open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Praslin

**Praslin** on saar India ookeanis, Seišellide suuruselt teine saar. Saar kuulub Graniidisaarte hulka.

Praslini geograafilised koordinaadid on .

Saar paikneb 44 km Mahé saarest kirdes. Teised suuremad naabrid on põhjas Curieuse'i saar umbes 2,5 km kaugusel ning idas La Digue'i saar umbes 6 km kaugusel. 10 km kaugusel Praslinist loodes asub Seišellide põhjapoolseim graniitsaar Aride.

Praslin hõlmab kaks Seišellide ringkonda, Baie Sainte Anne'i ja Grand'Anse'i. Suuremad asulad on Baie Sainte Anne, Anse Volbert ja Grand'Anse.

Praslini pindala on 38 km². Saarel elab umbes 6500 inimest. Kõige tihedamini asustatud on edelarannik.

Saarel on mitmeid endeemseid taime- ja loomaliike. Seišellipalmi ja viie muu endeemse palmiliigi kaitseks loodud Vallée de Mai loodusreservaat kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Lindudest elab saarel muu hulgas bülbüllane *[[Hypsipetes crassirostris]]* ja papagoi *[[Coracopsis nigra]]*. Praslinil kasvab mitmesuguseid käpalisi.

Aastal 1744 nimetas maadeuurija Lazare Picault saare Palmisaareks ning see oli tuntud piraatide pelgupaigana. Aastal 1768 sai saar Prantsuse diplomaadi, Praslini hertsogi César Gabriel de Choiseuli auks oma praeguse nime.

Praslin on populaarne turismi sihtkoht. Saare lääneosas asub Praslini lennujaam.

## Välislingid

* Fotosid
Mihkel Kask

**Mihkel Kask** (3. november (vkj) / 16. november 1903 Kabli küla (tänapäeval Tammuru küla), Kilingi vald, Saarde kihelkond, Pärnumaa – 21. märts 1968 Tartu) oli eesti arstiteadlane, Tartu ülikooli professor ja hügieenikateedri juhataja.

Ta õppis 1923. aastast Tartu ülikooli arstiteaduskonnas hügieeni erialal, lõpetas 1929. 1933. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Sugemeid Tartumaa tervishoiulistest oludest". Aastatel 1935–1936 täiendas end Rockefelleri Fondi stipendiaadina Harvardi ülikoolis.Korporatsioon Fraternitas Leholensise asutajaliige 1927.

23. veebruarist 1937 tegi ta raadiosaadet "Viis minutit tervisele". Teda tituleeriti raadiotohtriks. Alates 1938. aastast oli ta Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudi juhataja.

Kask vahistati 29. juunil 1941 ja oli vangis kuni 24. novembrini 1948. Ta vahistati uuesti 4. jaanuaril 1951, vangistusejärgselt asumiselt vabanes 29. märtsil 1956. 

Naasmise järel oli ta Tartu ülikooli hügieenikateedri juures esialgu assistent. Seejärel ennistati tema meditsiinidoktori kraad ning 1958. aastast oli ta kateedri juhataja ja 1962. aastast professor.

Ta on maetud Kalamaja talu kalmistule.

2003. aastal avati Mihkel Kase sünnikohas Tammurus mälestuskivi.

## Viited

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
*Astrid Saava. "Mihkel Kask - 100"
*Prof. M. Kask. Tartu Riiklik Ülikool, 29. märts 1968, nr. 10, lk. 4.
Osvald Kiisk

**Osvald Kiisk** (15./28. november 1903 Kroonlinn – 20. august 1944) oli eesti keemik.

Ta sündis postiametniku peres. 1923. aastal lõpetas ta Võru gümnaasiumi ja 1931. aastal Tartu Ülikooli keemiaosakonna. Kaitses samas 1939. aastal magistritöö. 

Kiisk töötas aastatel 1932–1936 õlikivide laboratooriumis ja kuni 1944. aastani assistendina orgaanilise keemia kateedris. Ta oli ka sõjakeemia ja keemiatehnoloogia õppejõud.

Läks vabasurma.

## Viited
Ernst Kilkson

**Ernst Kilkson** (3/15. juuli 1890 Vao vald, Virumaa – 10. juuli 1973 New York) oli eesti füüsik.

## Pere
Tema abikaasa oli Salme, ning pojad Are Kilkson (1924-2002), Rein Kilkson (biofüüsik, 1927–2011) ja Henn Kilkson (keemik, 1930–2019).
Georg Kingisepp

**Georg Kingisepp** (18/30. mai 1898 Kurla, Kabala vald, Viljandimaa – 19. august 1974 Tartu) oli eesti farmakoloog.

Tema haridustee algas Retla algkoolis ja jätkus Rakvere õpetajate seminaris, mille lõpetas aastal 1917. 

Võttis osa Vabadussõjast ja 1920. aastal lõpetas sõjakooli. 1921. aastal lõpetas Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Samal aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid siirdus Tartust õpinguid jätkama Heidelbergi ülikoolis. Majandusraskused sundisid teda vahepeal õpinguid katkestama ning ta töötas sel ajal Väike-Maarja Gümnaasiumis ja Türi Aiamajandusgümnaasiumis loodusteaduslike ainete õpetajana.

1927. aastal lõpetas ta Heidelbergi ülikooli *doctor medicinae* kraadiga. Ta jäi tööle Heidelbergi, praktiseerides sise- ja nahahaiguste kliinikus, lühemat aega ka lastearstina.

Aastal 1930 asus ta püsivamalt elama Tartusse, lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ja asus tööle farmakoloogia instituudi assistendina. Aastatel 1934–1935 täiendas ta end Edinburghi ülikoolis. Aastal 1936 kaitses ta Tartu Ülikoolis arstiteaduse doktori väitekirja "Lisatis küsimusele maksatoimest eksperimentaalsete loomakehvveresuste puhul ja sääraste kehvveresuste iseloom". Aastal 1937 töötas stipendiaadina Münsteri Ülikoolis Saksamaal. Aastatel 1938–1972 töötas Tartu Ülikooli farmakoloogia kateedri juhatajana. Aastal 1938 sai ta professoriks, ta oli Tartu Ülikooli esimene eestlasest farmakoloogiaprofessor.

Ta on uurinud peamiselt uusi ravimeid ning südameglükosiidide ja valuvaigistite toimet.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli füsioloogiaprofessor Elise Käer-Kingisepp, nende poeg Henn-Peet Kingisepp oli füsioloogiakateedri dotsent.

## Viited
Aksel Kipper

**Aksel Kipper** (23. oktoober / 5. november 1907 Viljandi – 25. september 1984 Tartu) oli eesti astrofüüsik, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (alates 1946).

## Elulugu
Ta sündis agronoomi peres. Lõpetas 1926 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1930 magistrikraadiga Tartu Ülikooli, väitekiri "Tihedusest lahtises täheparves Messier 39 ühes meetodiga selle arvutamiseks". 1939. aastal kaitses Tartu Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori väitekirja "Gaasi liikumisest pulseeriva tähe atmosfääris".

Ta töötas aastatel 1930–1944 Tartu Tähetornis assistendina. 1941. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli professor ja prorektori asetäitja. Aastatel 1944–1945 oli ta TRÜ üldfüüsika kateedri juhataja ja 1945–1949 teoreetilise füüsika kateedri juhataja.

1946. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste akadeemia liikmeks astrofüüsika alal, oli 1946–1950 asepresident.

Aastatel 1950–1973 juhtis Eesti TA Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituuti (FMMI) ja Füüsika ja Astronoomia Instituuti (FAI). 1974–1984 oli ta Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur-konsultant.

