open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Michael C. Polt

**Michael Christian Polt** (sündinud 1954 Austrias) on Ameerika Ühendriikide diplomaat. Ta oli aastatel 2009–2012 Ameerika Ühendriikide suursaadik Eestis. 

Ta on lõpetanud Tennessee ülikooli avaliku halduse alal. 

Aastatel 2004–2006 oli ta USA suursaadik Serbias ja Montenegros, seejärel kuni 2007. aastani suursaadik Serbias. Varem on ta muu hulgas töötanud saatkondades Saksamaal, Šveitsis, Panamas, Mehhikos ja Taanis. 

Novembris 2009 kinnitas Ameerika Ühendriikide Senat Michael C. Polti suursaadikuks Eestis ning 10. detsembril andis ta oma volikirja üle president Toomas Hendrik Ilvesele. 

Tema teenistusaeg Ameerika Ühendriikide suursaadikuna Eestis lõppes 22. juulil 2012. Tema järglane sellel ametikohal oli Jeff Levine, kes esitas volikirja presidendile 17. septembril 2012 ja lahkus ametist aastal 2015.

## Tunnustus
*2012 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Välislingid

* Tutvustus Ameerika Ühendriikide saatkonna kodulehel
* Biography of Ambassador Michael C. Polt
* Michael C. Polti blogi
* Argo Ideon. USA tulevane suursaadik Eestis andis senatile aru Postimees, 10. oktoober 2009
* USA suursaadik Eestis: Kui Venemaa ründaks Eestit, tuleks USA appi Delfi, 21. aprill 2010
* Avalik loeng "Innovatsioon 21. sajandil – suuruse eelis" Tartu Ülikoolis 16. märtsil 2010
Tensorkorrutis

Vektorite, maatriksite, tensorite, vektorruumide, algebrate, topoloogiliste vektorruumide, moodulite vms **tensorkorrutis** (tähis ⊗) on küll detailides erinevalt defineeritud, kuid on alati kõige üldisem bilineaarne kujutis. 

Mõnes kontekstis on tensorkorrutis sama mis väliskorrutis. 

**Tensorkorrutis** on defineeritud ka monoidaalsete kategooriate kontekstis.   

Lineaaralgebras ja diferentsiaalgeomeetrias kirjeldatakse tensorkorrutiste abil multilineaarvorme. Kommutatiivses algebras ja algebralises geomeetrias vastab see ühelt poolt geomeetriliste struktuuride ahendile alamhulkadele, teiselt poolt geomeetriliste objektide otsekorrutisele.  

## Vektorruumide tensorkorrutis
Olgu *V* ja  *W* vektorruumid üle ühise korpuse. Siis **tensorkorrutis**
: V\otimes W 
on vektorruum, mille võib konstrueerida järgmiselt. Kui E=\{e_i\mid i\in I\} on ruumi *V* baas ja F=\{f_j\mid j\in J\} on ruumi *W* baas, siis V\otimes W on vektorruum, milles leidub baas, mille elemente saab viia üksühesesse vastavusse  lähteruumide baaside otsekorrutise 

:E\times F=\{(e_i,f_j)\mid i\in I, j\in J\}

järjestatud paaridega. Ruumi V\otimes W mõõde võrdub seetõttu ruumide *V* ja *W* mõõdete korrutisega. 

Selle baasi elementi, mis vastab järjestatud paarile (e_i,f_j), tähistatakse e_i\otimes f_j. Sümbolil \otimes ei ole sealjuures seni sügavamat tähendust. Nüüd võib selle baasi abil defineerida ruumide  *V* ja *W* vektorite korrutise, mida tähistatakse sellesama tehtemärgiga. Loomulikult on kahe baasivektori e_i\in E\subset V ja f_j\in F\subset W korrutis just see baasivektor, mille tähiseks sai e_i\otimes f_j\in V\otimes W. Suvaliste vektorite korrutise saab nüüd bilineaarse jätku abil:
 
: vektoritele v=\sum_{i\in I_0}a_ie_i\in V ja w=\sum_{j\in J_0}b_jf_j\in W, kus I_0\subset I,\;J_0\subset J on lõplikud, 

seatakse vastavusse korrutis 

:v\otimes w=\sum_{(i,j)\in I_0\times J_0} a_ib_j\;(e_i\otimes f_j).

Lõplikumõõtmeliste vektorruumide *V* ja *W* korral saab tensorkorrutise konstrueerida maatriksite ruumina. Read nummerdatakse *V* baasiindeksiga I=\{1,\dots,m\}, veerud *W* baasiindeksiga J=\{1,\dots,n\}. Kahe vektori v\in V,\;w\in W korrutis on maatriks, mille element kohal (*i*,*j*) on vektori *v* *i*-nda koordinaadi ja vektori *w*  *j*-nda koordinaadi korrutis. Veerud on *v* kordsed, read on *w* kordsed. (Maatriksite keeles nimetatakse seda konstruktsiooni ka düaadiliseks korrutiseks.)
Heinrich Uukkivi

**Heinrich Uukkivi** (10. mai 1912 Narva-Jõesuu – 1943 Krasnojarski krai, Vene NFSV) oli eesti jalgpallur.

## Koondisekarjäär
Oma koondisedebüüdi tegi Uukkivi 8. juulil 1931 sõpruskohtumises Rootsi jalgpallikoondise vastu. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. Mäng kaotati 3:1. Uukkivi oli mängupäeval 19-aastane. 7. augustil 1935 lõi ta Soome jalgpallikoondise vastu oma esimese värava koondises. Mäng lõppes 2:2.

1941. aastal Punaarmeesse mobiliseerituna võttis osa Velikije Luki lahingutest ning läks üle Saksa poolele. Velikije Luki langedes Nõukogude vägede kätte langes vangi ka Uukkivi. Nõukogude tribunal karistas teda Saksa poolele ülemineku eest algul surmanuhtlusega, hiljem muudeti see 10-aastaseks vangilaagrikaristuseks. Uukkivi hukkus vangilaagris.

## Vaata ka
* Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Välislingid
*
Eesti Terminoloogia Ühing

**Eesti Terminoloogia Ühing** (lühendina **Eter**, inglise keeles *Estonian Terminology Society*) oli 19. juunil 2001 asutatud mittetulundusühing, mis lõpetas tegevuse 2015. aastal. Ühingu eesmärgid olid
* Eestis tehtava terminoloogiatöö koordineerimine koostöös Eesti Keele Instituudiga ja kooskõlas kehtivate õigusaktidega;
* koostöö korraldamine rahvusvahelise terminoloogiaasutuste võrguga;
* olemasolevate terminoloogiakogude (andmebaasid, raamatukogud) integreerimine ja edasiarendamine;
* oskuskeelekorralduse toetamine;
* terminoloogiliste teenuste (termininõuanded, eksperdihinnangud, erialatekstide tõlked, oskuskeeleinfo levitamine) andmine;
* terminoloogiakoolituse korraldamine;
* nii kodumaiste kui ka rahvusvaheliste terminoloogiaprojektide täitmise korraldamine;
* oskussõnastike ja muu terminoloogiateemalise kirjanduse kirjastamine;
* nende isikute koondamine, kes oma tegevusega tahavad seltsi ülesannete täitmisest osa võtta.

Eesti Terminoloogia Ühingusse võisid kuuluda nii füüsilised kui ka juriidilised isikud.

Äriregistri andmeil kustutati Eter registrist 15. detsembril 2015.

## Välislingid
* Eesti Terminoloogia Ühingu koduleht
Argo Arbeiter

**Argo Arbeiter** (sündinud 5. detsembril 1973 Viljandis) on Eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur.

Ta on lõpetanud 1993. aastal Johann Köleri nimelise Viljandi 4. Keskkooli.

