaevamistel leitud kopraluud ja koprakannaluust ripats.
Rebäse linnus vallutati muistse vabadusvõitluse (1208–1227) ajal sakslaste poolt ja nii allutati Karula koos muu Eestiga võõrvõimule, mida loetakse keskaja alguseks. 

## Vaata ka
*Karula asulakoht

## Viited

## Välislingid
*
Kuigatsi linnamägi

**Kuigatsi linnamägi** ehk **Puka linnamägi** on neemiklinnus Valga maakonna Otepää valla Kibena küla Vana-Liinamäe talu maadel. Ajalooliselt jääb linnus Sangaste kihelkonna aladele. Kibena külas olev linnamägi võeti arheoloogiamälestisena (MK reg nr 13116) kaitse alla alates 1998. aastast.

## Kirjeldus

Linnamägi asetseb loode-kagu suunas pikliku, umbes 4–6 m kõrgusel järsunõlvalise seljandiku kõrgemal kagupoolsel otsal. Ovaalse kujuga õueala on loode-kagu suunas 45 m pikk ja kuni 18 m lai. Mägi on pealt kumer ja selletõttu on nõlva piir kohati ebamäärane. 6–7 m kõrgust nõlva on kunstlikult järsemaks kaevatud. Muinaslinnus on dateeritud I aastatuhandesse prk ja 11.-12. sajandisse.    Kuigatsi linnamäest on koostatud lidari abiga 3D-mudel.

## Arheoloogilised uurimised
Harri Moora uuris linnust 1955. aastal, siis toimusid linnuse platool proovikaevamised ja inspektsioon (nn leire), mille käigus avastati õhuke kultuurkiht, leiti Rõuge tüüpi keraamikat. Linnusest on avastatud ka kedrakeraamika savinõukilde. 2012. aastal toimusid proovikaevamised Heiki Valgu juhtimisel. 2012. aastal avastati tiigel, mille kasutusaeg jääb rooma rauaaega. Kaevati kolm kaevandit, kust võeti mitu erinevat söeproovi ja saadi erinevast perioodidest arheoloogilisi leide. Kaevamistelt leiti ka üksikuid hilisrauaaegseid leide, mis aga ei viita püsiasutusele. Keraamika põhjal saab linnusel eristada kahte kasutusetappi: esimene oli rooma rauaaeg ja teine viikingiaeg. 

## Linnuse asukoht
Kuigatsi linnus jääb Aakre linnusest 6 km ja Sangaste linnamäest 7 km kaugusel ning jääb suuresti nende mõjualale. Linnuse lähiümbruskonnas suuremat jõge ega järve ei ole teada. Kuna linnuse juurest ei lähe mööda suuremat vooluveekogu, siis ei olnud neil väljapääsu laiemasse veeteede võrku. Arvatavasti oli linnus täielikult sõltuv maanteedest, mille kaudu hoiti ühendust naabrite linnustega (Otepää, Sangaste ja Aakre linnus). Linnus võis olla kasutuses vahipostina, Otepääle suunduvate maanteede kontrollimiseks. Linnusest jääb ligi 0,5 km läände Kibena kivikalme (MK reg nr 13115). Linnusest jääb ligi 2 km kagusse jääb Pringi ohvrimägi ja ligi 1,2 km edelas asub Ädu Kabelimägi (MK reg nr 13182).

## Pärimus
Vanasti olevat mäe seest jooksnud läte. Teoorjuse ajal olevat üks sulane mäge ületas kuulnud mäe seest laulmist ja saanud sõnadest ja viisist aru. Võtnud kübara peast ja hakanud kaasa laulma, aga jäänud selle eest kurdiks. Hiljem olevat üks karjapoiss kuulnud mäe otsas kobinat ja kella löömist mäe sest. Samuti jäänud kõrvadest vigaseks.  

## Vaata ka
* Kibena kivikalme
* Ädu kabelimägi
* Kibena küla
* Sangaste linnamägi
* Aakre kivivare linnamägi
* Otepää linnamägi
* Pringi ohvrimägi

## Viited

## Välislingid
*
Juhtumianalüüs

**Juhtumianalüüs** ehk **juhtumiuuring** (ingl. *case study*) on teadusliku uurimise meetod, mis seisneb mingi konkreetse objekti detailsel kirjeldamisel.

