Klooga raamatukogu

= Ajalugu =
Klooga Rahvahariduse Selts loodi 1925. aastal. Kui 1925. aasta 21. aprillil kinnitati Keila maavalitsuse otsusega maakonna raamatukogude võrk, oli selles nimetatud ka Klooga raamatukogu. Füüsilist raamatukogu sel ajal veel ei töötanud. Rahvahariduse Selts tahtis küll raamatukogu luua, kuid tegelik asutamine viibis vajalike ruumide puudumise tõttu. Raamatukogu avati alles 1929. aastal haridusseltsi ühe asutaja Peeter Luurmehe kodus Kase talus. Raamatukogu asutamist on mainitud ka 19. aprillil 1929. aastal ajalehes Kaja, kus antakse teada, et Klooga Haridusselts on enda hooleks võtnud avaliku raamatukogu asutamise.

Aktiivne seltsitegelane oli ka Peeter Luurmehe vend Johannes Luurmees. See mees olevat kirjutanud koguni Klooga ajaloo, mis kahjuks on kaduma läinud. Raamatuid laenutas lugejatele pererahvas ise ja ka teised seltsi liikmed ning ka kooliõpetajad. Kindlat raamatukogutöötajat sel ajal ei olnud. Nii käis sageli raamatuid laenutamas ka naabertalu Illurma peretütar Agathe Meriniit (Jundas).

Eesti Vabariigis 1930ndatel aastatel pöörati raamatukogutööle üsnagi tõsist tähelepanu. 1935. aasta 23. veebruaril avas riigivanem Konstantin Päts Eesti raamatuaasta, mis pidi kestma järgmise aasta 24. veebruarini. Raamatuaasta peakomitee esimees oli Eduard Hubel. 11. septembril 1938. aastal toimus Eesti Vabariigi raamatukogude kongress. Samal aastal 4.–11. detsembril viidi läbi raamatunädal. Kohapeal takistas raamatukogude tööd seltside rahanappus. Raamatukogud said küll toetust ka riigilt ja kohalikelt omavalitsustelt, kuid toetusrahad olid siiski üsna napid.

Sõjajärgseil aastail sai raamatukogu juhatajaks klooga algkooli õpetaja Vello Õunpuu. Ta töötas raamatukogus 1946. aasta 15. aprillist kuni 1947. aasta 15. augustini. Pärast seda tuli raamatukokku tööle Aino Baum. Aino Baumi töötamise ajal koliti raamatukogu koolimajast külanõukogu majja. Aino Baumi lahkumise järel oli lühikest aega Klooga raamatukogujuhatajaks Velda, kelle abikaasa Gunnar Anter töötas kultuurimaja juhatajana. 1953. aastal lahkus Velda Anter raamatukogust ning tööle tuli Erika Milt. Pärast Gunnar Anteri lahkumist oma ametikohalt oli Erika Milt ka rahvamaja juhataja.

1954. aastal tuli raamatukokku uus noor töötaja Asta Prikk (Krause). Tema sattus raamatukokku tööle juhuslikult. Kloogale elama tuli ta 1954. aasta jaanuaris. Olles väljaõppinud telefonist, pidi ta tööle saama Klooga sidejaoskonda. Selgus aga hoopis, et töökoht ei vabane ja ta oleks tööle pidanud minema Paldiskisse. Juhtus aga nii, et ta sattus juttu ajama Johannes Laast, kellega tuli jutuks ka see, kes Asta on ja millega tegeleb ning kuhu ta tööle läheb. Tuli jutuks ka see, et Paldiskisse tööle sõita on tülikas. Teades, et Klooga raamatukogu juhataja koht oli täitmata, soovitas Juhan Astal minna külanõukogusse, kus selgus, et Asta on sobilik asuma tööle Klooga raamatukogujuhataja ametikohale. Esialgse erialase ettevalmistuse andis sel ajal Keila raamatukogu.

Asta esimeseks tööks uuel ametikohal sai raamatukogu kolimine külanõukogust kultuurimajja. Kolimine võttis aega peaaegu kolm kuud – jaanuarist märtsi lõpuni. Koliti hobuse ja reega. Abiks olid külanõukogu esimees Andrei Osokin ja Klooga rahvamaja koristaja Ada Loosman. Rahvamajas eraldati raamatukogule kaks ruumi – kokku umbes 35 m2. Riiuleid esialgu ei olnud, olid raamatukapid, umbes kaks meetrit pikad ja veidi üle kahe meetri kõrged. Kappidel olid klaasuksed ja kapi peal huvitav kaarjas kaunistus. Hiljem toodi raamatukokku riiulid ja kapid viidi ära. 1950ndate lõpuks sai raamatukogu kohaliku nõukogu abiga üsna korraliku sisustuse. Oma mälestustes kirjeldab ta ka seiku, mis tänapäeval tunduksid meile kummalised. „Klooga raamatukogus oli palju vanu ja häid raamatuid – Walter Scott „Ivanhoe“ ilusate värviliste piltidega väljaanne, üks huvitav fotodega illustreeritud raamat Klooga surmalaagrist ja muid raamatuid. Paraku kõrvaldati need raamatud kõik viiekümnendatel aastatel raamatukogust. Meheks, kes „ebasobivad“ raamatud raamatukogust ära korjas, oli GLAVLIT-i volinik Osvald Kukk. Mäletan hästi, kuidas ta tuli raamatukokku, kartulikott kaasas. Vaatas riiulid läbi ja raamatud aina lendasid kotti. Ega ta raamatute sisu vastu erilist huvi ei ilmutanudki – kõik, mis kodanlikul ajal välja antud, tunnistati kõlbmatuks. Tema käest ei saanud kohe kuidagi midagi päästa, et kasvõi endalegi midagi jätta või tagavarafondi panna.