## Karjäär
1998–2000 mängis Soome klubis Kotkan TP.

Ta on olnud IV liiga klubi FC Eston Villa treener ja mängija.

2016. aastal sai ta FC Flora peatreeneriks, 2017. aasta algul määrati ta JK Tallinna Kalevi noortetöö arenguspetsialistiks ning sama aasta lõpus klubi esindusmeeskonna peatreeneriks.

2018. aasta novembris sõlmis Arbeiter Soome esiliiga klubiga Kotkan TP 2+1 aastat kehtiva lepingu ning sai meeskonna peatreeneriks, abitreeneriks määrati Indrek Zelinski.

2021. aasta novembris alustas tööd Nõmme Kalju spordidirektorina.

## Karjääri statistika
### Klubi

## Saavutused
### Individuaalsed
* Eesti jalgpallikoondis
**Hõbepalli võitja 1996

## Vaata ka
*Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Viited

## Välislingid
*
Trammiliiklus Ust-Ilimskis

Ust-Ilimski kiirtrammiliin avati 15. septembril 1988. Trammi rööpmelaius on samasugune nagu laiarööpmelisel rongil – 1524 mm. Kasutusel on Vene päritolu trammid KTM-5.

Kiirtrammiliini pikkus on 15 km ja liinil on lisaks trammidepoo peatusele veel neli vahepeatust ja kaks lõpp-peatust: 9. mikrorajoon ja Tselluloosikombinaat. Depoo peatus asub keskel. Pikim peatusevahe on 4,6 km, mis on üks maailma pikimaid. 

Marsruutidel ei ole numbreid, sest neid on ainult kaks: lühike (9. mikrorajoonist depooni) ja pikk (teise otsa, tselluloosikombinaadini).

Kiirtramm sõidab tipptunnil iga 5 minuti tagant, väljaspool tipptundi iga poole tunni tagant, olenemata ilmast, isegi 50-kraadise külmaga. 

Trammi keskmine kiirus on 26 km/h, mis ületab märgatavalt Venemaa keskmist (15 km/h).

Pilet maksab lühikesel liinil 12 rubla, pikal liinil 15 rubla. Igas vagunis on konduktor.

2001. aastal valiti Ust-Ilimski kiirtramm Venemaa parimaks trammisüsteemiks.

## Välislingid

*Ust-Ilimski tramm (vene keeles)
Aluste–Kergu tee

**Aluste–Kergu tee** (registrinumbriga 58) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Aluste ja Pärnjõe küla piiril Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 38. kilomeetril. Tee pikkus on 12,2 km. Tee lõpeb Kergu külas Rapla–Järvakandi–Kergu tee ja Pärnu-Jaagupi – Kergu tee lõpus. 

## Sillad Aluste–Kergu teel

Sildade nimistu pärineb teeregistrist.

## Asulad Aluste–Kergu teel

Pärnjõe küla, Aluste küla, Viluvere küla, Sohlu küla, Kergu küla.
Kammertoon

**Kammertoon** on muusikas kokkuleppeline helikõrguse etalon. 

Kammertoon on läbi aegade olnud erinev. Tänapäeval mõeldakse standardse kammertooni all helikõrgust a′ = 440 Hz

Kammertoon kui helikõrguse etalon võeti kasutusele 17. sajandi alguses Saksamaal. Praetorius (Syntagma musicum II, 1618), kasutas nimetust *CammerThon*, mille all ta pidas silmas referentsheli (*rechte Thon*). Praetoriuse ajal oli kammertooni standard umbes a′ = 465 Hz (umbes pooltooni võrra kõrgem kui a′ = 440 Hz) ja see oli ühine enamikule tolle ajastu muusikainstrumentidele. 

Uute Prantsmaa päritolu puupuhkpillide kasutuselevõtuga 17. sajandi teisel poolel langes kammertoon tervetooni või rohkemgi. Umbes 1700. aastaks oli kammertoonil kolm standardset kõrgust, umbes a′ = 415 Hz, a′ = 403 Hz ja a′ = 390 Hz (nö madal kammertoon (*tief-Cammerton*) ehk ooperitoon (*Opera-Ton*)).

18. sajandi organistid käsitlesid kammertoonina eelkõige orelite a'-d, mis oli üldiselt häälestatud kõrgemale. Seetõttu nimetati seda ka kooritooniks (*Chortonis*) ehk ka kornetitooniks (*Cornet-Tonis*). Kui teiste pillide häälestus oli orelist suur sekund madalam, pidi organist pidi mängima in B ehk suur sekund madalamalt, et nende pillide C-ga koos mängida. Sellist kammetooni nimetati ka vahel B-kammertooniks (*B-Cammerton*). Kui muud pillid häälestati väike terts alla ehk in A, pidid organistid mängima väike terts madalamalt ja sellist helikõrgust nimetati ka A-kammetooniks (*A-Cammerton*). 

Neid termineid võidi kasutada ka kopistidele transponeerivate instrumentide partiide väljakirjutamiseks, sest 18. sajandi arusaamade järgi olid A- või B-kammertoonis puupuhkpillid tänapäevases mõttes kooritooni (*Chorton*) suhtes in A või in B.

18. sajandi esimesel poolel ehitati ka mõned kammetoon-orelid kõrgusega umbes a′ = 416, mis sobisid hästi tolle aja suhteliselt liikumatu kõrgusega instrumentide, nagu plokkflöötide ja flöötidega.

## Vaata ka
* Helihark
Pärnu–Tori tee

**Pärnu–Tori tee** (registrinumbriga 59) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Pärnu linna ja Reiu küla piiril Tallinna–Pärnu–Ikla tee 134. kilomeetril. Tee pikkus on 23,5 km. Tee lõpeb Selja külas Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 22. kilomeetril. Pärnu linnast kuni Kõrsa külani kannab nime Paide maantee, Paikuse alevikus osaliselt ka Pärnade puiestee nime. Tori aleviku tänavatena kannab nimesid Pärnu maantee ja Selja maantee.

## Sillad Pärnu–Tori teel

Sildade nimistu pärineb teeregistrist.

## Asulad Pärnu–Tori teel

Pärnu linn, Reiu küla, Paikuse alevik, Sindi linn, Seljametsa küla, Kõrsa küla, Urumarja küla, Taali küla, Randivälja küla, Tori alevik, Selja küla.
Hirvo Surva

**Hirvo Surva** (sündinud 2. juulil 1963 Kohtla-Järvel) on eesti koorijuht.

Hirvo Surva õppis 1979. aastani Kohtla-Järve 1. Keskkoolis. Aastail 1979–1983 õppis Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist Silvia Melliku juures, seejärel sama eriala Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Ants Üleoja juhendamisel (1983–1990).

2006. aastast töötab ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõuna. 

Detsembrist 2001 on ta rahvusooperi Estonia poistekoori peadirigent. Ta on olnud ka Eesti Meestelaulu Seltsi poistekoori Kalev peadirigent (aastatel 1994–2009), Revalia Kammermeeskoori peadirigent (aastast 1998) ja Eesti Rahvusringhäälingu segakoori dirigent (aastatel 2008–2024), on juhatanud ka Teaduste Akadeemia meeskoori. Ta on Eesti Koorijuhtide Liidu ja Eesti Kooriühingu juhatuse esimees.

