Jakob De la Gardie

Krahv **Jakob Pontusson De la Gardie** (20/30. juuni 1583 Tallinn – 12. august 1652 Stockholm) oli Rootsi väejuht (1609 feldmarssal) ja riigitegelane (riigimarssal 1628).

## Elulugu
Jakob De la Gardie oli Pontus De la Gardie ja Sofia Gyllenhielmi poeg, ning Axel Julius De la Gardie ja Magnus Gabriel De la Gardie isa. Tema ema suri sünnitusel ning isa uppus kaks aastat hiljem (1585) Narva jõkke, misjärel võttis Jakobi Soomes Vääksy mõisas elav vanaema Karin ehk Katarina Hansdotter ta enda kasvatada. Katarina oli olnud Soome hertsogi, hilisema Rootsi kuninga Johan III armuke, kellega neil oli teadaolevalt neli last: Sofia Gyllenhielm (1556–1583), kes oli abielus Pontus De la Gardiega, Augustus Gyllenhielm (1557–1560), Julius Gyllenhielm (1559–1581) (Åbo asehaldur, 1580–1581), Lucretia Gyllenhielm (1560–1585). Enne Johani abiellumist Poola printsessi Katarina Jagellonicaga 1562. aastal naitis Johan Katarina Klas Vestgötega. 1563. aastal tapeti Klas Vestgöte koos teiste Johani pooldajatega, misjärel abiellus Katarina Ülem-Satakunta foogti Lars Hordeliga.

Tema vend, vabahärra Johan De la Gardie (1582–1642) oli samuti Rootsi riigitegelane, õde Brita (1581–1645) oli abielus feldmarssal Jesper Mattson Cruusiga ja vabahärra Gabriel Gustafsson Oxenstiernaga (1587–1640).

1601. aastal osales Jakob De la Gardie Poola-Rootsi sõjas Liivimaal. Samal aastal võtsid Jan Zamoyski väed, ooberst Jakob De la Gardie Valmiera langemise järel koos oma sugulase Södermanlandi hertsog Karli abieluvälise poja Carl Carlsson Gyllenhielmiga vangi. Vangis viibis ta neli aastat ning pärast vabanemist suundus Madalmaadesse, kus võttis vabatahtlikuna osa Madalmaade ülestõusust. 1606–1608 teenis ta Oranje Mauritzi vägedes. Hollandi sõjakunst avaldas talle väga muljet ja Rootsi naasnuna asus ta seda seal tutvustama.

Pärast 1608. aastat oli ta kaks aastat Soomes asunud Rootsi vägede juhataja.
### Sõjad Venemaal

Poola-Vene sõja ja Moskoovia Segaduse ajal ajal toetas Rootsi Moskva tsaari Vassili IV-t, vältimaks Poola-Leedu valitseja Zygmunt III Waza ülemvõimu kehtestamist Kesk- ja Ida-Euroopas. 1609. aastal sõlmiti Viiburis sõjaline liiduleping, Rootsi lubas saata tsaarile appi vägesid, nõudes vastutasuks Käkisalmi lääni. Jakob De la Gardie määrati Venemaale mineva ning peamiselt soomlastest ja palgasõduritest koosneva väe ülemaks. De la Gardie sõjakäiguna tuntud ettevõtmine päädis Rootsi-Vene vägede jõudmisega Moskvasse ning Tušinost Vale-Dmitri vägede pagendamisega. 1609. aasta märtsis ületasid Jakob De la Gardie väed piiri ning peletas Vale-Dmitri toetajad Novgorodi piiramiselt ning purustas ka Vale-Dmitrit toetanud poolakate ja kasakate väesalgad ja vallutas Staraja Russa, Porhovi, Toržoki ning tema, kui tsaar Vassili Šuiski liitlase võimu alla läksid Jaroslavl, Kostroma, Nižni Novgorod, Kinešma, Jurjev, Galitš, Romanov, Pošehonje, Ustjug, Kašin, Borissov, Vjatka ning Beloozero Põhja- ja Kirde-Venemaal. Koos tsaari väejuhi Mihhail Skopin-Šuiski (1586–1610) (*Михаил Васильевич Скопин-Шуйский*) vägedega vallutasid Venemaa tsaaririigi põhjaosa ja Volga-äärsed linnad Vale-Dmitri II toetajatest ning 1610. aasta jaanuaris poolakate vägede poolt piiratud Troitse-Sergi suurkloostri. 