### Juhtumi tüübid
Juhtumitest lähtuvalt eristatakse seesmise ja instrumentaalse juhtumiuurimuse tüüpe. **Seesmise juhtumi** (*intrinsic case*) puhul räägitakse sellisest juhtumist, mille tundmaõppimine on uurimuse eesmärk iseeneses (nt unikaalne inimene, unikaalne programm, ainulaadne projekt või asutus). Sel juhul ei esinda juhtum mingit üldist nähtust, vaid on huvitav iseenese unikaalsuse tõttu. Seevastu **instrumentaalse juhtumi** puhul on juhtumi eesmärk representeerida midagi muud, nt üldisemat fenomeni, mis väljendub erinevates konkreetsetes ilmingutes (nt tüüpiline patsient – haiguse põdeja; konkreetne Waldorfi kool kui Rudolf Steineri antroposoofilise pedagoogika rakendaja).

### Andmekogumine ja analüüsimeetodid
Kvalitatiivset juhtumiuurimust iseloomustab rikkalik ja süvitsi kogutud andmestik. Põhilised andmekogumismeetodid on osalusvaatlus, intervjuu, tekstid (nt dokumendid, kirjad, toimikud, ajaleheartiklid, juhised jms), visuaalsed tekstid (fotod, joonistused, joonised, pildid, videod, filmid jm).

### Ajalugu
Juhtumianalüüsi esimesi kasutuselevõtjaid oli sotsioloog Pierre Guillaume Frédéric le Play aastal 1829.

## Vaata ka
*kvalitatiivsed uurimismeetodid
Mihhail Makarov

**Mihhail Makarov** (vene keeles *Михаил Георгиевич Макаров*; 15. juuni 1922 Narva – 4. november 2019 Tallinn) oli Eesti filosoof.

Ta mobiliseeriti 2. juulil 1941 Punaarmeesse. Ta oli Teise maailmasõja ajal Eesti Laskurkorpuses poliitjuhi asetäitja.

## Haridus
Ta lõpetas aastal 1950 Leningradi Riikliku Ülikooli. Aastal 1960 kaitses ta filosoofiakandidaadi väitekirja "Философия марксизма-ленинизма о категории "цель"" ("Marksistlik-leninlik filosoofia kategooriast "eesmärk"") ning 1968 filosoofiadoktori väitekirja teemal "Историческое развитие категории "цель" и значение её в современной науке и философии" ("Eesmärgikategooria ajalooline areng ning tähtsus tänapäeva teaduses ja filosoofias").

## Teenistuskäik
Ta töötas aastatel 1950–1971 õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis, aastatel 1960–1971 oli ta filosoofiakateedri juhataja, aastal 1970 sai ta professoriks. Aastatel 1971–1972 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi filosoofiakateedri juhataja. Seejärel (1972–2005) tegutses ta filosoofina Leningradis (teaduste akadeemia filosoofiakateedris). Pärast seda elas Tallinnas.

## Teoseid
*Mihhail Makarov. "Kvantitatiivsete muutuste kvalitatiivseteks muutusteks ülemineku seadus: abimaterjal filosoofilisteks loenguteks". Eesti NSV Poliitiliste ja Teadusalaste Teadmiste Levitamise Ühing, nr 82. Tallinn 1959
*М. Г. Макаров. "К вопросу категории "цель" в философии диалектического материализма". Tartu Riikliku Ülikooli toimetised, vihik 83 = Ученые записки Тартуского государственного университета, выпуск 83. Труды по философии II. Тарту: Тартуский государственный университет, 1960
*Otto Štein, Tõnis Loit, Mihhail Makarov, Leonid Stolovitš. "Loenguid dialektilisest materialismist" 1.-2. kd. Tartu Riiklik Ülikool, dialektilise ja ajaloolise materialimi kateeder, 1960-1961
*Mihhail Makarov. "Materialistliku dialektika kategooriad". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963; 2. trükk Tallinn: Eesti Raamat, 1973
*Mihhail Makarov. "Eesmärk ja vahendid". Tallinn: Eesti Raamat, 1966
*М. Г. Макаров. "Телеология в философии томизма" Сборник научных трудов Эстонской сельскохозяйственной академии, 57. Тарту: Эстонская сельскохозяйственная академия, 1967, lk 67-79
*Jaan Rebane, Mihhail Makarov, Eero Loone jt. "Ajalooline materialism". Tallinn: Eesti Raamat, 1970; 2., täiendatud trükk 1977
*Tõnis Loit, Mihhail Makarov, Lembit Valt. "Marksistliku dialektika põhilised seadused". Tallinn: Eesti Raamat, 1971
*М. Г. Макаров. "Категория "цель" в домарксисткой философии". Ленинград: Наука, 1974
*М. Г. Макаров. "Категория "цель" в марксистской философии и критика телеологии". Ленинград: Наука, Ленинградское отделение, 1977
*M. Makarov. "Fausti poolt või vastu". Noorus nr 3 (293), märts 1971