Hirvo Surva oli 1993. aasta VII noorte laulu- ja tantsupeo poistekooride dirigent, 1994. aasta XXII üldlaulupeo poiste- ja meeskooride dirigent, 1997. aasta VIII noorte laulu- ja tantsupeo kunstiline juht, 1999. aasta XXIII üldlaulupeo poistekooride dirigent ning XXIV ja XXV üldlaulupeo üldjuht ja XXVI üldlaulupeo kunstiline juht.

## Tunnustus
* 2002 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (2002. aasta IX noorte laulupeo kunstiline juht)
* 2004 – Rakvere Kroonimärk
* 2006 – Tallinna teenetemärk
* 2008 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Revalia Kammermeeskoori peadirigendile)
*2009 – Stipendium "Ela ja sära"
* 2011 – Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium
* 2014 – Postimehe aasta inimene
* 2014 – Aasta muusik
* 2014 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (koos Maido Saarega, XXVI laulupeo ja XIX tantsupeo „Aja puudutus. Puudutuse aeg“ – hinge ja südamega jagatud puudutuste eest)
* 2015 – Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2015 – Mäetaguse aukodanik
* 2018 – Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium
*2021 – Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (oluline panus eesti kooriliikumisse suunanäitajana, laulupidude üldjuhi ja dirigeerimise õppejõuna)

## Isiklikku
Tema abikaasa Anneli Surva on samuti koorijuht.

## Viited

## Välislingid

*Hirvo Surva koduleht
Kesk-Eesti Tre Raadio

**Kuma Raadio** oli Eesti regionaalne raadiojaam, mis tegutses alates 1993. aasta 1. septembrist. Raadiojaam edastas omaprogrammi 24 tundi ööpäevas. Algusaastatel tegutses raadio Paide Piimakombinaadi ruumides, 2002. aasta lõpus koliti uude majja Paides Pärnu tänav 57. Samas majas asub ka trükikoda ja ristsõnade kirjastus.

Kuma Raadio asus Järvamaal Paides, kuid raadiojaama leviala kattis lisaks suuremale osale Järvamaast ka osa Pärnu, Rapla, Harju, Viljandi ja Jõgeva maakonnast ning ulatus ka Lääne-Viru maakonda. Kuma Raadio oli kuuldav sagedusel 101,0 MHz, lisaks võis raadiojaama kuulata ka internetis. Raadiojaama põhirõhk oli kohaliku elu kajastamisel, seda nii uudiste kui ka muude kohalikke teemasid käsitlevate saadete (Paide Raekojatund, Ringmikrofon, Maakonnatund, Türi Valla Saade, Tunne Järvamaad, Sõnumid Viljandist) näol, samuti oli programmis muusikastiile tutvustavad saateid.

Raadioauditooriumi ülevaadete põhjal oli Kuma Raadiol 2014. aastal keskmiselt 17 000 kuulajat, 2014. aasta talvel 19 000 kuulajat. TNS Emori raadioauditooriumi uuringu andmetel kuulas Kuma Raadiot 2015. aasta sügisel septembrist detsembrini iga nädal üle 20 000 inimese.

Alates 2016. aasta jaanuarist kandis Kuma raadio nime **Kesk-Eesti Tre Raadio**.

Kesk-Eesti Tre Raadio kuulajaskond oli juunis 2016 ilmunud raadiouuringu järgi 20 000 inimest.

Viimane eetripäev Kesk-Eesti Tre Raadiol oli 18. jaanuaril 2026. aastal. Alates 19. jaanuarist 2026. aastal levib senisel sagedusel XFM. Järvamaa-teemaline saatepäev raadiojaamas XFM on kuulatav pühapäeviti.

## Vaata ka
* Eesti raadiojaamade loend

## Viited

## Välislingid
* Tre Raadio
* Kuula otseülekannet
Rapla Maarja-Magdaleena kogudus

EELK **Rapla Maarja-Magdaleena kogudus** on luterlik kogudus, mis kasutab Rapla kirikut ja Kehtna Peetri kirikut.

Kogudus kuulub EELK Lääne-Harju praostkonda.

## Koguduse pastorid ja kirikuõpetajad

*1553 Johann Konnick
*1566 Johann Ghristianus
*1619–1627 Matthaus von Finckius
*1636–1673 Johannes Heno (surn. 1673), Lääne-Harju praost (1642–1673)
*1674–1696 Abraham Winkler
*1696–1704 Heinrich Derling
*1705–1726 Christian Hippius  (surn. 1726)
*1727–1749 Johann Heinrich Hersfeld (surn. 1749)
*1750–1768 Peter Johann Fass (Faß) (surn. 1768)
*1768–1795 Otto Wilhelm Eberhard
*1788–1834 Johann Christian Eberhard
*1834–1837 Carl Theodor Henning
*1838–1864 Eduard Pontus Haller
*1864–1901 Carl Eduard Malm
*1901–1906 Hermann Girgensohn
*1907–1941 Joosep Liiv
*1941–1944 Heino Mälk
*1944–1962 Evald Saag
*1962–1991 Esra Rahula
*1992. aastast Mihkel Kukk

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* Saaga EAA.1219.2.1:4 – Rapla koguduse õpetajate nimekiri kirikuraamatus
*Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Rapla, e-kirik.eelk.ee, 23. märts 2023
Jäääär I

**"Jäääär I"** on Jääääre 1991. aasta album.

## Lugude nimekiri
#"Laualinad" J.Sööt / J.Viiding  
#"Õhk kõnnib tänaval" J.Sööt / K.Muuli
#"10 aastat tagasi" J.Sööt / J.Sööt
#"Teretus" J.Sööt / J.Sööt
#"Saladus" inBoil / inBoil
#"Õhtu Valgas" J.Sööt / J.Viiding
#"Alexander" Müller / InBoil
#"Punased kardinad" InBoil / InBoil
#"Jäljed" J.Sööt / Tundmatu
#"B-Hommik" InBoil / InBoil
#"Glory Halleluja" InBoil / InBoil
#"Las' ma..." InBoil / InBoil
#"Olen lahke" InBoil / InBoil
#"Kus sa veel aeled mu õeke" J.Sööt / Sang
#"Romanss" J.Sööt / J.Viiding
Jäääär II

**"Jäääär II"** on Jääääre 1992. aasta album.

## Lugude nimekiri
#"Parzivali teekond" Dorst / inBoil
#"Tolmused riided" InBoil / J.Sööt
#"Tartu, väike puust linn" J.Tuksam / J.Sööt
#"Õhuline" InBoil / InBoil
#"Õhk kõnnib tänaval" K.Muuli / J.Sööt
#"Saame kokku" InBoil / InBoil
#"Selgeltnägija silmakiri" A.Müller / InBoil
#"Ma kaeban naiste peale nüüd" A.Vanapa / J.Sööt
#"Kosk" InBoil / J.Sööt
#"Mind Sa ei tea" InBoil / L.Saatpalu
#"Sõbra portree" InBoil / InBoil
#"Ilus lugu" InBoil / J.Sööt
#"Lugu ennekuulmatust lahkusest" InBoil / InBoil
#"Jäljed" Ly / J.Sööt
Pasi Rautiainen

**Pasi Pentti Rautiainen** (sündinud 18. juulil 1961 Helsingis) on soome jalgpallitreener ja endine jalgpallur.

## Jalgpalliklubid
*...
*1980–1981 Bayern Munich
*1981–1982 Werder Bremen
*1982–1986 Arminia Bielefeld
*...
Slumm

**Slumm** (iiri *S lom é* (s'lum ae)) on linna vaene, halva hoonestuse ja puuduva heakorraga üleasustatud osa. Seda iseloomustavad juhuslikust materjalist (tavaliselt kartongist, vineerist, pappkarpidest, tahvelkivist jms) ehitatud elamud, infrastruktuuri (veevärgi ja kanalisatsiooni, sageli ka elektri) puudumine, üldine räpasus ja viletsus. Slummis elavad kõige vaesemad inimesed, tavaliselt immigrandid maalt või teistest riigi piirkondadest. Paljud nendest on töötud või juhutöölised. Slummile on iseloomulik suur kuritegevus.