1610. aasta 4. juuli osales De la Gardie vägi koos vürst Dmitri Šuiski ja Andrei Vassiljevitš Golitsõniga Klušino lahingus, mis kaotati arvulises vähemuses olnud Poola-Leedu vägedele, mida juhtis Poola Krooni välihetman Stanisław Żółkiewski ja mis lõppes Vene-Rootsi vägede lüüasaamisega. De la Gardie väes olnud palgasõdurite palk oli maksmata ning need deserteerusid. Tsaar Vassili IV valitsemisaeg lõppes ja ta pügati mungaks. Vene-Rootsi vägede lüüasaamisega sai Moskva tsaaririigi valitsejaks Zygmunt III Waza poeg Władysław IV Waza.

De la Gardie rootslastest ja soomlastest väel lubati alistumislepingu kohaselt lahkuda ning nad taandusid Loode-Venemaale, kus kontrollisid neid ja endise tsaari Vassili IV sõlmitud lepingu kohaselt Rootsile lubatud alasid. De la Gardie mängis olulist rolli ka 1610. aastal Rootsi ja Władysław IV Waza valitsetava Moskva vahel puhkenud Ingeri sõjas. Sõja üheks eesmärgiks oli panna Gustav II Adolfi noorem vend Karl Filip Moskva troonile. 1611. aastal vallutasid Jakob De la Gardie juhitud Rootsi väed Novgorodi. Viibides 1611. aastal Venemaal valis ta, Ohta jõe suudmes praeguse Peterburi territooriumil, uue Nyeni kaitserajatise asukoha ja alustas Nyenskansi kindluse ehitamist. Venemaa tsaariks sai 1613. aastal Mihhail I, kuid olukorra Loode-Venemaal ja Ingerimaal lahendas alles 1617. aastal sõlmitud Stolbovo rahuleping, millega Rootsi kuningriik sai oma valdusse maa-alad Jäämerest Maanselja mägimaa, Laadoga järve Neeva jõekonna Ingerimaa ja Peipsi idaranna kaudu Väinajõeni. Rootsi tunnistas aga Venemaa õigusi Novgorodi valdustelele, sh Staraja Russale, Ladogale, Porhovile, Gdovile ja saavutas tsaari lubaduse maksta 20 000 rubla.

### Rootsi riigiteenistuses
1613. aastal määrati Jakob De la Gardie riiginõunikuks, Rootsi kuningriigis. 1615. sai ta Läckö krahvi tiitli ja 1625. aastal introdutseeriti kolmanda krahviperekonnana Rootsi rüütelkonda. 1617 kirjutas ta Rootsi kuninga Gustav II Adolfi esindajana alla Stolbovo rahulepingule.

Aastatel 1620–1652 oli Jakob De la Gardie Rootsi riigis kuninga järel kõige tähtsamate riigijuhtide (drots, riigikantsler, riigimarssal, riigiadmiral, riigivarahoidja) seas, olles Rootsi kuningriigi riigimarssal.

1619–1622 oli ta Eestimaa kuberner (maapealik) ning Tallinna linnuse ja lääni asehaldur, 1622–1630 Liivimaa kindralkuberner (Riia maapealik), Rootsi vägede ülemuhataja Rootsi-Poola sõjas ja ka kuni 1632. aastani, 1630 Rootsi sõjakolleegiumi esimees ja 1632–1644 kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse liige..

Jakob De la Gardiet kutsuti Ingeri sõja sõjategevuse ajal Soomest pärit vägede hulgas tekkinud hüüdnime järgi ka Eestis Laisk-Jaaguks, sest ta kaalus oma otsuseid kaua ja põhjalikult.

Jakob De la Gardie on maetud Veckholmi kirikusse, mis asub Uppsala läänis Rootsis. Abikaasa Ebba Brahe poolt 1652 Pohjanmaal asutatud linnale sai tema auks nimeks Jakobstad.

Tema arhiivi säilitatakse Tartu Ülikooli raamatukogus ja tema abikaasa Ebba Brahe vapiga 17. sajandist pärinev etikukivi, mille on valmistanud üks kuulsamaid Tallinna kiviraidureid Arent Passer, asub Viru tänaval asuva De la Gardie Kaubamaja keldrikorruse restaureeritud müüril.