Mäletan, et viiekümnendate aastate lõpus ja kuuekümnendate alguses käidi väga tihti raamatukogude tööd kontrollimas. Kultuuriministeeriumist käis üks Reidla-nimeline mees. Ta ei küsinud tavaliselt midagi. Istus ja hakkas raamat-haaval kontrollima, kas statistika ikka vastab tegelikkusele. Lugejakaardil olnud raamatud otsiti fondist välja ja vaadati, kas vastav lugejanumber ja tagastamistähtaeg ikka on raamatukaardile kantud. Kuuekümnendate aastate sees käis meie raamatukogus väga põhjalik kontroll – raamatukogude metoodikud üle vabariigi. Kontrolliti katalooge. Eks vigu leiti ikka ka. Kontrollijaiks olid ka Kreutzwaldi-nimelise raamatukogu töötajad. Mäletan neist Silvia Neljast. Ka Helene Johani on vähemalt korra meie raamatukogus käinud. Ta oli eksikombel läinud Klooga aedlinna raamatukokku ja jõudis meile pika otsimise järel“.

Veel kirjeldab ta olukorda, kuidas ükskord lubas parteikomitee instruktor Endel Jaama teda kinni panna. Kultuurimajas oli parajasti remont. Lenini büst oli aluselt põrandale tõstetud ja seisis nurgas. Jaama tuli sisse ja kukkus kohe kärkima: „Tõstke kohe üles. Mida te mõtlete? Ma võin teid otsekohe kinni panna“.

Klooga kultuurielu elavnes eriti kuuekümnendatel aastatel. Väga hoogsalt töötas kultuurimaja, mida 1959. aastast juhatas Reet Lind (Leemets). Kultuurimaja laulukooris, naisansamblis ja näiteringis lõid kaasa kõik külanõukogu raamatukogutöötajad – Elvi Randma Lohusalust, Maada Hein Käesalust ja Asta Prikk Kloogalt. Agarasti võeti osa ka Klooga külanõukogu poolt korraldatud ettevõtmistest – hoogtööpäevadest kultuuriasutuse ümbruse korrastamisest, Türnpu pargi taastamisest jne. Ka raamatukoguüritusi tegid sageli kõik kolm raamatukogu koos.

Asta Prikk asus 1967. aastal õppima Tallinna Pedagoogilises Instituudis raamatukogundust. 1969. aastal lahkus ta Klooga raamatukogu juhataja töökohalt ning läks tööle Informaatika Instituuti. Teda asendas viiekümnendatel aastatel lapsehoolduspuhkuste ajal Vaike Ojap. 1969.–1975. aastatel töötas raamatukogus Malle Kaares, keda tunti kui tublit ja kohusetundlikku töötajat. Ta oli raamatukogu juhataja kuus aastat, siis hakkas ta tööle Klooga külanõukogu sekretärina. Tema lahkumisest kuni 1976. aasta augustikuuni töötas raamatukogus Hurme Kõu. Pärast teda tuli raamatukogu juhatajaks äsja Viljandi Kultuurikooli lõpetanud Liilia Hartõkainen (Veeroos). Tema töötas raamatukogus 1982. aasta 1. juulini, mil Klooga raamatukogu likvideeriti. Suurem osa raamatuist anti üle Vasalemma raamatukogule, mille raamatuvarad olid tulekahjus hävinud. Klooga raamatukogu lugejaid hakkas edaspidi teenindama Lohusalu raamatukogu.

Klooga raamatukogu taasasutamise otsus tehti Keila vallavolikogus 1997. aasta lõpus ning järgmisel aastal renoveeriti raamatukogu tarvis ruumid valla oma vahenditega. 1999. aasta alguseks oli väike ja hubane ruum remonditud ning sisearhitekt Ivi-Els Schneider kujundas minimalistliku ja funktsionaalse raamatukogu. Samal ajal alustas kirjanduse komplekteerimist raamatukogu esimene juhataja Svetlana Norman.

Keila Vallavalitsus avas 22. septembril 1999. aastal Klooga raamatukogu, mille juhatajaks oli sel ajal juba Lembi Lenk. Pidulikul avaüritusel viibisid kultuuriminister Signe Kivi, Keila vallavanem Tiit Mae, Harju Maakonnaraamatukogu direktor Rutt Enok, Harju Maavalitsuse Kultuuri- ja Sporditalituse juhataja Eino Pedanik ning palju teisi asjaga seotud külalisi.