## Isiklikku
Tema abikaasa oli filosoof Aleksandra Gorjatšova. Nende poeg on ajakirjanik Ivan Makarov ning nende tütar on luuletaja Anna Makarova, kes on aastaid töötanud raadiojaama Radio Tallinn (hilisema nimega Radio 100) uudistesaatejuhina.

## Kirjandus
*
*

## Välislingid
*Järelehüüe
*Pilt ja lühielulugu
*Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Kureküla linnamägi

**Kureküla linnamägi** on muinaslinnus Põlva maakond, Räpina vald, Mägiotsa külas, Vahevälja maadel.

## Kirjeldus

Linnamäe pikliku, algselt ligikaudu 300 m pikkuse ja jalamil umbes 50 m laiuse põhja-lõunasuunalise seljaku pealispind oli 15–20 m laiune. Mäe põhjapoolses otsas on madal 6–7 m laiune vallitaoline kuhjatis. Mäe lõunapoolne ots on kruusavõtmisega hävitatud. Linnus on dateeritud I aastatuhande algusse.
 

## Viited

## Välislingid
*
Luhte linnamägi

**Luhte linnamägi** on muinaslinnus Võru maakonnas Võru vallas Luhte külas, Saareniidu talus.

## Kirjeldus
Linnuse järsude raskesti ligipääsetava 15 m kõrguste nõlvadega, veidi ovaalse kujuga õueala ümbritseb muldvall ja vallikraav. Õueala läbimõõt 120 m pindalaga 6000 ruutmeetrit. Muldvallist on leitud puust kaitserajatiste jäänuseid, mille kaudu on linnuse kasutusaega määratud I aastatuhandesse prk. 

## Viited

## Välislingid
*
Juhtumianalüüs (õppemeetod)

**Juhtumianalüüs** või **juhtumi analüüs** on õppemeetod, milles mingi toimunud sündmuse kirjeldust analüüsitakse grupis ja pakutakse lahendusi.
Nurkse linnamägi

**Nurkse linnamägi** on neemiklinnuse tüüpi muinaslinnus Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Nurkse külas Linnuse talu maadel.

## Kirjeldus

Linnus asetseb mäeseljaku kõrgemas kirdepoolses osas. Linnuseala pikkus on kirde-edela suunas 200 m, laius 20–30 m. Õueala pindala on 5000 ruutmeetrit. Linnuseala on muust mäeseljakust eraldatud 1,3 m kõrguse kivivalliga. Loodepoolses otsas asuva valli kõrgus on 1,7 m, laius 4–5 m. Ka see vall on ehitatud kividest. Linnuse kasutusaeg I aastatuhande teine pool.  

## Viited

## Välislingid
*http://www.eestigiid.ee/?SCat=56&CatID=6&ItemID=419
*
Keedika linnus

**Keedika linnamägi** on Kalevipoja sängi tüüpi muinaslinnus Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Keedika küla Siimumetsa talus, Palivere–Keedika tee ääres.

## Kirjeldus
Linnuse nõlva kõrgus kirde poolt on 4–5&nbsp;m, edela- ja lääneküljelt 8–9&nbsp;m. Õueala pindala on 900 ruutmeetrit. 
Nii kagu- kui ka kitsenevas loodeotsas asuvate vallide kõrgus sisenõlvalt on 0,5–1&nbsp;m, välisnõlvalt, kraavi põhjast 4–5&nbsp;m. Kagupoolne vall on tugevasti lõhutud. Linnuse oletatav ehitusaeg jääb vahemikku 6.–10. sajand.