## Teadustöö
Uurimisalad:
* Kirjeldas kvantelektrodünaamika raames atomaarnähtusi ja seletas hõredate kosmiliste udukogude pideva kiirguse päritolu footoni lõhestumisega, mis tõi talle rahvusvahelise tuntuse
* Uuris tähtede atmosfäärides toimuvaid hüdrodünaamilisi protsesse
* Esitas teooria, mille järgi planetaarudude pidev spekter tekib elektroni kahefootonilisel üleminekul vesinikuaatomis
* Seletas kiirgusjoonte tekkimist pulseerivate tähtede spektreis
* Tema uurimused panid aluse turbulentse magnetvälja termodünaamikale
* Uuris kosmoloogilise ruumi elektromagnetilisi omadusi ja rakendas uuringute tulemusi kosmoloogiliste punanihete iseärasuste seletamiseks

Oli Tõravere observatooriumi rajamise algataja ja organiseerija.

Juhendas 7 kandidaadiväitekirja koostamist.

## Töid
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni.
*"Aksel Kipper = Аксель Киппер. Personaalnimestik". Koostanud G. Osman. Eesti NSV Teaduste Akadeemia, Tallinn 1981, 58 lk
*Aksel Kipperi trükis avaldatud tööd – Tartu Tähetorni kalender 1986. aastaks, Valgus, Tallinn 1985, lk 34–38 (76 nimetust)

## Tunnustus
*Rahvusvahelise Astronoomiauniooni liige 1955
*Eesti NSV teeneline teadlane 1957
*Eesti Looduseuurijate Seltsi auliige 1967
*Nõukogude Eesti preemia 1967
*Karl Ernst von Baeri medal 1976
*Eesti Teaduste Akadeemia medal 1982

## Viited

## Välislingid
*Arved Sapar ja Undo Uus. "Akadeemik Aksel Kipper (1907–84)" Tartu Tähetorni kalender 1986. aastaks, Valgus, Tallinn 1985, lk 29–34
*Jaan Einasto. "Aksel Kipper 100 – Grigori Kuzmin 90" Tartu Tähetorni kalender 2007. aastaks, Tõravere 2006, lk 46–52
*Laurits Leedjärv. "Aksel Kipper ja Tõravere" Horisont 2007/november, nr 6, lk 38–39
Kaarel Kirde

**Kaarel Kirde** (1935. aastani **Karl-August Frisch**; 13. november (1. november vkj) 1892 Halinga vald, Pärnumaa – 25. mai 1953 Northfield, USA) oli eesti geofüüsik ja meteoroloog.

## Elukäik
Kirde õppis aastatel 1913–1918 Tartu ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, ülikooli lõpetas kandidaadikraadiga. Tema kandidaadiväitekiri kannab pealkirja "Algebraliste võrrandite lahendamine". 1921. aastal kaitses ta Hamburgi ülikoolis doktoriväitekirja "Inversioonikihid vabas atmosfääris".

1923. aastast oli ta Tartu ülikoolis eradotsent, hiljem meteoroloogia ja geofüüsika dotsent (1925–1930), erakorraline professor (1930–1933) ja korraline professor (1933–1944). Ühtlasi oli ta aastatel 1926–1944 Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumi juhataja. Seejuures oli ta Eestit hõlmava meteoroloogia- ja merevaatlusjaamade võrgu rajajaid. Pärast emigreerumist 1944. aastal töötas ta Balti ülikooli professorina (1945–1949) ja enne surma 1952. aastast õppejõuna ka Ameerika Ühendriikides St. Olaf College'is.

Kaarel Kirde maeti Göttingeni. 1998. aastal sängitati ta ühes naisega ümber Tartusse nende kunagisse koduaeda aadressil Hurda 4  ja sealt Tartu Vana-Jaani kalmistule.

## Teadustöö
Pärast ülikooli lõpetamist tegeles ta peamiselt veekogude uurimise ning sünoptilise ja agrometeoroloogiaga. 1930. aastatel sai Kirde peamiseks uurimisvaldkonnaks klimatoloogia. Ta alustas Eestis kiirguskliima uuringuid. 1939. aastal valmis tal mahukas ülevaade Eesti kliimast. 1943. aastal koostas ta Eesti klimaatilise liigestuse, milles jagas Eesti mandriliseks ja mereliseks kliimavaldkonnaks ning eraldas ülejäänud Eestist kevadise jahedama Soome lahe rannikupiirkonda ja Virumaa lääneosas sügisese jahtumise lähteala.

## Isiklikku
Füüsik Kalju Kirde oli Kaarel Kirde poeg.

## Viited
Elmar Kohh

**Elmar Kohh** (ka **Elmar Koch**; 6. juuli (23. juuni vkj) 1907 Räpina vald, Võrumaa – 1. september 2003 Stockholm) oli eesti metsateadlane.

Ta sündis Räpina vallas Jaanikeste talus ja õppis Räpina Põllumajanduslikus Ühisgümnaasiumis.
 
Ta astus 1926. aastal Tartu ülikooli, õppis põllumajandusteaduskonnas metsanduse erialal ja lõpetas ülikooli 1931. aastal *[[cum laude]]*. 1934. aastal kaitses ta magistritöö ("Raiumisaja ja halu mõõtude mõjust kase-küttepuule") ja 1943 doktoritöö ("Lisandeid kooreüraskite kahjustuste ja tõrje üle Eesti kuusemetsades"). 

Aastatel 1936–1941 oli ta Tartu Ülikooli metsandusliku uurimisinstituudi juhataja. 

1944. aastal siirdus Kohh Saksamaale ning 1947. aastal Rootsi. Seal oli ta aastatel 1964–1972 riigimaade ja metsade valitsuse büroo direktor.

Elmar Kohhi sulest ilmus üle 70 teadusartikli ja muu kirjutise. Ta oli Rootsis tegutsenud Eesti Metsateadlaste Ühingu esimees aastatel 1949–1975.

## Välislingid
*TLÜAR väliseesti isikud
Boris Koljo

**Boris Oskar Valter Koljo** (16. märts (3. märts vkj) 1901 Tallinn – 18. aprill 1963 Stockholm) oli eesti metsateadlane.

Ta õppis Tartu Ülikooli metsateaduskonnas. 1938. aastal sai ta samas magistrikraadi. Ta töötas metsaametniku ja Tartu Ülikooli metsakasvatuse kabinetis assistendina.

1942–1944 oli ta Saksamaal Eberswalde Metsaülikoolis assistent ning 1945. aastast kuni surmani Rootsi Puiduuurimise Instituudis teadur. 1951. aastal sai ta Hamburgi Ülikoolis doktorikraadi.

Ta oli Rootsi Eesti Metsateadlaste Ühingu ja Rootsi Eesti Teadusliku Seltsi liige.

## Välislingid
*TLÜAR väliseesti isikud
Alfred Koort

**Alfred Koort** (16. mai (vkj)/ 29. mai 1901 Viljandi – 28. september 1956 Tartu) oli eesti filosoof.

Aastatel 1944–1951 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli rektor. Oli EYS Veljesto liige. Maetud Tartu Ülikooli kalmistule.