Klooga aleviku elanikud võtsid raamatukogu kiiresti omaks, sest raamatukogu ei olnud Kloogal uus nähtus: nõukogude ajal töötas Klooga sõjaväelinnakus venekeelne raamatukogu. 1999. aasta lõpuks oli lugejaid 135 ja trükiseid oli üle kahe tuhande eksemplari.

Kõikidel järgnevatel aastatel oli raamatukogu lugejate arv kahesaja ja kolmesaja lugeja vahel. Aastate jooksul on lugejad vaheldunud. Uus põlvkond kasvab peale, lugejad kolivad Kloogalt või Kloogale.

Kogu kasvas kiiresti, igal aastal täienes raamatukogu fond umbes viiesaja teaviku võrra. 2005. aasta alguseks oli riiulitel juba umbes 5300 teavikut. Pool kogudes oli eestikeelsed, teine pool venekeelsed trükised. Raamatukogude kasutajatest olid samuti pooled eestlased ja teine pool vene keelt kõnelevad inimesed.

2000. aastal tähistati laialdaselt Eesti Raamatu Aastat. Lembi Lenk osales aktiivselt uue raamatuvaramu ja kultuurikolde tutvustamisel. Koostöös Lastekirjanduse Teabekeskusega korraldas ta valla koolidele mitu suurt raamatuüritust: viktoriini eesti kirjanduse tundmises, laste omaloomingu võistluse ja lastekirjanduse tutvustusi.

2002. aasta aprillis alustas Klooga raamatukogus tööd Avalik Internetipunkt (AIP). See tekitas alevis palju elevust ja tõi palju noori raamatukogu seinte vahele. Vaata Maailma Sihtasutuse kaudu sai AIP kaks arvutit. Külatee projekti raames eraldati üks arvuti ja viimane arvuti lisandus Kultuuriministeeriumilt 2004. aasta lõpus.

2005. aasta aprillis liitus Klooga raamatukogu veebipõhise programmiga URRAM, mis võimaldab Klooga raamatukogul hoida sidet teiste Eesti rahvaraamatukogudega ja muudab kaasaegseks kõik raamatukogu tööprotsessid. 

2018. aastal liideti Paldiski Linnaraamatukoguga Klooga raamatukogu. Lisaks veel ka Lehola raamatukogu, Laulasmaa raamatukogu, Harju-Risti raamatukogu, Padise raamatukodu, Vasalemma külaraamatukogu ja Rummu külaraamatukogu. Ümberkorraldamise tulemusena alustas tegevust Lääne-Harju Valla Raamatukogu.
**Klooga raamatukogu** on raamatukogu Harju maakonnas Klooga alevikus. Raamatukogu asub aadressil Aedlinna tee 3. 

Alates 1. jaanuarist 2019 on Klooga raamatukogu üks Lääne-Harju valla raamatukogu haruraamatukogusid.

## Raamatukogu asutamise kroonika
Klooga raamatukogu asutas 1925. aastal Klooga Rahvahariduse Selts. (Raamatukogu asutamist on mainitud 19. aprillil 1929 ajalehes Kaja, kus antakse teada, et Klooga Haridusselts on enda hooleks võtnud avaliku raamatukogu asutamise.)

1929. aastast töötas raamatukogu selle asutaja Peeter Luurmehe kodus Kase talus.

1929. aastast kuni 1930. aastate alguseni asus raamatukogu Nuusu talus Johannes Luurmehe kodus.

1930. aastate alguses kolis raamatukogu koolimajja (Tuulna külas) ja 1940. aastate lõpus külanõukogu majja (Tuulna külas). 1954 viidi raamatukogu üle kultuurimajja.

1982. aastal raamatukogu suleti.

26. novembril 1997 otsustati Keila vallavolikogus raamatukogu (taas)avamine. Raamatukogu avati 22. septembril 1999.

Raamatukogu asutamist on mainitud 19. aprillil 1929 ajalehes Kaja, kus antakse teada, et Klooga Haridusselts on enda hooleks võtnud avaliku raamatukogu asutamise.

## Töötajad
1929–1940 Palgalist töötajat ei olnud, lugejaid teenindasid Klooga Rahvahariduse Seltsi liikmed (Peeter Luurmees, Agathe Meriniit)

1946–1947 Vello Õunpuu

1947–1951 Aino Baum

1951–1954 Velda Anter, Erika Milt

1954–1969 Asta Prikk (Krause)

1969–1975 Malle Kaares

1975–1976 Hurme Kõu

1976–1982 Liilia Martõkainen (Veeroos)

199x–1999 Svetlana Norman

1999–2007 Lembi Link

2007–2018 Reet Altma

2018–2019 Varje Mägi

2019–2022 Aide Otsak

2022–... Sirje Kuldmägi-Pajula

## Viited