## Galerii

Keedika linnamägi.jpg|vaade linnamäele maanteelt
keedika linnamägi 2.jpg|läänepoolne nõlv
Keedika linnamägi 3.jpg|linnamäe siseõu
Keedika linnamägi 4.jpg|keedika linnamäe vallikraav


## Viited

## Välislingid
*
*
*http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/keedika-linnus
Liepāja piiskopkond

**Liepāja piiskopkond** (*Dioecesis Liepaiensis*) on katoliku kiriku diötsees, mis allub Riia peapiiskopkonnale.

Piiskopi residents on Liepājas ja katedraaliks on Liepāja Püha Joosepi katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2013. aastast Viktors Stulpins.

Liepāja piiskopkond asetseb Lätis Kuramaal riigi lääneosas. Ta piirneb idas Jelgava piiskopkonnaga, mis eraldati Liepāja piiskopkonnast aastal 1995.

Piiskopkonna pindala on 13 210 km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 33 000 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 10,5%. Piiskopkonna territooriumil on 39 kogudust.

Praegune Liepāja piiskopkond asutati 8. mail 1937. 

Aastail 1965–1991 oli piiskopkond ilma piiskopita, seda haldasid apostellikud administraatorid.

Tänapäeval kuulub piiskopkonda 32 kogudust. Liepājas asuvad peale katedraali veel Māra kirik, Püha Dominicuse kirik ja püha Meinhardi kirik. Ülejäänud kirikud asuvad Aizputes, Alsungas, Bārtas, Ezeres, Grobiņa, Gudeniekis, Jūrkalnes, Kalnis, Kandavas, Kolkas, Kuldīgas, Lēnases, Pāvilostas, Rojas, Salduses, Talsis, Ugāles, Vaiņodes, Vecpilsis ja Ventspilsis, kabelid aga Brocēnis, Lutriņis, Priekules, Šķēdes ja Zirņis. Dundaga kogudus peab oma jumalateenistusi Dundaga piiskopilinnuses.

## Liepāja piiskopid
*Antonijs Urbšs (1938–1965)
*Jānis Bulis (1991–1995)
*Ārvaldis Andrejs Brumanis (1995–2001)
*Vilhelms Lapelis (2001–2012)
*Viktors Stulpins (aastast 2013)

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
Jelgava piiskopkond

**Jelgava piiskopkond** (ladina keeles *Dioecesis Ielgavensis*) on katoliku kiriku diötsees, mis allub Riia peapiiskopkonnale.

Piiskopi residents on Jelgavas ja katedraaliks on Jelgava Süüta Neitsi Maarja katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2011. aastast Edvards Pavlovskis.

Jelgava piiskopkond asetseb Lätis Zemgale ja Sēlija ajaloolistes piirkondades riigi lõunaosas. See piirneb läänes Liepāja piiskopkonnaga, millest Jelgava piiskopkond aastal 1995 eraldati. Põhjas piirnevad piiskopkonnaga Rēzekne-Aglona piiskopkond ja vahetult Riia peapiiskopi haldusalas olev piirkond.

Piiskopkonna pindala on 13 620&nbsp;km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 80 520 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 24,4%.

Piiskopkonna moodustavad 58 kogudust. Jelgava piiskopkonna territoorium jaguneb seitsmeks dekanaadiks keskustega Bauskas, Dobeles, Grīvas, Jēkabpilsis, Jelgavas, Ilūkstes ja Tukumsis. Kirikud asuvad Aknīstes, Auces, Bauskas, Bebrenes, Brunavas, Budbergas, Demenes, Dobeles, Dunavas, Dvietes, Eglaines, Elernes, Grendzes, Grīvas, Iecavas, Ilūkstes, Jaunbornes, Jaunjelgavas, Jaunsaules, Jēkabpilsis (Krustpils kuulub Rēzekne-Aglona piiskopkonda), Kalnciemsis, Kurmenes, Lamiņis, Laucesas, Līvbērzes, Medumis, Neretas, Ozolaines, Rubeņis, Silenes, Skaistkalnes, Subates, Sventes, Tukumsis, Varnavičis ja Zemgales; lisaks kuuluvad piiskopkonnale veel Dāviņi vallas asuv Janči kirik ja Kraslava Sēlija poolele jääv Priedaine kirik. Mazzalve vallas asub Kankaļi kabel, lisaks asuvad kabelid veel Kaplavas, Kumbuļis ja Vecumniekis. Bārbele, Bēne, Daudzeva, Eleja, Ērberģe, Gārsene, Glūda-Nākotne, Īslīce, Penkule, Ruba, Sala, Sece, Sēlpilsi, Sproģi, Staļģene, Zalve, Zaļenieki, Zasa ja Viesīte kogudusel puudub oma hoone ja nad kasutavad renditud ruume. Daudzevas ja Valles tegutsevad misjonipunktid.