## Teosed
### Raamatud
*Sissejuhatus filosoofiasse. Tartu: Akadeemiline Kooperatiiv, 1938
*Kaasaegset filosoofiat I. Tartu : Akadeemiline Kooperatiiv, 1938 
**Beiträge zur Logik des Typusbegriffs*. Tartu: [s.n.], 1938 
*Inimese meetod. Koostanud Hando Runnel. Tartu: Ilmamaa, 1996
**Peeter Olesk. "Ajaloo kättesaadavus ja mõtlemise kasvatamine". // Alfred Koort. Inimese meetod. Tartu: Ilmamaa, 1996. Lk 521–524
**Rein Ruutsoo. "Katkestatud mõte, hävitatud elu" (raamatu "Inimese meetod" retsensioon). Eesti Ekspress, 24. jaanuar 1997, lk B5

### Artiklid
* Meie rahvuspoliitika kõlbeline ideaal, Mõtteid valmivast intelligentsist 1923
* Ajaloolisest teadvusest., Ajalooline Ajakiri nr. 4 1929
* Goethe — filosoof ja loodusuurija, Looming nr. 3 1932
* Eksistentsifilosoofia Saksas – K. Jaspers, Looming nr. 7 1933
* Eksistentsifilosoofia Saksas – Heidegger, Looming nr. 8 1933
* Max Weberi sotsioloogia küsimuseseadest., Ajalooline Ajakiri nr. 1 1934
* "Teaduse kriitika" prantsuse filosoofias – L. Brunschvicg, Looming nr. 4 1934
* "Teaduse kriitika" prantsuse filosoofias – E. Meyerson, Looming nr. 6 1934
* Inimene — animal historicum, Looming nr. 9 1934
* John Dewey pedagoogika aluseid, Eesti Kool nr. 6 1935
* Teadvuse ekstsentrilisus ja "vaim", Looming nr. 7 1935
* Nietzsche nihilismi ületamas, Looming nr. 1 1936
* A. N. Whiteheadi organismi filosoofia, Looming nr. 5 1936
* René Descartes’i filosoofiast, Akadeemia nr. 1 1937
* Samuel Alexanderi metafüüsika, Looming nr. 5 1937
* Filosoofid omavahel, Looming nr. 6 1937
* Henri Bergsoni loova evolutsiooni filosoofia, Akadeemia nr. 3 1938
* Rahvahariduse probleem seoses ühiskonna struktuuri muutustega, Akadeemia nr. 6-7 1938
* Fenomenoloogiline filosoofia, Looming nr. 6 1938
* Hegeli dialektika, Akadeemia nr. 5-6 1939

## Tunnustus
* 1939 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema vend oli loomaarst Georg Koort.

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Haud Tartu Ülikooli kalmistul
Harald Korro

**Edgar Harald Korro** (30. aprill/12. mai 1897 Peri vald, Võrumaa – 16. jaanuar 1941 Vaivara vald) oli eesti keemik.

1930. aastatel oli ta Tartu Ülikooli keemiaosakonnas assistent.

## Isiklikku
Tema vend oli Arno Niitov.
Edgar Krahn

**Edgar Krahn** (1. oktoober (19. september vkj) 1894 Laiuse vald, Tartumaa – 6. märts 1961 Kensington, USA) oli baltisaksa päritolu eesti matemaatik.

Ta õppis Tartu ja Göttingeni ülikoolis. 1926. aastal kaitses ta Göttingenis doktoriväitekirja, misjärel sai tast Hermann Jaaksoni järel teine eestlasest matemaatikadoktor.

Ta on läinud graafiteooria ajalukku kui neljavärviprobleemi lahendamise tõenäosuse üks esimesi kindlaksmäärajaid. Samuti on ta Faberi-Krahni võrratuse kaasautor.

## Viited

## Kirjandus
* Album Academicum Universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994. Lk. 134.
* Lumiste, Ülo; Peetre, Jaak (eds.), *Edgar Krahn 1894–1961: A Centenary Volume*. Amsterdam: IOS Press.
Teodor Krigul

**Teodor Krigul** (kuni 1936 **Theodor Emil Krigul**, 29. mai/11. juuni 1907 Räpina vald, Võrumaa – 29. mai 1983 Tartu) oli eesti metsateadlane.

Ta õppis 1929–1930 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, 1930–1936 (lõpetas 1938) põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas. 1962 kaitses kandidaadiväitekirja teemal "Looduslik laasumine männi- ja kuusepuistutes ja puude laasimine kõrgekvaliteedilise tarbetüve kasvatamise eesmärgil Eesti NSV tingimustes".

Ta oli 1932–1937 Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna metsahindaja, 1937–1940 metsakasvatuse kateedri assistent. 1940-1941 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi informatsiooni- ja statistikaosakonna juhataja, 1941–1944 Nõukogude Liidus, 1942–1944 Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites. 1944–1951 Tartu Ülikooli õppejõud (1946–1947 puidutehnoloogia, 1947–1951 metsatakseerimise kateedri juhataja. 1951–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud (1951–1955 metsatakseerimise kateedri juhataja, 1955–1973 metsakorralduse ja metsamajanduse ökonoomika kateedris, 1963 dotsent. 1950–1951 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1951–1954 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonna dekaan. 

## Tunnustus
*Metsamajanduse eesrindlane, 1967

## Välislingid
*
August Kriisa

**August Kriisa** (30. aprill / 13. mai 1908 Tähtvere vald, Tartumaa – 5. detsember 1975 Karlstad, Rootsi) oli eesti loomaarstiteadlane.
Pamjat Azova

**Pamjat Azova** (vene keeles *"Память Азова"*) oli Venemaa Keisririigi mereväkke kuulunud sõjalaev. 
## Tehnilised andmed
Veeväljasurve — 6734 tonni, relvastus — 2 203-mm, 13 152-mm ja 15 väiksemat kahurit, meeskond 570 mereväelast. 

## Ajalugu
See oli kolmas seda nime kandev laev Vene laevastikus. 

Laeva ehitamist alustati 1886. aastal ja see valmis 1890. aastal. 

1906. aastal 20. juulil (vkj), kui laev seisis koos kahe teise sõjalaevaga Hara lahes ankrus, õnnestus sotsiaaldemokraatide (VSDTP Tallinna komitee) agitaatoril pardale pääseda ja organiseerida mäss, mille käigus tapeti osa ohvitsere ja mõned jõudsid aurupaadiga põgeneda. Seejärel valiti komitee, hiivati ankur ja sõideti Tallinna reidile. Meeskonna meeleolu hakkas aga langema ja lõpuks võeti seaduslik võim laeval taas üle. 18 mässu organisaatorit hukati hiljem Tallinnas. Mitmed meeskonnaliikmed said lisaks karme karistusi.

1907 – pärast lippude ja relvastuse mahavõtmist degradeeriti laev õppelaevaks ja nimetati ümber Dvinaks.

1917 – pärast Veebruarirevolutsiooni nimetati tagasi *Pamjat Azova*ks 

18. augustil 1919 – uputas Briti torpeedokaater laeva Kroonlinna 

1923 – tõsteti üles;

1925 – võeti kasutusele laolaevana, kuid siis võeti üldse arvelt maha;

1927–1929 – lammutati vanarauaks.

## Välislingid
* Броненосный  крейсер  «Память  Азова» 1888 - 1919.
Mihhail Kurtšinski

**Mihhail Anatoljevitš Kurtšinski** (12. oktoober 1876 Opoczno, Radomi kubermang, Poola – 12. juuni 1939 Tartu) oli vene majandusteadlane ja kauaaegne Tartu ülikooli õppejõud ning Eesti poliitik.

Kurtšinski lõpetas 1899. aastal õigusteaduse erialal Peterburi ülikooli, kus 1904. aastast töötas eradotsendina. Hiljem oli ta Peterburis veel mitme õppeasutuse õppejõud. 1912. aastal kaitses ta Saksamaal doktorikraadi. Aastatel 1915–1918 oli ta Tartu ülikooli finantsõiguse professor ja aastatel 1921–1939 poliitilise ökonoomia ja statistika professor. Vahepealsel kolmel aastal (1918–1921) töötas ta Peterburis. 1922. aastal määrati ta Tartu ülikooli finantsilis-ökonoomilise kabineti juhatajaks. Kurtšinskil oli 1932. aastani õigus pidada Tartu ülikoolis loenguid saksa keeles, seejärel tuli tal jätkata eesti keeles.

Ta oli III Riigikogu ja Rahvuskogu liige. Viimase komisjonides analüüsis ta muu hulgas põhiseaduse ja eriseaduste suhteid ning rahvusvähemuste küsimust. Ta oli ka Vähemusrahvuste Kongressi Täidesaatva Büroo liige ja esindas Eesti vene vähemust 1926. aastal Genfis vähemusrahvuste rahvusvahelisel kongressil.