ÜRO andmetel vähenes aastatel 1990–2005 slummides elavate linnaelanike osakaal linlaste seas arengumaades 47%lt 37%-le, aga absoluutarvudes slummide elanike arv kasvab. Kui praegu elab slummides miljard inimest, siis aastal 2030 hakkab prognoosi järgi elama kaks miljardit.

Slummid on sageli rajatud igasugustele nõuetele tähelepanu pööramata. Seetõttu on nad sageli väga tuleohtlikud ja tulekahju võib palju maju hävitada. Slummides on vahel tänavad nii kitsad, et ei tuletõrje- ega kiirabiautod suuda neid mööda sõita ja seetõttu on slumlastel nende teenuste kättesaadavus raskendatud. Tavaliselt puudub slummis infrastruktuur: haiglad, koolid, politsei, ühistransport jne. Mumbai slummis puudub kolmandikul inimestel puhas joogivesi.

Selleks, et vähendada slummidest lähtuvat kuritegevust, rahastab Maailmapank kampaaniat "Slummideta linnad", mille käigus slummides maju lammutatakse, sealsed elanikud aetakse välja ning slummi asemele ehitatakse korralikke maju ja teisi rajatisi, vahel lihtsalt haljasalasid. Slummide hävitamist võimaldab asjaolu, et sealsed majad on rajatud igasuguste lubadeta või kui isegi maja on püstitatud legaalselt, puudub selle elanikel õigus selles majas elada (nad on skvotterid).

Mumbais tagas valitsus analoogilises programmis 1985. aastal abi korraliku elamispinna ehitamisel kõigile, kes suudavad suure osa uute majade ehitamisest ise tasuda. Selliseid oli 10–12% slumlastest, mis tähendab, et rõhuvale enamikule neist ei tulnud sellest programmist mingit kasu.

Slummide likvideerimine ei kõrvalda nende tekkimise põhjust, sest ei muuda slummielanike olukorda paremaks. Nad seisavad endiselt silmitsi vaesuse ja töötusega ning võivad lihtsalt kolida teise kohta, kuhu kerkib uus slumm. Sellepärast on tekkinud liikumine, mis keelustaks maailmas kõik slummide likvideerimise programmid, soovitades selle asemel tegeleda vaesuse põhjustega.

Tänapäeval Euroopas õigeid slumme ei ole, kuid ajalooliselt on kõigi suurte keskaegsete linnade juurde slummid kuulunud. Neid oli ka Tallinnas väljaspool Tallinna linnamüüriga ümbritsetud ala (20. sajandi agulid).

## Vaata ka
**[[Favela]]*

## Viited
Jää-Hääl

"**Jää-Hääl**" on ansambli Jäääär 1992/2008. aastal ilmunud album.

## Lugude nimekiri
#"Õhtulaul" J.Sööt / Kangur
#"Muuda ennast" L.Saatpalu / H.Runnel
#"Kui joonistad lund" R.Sibul / Kangur
#"Vägisi viltu veab" J.Sööt / Kangur 
#"Hallid kardinad" J.Sööt / A.Lintrop
#"Kallimb, tuul pääval ku sa' mu' tapat" Tüür / Põldsaar
#"B hommik" InBoil / InBoil
#"Palavik" R.Sibul / InBoil
#"Martinile" Iiri meloodia
#"Kosk" J.Sööt / InBoil
#"Teretus" J.Sööt / A.Lintrop
#"Mamm" R.Sibul / R.Sibul
#"Kohtumine" J.Sööt / A.Lintrop
#"Meel unus mägede taha" J.Tuksam / Kaplinski

## Välislingid
*
Malawi vapp

**Malawi vapp** on Malawi riigivapp.

Vapp on kasutusel alates 1964. aastast. Selle kujundus põhineb varasemal Njassamaa vapil.

Vapikilpi hoiavad Sapitwa mäel seisvad lõvi ja leopard, kilbi kohal on kiiver ja kilg-merikotkas.

Sinised lained kilbil kujutavad Njassa järve, kuldne lõvi sümboliseerib Inglismaad ning päike vabadust.

Kilbi all on kuldne lint ingliskeelse rahvusliku deviisiga "Unity and freedom" ('ühtsus ja vabadus').

## Vaata ka
* Malawi lipp
Škoda 15Tr

**Škoda 15Tr** on Tšehhoslovakkia liigendtrollibussimudel, mida 1988.–2004. aastal valmistati Škoda tehases Ostrov nad Ohřís. 

## Konstruktsioon

Liigendtrolli Škoda 15Tr konstrueerimisel on nii mehaanika kui ka elektriosa juures lähtutud standardsest trollitüübist Škoda 14Tr. 15Tr arendati välja 20.&nbsp;sajandi 80.&nbsp;aastatel esimese Tšehhoslovakkia liigendtrollina (Škoda 10Tr projekti ei realiseeritud, trollibussi Škoda-Sanos S 200Tr toodeti koostöös jugoslaavlastega.

15Tr on kolmeteljeline trollibuss, mis koosneb kahest osast. Need on omavahel ühendatud liigendi ja lõõtsaga. Trolli konstruktsiooni põhiosa on terasraam, millele on kinnitatud kere. Trolli loomisel kasutati samasuguseid või veidi muudetud osasid nagu mudelil 14Tr, mis hõlbustab hooldamist ja varuosade hankimist. Kere paremal küljel on neli kahetiivalist ust. Istmed paiknevad sõidusuunas ja on kaetud kunstnahaga. Salongi valgustavad päevavalguslambid.

Trollil on kaks veomootorit, üks keskmisel ja teine tagumisel sillal (kasutati samasuguseid mootoreid nagu trollil 14Tr). See annab 15Tr-ile eelise järskudel kallakutel.

## Tehnilised andmed

* Pikkus: 17,36 m
* Laius: 2,5 m
* Kõrgus: 3,41 m
* Tühimass: 15,8 t
* Kohti kokku: 145
** Istekohti: 45
** Seisukohti: 100
* Mootori võimsus: 2 x 100 – 2 x 120 kW
* Suurim kiirus: 65 km/h

## Prototüübid

Trollibussi 15Tr kaks esimest prototüüpi valmistati juba 1983.&nbsp;aastal. Hiljem valmistatust erinesid need osaliselt teistsuguse elektrisüsteemi poolest. Pärast tootja juures tehtud katseid sõitis esimene prototüüp 1984–1985 katseliselt Plzeňis. Selle esiosa müüdi hiljem varuosadeks Brnosse. Teist prototüüpi katsetati samuti tootja juures ning see kanti 80.&nbsp;aastate teises pooles maha.

## Kasutamine

1983–2004 valmistati umbes **600** trolli (koos versioonidega 15TrM ja 15TrSF). Lisaks paljudele idabloki riikidele jõudsid need ka Iraani Teherani ja USA-sse San Franciscosse. Baltimaades on seda tüüpi trollid lisaks Tallinnale ka Riias ning Vilniuses.

### Škoda 15Tr Tallinnas

Tallinn sai 1989. ja 1990. aastal 25 trolli 15Tr (400-424). Tegu oli esimeste Škoda lõõtstrollibussidega Nõukogude Liidus.