## Jelgava piiskopid
*Antons Justs (1996–2011)
*Edvards Pavlovskis (aastast 2011)

## Välislingid
*Koduleht
Alma Kadastik

**Alma Kadastik** (neiuna **Alma Matsik**; 26. jaanuar 1925 Haapsalu – 20. oktoober 2014) oli eesti lastepsühhiaater.

Ta õppis Haapsalu 6. Algkoolis ja lõpetas aastal 1943 Haapsalu Gümnaasiumi. Aastal 1944 astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1951 arstina, kuuludes viimasel kursusel pediaatriaringi.

Ta töötas aastatel 1951–1955 Tartu Kliinilise Haigla Sünnitusmajas, aastatel 1955–1970 samas haiglas vastsündinute osakonna juhatajana ning aastatel 1970–1991 Vabariiklikus Kliinilises Psühhoneuroloogia Haiglas lastepsühhiaatrina.

## Isiklikku
Ta oli aastast 1950 abielus psühhiaater Heiti Kadastikuga (1926–1992); neil oli kaks poega: Tiit on arst, Mart on ajakirjanik.

## Viited

## Välislingid
*Foto
A-Rosa Flora

**A-Rosa Flora** on Saksamaa jõereisilaev, mis kuulub laevakompaniile A-ROSA Flussschiff GmbH. See ehitati Neptun Werfti laevatehases Rostockis 2014. aastal.

## Laeva ajalugu
Kiil pandi 12. aprillil 2013. Laev lasti vette 2013. aastal. Ta sai valmis novembri viimasel nädalal ja talvitas Meyer Werftis Viking River Cruisese laevade kõrval Papenburgis. 

3. aprillil 2014 Mainzi Adenauer Uferi ääres toimunud tseremoonial laev ristiti. Ristiemaks sai Yvonne Catterfeld, A-Rosa brändi saadik. 5. aprillil 2014 asus laev esmareisile Kölnist Trieri.
Laeva kasutatakse Euroopa jõgedel sõitudeks Reini-, Maini-, Moseli-, Doonau-äärsete linnade vahet.

## Vaata ka
* Jõereisilaevade loend

## Viited

## Välislingid

*Laev Arosa kodulehel
Tammiku linnamägi

**Tammiku linnamägi** ehk **Rahaaugumägi** on linnamägi Lääne-Viru maakond, Väike-Maarja vald, Tammiku külas Tammiku mäel, Tammiku järvedest veidi ida pool endisest Tammiku mõisast umbes 1 km idas. 

## Kirjeldus

Arvatavasti Pudiviru muinaskihelkonda kuulunud loodusliku objekti kohta puuduvad kindlad andmed, et kas tegu oli kindla linnusega või nõrkade kaitserajatistega pelgupaiklinnusega.

Looduslik objekt asub põhja- lõunasuunalise lameda mäeseljaku põhjapoolses tipus. Idas ja põhjas kaitsevad linnamäge järsud looduslikud nõlvad, kõrguseks 20–25 m. Läänekülg on madal ja laugjas. Lõuna suunas jätkuvast mäeseljakust eraldab linnuseplatood 0,7–1 m sügavune kraav ning selle taha kuhjatud kuni 1 m kõrgune otsavall. 

Kuna läänepoolse neemikuserva ebamäärasuse tõttu on linnuseõue pindala raske täpselt määratleda. Aga ligikaudsel hinnangul vôiks see olla 3000–3500 m². Dateering ebaselge. On võimalik, et linnus jäi mingil põhjusel lõpuni välja ehitamata. 