## Teoseid
* Апостол эгоизма: Макс Штирнер и его философия анархии. Петроград: Огни, 1920. 
* Основы экономической науки: курс лекций. Часть 1, Введение. Юрьев, 1926.
* Соединенные Штаты Европы: экономические и политические перспективы этой идеи (Euroopa Ühendriigid. Selle idee majanduslikud ja poliitilised perspektiivid). Дерпт, 1930.
* Statistika põhijooned. Tartu: Akadeemilise Kooperatiivi kirjastus, 1934.

## Viited
Voldemar Kõiv

**Voldemar Kõiv** (19. märts/1. aprill 1904 Kasaritsa vald, Võrumaa – 8. juuli 1988 Teaneck, USA) oli eesti teadusloolane, ajakirjanik ja filatelist.
Astrophysical Journal

**The Astrophysical Journal** on üks juhtivaid rahvusvahelisi astronoomiaajakirju. Ajakiri hakkas ilmuma 1895. aastal.

Ajakirja annab välja Ameerika Astronoomiaselts.

## Välislingid
*The Astrophysical Journal
Päikesesüsteemi objektide loend

* Tsentraalne keha - Päike
* Päikesesüsteemi suured kehad - planeedid:
** Merkuur
** Veenus
** Maa
** Marss
** Jupiter
** Saturn
** Uraan
** Neptuun
* Päikesesüsteemi veidi väiksemad kehad - kääbusplaneedid:
** Pluuto
** Ceres
** Eris
** Haumea
** Makemake
* Võimalikud kääbusplaneedid:
** Orcus
** 
** Salacia
** Quaoar
** 
** Sedna
* Päikesesüsteemi väikekehad
** asteroidid
** komeedid
** meteoorkehad
** kosmiline tolm
Elise Käer-Kingisepp

**Elise Käer-Kingisepp** (kuni 1931 **Elise Käer**, 20. september/3. oktoober 1901 Laius-Tähkvere vald, Tartumaa – 10. veebruar 1989 Tartu) oli eesti farmakoloog ja füsioloog.

Oli abielus Georg Kingisepaga.
Peeter Kõpp

**Peeter Kõpp** (22. märts/3. aprill 1888 Kärstna vald, Viljandimaa – 20. august 1960 Chicago) oli eesti põllumajandusteadlane.

Ta sai aastal 1907 Peterburis õpetajakutse. Aastal 1914 lõpetas ta agronoomina Königsbergi ülikooli.

Akadeemilise Põllumajandusliku Seltsi esimees ja auliige. Ta võttis seltsi juhtimise üle Karl Zolkilt kui oli pärast ilmasõda kodumaale naasnud. Ettepaneku Kõpp seltsi esimeheks valida teeb Zolk ning seltsi 1921 a. üldkoosolek on ettepanekuga nõus.

Peeter Kõpp oli Tartu ülikooli teine, kes sai *doctor agronomiae* teaduskraadi kaitstes väitekirja teemal "Der Einfluss der Preis-, Intensitäts- u. Produktivitätsrelations-Verschiebungen auf die Rentabilität der Produktion der einzelnen landwirtschaftlichen Produkte". Kaitsmine toimus 30. mail 1926. aastal. Kaitsmise ajal oli Kõpp Tartu Ülikooli põllumajapidamise õppetooli dotsent .

## Isiklikku
Tema onupoeg oli vaimulik Johan Kõpp, Tartu Ülikooli usuteaduse professor ja piiskop.

## Tunnustus
*1940 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Viited
Kuno Kõrge

**Kuno Kõrge** (26. mai/8. juuni 1913 Lümanda vald, Saaremaa – 28. november 1989 Tartu) oli eesti arstiteadlane.

Ta oli EÜS Põhjala vilistlane.

## Isiklikku
Tema isa, velsker Hendrik Kõrge, töötas aastatel 1904–1936 Audaku leprosooriumis.

## Viited
Aarne Kärsna

**Aarne Kärsna** (kuni 1936 **Alfred Kärsna**, 26. detsember 1906/8. jaanuar 1907 Kuigatsi vald, Valgamaa – 24. aprill 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti geofüüsik ja meteoroloog.

## Elulugu
Ta sündis kordniku peres.
Lõpetas 1926. aastal Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1931. aastal Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna geofüüsika erialal.

Magistritöö "Öösise temperatuurimiinimumi ennustamise probleemist" kaitses Tartu ülikoolis 1932.

Loodusteaduste doktor, väitekirja "Ühemodaalsete sageduskõverate süsteemist Lexise ridade puhul ühes rakendusnäidetega klimatoloogias" kaitses Tartu Ülikoolis 1936.

## Töökäik
* 1929–1932 üliõpilasena Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumi abijõud
* 1932–1933 Tartu Ülikooli geofüüsika kateedri assistent
* 1933–1939 Tartu Ülikooli geofüüsika kateedri inspektor ja aeroloogiasektori juhataja
* 1939–1941 Tartu Ülikooli geofüüsika kateedri dotsent ja Hüdrometeoroloogia Valitsuse aeroloogiaspetsialist

A. Kärsna kuulus Kaitseliitu. Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 ja mõisteti surma. Hukkus Siberis vangilaagris. Rehabiliteeritud postuumselt 1965.

## Teadustöö
Evitas Tartu ülikoolis statistilise klimatoloogia meetodid ning täiustas neid. Magistritöös esitas empiirilise valemi öise miinimumtemperatuuri hindamiseks taimede vegetatsiooniperioodil sõltuvalt meteoroloogilistest tingimustest. 

Doktoritöös defineeris statistiliste ridade uue häiritusparameetri, mis on kasutatav igasuguste statistiliste valimite häirituse uurimisel. Konstrueeris abivahendeid (nomogramme ja tabeleid) klimatoloogiliste korrelatsioonikordajate arvutamise lihtsustamiseks. Avaldanud üle kümne teaduspublikatsiooni.

## Publikatsioonid
* Tuuleenergia jaotusest Eestis. Tln, 1940 (Loodusvarade Instituudi Avaldised, 7)
* Korrelatiivsete seoste tõlgendamisest. // Eesti Loodus (1940) 4/5
* Über das System der einmodigen Häufigkeitskurven. // TÜ Toimetised A 35 (1940) 1
* Über das Problem der Messung der Störung bei statistischen Reihen mit Anwendung auf die Klimatologie. // TÜ Toimetised A 34 (1940) 2
* Ilmaennustuse täpsuse hindamine. // Eesti Loodus (1938) 3
* Vereinfachte Methoden zur Berechnung des Korrelationskoeffizienten bei normaler Korrelation // TÜ Toimetised A 29 (1935) 2
* Ein Rechenschieber zur Bestimmung der Luftfeuchtigkeit. // Z. Instrumentenkunde B 54 (1934) 1
* Über das Problem der Vorhersage des nächtlichen Temperaturminimums. // TÜ Toimetised A 27 (1934) 6

## Viited

## Kirjandus
* 
* Mürk, H., Avaste, O. Meteoroloogia-klimatoloogia õppe- ja uurimistööst Tartu Ülikoolis 1920-1940. // TÜ ajaloo küsimusi XXIII (1989), 94-95, 98.
* Raudsepp, M. Tartu Meteoroloogia Observatoorium 1919-1952. // TÜ ajaloo küsimusi XXV (1991), 154-155.
Eerik Laid

**Eerik Laid** (kuni 1922 **Erich Arthur Ostrov**; 17/30. november 1904 Meeri mõis, Tartumaa – 15. september 1961 Västmanland) oli eesti arheoloog ja etnoloog.