## Välislingid

* Škoda 15Tr Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise kodulehel
Sapitwa

**Sapitwa** on mäetipp Malawi lõunaosas Mulanje massiivis, Blantyrest ida pool.

Sapitwa on Malawi kõrgeim tipp. Mäetipu kõrgus on 3002 meetrit.

## Välislingid
Eduardo Frei Ruiz-Tagle

**Eduardo Frei Ruiz-Tagle** (sündinud 24. juunil 1942 Santiagos) on Tšiili poliitik, Tšiili president 1994–2000.

Tema isa Eduardo Frei Montalva oli Tšiili president aastatel 1964–1970.

Ta on lõpetanud Tšiili Ülikooli hüdraulikainsenerina. Juba ülikoolis oli ta üliõpilasliider. Seejärel õppis ta Itaalias haldusjuhtimist. Ta kuulub alates 1958. aastast Tšiili Kristlik-Demokraatlikku Parteisse. 1964. aastal osales ta oma isa presidendivalimiskampaanias. Aastatel 1969–1988 oli ta Tšiili suurima tehnika- ja ehitusettevõtte Sigdo Koppers kaasomanik.

1988. aastal asutas ta Vabade Valimiste Komitee ja valiti Santiagost kogu riigi suurima häälte arvuga senaatoriks. Tšiili Senatis juhtis ta rahandus- ja eelarvekomisjoni ning kuulus ehituskomisjoni. 1992. aastal võitis ta erakonnasisestel eelvalimistel ametis olevat presidenti Ricardo Lagost ja sai oma erakonna presidendikandidaadiks. 1993. aastal võitis ta presidendivalimised ja sai järgmisel aastal presidendiks. 2000 tema ametiaeg lõppes. Ta ei kandideerinud tagasi, vaid asus vastavalt Tšiili põhiseadusele eluaegseks senaatoriks. 2005. aastal muudeti põhiseadust ja eluaegse senaatori ametikoht kaotati. Sama aasta detsembris kandideeris ta uuesti senaatoriks ja võitis. 2006–2008 oli ta senati esimees. Ka tema isa oli pärast presidendiametist lahkumist senati esimees.

2009. aastal alanud valimistel kandideeris ta vasaktsentristliku valimisliidu kandidaadina taas presidendiks. 13. detsembril 2009 peetud esimeses voorus oli ta 29,6 protsendiga häältest teine Sebastián Piñera järel, kes sai 44 protsenti häältest. 17. jaanuaril 2010 peetud valimiste teises voorus valiti presidendiks Sebastián Piñera.

Tema vanaisa Eduardo Frei Schlinz emigreerus Tšiilisse Šveitsist. 2009. aastal võttis Eduardo Frei Ruiz-Tagle Šveitsi kodakondsuse.
Mait Müntel

**Mait Müntel** (sündinud 20. märtsil 1977) on eesti füüsik ja ettevõtja, OÜ Fermi Energia asutaja ja nõukogu liige.

Ta õppis aastatel 1984–1992 Nõo Põhikoolis ja 1992–1995 Miina Härma Gümnaasiumis. Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika alal, 2002 sai magistri- ja 2008 doktorikraadi.

Aastatel 1998–2003 töötas ta füüsikaõpetajana.

On töötanud koos Andi Hektoriga CERNis.

Alates 2005. aastast töötab ta Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis.

Ta arendab keeleõppeprogrammi Lingvist.

## Tunnustus
*2009 Noore teadlase preemia

## Viited

## Välislingid

*
*Madis Filippov. Noore teadlase preemia pälvinud füüsik Mait Müntel jäi tagasihoidlikuks Postimees, 15. detsember 2009
*Tuumafüüsikast keeleõppeni: Mait Müntel at TEDxYouth@Tallinn YouTube
*Priit Pullerits: "Mees, kes tegi kolmanda Eesti ime" Postimees, 5. märts 2017
*Andi Hektor ja Mait Müntel: Mure sinu pärast, teadusmahukas Eesti! Novaator, 16. mai 2017
Aafrika Rahvuskongress (Sambia)

**Aafrika Rahvuskongress** (*African National Congress*) oli Põhja-Rodeesia ja hiljem Sambia partei. 

Partei asutati 1948 **Põhja-Rodeesia Kongressi** (*Northern Rhodesian Congress*) nime all. See oli Põhja-Rodeesia esimene partei. Selle juured olid Copperbelti neegrite organisatsioonis Federation of Welfare Societies. 

Aastal 1951 valiti partei presidendiks Harry Nkumbula. Partei nimeks sai **Põhja-Rodeesia Aafrika Kongress** (*Northern Rhodesian African Congress*). Partei sidus end Aafrika Rahvuskongressiga (Lõuna-Aafrika Liit). 

Varsti sai partei nimeks **Aafrika Rahvuskongress**.  Aastal 1953 sai selle peasekretäriks Kenneth Kaunda. 

Partei püüdis korraldada Rodeesia ja Njassamaa Föderatsiooni vastast üldstreiki "rahvusliku palvepäeva" nime all, kuid Aafrika Kaevandustööliste Ühingu presidendi Lawrence Katilunngu vastuseisu tõttu ei tulnud rahvas kaasa. 1954. aasta alguses korraldasid Nkumbula ja Kaunda osaliselt eduka Lusaka eurooplastest lihunike vastase boikoti, kuid rahva mobiliseerimine föderatsiooni vastu osutus raskeks.   

1955. aastal mõisteti nii Nkumbula kui ka Kaunda õõnestava kirjanduse levitamise eest kaheks aastaks sunnitööle. Selle tagajärjel muutus Nkumbula mõõdukamaks, Kaunda aga radikaalsemaks. 

Vastuseis Nkumbula autokraatlikuks peetud juhtimisele viis selleni, et oktoobris 1958 lõi Kaunda oma pooldajatega parteist lahku (tüliküsimuseks oli, kas osaleda parlamendivalimistel, kus sai hääletada vaid väike osa mustadest) ning rajas Sambia Aafrika Rahvuskongressi (hiljem Ühendatud Rahvusliku Sõltumatuse Partei (UNIP)). Too partei kujunes võitlusvõimelisemaks ja organiseeritumaks ning jättis Aafrika Rahvuskongressi varju.  

Valimiskampaania ajal võttis Nkumbula oktoobris 1962 vastu raha Moise Tshombe režiimis ning sõlmis salaliidu valgete Ühendatud Föderaalse Parteiga (UFP). Rahvuskongress sai parlamendis 7 kohta ning oli kaalukeeleks UNIP-i ja UFC vahel. Lõpuks astuti UNIP-iga koalitsiooni ning Nkumbula sai Aafrika hariduse ministriks. Koalitsioon kestis iseseisvuseelsete valimisteni jaanuaris 1964, kus UNIP sai 55 ja Rahvuskongress 10 kohta. Nkumbulast sai opositsiooni juht. 

Rahvuskongressi toetusbaas oli iseseisvusajaks suurelt jaolt ahenenud lõunaprovintsile, kust Nkumbula pärit oli. 1968. aasta valimistel sai partei küll kohti ka Lääneprovintsist, kuid parteil ei olnud riigile palju pakkuda. Kui Kaunda võttis suuna üheparteisüsteemile, andis Nkumbula alla. 27. juunil 1973 kirjutas ta alla Choma deklaratsioonile ning teatas, et astub UNIP-i. Aafrika Rahvuskongress lakkas olemast pärast parlamendi laialisaatmist oktoobris 1973. Väidetavalt ostis Kaunda Nkumbula ära, pakkudes talle smaragdikaevandust.
Tuhamägi

**Tuhamägi** ehk **šlakimägi** ehk **räbumägi** on ärapõletatud põlevkivi või söe jäätmetest soojuselektrijaamade või katlamajade lähedal kuhjatud tehismägi.

