Lihtminevik

**Lihtminevik** ehk **preteeritum** ehk **imperfekt** on kindla kõneviisi aeg, mis väljendab kõnehetkele eelnevat tegevust, millel pole ei oleviku ega ka mõne muu minevikuhetkega olulist seost. Minevikku väljendavad lauses tegusõnad ehk öeldised. Aeg on lauses tihti määratletud.

Lihtminevik on morfoloogilise ajakategooria ehk tempuse üks liige, mis väljendab iseseisvas lauses alati absoluutset aega ehk suhet kõnehetkega . Lihtminevik on tavalisim ajavorm, mida kasutatakse jutustamisel, nt *Eile *'käis** Ann linnas''. ''Hommikul **külastas** ta kaubanduskeskust, siis **astus** sõbra juurest läbi. Õhtul **sõitis** ta tagasi koju''. Lihtminevikku kasutatakse ka olevikulise tegevuse puhul [[Meenutusminevik|meenutusminevikuna]], tuletades meelde mineviku teadmisi. Nt ''Mis teie nimi **oligi?*****'

Eesti keeles esineb lihtmineviku liigtarvitamist [[Minevik (keeleteadus)|täis- ja ennemineviku]] asemel. Seda peetakse eelkõige vene keele mõjuks, mis jõudis eesti keelde kehvade tõlgete tõttu ning on edasi levinud.


== Moodustamine ==
Lihtmineviku moodustamine sõltub [[kõneliik|kõneliigist]] ja [[tegumood|tegumoest]], [[isikuline tegumood|isikulises tegumoes]] ka sõnatüübist ja [[Pöördkond|pöördkonnast]]. 

=== Isikuline tegumood ===
[[isikuline tegumood|Isikulise tegumoe]] [[Eitav kõneliik|eitav]] [[kõneliik]] moodustatakse liitvormina, mis sisaldab eitust ja lihtmineviku *nud*-kesksõna, nt *ei olnud*. [[Jaatav kõneliik|Jaatusvormides]] on lihtmineviku moodustamiseks kolm varianti: *s*, *i*, ja [[minevikutüvi]] ehk keeleajalooliselt tekkinud tüvevariant, kus tunnus *i* on ühte sulanud tüvelõpulise *e*- või *a*-ga. Sobiva variandi määrab sõnatüüp.

Kõige tavalisem on *s*-lihtminevik, nt *kaotama → kaotas*, *vaatama → vaatas*. Teised kaks varianti esinevad vaid kindlates sõnatüüpides. *I*-lihtminevik, millega kaasneb alati ka eelneva pika [[täishäälik|vokaali]] lühenemine, väljendub I pöördkonna *saama*- ja *jooma*-tüübis: *saama → sai*, *jooma → jõi*.  [[Minevikutüvi]] esineb II pöördkonna *tulema*- ja *pesema*-tüübis: *tulema → tuli*, *pesema → pesi*, ning III pöördkonna  *tegema*-tüüp ja erandsõnana *pidama* (kohustatud olema): *tegema → tegi*, *pidama → pidi*. [[Minevikutüvi|Minevikutüve]] võimalus on ka erandsõnades *lask/is ~ lasi* ja *esitlema*-tüübis, kuigi tekkiv vorm on tugeva [[kõrgstiil|kõrgstiili]] varjundiga: *esitle/s ~ esiteli*.


===Morfeemivariant *s*===

Lihtmineviku *s*-variant jaguneb omakorda kolmeks: *si*, *s* ja *is*. Kui *i*-d ei järgne, saab *s* esineda vaid [[Ainsus|ainsuse]] 3. pöördes, nt *ela/s*. Kui sõna lõpeb häälikuliselt avalduva pöördetunnusega, tekib *s*-i ja pöördetunnuse vahele *i*: *ela/si/n, ela/si/me*. Hääldust lihtsustav *i* tekib III pöördkonna ühesilbilise [[Algvorm|algvormiga]] sõnatüüpides *s*-i ette, nt *laulma: laul + s → laul/is*.

===Umbisikuline tegumood===

[[Umbisikuline tegumood|Umbisikulise tegumoe]] [[Eitav kõneliik|eitavas kõneviisis]] tekib liitvorm, mis koosneb eitusest ja lihtmineviku [[kesksõna|kesksõnast]] tunnusega *tud* või *dud*, nt *ei tehtud, ei söödud*. [[Jaatav kõneliik|Jaatavates]] vormides liidetakse [[Umbisikuline tegumood|umbisikulise tegumoe]] tunnusele *i*, nt *ela/t/i, min/d/i''.

## Viited