Ta lõpetas 1922. aastal Tartu Reaalkooli. Tartu ülikooli filosoofiateaduskonnas õppis ta aastatel 1922–1927, spetsialiseerudes Eesti ja naabermaade muinasteadusele ning etnograafiale. Sai aastal 1927 magistrikraadi arheoloogia alal tööga "Eesti muinaslinnad". Tegi aastatel 1927–1929 Tartu Ülikooli stipendiaadina uurimistööd Tartus ja Helsingis. Aastal 1931 käis uurimisreisil Leningradis ja Kesk-Venemaal ning 1934 Rootsi Balti Instituudi stipendiaadina Stockholmis. Sai aastal 1932 magistrikraadi etnograafia alal tööga "Mordvalaste etnograafiliste sõlgede ajalugu". 

Töötas Eesti Rahva Muuseumis aastatel 1940–1943, sealhulgas 1941–1943 direktori kohusetäitjana. Korraldas aastatel 1942–1943 uurimisretki Ingerimaale vadjalaste juurde.

Põgenes 1943. aastal Soome, kus juhtis aastatel 1943–1944 Eesti Büroo tegevust.

1944. aastal siirdus põgenikuna Rootsi. Rootsis oli tema peamine uurimisvaldkond etnoloogia. Teda mõjutas lähedane koostöö instituudi juhataja professor Sigurd Erixoniga. Ta uuris viljakuivatusviise ja -seadmeid, reisis selle teema uurimiseks Skandinaavias ja Lääne-Euroopa maades. 

Eerik Laid oli Eesti Rahvusfondi esimees. 

Laid hukkus 1961. aastal autoõnnetuses.

## Teosed
* "Paopaigad" (valimik artikleid). Koostanud Pekka Erelt ja Hando Runnel. Sari Eesti mõttelugu, nr 13, Ilmamaa, Tartu 1997, 472 lk
*Eerik Laid, Uusi andmeid Eesti muinaslinnadest, Ajalooline Ajakiri nr. 1/1933

## Viited

## Kirjandus
* Ilmar Talve, "Eerik Laid: äärjooni ta teaduslikust tegevusest" – Tulimuld, 1962, nr 1, lk 36–43; ka raamatutes: E. Laid, "Paopaigad", lk 457–465 ja I. Talve, "Vanem ja noorem Eesti", Tartu 2008, lk 190–201
* Art Leete, "Valikukammitsad" (raamatu "Paopaigad" arvustus) – Vikerkaar 1998, nr 6, lk 94–95
* Ants Viires, "Eesti pagulasetnograafid Rootsis" – Keel ja Kirjandus 1998, nr 10, lk 691–703; ka A. Viirese raamatus "Kultuur ja traditsioon", Tartu 2001, lk 350–374
* "Võidelgem koos: Eerik Laid Ants Orasele". Eessõna ja kommentaarid: Sirje Olesk – Akadeemia 2001, nr 5, lk 904–915; ka S. Oleski raamatus "Tõdede vankuval müüril", Tallinn 2002, lk 118–127

## Välislingid
* Raamatu "Paopaigad" tutvustus kirjastuse kodulehel
* Ülo Tonts "Aktuaalne mõttelugu" (raamatu "Paopaigad" arvustus) – Eesti Päevaleht 10. 6. 1997, lk 7
*TLÜAR väliseesti isikud
*
Ferdinand Laja

**Ferdinand Laja** (5/17. aprill 1889 Meeksi vald, Võrumaa – 2. jaanuar 1956 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.

Laja õppis aastatel 1911–1917 Tartu veterinaarinstituudis. Pärast lõpetamist oli ta Vene sõjaväe loomaarst, seejärel assistent Kaasani veterinaariainstituudis (1920–1921) ja Tartu ülikooli bakterioloogiajaamas (1921–1929), 1930. aastast viimase juhataja. 1929. aastal sai ta Tartus veterinaariadoktori kraadi ja oli sestpeale Tartu ülikooli eribakterioloogia, epizootoloogia ja veterinaarpolitsei dotsent, 1932. aastast erakorraline professor ja 1934. aastast korraline professor. Aastatel 1938–1939 ja 1944–1947 oli ta loomaarstiteaduskonna dekaan, aastast 1946 akadeemik ja aastatel 1947–1950 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi direktor.

Ta kuulus 1917. aastal Daugavpilsis Vene V armee eesti sõjaväelaste komitee juhatusse ja esindas komiteed Vene vähemusrahvuste komiteede ühisistungeil, 1920. aastal oli ta Novotšerkasski Eesti komitee liige. Aastatel 1923–1926 oli ta Tartu linnavolinik. Samuti kuulus Laja Tartu Loomakaitse Ühingusse ja Loomaarstide Koja 

## Viited
Juhan Laurimaa

**Juhan Laurimaa** (kuni 1939 **Johannes Laurisson**, 23. märts/5. aprill 1906 Tarvastu vald, Viljandimaa – 1. juuli 1951 Tõstamaa) oli eesti loomaarst.
Helene Liidemaa

**Helene Liidemaa** (kuni 1935 **Helene Liedemann**, 19. veebruar/3. märts 1899 Hrenovoje, Voroneži kubermang – 21. august 1996 Tartu) oli eesti meteoroloog ja geofüüsik.

Ta sündis loomaarsti peres. Õpinguid alustas ta Tomskis ning jätkas Tartu Puškini-nimelises gümnaasiumis, mille lõpetas 1917. aastal kuldmedaliga. Samal aastal astus Liidemaa Tartu keiserlikku ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda. Aastatel 1920–1926 õppis ta Tartu ülikoolis matemaatikat. 1929. aastal kaitses ta magistritöö "Päikesepaiste kestusest ja pilvisusest Eestis". Sellega sai temast Eesti esimene geofüüsika magister. 1946. aastal atesteeriti Liidemaa ümber füüsika-matemaatikakandidaadiks. Liidemaa oli  1926. aastal lühikest aega Baltisaksa Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Liidemaa töötas aastatel 1919–1927 Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumis vaatlejana, 1927–1940 teadusametnikuna, 1941–1944 oli teadur. Aastatel 1940–1941 ja 1944–1947 oli ta ülikooli geofüüsikakateedri assistent ja vanemõpetaja, 1947–1954 Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituudi (hiljem FAI) vanemteadur ning füüsika ja geofüüsika sektori juhataja, 1954–1967 uuesti ülikoolis füüsikakateedri dotsent. Ülikoolis töötas Liidemaa kuni 1971. aastani.

Ta on koostanud uurimusi soojusbilansi, öökülmade ja Eesti kliima alal. Ülikoolis õpetas meteoroloogiat, klimatoloogiat, hüdroloogiat, osales õpiku "Üld- ja agrometeoroloogia" kirjutamisel (ilmus 1964).

## Publikatsioonid
* Soojuse ringvool lumikattes. Trt, 1946
* Aluspinna soojusbilansi iseärasustest Tartu ümbruse andmeil. // EGS-i aastaraamat 1960/1961 (1962)
* Tuule profiilist maalähedases õhukihis Tartu ümbruses teostatud vaatluste põhjal. // TÜ Toimetised 144 (1963)
* Üld- ja agrometeoroloogia (kaasautor). Tln, 1964
* Öise inversiooni arenemisest maalähedases õhukihis Tartu ümbruses teostatud vaatluste andmeil. // TÜ Toimetised 227 (1969)

## Viited
Siim Lind

**Siim Lind** (kuni 22. jaanuarini 1940 **Siegfried Lind**; 30. jaanuar / 11. veebruar 1899 Orgmetsa mõis, Albu vald, Järvamaa – 30. aprill 1984 New Bedford, Massachusetts, USA) oli eesti arstiteadlane.

Õppis Simuna Noorsoo Kasvatuse Seltsi Koolis, Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, 1919. aastal lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi.