Eestis on tuhamäed levinud Ida-Virumaal (Kohtla-Järve SEJ tuhamäed, Rakke Lubjatehase tuhamägi, Kohila tuhamägi, Narva tuhamägi, Püssi tuhamäed jt).

Keemiatööstuse tarbetutest jääkidest tekivad poolkoksimäed.

Tavakasutuses kutsutakse kõiki põlevkivi kaevandamis- ja töötlemisjääkide kuhjatisi tuhamägedeks, hoolimata nende tehispinnavormide ilmselgest erinevusest nii koostiselt kui ka kujult; Eesti 40 tuhamäest on 33 tegelikult aherainemäed. Nt Rummu tuhamägi on tegelikult paekivi kaevandamisel tekkinud aherainemägi.

## Vaata ka
*Aherainemägi

## Viited
Eduardo Frei Montalva

**Eduardo Frei Montalva** (16. jaanuar 1911 Santiago – 22. jaanuar 1982 Santiago) oli Tšiili poliitik. Aastatel 1964–1970 oli ta Tšiili president.

Tal oli seitse last. Tema vanim poeg Eduardo Frei Ruiz-Tagle oli Tšiili president aastatel 1994–2000.

Eduardo Frei alustas poliitilist tegevust Konservatiivses Parteis. Aastal 1938 lahkus ta erakonnast koos rühma noorte mõttekaaslastega ja asutas uue erakonna Falange Nacional, millest 27. juunil 1957 sai Tšiili Kristlik-Demokraatlik Partei. Aastal 1945 oli ta infrastruktuuriminister. Aastal 1949 valiti ta senatisse. 

Presidendiks kandideeris ta juba 1952. aastal, kuid kaotas Carlos Ibáñez del Campole. Teist korda kandideeris ta presidendiks 1958, aga jäi kolmandaks. Presidendiks sai Jorge Alessandri. Aastal 1964 võitis ta valimistel Salvador Allendet, kes omakorda võitis valimised 1970. aastal ning sai presidendiks pärast Eduardo Freid.

Frei alustas presidendina muu hulgas sotsiaalse arengu, maa- ja haridusreformi. Ta algatas majade ehitamist, tervishoiu edendamist, kasutamata alade taasmetsastamist ja riigi vasetööstuse natsionaliseerimist.

Frei surma põhjuseks diagnoositi operatsioonijärgne veremürgistus, kuid hiljem hakati kahtlustama mürgitamist. Detsembris 2009 vahistati kuus inimest, keda süüdistati Frei Montalva mürgitamises sinepigaasi ja talliumiga, mille jääke leiti lahkamisel. Ekspertide aruanne väitis, et pikaajaline väikeste annustega mürgitamine Frei haiglasviibimise ajal oli nõrgendanud tema immuunsüsteemi enne maooperatsiooni. Surma asjaolude uurimine kestab siiani.
Niitvälja raudteepeatus

**Niitvälja raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Niitvälja külas. 

Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 31,1 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Keila ja Klooga raudteepeatuse vahele. 

Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 90 meetrit. Peatuses peatuvad Elroni Tallinnast Paldiskisse ja Klooga-Randa sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus III ja IV tsooni.

## Ajalugu
Niitvälja peatus (toonase nimega *Eschenrode*) avati 1872. aastal. 1876. aasta sõiduplaanis oli Eschenrode märgitud juba pooljaamana.
1928. aastal nimetati peatus ümber Niitväljaks.

2010. aastal avati peatuses uus täispikk 550 mm kõrgune perroon.

## Viited

## Välislingid
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Klooga raudteejaam

**Klooga raudteejaam** on raudteejaam Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Klooga alevikus.

Raudteejaam asub 1870. aastal valminud laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres, 35,9&nbsp;km kaugusel Balti jaamast.

Kloogal peatuvad Elroni Tallinnast Paldiskisse ja Kloogarannale sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub jaam IV tsooni.

Pärast Kloogat jaguneb raudtee kaheks, üks raudteeharu jätkub Paldiski suunal, teine aga keerab Kloogaranna poole.

Raudteejaamas asub lisaks peateele kolm kõrvalteed, 7 pööret ning üks teedevaheline perroon pikkusega 150 meetrit, mis avati 2010. aastal.

Keila–Klooga raudteelõik elektrifitseeriti 1958. aastal ning avati sama aasta 30. detsembril. 1960. aastal avati Klooga–Kloogaranna raudteelõik (3,4&nbsp;km).

## Jaamahoone

Raudtee põhjaküljel asetseb 1870. aastal ehitatud kroonuhistoritsistlikus stiilis puidust jaamahoone, mis moodustab ansambli samas laadis ühekorruselise viilkatusega puitelamuga. L-kujulise põhiplaaniga ühekorruseline jaamahoone ehitati V klassi jaamale ettenähtud tüüpprojekti järgi.

Valdavalt rõhtlaudvoodrile sekundeerib hoonete sokliosas kuni aknalaudadeni püstlaudvooder, mis on eraldatud ülemisest osast kitsa liseeniga.

Jaamakompleksi kuuluvad nimetatutest lisaks veel põhja ja kirde pool asetsevad kuur, kivist abihoone ning kelder.

Klooga jaamahoone näol on tegemist oma tüübi ainsa esindajaga Eestis, kuna Paldiski–Tallinna–Narva raudteele algselt ühekorruselisi puidust jaamahooneid rohkem ei rajatud. Erandiks on siin vaid 1870. aastal sama algprojekti järgi valminud Kadrina esimene jaamahoone, millele tehti aga Balti Raudtee Seltsi esimehe Alexander von der Pahleni soovil erandkorras juurde osaline teine korrus.

2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulus Klooga jaamahoone ehitiste hulka, millest hoone omanik AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.

## Viited

## Välislingid

* Klooga jaamas algasid suured ehitustööd; Harju Elu, 7. mai 2019
* FOTO: Klooga jaam aastal 2004; Baltic Trains Picture Gallery
* Klooga raudteejaam (1920.–1930. aastatel); ajapaik.ee
* YouTube'i video: Elroni elektrirongid Kloogal
* Infot jaama kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Kloogaranna raudteepeatus

**Kloogaranna** (varem **Klooga-Rand**) on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Kloogaranna külas. 

Peatuskoht asub laiarööpmelise Klooga–Kloogaranna raudteelõigu ääres 39 km kaugusel Balti jaamast. 

Kloogarannas on elektrirongiliikluse lõpp-punkt. Elektrirongide sõit marsruudil Tallinn–Kloogaranna lõpeb Kloogaranna raudteepeatuses.  Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.

Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 100 meetrit.

Ooteplatvorm on Lahepere lahe rannast umbes 50 meetri kaugusel.

## Vaata ka
* Eesti raudteetransport
* Klooga–Kloogaranna raudteelõik

## Viited

## Välislingid
* FOTO: Kloogaranna peatus aastal 1997; Baltic Trains Picture Gallery
* YouTube-i video: Kloogaranna hommikune rong
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Klooga-Aedlinna raudteepeatus

**Klooga-Aedlinn** on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Klooga alevikus. Raudteepeatusest lõunasse jääb Eesti Kaitseväe harjutusväljak ja põhja endine Klooga koonduslaager, kus tänapäeval on püstitatud mälestusmärk holokausti ohvritele. 

Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 38,3 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Klooga ja Põllküla raudteepeatuse vahele. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.

Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 78 meetrit. Peatuses peatuvad Elron Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid. 