## Mõisad
Rootsi kuningas Gustav II Adolf läänistas 1615. aastal Jacob de la Gardiele Ohukotsu mõisa (mis oli riigistatud feldmarrsal Moritz Wrangellilt, kes põgenes 1604. aastal Poola). De la Gardie ostis selle mõisa hiljem välja ja müüs 1616. aastal rittmeister Lorenz Wagnerile.

Kuningas Gustav II Adolf pantis 1620. aastal Hiiumaal asunud kroonuvaldused Jakob De la Gardiele ning 26. juulil 1624. aastal  loovutas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Jakob De la Gardiele igavese donatsioonina 30 000 taalri suuruse võla katteks sõjaajal saadud toiduainete ja muude summade arvelt Eestimaal Haapsalu linnuselääni: Ridala, Martna, Noarootsi ja Vormsi kihelkonnaga ning Hiiumaa. Haapsalu piiskopilinnus, Harjumaa, Kuusalu kihelkonnas Kolga,  Kõnnu ja Loo, 1614. aastast Kiiu, 1624. aastast Hiiumaal Suuremõisa ja Saaremaal Pöide ning veel paljud teised valdused. Krahv Jakob De la Gardie ühendas Läänemaal ja Harjumaal asuvad maavaldused ning moodustas neist Haapsalu härraskonna.

14. märtsil 1624 andis Rootsi kuningas Gustav II Adolf krahv Jakob de la Gardiele, kui Liivimaa kindralkubernerile Norrköpingi õiguse (rootsi: *[[:sv:Norrköpings arvförening|Norrköpings arvförening]]*) alusel Helme linnuse ja mõisa (*Schloß Helmet*) koos Jõgeveste (*Beckhof*) ja Hummuliga (*Hummelshof*), ning hiljem eraldatud Kärstna (*Kerstenhof*) ja Lõvega (*Lauenhof*), kokku 26 1/2 adramaad ja 47 talupoega, millele lisandusid veel Tarvastu (*Schloß Tarwast*) – 20 adramaad ja 46 talupoega ja Viljandi linnuselään Viljandi mõisa (*Schloß Fellin*) koos Vastemõisaga – 38 adramaad ja 98 talupoega, kokku 84 adramaad ja 191 talupoega Liivimaal. Jakob De la Gardie valduste - Viljandi, Tarvastu, Helme ja Sürgavere, hauptmann oli  1629–1649 Willibald von Bergen.

## Perekond

Jakob De la Gardie abiellus 23. juunil 1618 Stockholmi lossis krahvinna Ebba Brahega (1596–1674), kes oli Rootsi riiginõuniku ja riigidrotsi krahvi Magnus Brahe (1564–1633) ja Brita Stensdotter Leijonhufvudi (surn. 1611) tütar ning Soome kindralkuberneri Per Brahe noorema tädi. Neil oli 14 last, kellest 7 said täiskasvanuks.
*Magnus Gabriel De la Gardie (1622–1686), Rootsi riigitegelane (riigikantsler), Eestimaa Haapsalu härraskonna, Kuressaare ja Pärnu krahvkonna valdaja
*Maria Sophia De la Gardie (1627–1694), aastast 1643 Eestimaa kuberneri Gustaf Gabrielsson Oxenstierna abikaasa
*Jacob Casimir De la Gardie (1629–1658), Rootsi riigitegelane ja sõjaväelane
*Pontus Fredrik De la Gardie (1630–1692), Rootsi riigitegelane
*Christina Catharina De la Gardie (1632–1704), krahv Gustaf Adolf Lewenhaupti ja krahv Gustaf Otto Stenbocki abikaasa
*Axel Julius De la Gardie (1637–1710), Rootsi riigitegelane, sõjaväelane, Eestimaa kindralkuberner 
*Ebba Margaretha De la Gardie (1638–1696), Kronobergi vabahärra ja prantsuse krahvi (aastast 1675) Per Sparre (1628–1692) abikaasa, kelle pojapojapoeg on Pariisi Arc de Triomphe'ile jäädvustatud Napoleon I kindral Louis Ernest Joseph Sparre (1780–1845).

Teised lapsed – Pontus (1619–1632), Christina (1620–1622), Sophia (1621), Brita (1624), Gustaf Adolph (1626–1630), Johan Carl (1634) ja Birgitta Helena (1636) – surid kõik lapseeas.

## Esivanemad

## Viited

## Välislingid
*Haapsalu muuseum – Jacob De la Gardie
*Baltic Connections: Jacob de la Gardie