## Viited

## Välislingid
*
Surnud 23. oktoobril

*Siin loetletakse [[23. oktoober|23. oktoobril]] surnud tuntud isikuid.*

* 1867 – Franz Bopp, saksa keeleteadlane
* 1872 – Théophile Gautier, prantsuse luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ja kriitik
* 1929 – Joosep Meeri, eesti luteri vaimulik
* 1933 – Märt Jänes, eesti suurkaupmees ja majandustegelane
* 1943 – André Antoine, Prantsuse näitleja, näitejuht, režissöör, kirjanik ja kriitik
* 1945 – Rudolf Hippius, baltisaksa psühholoog
* 1946 – Ernest Thompson Seton, Kanada kirjanik
* 1946 – Juhan Tuuling, Eesti ja Saksa sõjaväelane
* 1949 – Jakob Teder, eesti haridus- ja kultuuritegelane 
* 1950 – Al Jolson, USA laulja ja näitleja
* 1956 – August Kubizek, austria muusik ja ametnik, Adolf Hitleri noorpõlvesõber
* 1957 – Christian Dior, prantsuse moekunstnik
* 1959 – Gerda Lundequist, rootsi näitleja
* 1964 – Frank Luther Mott, USA ajaloolane ja ajakirjanik
* 1970 – Leo Edgar Oras, eesti arstiteadlane ja terapeut
* 1976 – Alfrēds Vinters, Läti helilooja
* 1983 – Jaan Pärnik, eesti arhitekt
* 1984 – Oskar Werner, Saksa-Austria näitleja
* 1986 – Edward Adelbert Doisy, USA biokeemik
* 1987 – Helga Maranik, eesti moekunstnik
* 1989 – Anatoli Lutikov, vene maletaja
* 1994 – Robert Lansing, USA näitleja
* 1997 – Bert Haanstra, hollandi filmirežissöör
* 1998 – Johannes Uiga, Eesti maalikunstnik
* 1999 – Maija Karma, soome graafik ja raamatuillustraator
* 2001 – Laine Peep, eesti psühholoog ja bibliograaf
* 2001 – Helgi Sildever, eesti rahvamuusik, koorijuht ja muusikapedagoog
* 2002 – Marianne Hoppe, saksa näitleja
* 2003 – Ivan Dimitriev, vene näitleja
* 2004 – Robert Merrill, USA laulja
* 2005 – Stella Obasanjo, Nigeeria presidendi abikaasa (1999. aastast kuni surmani)
* 2006 – Rein Strickwerda, hollandi ortopeed
* 2006 – Bruno Lauzi, itaalia laulja ja helilooja 
* 2007 – Ursula Vaughan Williams, Briti proosakirjanik ja luuletaja, Ralph Vaughan Williamsi abikaasa
* 2007 – Lim Goh Tong, hiina päritolu Malaisia ettevõtja ja miljardär
* 2007 – David Kendall, Briti matemaatik
* 2008 – Ivo Pukanić, Horvaatia ajakirjanik ja poliitik
* 2009 – Lou Jacobi, Kanada päritolu USA näitleja
* 2009 – Trevor Denning, Briti kunstnik
* 2009 – Ron Sobieszczyk, USA korvpallur 
* 2010 – Juta Põldme, eesti keemik
* 2011 – Herbert A. Hauptman, USA keemik
* 2011 – Bronislovas Lubys, Leedu ettevõtja ja poliitik
* 2011 – Marco Simoncelli, itaalia motoringrajasõitja
* 2012 – Wilhelm Brasse, Poola fotograaf, viimane elus olnud Oświęcimi koonduslaagri vang
* 2013 – Anthony Caro, Briti skulptor
* 2014 – Ramiro Pinilla, hispaania kirjanik
* 2014 – David Redfern, Briti fotograaf
* 2014 – Alvin Stardust, Briti laulja
* 2016 – Khalīfah ibn Ḩamad Āl Thānī, Katari emiir 
* 2018 – Rein Põder, eesti kirjanik ja kirjastustöötaja
* 2021 – Vjatšeslav Vedenin, Nõukogude Liidu suusataja
* 2022 – Andres Veske, eesti geeniteadlane
* 2023 – Hama Amadou, Nigeri poliitik
* 2024 – Vladimir Mikuševitš, vene luuletaja, tõlkija ja religioosne filosoof
* 2025 – Heldur Meerits, eesti ettevõtja ja pangandustegelane
Ándrose saar

**Ándros** ehk **Ándro** (kreeka keeles *Άνδρος*) on Kreekale kuuluva Küklaadide saarestiku põhjapoolseim saar. See paikneb Euboia saarest umbes 10 km kagus ja Tínose saarest umbes 3 km põhjas. 