Aastatel 1919–1924 õppis (matrikli nr. 2, lõpetas) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1935. aastal kaitses Tartu Ülikoolis arstiteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Kõhutüüfuse ja paratüüfuse B epidemioloogiast ning nende vastu võitlemise korraldustest välismail ja Eestis". Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Ta osales Vabadussõjas. Aastatel 1923–1925 töötas Tartu Ülikooli tervishoiu instituudi abijõuna, 1925–1927 Tartu Ülikooli hügieeni instituudi assistent, 1927–1928 2. Diviisi haigla laborijuhataja Tartus. 1928–1931 Haridus- ja sotsiaalministeeriumi Tervishoiuvalitsuse inspektor, 1931–1932 abidirektor, 1932–1940 Tartu linna tervishoiuarst. 1936–1940 Tartu Ülikooli eradotsent ja dotsent, 1944 professor. 

Põgenes 1944 Saksamaale, oli DP-laagri arst Kemptenis ja Ludwigsburgis, 1949 siirdus USA-sse.

## Viited

## Kirjandus
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II köide. Tartu 1994. Lk. 5.
Aleksandra Link

**Aleksandra Link** (kuni 1936 **Aleksandra Sprantzmann**, 8/20. november 1899 Iisaku vald, Virumaa – 28. oktoober 1977 California) oli eesti füüsik.

1937. aastal oli ta Tartu Ülikooli Teoreetilise ja Tehnilise Füüsika Laboratooriumi vanemassistent.
Feliks Lepp

**Feliks Lepp** (20. aprill/2. mai 1881 Tsooru vald, Võrumaa – 3. jaanuar 1973 Tartu) oli eesti arstiteadlane (infektsionist).

Ta lõpetas 1918. aastal Tartu Ülikooli ja sai 1924. aastal meditsiinidoktori kraadi. 

Lepp juhatas Tartu nakkushaiglat. 1940. aastal rajas ta Tartu Sanitaar-Epidemioloogiajaama ja oli selle peaarst. Aastast 1944 oli ta professor, aastatel 1945–1960 juhtis ta Tartu Riikliku Ülikooli mikrobioloogia kateedrit.

## Tunnustus
*1939 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
*1956 Eesti NSV teeneline teadlane

## Isiklikku
Tema poeg oli arstiteadlane Ülo Lepp.
Johannes Letzmann

**Johannes Peter Letzmann** (7/19. juuli 1885 Cēsis – 21. mai 1971 Langeoog) oli baltisaksa päritolu Eesti meteoroloog ja keeristormiuurija.

## Elukäik
Letzmann õppis aastatel 1906–1913 Tartu ülikoolis Boriss Sreznevski käe all meteoroloogiat. Doktoritöö kaitses ta 1924. aastal Helsingi ülikoolis. 

Aastatel 1913–1939 oli ta Tartu ülikooli teenistuses, algul meteoroloogiaobservatooriumi assistendina ja 1919. aastast eradotsendina. 1928. aastal tegi Letzmann uurimistööd Alfred Wegeneri juures Grazi ülikoolis ja 1933. aastal samas viimase venna Kurt Wegeneri juures. Enne emigreerumist jõudis ta Tartu ülikoolis lugeda veerandsada eri nimetusega ainet. 

Maailmasõja alguses töötas ta lühikest aega Poseni ülikoolis ning 1940. aastast dotsendina Grazi ülikooli atmosfäärikeeriste uurimiskeskuses, kus tema uurimistööd rahastati 1947. aastani. 

Ta elas Austrias 1962. aastani ja sestpeale kuni surmani Langeoogi saarel asunud baltisakslaste vanadekodus.

## Teadustöö
Keeristormidega tegelema innustas Letzmanni 1918. aastal lühikest aega Tartus töötanud Alfred Wegener. 1930. aastatel oli Letzmann tähtsamaid keeristormiuurijaid. Ta arendas atmosfäärikeerise õhuvoolude liikumise teooriat, uuris varasemaid keeristorme ja tormikahjustusi ning tegi sellel alal ka laborikatseid. 1937. aastal koostas ta koos sakslase Harald Koschmiederiga rahvusvahelise meteoroloogiaorganisatsiooni keeristormiuurimise juhendi. Maailmasõdade vahel ilmus Letzmannil tuntud teadusajakirjades üle 20 keeristorme käsitleva artikli. Ta kirjeldas esimesena ka trombide Balti tee ehk enamiku kohalike keeristormide liikumistee Lätist või Lõuna-Eestist põhja või edelast kirdese.

## Viited
Ferdinand Linnus

**Ferdinand Linnus** VR II/3 (kuni 1935 **Ferdinand Leinbock**, 8./.20. mai 1895 Riidaja vald, Viljandimaa – 23. veebruar 1942 Unžlagi vangilaager, Suhhobezvodnoje, Gorki oblast) oli eesti etnoloog, Tartu Ülikooli õppejõud, esimene Eesti etnoloogiadoktor (1938) ja Eesti sõjaväelane (leitnant) VR II/3. 

Ferdinand Linnus sündis 1895. aastal, lõpetanud 1915. aastal gümnaasiumi ja õppis aastail 1915–1917 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Mobiliseeriti 1917. aastal Venemaa armeesse, kus lõpetas lipnikekooli lipnikuna. Võttis osa Vabadussõjast, teenis 1. diviisi 4. jalaväepolgus lipniku, alamleitnandi ja leitnandina. 

Jätkas õpinguid 1921–1926 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, spetsialiseerudes etnograafiale ning arheoloogiale, lisaks veel Eesti ja Põhjamaade ajalugu ning kunstiajalugu. Ferdinand Linnus töötas assistendina, ülikooliõpingute kõrval Eesti Rahva Muuseumis (1922–1927) ja Tartu ülikooli teadusliku stipendiaadina kogus ta aastatel 1927–1929. andmeid liivlaste materiaalse kultuuri kohta Kuramaal ning eestlaste ja liivlaste muistsest mesindusest. 1927. aastal sai ta magistrikraadi uurimuse "Uste ja väravate sulused Eestis" ning 1938. aastal doktorikraadi uurimuse "Eesti vanem mesindus" (metsamesindus) eest.

Aastatel 1929–1941 oli ta Eesti Rahva Muuseumi direktor, endises Raadi mõisahoonetes. Muuseumidirektori ametiga koos oli ta ka ühtlasi etnograafiaosakonna juhataja.

Muuseumidirektori töö kõrvalt õpetas Ferdinand Linnus aastatel 1930–1939 Tartu ülikoolis etnograafia ja museoloogia põhikursusi. 

F. Linnuse kõige suurem töö oli monograafiline uurimus "Eesti vanem mesindus I. Metsamesindus" . F. Linnus tegi palju ära Eesti Rahva Muuseumi kogude teadusliku korrastussüsteemi väljaarendamisel, ta aitas korraldada süstemaatilist kogumistööd ja suunas eesti materjalide kõrval koguma võrdlusainet ka naaberalade, eeskätt Eesti ääremaade vähemusrahvaste hulgast. Paralleelselt esemelise materjaliga pidas F. Linnus silmas ka etnograafiliste teatmete ja jooniste hankimist. Eriti oluline kogumistöös oli F. Linnuse algatusel ERM-i korrespondentide võrgu rajamine 1931. aastal. 

Valesüüdistuse alusel arreteeriti Linnus NKVD poolt 25. juunil 1941 ning ta suri tüüfusse eeluurimisvanglas Venemaa Gorki oblasti Unžlagi vangilaagris.
## Pere
Tema etnoloogist poeg Jüri Linnus (19. jaanuar 1926 Tartu – 12. juuni 1995 Tartu) töötas Nõukogude okputasiooni ajal samuti ERMis, tollase nimega Eesti NSV Riiklikus Etnograafiamuuseumis, muuseumi teadussekretärina.
## Viited

## Välislingid
*Lühibiograafia
*Ohvitseride andmekogu
* 
*Vilve Kalits. 75 aastat F. Linnuse (1895–1942) sünnist. Keel ja Kirjandus 1970, nr 5, lk 316-317
Aleksander Luksepp

**Aleksander Luksepp** (24. detsember 1875/5. jaanuar 1876 Nüpli mõis, Tartumaa – 5. veebruar 1960 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane ja õigeusu köster-kooliõpetaja.