## Raudteepeatuse ümbruse ajalugu
Klooga areng algas 1930. aastate lõpus. Alates NSV Liidu Punaarmee sõjaväebaaside asutamisest 1939. aastal ning pärast II maailmasõda paiknesid piirkonnas Nõukogude armee sõjaväeosade rajatud militaarehitised ja objektid. Elanikkond koosnes peamiselt Nõukogude armee ohvitseridest ja üleajateenijate peredest. Klooga koonduslaager (SD Klooga koonduslaager) oli Klooga-Aedlinna raudteepeatuse läheduses (põhja pool) asus II maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimu 1943. aasta septembris loodud Vaivara koonduslaagri välilaager – Klooga koonduslaager.

## Vaata ka
*NSV Liidu relvajõud Eestis

## Viited

## Välislingid
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Põllküla raudteepeatus

**Põllküla raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Põllkülas. 

Peatuskoht asub 1870. aastal avatud laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 41 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Klooga-Aedlinna ja Laoküla raudteepeatuse vahele. 

Alates 2010. aasta märtsist on kasutusel uus 55 cm kõrgune perroon pikkusega 30 meetrit. Rongist väljumine toimub seetõttu ainult läbi rongi C-ala.. Peatuses peatuvad AS Elroni Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid. 
Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.

Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel umbes 200 meetri pikkune ja 110 cm kõrgune perroon, mis nüüdseks on lammutatud.

## Viited

## Välislingid
* Minu Põllküla: Värvikad lood aegade hämarusest; Maaleht, 27.01.2014
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Kulna raudteepeatus

**Kulna raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Kulna ja Ohtu küla vahel. 

Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Turba raudtee ääres 30,1 km kaugusel Balti jaamast. Avati aastal 1928. Peatus jääb Keila ja Vasalemma raudteepeatuse vahele. 

Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 30 meetrit. Siseneda ja väljuda saab vaid läbi rongi C-ala.. 
Peatuses peatuvad AS Elroni Tallinnast Turbasse sõitvad elektrirongid. 
Piletihinnalt kuulub peatus III ja IV tsooni.

## Viited

## Välislingid
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Laoküla raudteepeatus

**Laoküla raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laoküla külas. Peatus avati 

Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 43,5 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Põllküla ja Paldiski raudteejaama vahele. Nõukogude ajal kontrolliti Laokülas Paldiskisse, kui kinnisesse linna sõitjate dokumente.

Alates 2010. aasta märtsist on peatuses kasutusel uus 55 cm kõrgune perroon pikkusega 30 meetrit. Rongi siseneda ja väljuda saab seal seega ainult läbi rongi C-ala. Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel umbes 200 meetri pikkune ja 110 cm kõrgune perroon, mis lammutati 2010. aastal. Piletihinnalt kuulub Laoküla IV tsooni.

Laokülas peatuvad AS Elroni Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid. 

## Viited

## Välislingid
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Kibuna raudteepeatus

**Kibuna raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Kibuna külas. Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Turba raudtee ääres. Peatus jääb Vasalemma ja Laitse raudteepeatuse vahele.

Tegu on esimese pärast Eesti taasiseseisvumist rajatud elektriraudtee peatuskohaga, kus rongid hakkasid peatuma 1. veebruaril 2005. Selles kohas oli enne juba olemas Nõukogude ajal kohalike suvilaomanike initsiatiivil ehitatud perroon, kuid seda ei võetud valede gabariitide tõttu kasutusse.

Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 100 meetrit. Peatuses peatuvad Elroni Tallinnast Turbasse sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.

## Viited

## Välislingid
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*) 

## Välislingid
*
Vasalemma raudteejaam

**Vasalemma raudteejaam** on raudteejaam Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Vasalemma alevikus.

Raudteejaam asub laiarööpmelise Keila–Turba raudtee ääres 37,5&nbsp;km kaugusel Balti jaamast. Jaam jääb Kulna ja Kibuna raudteepeatuse vahele. Vasalemmas peatuvad Elroni Tallinnast Turbasse sõitvad elektrirongid. Jaamas võib toimuda ka kaubalaadimine. Piletihinnalt kuulub jaam IV tsooni.

2010. aastal valmis Vasalemmas uus 550&nbsp;mm kõrgune ja 100 m pikkune teedevaheline ooteplatvorm.

Raudteejaamas asub tänaseks 3 rööpapaari ja 7 pööret, lisaks suundub jaamast harutee tööstusterritooriumile (Vasalemma karjääri).

## Ajalugu

Vasalemma jaam rajati aastal 1917 seoses juba 1905. aastal avatud laiarööpmelise Keila–Haapsalu raudteega. Aasta hiljem valmis ka kahekorruseline puidust jaamahoone.

Elektrirongide liiklus toona vastselt elektrifitseeritud Keila–Vasalemma raudteelõigul avati 15. juulil 1965. 
1981. aastal pikendati elektriraudteed Riisipereni ja 2019. aastal kuni Turbani.

Vasalemma jaamast läks Nõukogude võimu lõpul umbes 6&nbsp;km pikkune haruraudtee Murru vanglasse, mis demonteeriti 1990. aastate keskpaigas. Tänaseni on alles selle  raudteetamm. 

2002. aasta sügisel avati Vasalemma jaama perroonil ootepaviljon.

Varem asus jaamas lisaks peateele neli kõrvalteed ning tupiktee.

Alates 2015. aastast ristub Vasalemma raudteejaama juures raudteega Eesti pikim matkarada, RMK matkatee Peraküla-Aegviidu-Ähijärve mille kogu pikkus on 820&nbsp;km Vasalemma raudtee jaam jääb 64&nbsp;km juurde.

## Jaamahoone
Vasalemma jaamahoone valmis 1918. aastal eriprojekti järgi.

Jaamahoone erineb oluliselt varasematel kümnenditel levinud dekoratsioonirohketest kroonuhistoritsistlikest puithoonetest.

Vertikaalse proportsiooniga kahekorruselise hoone dekoratiivsus piirdub vaid vahvärki meenutava lihtsa puitsõrestikuga, mis muudab hoone raudteearhitektuuri jaoks tavatult juugendlikuks.

Jaamahoone on rahuldavas seisukorras, kuid mitte enam kasutusel ning laguneb.

2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Vasalemma jaamahoone ehitiste hulka, millest hoone omanik AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.

## Vaata ka
* Keila–Haapsalu raudteelõik
* Eesti raudteetransport

## Viited

## Välislingid

* Kolmanda klassi jaam; Harju Elu : Harjumaa ajaleht, nr. 91, 1 august 1987 (DIGAR)
* FOTO: Vasalemma jaam u 1925; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot jaama kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Laitse raudteepeatus

**Laitse raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Kibuna külas. 

Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Turba raudtee ääres 43 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Kibuna ja Jaanika raudteepeatuse vahele.

Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 100 meetrit. Peatuses peatuvad Elroni Tallinnast Turbassee sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.

## Ajalugu

Laitse peatuskoht avati 1923. aastal laiarööpmelise Keila–Haapsalu raudtee juurde (liinil Tallinna–Haapsalu).

Algselt sai rongi oodata vanas kaubavagunis, kuid juba samal aastal toodi Paliverest väike vahimajake peatuskoha vaguni kõrvale. Sellest majakesest sai Laitse jaamahoone, kus asus ka piletikassa.

## Viited

## Välislingid
* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
Sportland Arena

**Sportland Arena** on kunstmurukattega jalgpalliväljak Tallinnas. Väljak asub A. Le Coq Arena kõrval ja on osa Lilleküla jalgpallikompleksist. Varem kandis staadion nime *A. Le Coq MiniArena*. Staadioni aadress on Jalgpalli 19.