Saare pikkus on 40 km ja suurim laius 16 km. Saare suurima osa pinnamood on mägine, on ka palju hästi niisutatud orge viljaka muldkattega. Ándrose saare pindala on 379,7 km². Suurimad linnad on Ándros, Gávrio, Bátsi ja Órmos Korthíou.

Ándrose saar on Lõuna-Egeuse piirkonda kuuluv piirkonnaüksus ja selle piirkonnaüksuse ainus vald. Kallikratise valitsuse reformi käigus moodustati Ándrose piirkonnaüksus endise Küklaadide maakonna osast. Sama reformi tulemusena moodustati nüüdisaegne Ándrose vald kolmest endisest vallast:
*Ándros
*Korthio
*Ydrousa

## Välislingid
Vialacičy

**Vialacičy** (valgevene-eesti transkriptsioonis **Vjaljatsitšõ**) on agrolinnake Valgevenes Minski oblastis Barysaŭ rajoonis, Vialacičy külanõukogu halduskeskus. Vialacičy asub merepinnast 157 meetri kõrgusel. 

Asulas on keskkool ja muusikakool, seal asuvad ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vialacičy on linnukasvatusega tegeleva sovhoosi keskus; seal toodetakse linnuliha ja piima. Vialacičy praegune kirik on valminud 1990. aastatel, vaatamisväärsus on vana kabel (valmimisaeg teadmata).

## Ajalugu
Vialacičy asulat on esimest korda mainitud aastal 1562. See paik on siiski ka varem asustatud olnud, sealt on leitud leide nii kiviajast kui ka pronksiajast. Aastal 1936 uuriti sealset muinaslinnust; selgus, et see oli kasutusel aastast 500 enne Kristuse sündi kuni aastani 500 pärast Kristuse sündi. Ka asuvad agrolinnakeses kääpad, mis olid kasutusel XI sajandini, neist kolm on tänapäevani puutumatult säilinud.

Asula omanike kohta on vähe teada. XVII sajandil kuulus sealne maa riigile, XIX sajandi alguses olid asula omanikeks Tyszkiewiczid, aga sajandi keskel oli sealne mõis taas riigimõis. Aastal 1869 läks mõis Zancewiczite valdusse, kuuludes neile kuni aastani 1917. Mõisakompleks oli tagasihoidlik, selle juurde kuulusid peale häärberi veel valitsejamaja, vesiveski ja park. Ainsana on säilinud mõisa juurde viinud allee. Enne 1812. aastat oli see uhkem, aga mõisakompleks sai sõjas kannatada.

Vialacičys on asunud kaks kirikut. Üks neist rajati vana kloostri koha peale. Kloostri enda asutamisaeg on teadmata, aga tegevuse lõpetas see aastal 1706, mil sealsed mungad siirdusid Kiievisse. Teise maailmasõja ajal kolis kogudus remontimata hoonest ümber tühjaks jäänud poodi Vialacičy keskel. Vana kloostri juures asus kolm kabelit, neist kaks surnuaial ja kolmas tee ääres. Üks surnuaial asunud kabel (ainus kivihoone) on tänapäevani säilinud. Teine kirik asus küla keskel, see suleti pärast teist maailmasõda.