## Välislingid
*Köstrite ja koorijuhtide andmebaas
Holsteini meri

**Holsteini meri** oli endine veekogu, mis hõlmas praeguse Lääne- ja Põhjamere basseini. Meri eksisteeris keskpleistotseenis, ehk eelviimasel jäävaheajal (u 380 000 – 240 000 aastat tagasi).

Meri on nimetatud Saksamaa põhjaosas asuva liidumaa Schleswig-Holsteini järgi, kus vastava mere setteid esimest korda kirjeldati.
Eestist pole Holsteini mere setteid veel leitud.

## Viited
Vaimulik kirjandus

**Vaimulik kirjandus** on religioosse sisuga kirjandus.

## Keskajal
Vaimulik kirjandus arenes keskajal kõrvuti linnakirjandusega. Vaimulikul kirjandusel oli keskaja kultuuris hoopis avaram tähendus kui hilisemal ajal. Varakeskajal võis endale kirjanduse luua üksnes haritud, ladina keelt valdav vaimulikkond. 12.-13. sajandini kuuluski koolihariduse monopol vaimulikele ning nende kirjanduslikus loomingus oli peale religioossete teemade esindatud ka muu kooliteadmistega seotud ainestik. Keskaja lõpul, rahvuskeelte arenedes, sugenes ladinakeelse kõrvale ka rahvakeelne vaimulik kirjandus. 

Tähtis koht oli vaimulikus kirjavaras pühakute elulugudel ja religioossetel legendidel.  

**"Vagajutt püha Alexiuse elust"** Alexius pühendab ennast noorusest peale Jumalale. Isa tahab poega sellest võõrutada ja kosib talle naiseks suursuguse neiu, kuid pulmaööl lahkub Alexius kodust. 17 aastat rändab ta mööda maailma, siis pöördub tagasi Rooma, kus keegi ei tunne teda ära. Alexius elab veel 17 aastat oma viletsas urkas ning surres jätab maha oma eluloo, mille peale paavst ja kaks keisrit kuulutavad ta pühakuks. Tema haual hakkavad toimuma imeteod. 

Paljusid pühakulegende on seejuures täiendatud puhtilmalike romantiliste väljamõeldistega. **"Püha Jüri lugu"** Noor ja vapper mees on tapnud lohe ja päästnud Kapadookia kauni kuningatütre, keda taheti koletisele ohvriks tuua. Kristlikus loos on rahvaluule lohe asemel kurat. 

Sageli viljeldud teemade hulka kuulus ka ristiusu misjonitöö ja misjonäride elu. Näiteks **"Püha Patricu puhastustuli"** Patric pöörab iirlasi ristiusku, ja sattudes ühe tigeda kuninga vastupanule, hakkab Jumalat paluma, et see teeks imet. Avaneb kalju sees olev sügav koobas. Sinna söandab tungida rüütel Owen, kes jõuab lõpuks hiiglaorgu, kust kostab valje oigeid ja karjeid. Tegemist on puhastustulega, kus patuseid praetakse varda otsas, lastakse neil külmetada jäätunud järves jne. 

Veel on sellest ajast tuntud legendid surmajärgsest teispoolsusest, neitsi Maarjast ning tema imetegudest jpm. **"Jumalaema žonglöör"** Kloostris esineb žonglöör-veiderdaja, kes ei oska ladinakeelset palvet ja avaldab seetõttu jumalaemale austust oma kunstiga: teeb trikke, kuni langeb väsimusest oimetuna kokku. Siis astub jumalaema alla ja lehvitab ta näole taevalikku jahedust.
Järvekomisjon

**Järvekomisjon** on Eesti Looduseuurijate Seltsi (ELUSi) vanim erialane allüksus. See loodi 1905. aastal.

Järvekomisjon loodi Eesti siseveekogude (eriti järvede) kompleksseks ja koordineeritud uurimiseks. Saadud andmeid on avaldatud paljudes trükistes, näiteks "Eesti Loodusuurijate Seltsi aastaraamatutes" ja kogumikus "Abiks loodusevaatlejale".

Järvekomisjoni töös on osalenud/osaleb mitmeid nimekaid teadlasi, teiste seas Max von zur Mühlen, Heinrich Riikoja, Henn Timm.

Komisjoni praegune (2025) esimees on Henn Timm ja sekretär Helle Mäemets 

## Välislink
*https://www.elus.ee/index.php/jarvekomisjon/
Els Aarne

**Els Aarne** (õieti **Else**, kuni 1936 **Aarmann**, 1940. aastast **Paemurru**; 30. märts 1917 Makiivka (praegu Ukraina, Donetski oblast) – 14. juuni 1995 Tallinn) oli eesti helilooja ja pedagoog. 

Ta lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1939 muusikapedagoogika erialal (Gustav Ernesaksa klass), 1942 klaverierialal (Theodor Lemba klass) ja 1946 kompositsiooni erialal (Heino Elleri klass). 1939–1945 oli ta Tallinna Õpetajate Seminari, 1944–1974 Eesti NSV Riikliku Konservatooriumi ja lühemat aega Tallinna Muusikakeskkooli muusikateoreetiliste ainete ja üldklaveriõppejõud. 

Kirjutanud peamiselt kammermuusikat, aga ka kaks sümfooniat, koorimuusikat ja puhkpillimuusikat.

Ta oli Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1945.

## Isiklikku
Tema isa oli tehnikateadlane Jaan Aarmann.

Tema abikaasa oli Mart Paemurru, nende poeg on Peeter Paemurru.

## Viited

## Välislingid
*
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Kakumäe poolsaar

**Kakumäe poolsaar** asub Harju maakonnas, halduslikult jääb Tallinna Haabersti linnaossa. 

Poolsaare pikkus on 4 km.

Poolsaar piirneb läänes Kakumäe lahega ja idas Kopli lahega. Poolsaare tipus on Kakumäe nina, mida liigestab Kakumäe pank.

## Vaata ka
*Kakumäe raba
*Rannakaitsepatarei nr. 4

## Viited
Vitali Teleš

**Vitali Teleš** (sündinud 17. oktoobril 1983 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (väravavaht), kes mängib Eesti klubis Nõmme JK Kalju. Varasemad meeskonnad on TJK, Tallinna FC TVMK ja FF Jaro .
## Klubikarjäär
### Statistika

## Viited

## Välislingid
*Vitali Teleš Kalju kodulehel
Robin Hobb

**Robin Hobb** (kodanikunimega **Margaret Astrid Lindholm Ogden**; sündinud 5. märtsil 1952 Californias) on USA ulmekirjanik. Ta kirjutab peamiselt imeulmet, kuid on kirjutanud ka teadusulmet.

1983–1992 kasutas ta pseudonüümi **Megan Lindholm**. Robin Hobbi nime all hakkas ta kirjutama 1995. aastal. Praeguseks kasutab ta mõlemat varjunime ja elab USA-s Washingtoni osariigis Tacomas. 2003. aasta seisuga on tema 9 esimest Robin Hobbi nime all avaldatud romaani müüdud üle miljoni eksemplari.