See on üks Eesti väheseid soojendusega kunstmuruväljakuid.

## Staadioni kasutus
Varakevadel ja hilissügisel kasutavad väljakut profiklubid Flora, FCI Levadia, Tallinna Kalev ja Nõmme United. Lisaks on see paljude madalamate liigade meeskondade koduväljak.

## Ajalugu
Staadion avati esmakordselt 2003. aastal ning 2018. hooajaks rajati väljaku lõunaküljele 1198-kohaline peatribüün. Samuti omistati staadionile FIFA Quality Pro sertifikaat, mis on kõrgeim kvaliteedistandard kunstmuruga jalgpalliväljakutele.

2022. aasta Premium liiga hooaja esimeses ringis kasutas Sportland Arenat kodustaadionina viis kümnest Eesti kõrgliiga klubist (Flora, Levadia, Kalju, Kalev, Legion), mille tulemusel peeti hooaja esimesest 45 mängust 23 ühel ja samal staadionil. Kogu 2022. aasta hooaja jooksul toimus Sportland Arenal kokku 51 Premium liiga kohtumist, mis moodustas 28% kogu hooaja mängudest. See pälvis Eesti jalgpalliringkondades tugevat kriitikat ning irooniliselt pakuti liigale uueks nimeks "Sportland Arena Liiga".

## Viited

## Välislingid

* 
* MiniArenast saab Sportland Arena Soccernet, 3. märts 2006
* Sportland Arena saab Eesti moodsaima kunstmurukatte ERR Sport, 30. september 2011
* Sportland Arena läbis FIFA ülevaatuse jalgpall.ee, 19. aprill 2013
* Fotod: järgmise hooaja alguseks võib valmida Sportland Arena uus tribüün Soccernet.ee, 31. august 2017
* Sportland Arena ning jalgpallihall said uue aadressi Postimees, 18. juuni 2019
Aafrika Rahvuskongress (Lõuna-Rodeesia)

**Aafrika Rahvuskongress** (*African National Congress*) oli partei Lõuna-Rodeesias. 

Selle esimeheks sai 1952. aasta alguses Joshua Nkomo.

Partei osales 1953. aasta Rodeesia ja Njassalandi Föderatsiooni parlamendi valimistel, saamata ühtki kohta. Pärast seda lakkas partei faktiliselt tegutsemast. Püsima jäi Nkomo juhitud osakond Bulawayos. 

Septembris 1957 lõid Lõuna-Rodeesia Linnanoorsoo Liiga juhid George Nyandoro ja James Chikerema Lõuna-Rodeesia Aafrika Rahvuskongressi, kuhu võeti ka Nkomo organisatsioon.
Aafrika Rahvusnõukogu

**Aafrika Rahvusnõukogu** (*African National Council*) oli Rodeesia poliitiline organisatsioon. 

See asutati 16. detsembril 1971 ja 30. märtsil 1972 poliitilise organisatsioonina. Selle juht oli Abel Muzorewa.  

Aastal 1974 läks see vast loodud Ühendatud Aafrika Rahvusnõukogu koosseisu.
Aafrika Sõltumatuse Partei

**Aafrika Sõltumatuse Partei** (prantsuse *Parti africain de l'indépendance*; lühend PAI) oli Prantsuse Lääne-Aafrika vasakpoolne partei.

See asutati 15. septembril 1957 Senegalis Thièsis. 

Kui Prantsuse Lääne-Aafrika 1958 kaotati, said kohalikest sektsioonidest iseseisvad parteid, mis osalt kandsid sama nime. 

1. augustil 1960 partei järglane Senegalis keelustati.

Senegalis on Aafrika Sõltumatuses Parteist tekkinud: 
*Sõltumatuse ja Töö Partei (faktiliselt järjepidev)
*PAI-Rénovation (kannab ametlikult nime Aafrika Sõltumatuse Partei ja peab end sellega järjepidevaks)
*Ligue Démocratique/Mouvement pour le Parti du Travail
*Senegali Kommunistlik Partei (lühikest aega tegutsenud Hiina-meelne partei)
PAI-Rénovation

**PAI-Rénovation** (ametlikult **Aafrika Sõltumatuse Partei** (*Parti Africain de l'Indépendance*; lühend PAI)) on Senegali erakond, mis registreeriti 14. augustil 1976.  Ta peab end järjepidevaks Aafrika Sõltumatuse Parteiga. 

Partei juht oli 2007. aastani Majhemout Diop (Majhmout Diop).

## Eellugu

Algse Aafrika Sõltumatuse Partei 1972. aasta kongressil heideti endine peasekretär Majhmoud Diop välja. 

Püüdes teha lõppu üheparteisüsteemile, andis Senegali Rahvuskogu 9. juulil 1975 seaduse kolmeparteisüsteemi moodustamiseks. Selle järgi pidi riigi poliitilises elus olema esindatud kolm ideoloogiat: liberalism, sotsiaaldemokraatia ja marksism-leninism. Valitsev Senegali Sotsialistlik Partei pidi esindama sotsiaaldemokraatiat ja peamine opositsioonipartei Senegali Demokraatlik Partei liberalismi.       

Aastal 1976 lubati Diopil eksiilist naasta.  Ta koondas ruttu oma järgijad ning moodustas **PAI Uuendamise Ajutise komitee**. Tema abiliste seas olid Baba Ndiaye ja Bara Goudiaby. See rühmitus hakkas tegutsema faktiliselt eraldi parteina, mis nimetas end Aafrika Sõltumatuse Parteiks. Parteid hakati kutsuma *PAI-Rénovation* (PAI-Uuendus), et eristada teda algsest PAI-st (mida hüüti *PAI-Sénégal*).

## Ajalugu
14. augustil 1976 registreeriti PAI-Rénovation legaalse parteina Aafrika Rahvusnõukogu nime all. Talle anti kolmeparteisüsteemis vasakpartei roll. (PAI-Sénégal registreeriti hiljem (1981, pärast kolmeparteisüsteemi kaotamist Sõltumatuse ja Töö Partei (PIT) nime all.) 

1978. aasta Senegali parlamendivalimistel tuli Diopi PAO kolmandale kohale 3734 häälega (0,3% häältest).

Aastal 1979 ühines PAI-ga partei Ligue Démocratique/Mouvement pour le Parti du Travail Moussa Kane'i juhitud osa.

2001. aasta parlamendivalimistel sai partei 3682 häält (0,20%) ega saanud Rahvuskogus ühtki kohta. 

## Orientatsioon
Partei on vasakpoolne (algselt kommunistlik). Ta nimetab end pannegristlikuks, panafrikanistlikuks ja sotsialistlikuks. 

Ta on kuulutanud oma eesmärkideks kõikide mustanahaliste ürituste kaitse, võitluse Aafrika ühtsuse eest ning lõpu tegemise inimese ekspluateerimisele inimese poolt.

## Sümbolid
Partei deviis on "Organiseeritus, distsipliin, võitlus" (*Organisation, discipline, combat*). 

Tunnussõnad on *Mom sa reew* (sõltumatus), *Bok sa reew* (ühtsus) ja *Défar sa reew* (rahvuslik ülesehitus, areng). 

Partei värv on punane. Embleemil on ristatud vasar ja kõblas, mille kohal on must viisnurk punasel taustal. Lipul on must viisnurk punasel põhjal. 

## Organisatsioon
Partei peakorter on Guédiawayes. 

Partei häälekandjad on ajaleht Monsareew (Momsarev) ja La Lutte. 

## Välislingid
*Koduleht