## Viited

## Välislingid
*Vialacičy
*Agrolinnake Valgevene fotoentsüklopeedias
Hruzke

**Hruzke** on mitme koha nimi:
:*Ukrainas*
* **[[Hruzke (Makarivi rajoon)]]**, küla Kiievi oblastis Makarivi rajoonis
* **[[Hruzke (Haissõni rajoon)]]**, küla Vinnõtsja oblastis Haissõni rajoonis
Frankenberg

**Frankenberg** on mitme koha nimi:

* **[[Frankenberg (Hessen)]]**, linn Saksamaal Hesseni liidumaa Waldeck-Frankenbergi kreisis
* **[[Frankenberg (Saksimaa)]]**, linn Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis
Ánna Víssi

**Ánna Víssi** (Άννα Βίσση; tuntud ka kui **Anna Vishy**; sündinud 20. detsembril 1957 Pýla külas Küprosel) on Küprosel sündinud Kreeka laulja ja näitleja.

Ta võitis Thessaloniki Laulufestivali 1977. aastal lauluga "As kanoume apopse mian arhi".

Ta esindas 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kreekat lauluga "Autostop". 

1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Küprost lauluga "Móno i agápi" ja 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel jälle Kreekat lauluga "Everything".

2007. aasta algul kolis ta Ameerika Ühendriikidesse Los Angelesse.

Ta on üks tuntumaid Kreeka poplauljaid. Ta on andnud välja 26 stuudioalbumit.

Tema vanem õde on Lía Víssi.

## Välislingid

* Ánna Víssi koduleht
Łošnica

**Łošnica** (valgevene-eesti transkriptsioonis **Lošnitsa**, poola keeles *Łosznica*, leedu keeles *Lošnicė*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Barysaŭ rajoonis, Łošnica külanõukogu halduskeskus. Łošnica asub merepinnast 166 meetri kõrgusel. 

Asulas on keskkool, kunstikool ja muusikakool, seal asuvad ka raamatukogu, kino ja kultuurimaja. Łošnica asub Moskva ja Minski vahelise maantee ääres, seal on mitmed teelisi teenindavad ettevõtted. Lisaks asub seal suur seafarm 108 000 seaga.

## Ajalugu
Łošnica asulat on esmamainitud 1563. aastal. Toona oli see Viciebski vojevoodkonda kuuluv alev. Juba siis asus alev tähtsa Minskist itta viiva tee peal, seega on seal peatunud paljud kroonitud pead. Aastal 1627 sai Łošnica Zygmunt III Wazalt õiguse pidada igal laupäeval laata. Vastavalt on Orša maakonda kuulunud alev ka korduvalt rüüsteretkede all kannatanud, aga Uputuse ajal hävis see peaaegu täielikult. Łošnica jäi siiski kuni aastani 1776 aleviks, kuigi selle endine suurus ei taastunud.

Kuigi vana alevi kohta pole kuigi palju materjale, on välja kaevatud leidude põhjal siiski võimalik järeldada, et enne hävingut paiknes Łošnica praeguse asula lääneservas, ümber künka, kuhu hiljem ehitati küla veski.

Poola jagamisel hakkas Łošnica aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Minski kubermangu. Selle juurde rajati postijaam.

1812. aasta sõjakäigu ajal peatus Łošnicas Napoleon I. Selle asemel, et Vene vägede poolt hõivatud Barysaŭ poole edasi minna, pööras ta seal aga suurest teest põhja poole, ületades Biarezina jõe insenerväeosade rajatud sildade abil. Väidetavalt olla ta Łošnica lähedal asuvasse järve jätnud enamiku oma väeosade kotkamärgid, et need vaenlase kätte ei langeks. Kindel on see, et külast edasi need ei jõudnud, nende täpne saatus on teadmata. 

Łošnica hakkas taas kasvama XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses. Aastaks 1919 oli seal juba 2597 elanikku. Sajandi keskel langes aga repressioonide tõttu elanike arv, nii elas seal aastal 1960 vaid 1776 elanikku. Teise maailmasõja ajal langes 53, Saksamaale küüditati aga 49 küla elanikku.

## Viited

## Välislingid

*Łošnica kunstikool YouTube'is
Vikipeedia monument

**Vikipeedia monument** (ka **Wikipedia monument**; poola keeles Pomnik Wikipedii) on Poolas Słubices asuv monument, millega tänatakse kõiki Vikipeedia kaastöölisi. Monumendi tegi armeenia skulptor Mihran Hakobjan. Monument avati 22. oktoobril 2014.

## Välislingid

*Poolas avatakse monument Wikipediale, Postimees, 09.10.2014