## Teosed
**Megan Lindholmina**
#"*The Ki and Vandien Quartet*"
#*Harpy's Flight (1983) 
#*The Windsingers (1984) 
#*The Limbreth Gate (1984) 
#*Luck of the Wheels (1989) 
#"*Tillu and Kerlew*"
#*The Reindeer People (1988) 
#*Wolf's Brother (1988) 
#*Teised raamatud*
#*Wizard of the Pigeons (1985)
#*Cloven Hooves (1991) 
#*Alien Earth (1992) 
#*The Gypsy (1992) koos Steven Brustiga
#*Lühijutud* 
#* Cut (Loe online)

**Robin Hobbina**
#Farseeri triloogia 
#*Salamõrtsuka õpilane (1995)
#*Kuninglik salamõrtsukas (1996)
#*Salamõrtsuka teekond (1997)
#Eluslaevnikud *(Liveship Traders Trilogy)*
#*"Võlulaev" *(Ship of Magic)* (1998)
#*"Hull laev" *(The Mad Ship)* (1999)
#*"Saatuse laev" *(Ship of Destiny)* (2000)
#*The Tawny Man Trilogy*
#*Fool's Errand (2002)
#*Golden Fool (2003)
#*Fool's Fate (2003)
#*Soldier Son Trilogy*
#*Shaman's Crossing (2005)
#*Forest Mage (2006)
#*Renegade's Magic (2007)
#*Lühijutud*
#*The Inheritance
#*Homecoming
Banaanivabariik

Algselt kasutati **banaanivabariigi** (inglise keeles *banana republic*) mõistet Kesk-Ameerika riikide kohta, kelle majandus põhines puuviljakasvatusel ja kes sõltusid majanduslikult USA ettevõtetest.  Tänapäeval kasutusel halvustava mõistena vaese ja korruptiivse riigi kohta.

Seda mõistet kasutati kõige rohkem Hondurase kohta, mille majandus põhines ainult banaanikasvatusel üheainsa Ameerika firma United Fruit Company kasuks, kes kontrollis kõiki riigis ja otsustas ka kes riiki juhib.

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi

## Vaata ka
* Arengukoostöö

## Viited
Põhivajadused

**Põhivajadused** on inimesele minimaalselt vajalik toit, riietus ja eluase.

Arengumaade vaesuse hindamisel ja leevendamisel kasutatav mõiste tähendab inimeste materiaalsetel ja vaimsetel väärtustel (nt inimõigused) põhinevaid vajadusi, mis tagavad inimese ellujäämise või heaolu. Mõiste vastandub arengutaseme määratlemisele makroökonoomiliste näitajate põhjal (nt majanduskasv).

Põhivajadused on oluline mõiste vaesuse vähendamisele suunatud arenguprogrammides. Ellujäämise toetamiseks antakse humanitaarabi, heaolu saavutamise toetamiseks arenguabi. Arenguprojektide põhimõtteks peaks olema nende suunamine esmaste ja füüsiliselt elutähtsate põhiliste vajaduste kindlustamiseks (nt elatis, algharidus, toitumine, tervishoid jms).

## Vaata ka
*Elulised vajadused
*Inimlikud vajadused

## Viited
20/20

**20/20** on 1995. aastal Kopenhaagenis peetud konverentsil World Summit for Social Development (WSSD) tehtud soovitus, mille järgi kahevahelistes lepingutes doonori ja sihtriigi vahel peaks doonor olema nõus, et 20% tema antud abist (ODAst) läheks esmastesse sotsiaalteenustesse, juhul kui sihtriik lubab panustada 20% oma eelarvest selleks, et riigi kodanikel oleks universaalne õigus ja ühtlane juurdepääs nendele teenustele.  

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi

## Vaata ka
* Arengukoostöö
Põhilised sotsiaalteenused

Põhilised sotsiaalteenused (*ingl. k. basic social services, BSS*) 20/20 initsiatiivi juurutamise käigus loodud mõiste, mis hõlmab haridus-, tervise-, toitumis-, puhta joogivee ja sanitaarteenuseid.

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi

## Vaata ka
* Arengukoostöö
Pekingi deklaratsioon

**Pekingi deklaratsioon ja tegevuskava** (inglise *Beijing Declaration and Action Plan*) on 1995. aasta septembris Pekingis toimunud neljanda maailma naistekonverentsi tulemusena vastu võetud deklaratsioon. Konverentsil arutati naiste- ja inimõiguste, vaesuse, osaluse ning tüdrukute heaolu ja vägivallaga seotud küsimusi. Konverentsi arutelude tulemusena koostati lisaks Pekingi deklaratsioonile ka tegevuskava, mis rõhutas naise jõutamise olulisust. 

## Vaata ka
* Arengukoostöö

## Välislingid
*http://www.un.org/womenwatch/daw/beijing/platform/declar.htm

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Võimestamine

**Võimestamine**, ka **jõutamine** (inglise keeles *empowerment*) on ühiskonnas inimeste, kogukondade ja organisatsioonide tegutsemisvõime, sealhulgas tahte, vastutustunde, õigusteadlikkuse, pädevuse ja oskuste sihipärane edendamine, et neil tekiks rohkem võimalusi osaleda aktiivsemalt ja sisulisemalt arendustöös, planeerimises, korraldamises ja juhtimises. 

Võimestamisest mõeldakse eelkõige naiste õiguste, kogukondliku säästva arengu, looduskaitse ja säästva looduskasutuse kontekstis.

## Termin
Ingliskeelne sõna *empowerment*, mis tuleneb sõnast *power*, viitab võimule, mõjule ja mõjujõule, mitte füüsilisele jõule või tugevusele. 

Tuletatud sõna "võimestumine" viitab ühiskondlike gruppide sees toimuvale võimestumisele. 

## Vaata ka
* Arengukoostöö

## Kirjandus
* Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Kahepoolne ametlik arenguabi

**Kahepoolne ametlik arenguabi** (ingl. k. *bilateral official development aid, ODA*) on OECD Arenguabi komitee (DAC) määratletud ametliku arenguabi kriteeriumitele vastav arengu- või humanitaarabi, mida doonorriik annab DAC arenguabi sihtriikide nimekirjas arenguriigina määratletud riigile.

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi

## Vaata ka
* Arengukoostöö
Mitmepoolne arengukoostöö

**Mitmepoolseks** ehk **multilateraalseks arengukoostööks** (inglise keeles *multilateral development cooperation*) nimetatakse koostööd riikide, mitmepoolsete arengupankade ja asutuste vahel, mille eesmärk on sotsiaalse ja majandusliku arengu edendamine arenguriikides.

## Vaata ka

*Kahepoolne arengukoostöö

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi

## Vaata ka
* Arengukoostöö
Kahepoolne arengukoostöö

**Kahepoolne arengukoostöö** (inglise keeles *bilateral development co-operation*) on arenguabi, mida doonorriik või -riigid koostöös annavad abisaajariigile. 

Kahepoolne arengukoostöö katab kõiki tegevusi, mis ei hõlma mitmepoolset koostööd, kuid täidab  arengukoostööle määratud tingimusi. 

Kõige tavalisem kahepoolse arengukoostöö näide on sihtriigi ja doonorriigi vaheline kokkulepe, mille eesmärgiks on toetada sihtriigi majanduslikku ja sotsiaalset arengut.

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi

## Vaata ka
*Arengukoostöö
*Mitmepoolne arengukoostöö
Biopiraatlus

**Biopiraatlus** (inglise keeles *biopiracy*) on loodusvarade ja teadmiste patenteerimine suurkorporatsioonide, riikide ja teadusasutuste poolt ilma võrdse tunnustuse ja hüvituseta neid varasid kasutanud ja teadmisi loonud kohalikele kogukondadele

Sageli on biopiraatluse juhtumite keskmes tegemist põlisrahvaste biomeditsiiniliste teadmiste patenteerimisega.

Biopiraatlusena käsitatav patenteerimine, samuti patenteeritud geneetiliselt muundatud kultuuride tootmine, on uued viisid kolmanda maailma koloniseerimise jätkamiseks.

## Vaata ka
* Traditsioonilised teadmised
* Arengukoostöö

## Viited