open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šoti käbilind

**Šoti käbilind** (*Loxia scotica*) on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast. Elab paikselt Šotimaa männikutes. 

Välimuse poolest on ta nagu männi-käbilind, kuid natuke väiksema nokaga ja alanoka tipp võib külgvaates olla nähtav. Paljusid isendeid pole siiski võimalik eristada suurenokalistest kuuse-käbilindudest.
Šoti käbilinnu arvukust hinnatakse vähem kui 2000 isendile.

Augustis 2006 tunnistati šoti käbilind eraldi liigiks männi-käbilinnust erineva laulu tõttu.

## Viited
Kaari Utrio

**Kaari Marjatta Utrio-Linnilä** (sündinud 28. juulil 1942 Helsingis) on soome kirjanik.

Ta on kirjutanud kümneid ajaloolisi romaane ja ajalooteemalisi aimeteoseid.

## Eesti keeles ilmunud teoseid
* "Armas Henrietta", tõlkinud Merle Krigul, Sinisukk 1993, ISBN 998581200X
* "Vasklind" 1. ja 2. osa, tõlkinud Andres Lepp, Sinisukk 1994, ISBN 9985812050
* "Kirikla neiud", tõlkinud Meida Luiga, Sinisukk 1995, ISBN 9985812239
* "Kuukivi kevad", tõlkinud Andres Lepp, Sinisukk 1995, ISBN 998581228X
* "Vendela", tõlkinud Maire Jürima, Sinisukk 1996, ISBN 9985812530 
* "Tuulepistrik", tõlkinud Loone Ots, Rahva Raamat 2017, ISBN 9789949999705

## Tunnustus
* 1993 – Pro Finlandia medal
* 1999 – Antero Wareliuse auhind

## Välislingid

* Koduleht
Tiina Lillak

**Ilse Kristiina Tiina Lillak** (sündinud 15. aprillil 1961 Helsingis) on soome endine odaviskaja.

1983. aasta maailmameistrivõistlustel Helsingis võitis ta kuldmedali ja 1984. aasta olümpiamängudel Los Angeleses hõbemedali.

29. juulil 1982 püstitas ta maailmarekordi Helsingis tulemusega 72.40 ning järgmisel aastal 13. juulil Tamperes tulemusega 74.76.

Aastal 1983 valiti ta Soome aasta sportlaseks.

Tiina Lillak lõpetas tippspordiga tegelemise 1992. aastal. Pärast seda on ta tegutsenud massöörina.

Tiina isa Ivar on Eestis sündinud. Tema vanavanemad olid sportlased: vanaisa Verner Lillak oli motosportlane ja vanaema Ilse Lauba Eesti paremaid ujujaid 1920. aastatel.

## Viited

## Välislingid
*
Roheline Liit

**Roheline Liit** (soome keeles *Vihreä Liitto*, rootsi keeles *Gröna Förbundet*) on Soome roheline erakond.

Roheline Liit asutati 1987. aastal ja registreeriti parteina aasta hiljem. 2017. aasta mais oli parteil umbes 8768 liiget.

Erakonna esimees on alates 2023. aastast Sofia Virta.

Üle-eelmine erakonna esimees oli Anni Sinnemäki, kes oli Matti Vanhase teise valitsuse ja Mari Kiviniemi valitsuse tööminister. Teine roheline minister mõlemas valitsuses oli justiitsminister Tuija Brax.

2007. aastal valitud Eduskunna koosseisus oli 15 ja 2011. aastal valitud koosseisus 10 roheliste esindajat. 22. juunil 2011 ametisse astunud Jyrki Kataineni valitsuses oli kaks roheliste ministrit, keskkonnaminister Ville Niinistö ja arengukoostöö minister Heidi Hautala. 

2019. aastal valitud Eduskunna koosseisus oli 20 roheliste esindajat. 6. juunil 2019 ametisse astunud Antti Rinne valitsuses oli kolm roheliste ministrit, välisminister Pekka Haavisto, siseminister Maria Ohisalo ja keskkonna- ja kliimaminister Krista Mikkonen.

2019. aastal valiti Euroopa Parlamenti Rohelise Liidu liikmed Ville Niinistö ja Heidi Hautala.

## Viited

## Välislingid
* Erakonna koduleht
Anni Sinnemäki

**Anni Milja Maaria Sinnemäki** (sündinud 20. juulil 1973 Helsingis) on Soome poliitik ja luuletaja.

Anni Sinnemäki oli aastatel 2009–2011 Rohelise Liidu esimees. Alates juunist 2009 oli ta Matti Vahnase valitsuse ja alates juunist 2010 kuni juunini 2011 Mari Kiviniemi valitsuse tööminister. 

Ta oli Eduskunna liige 1999–2015. Alates jaanuarist 2015 on ta Helsingi aselinnapea.

Anni Sinnemäki on avaldanud kaks luulekogu ning teinud hulga laulusõnu, sealhulgas ansambli Ultra Bra lauludele.
Satu Hassi

**Satu Maijastiina Hassi** (sündinud 3. juulil 1951 Helsingis) on Soome poliitik ja kirjanik, kes kuulub Rohelisse Liitu.

Aastatel 1997–2001 oli ta Rohelise Liidu esimees. Aastatel 1991–2004 oli ta Eduskunna liige ning 2004–2014 kuulus Euroopa Parlamenti Roheliste Liidu ainsa esindajana. Europarlamendis oli ta Keskkonna, Rahvatervise ja Toiduohutuse Komisjoni aseesimees, Tööstuse, Teadusuuringute ja Energeetikakomisjoni asendusliige ning Kliimamuutuse Ajutise Komisjoni liige.

Aastatel 1999–2002 oli ta Paavo Lippose teise valitsuse keskkonnaminister. Ta astus tagasi protestiks valitsuse otsuse vastu ehitada Soome viies tuumaelektrijaam. See oli esimene otsus Lääne-Euroopas uus tuumaelektrijaam ehitada viimase kümmekonna aasta jooksul.

Satu Hassi on hariduselt elektriinsener, töötanud elektrijaamas ja õpetanud Tampere Tehnikaülikoolis. 

Nooruses oli ta taistolane. Ta kuulus 1971–1975 üliõpilasesindusse ja 1973–1975 sotsialistlike üliõpilaste organisatsiooni SOL juhatusse.

Ta on kirjutanud mitu romaani ja esseekogumikku ning luuletusi. Samuti on ta mitme üliõpilastele mõeldud füüsikaõpiku kaasautor.

## Teosed
* Magdaleena ei häpeä enää: Runoja. WSOY, 1984. ISBN 951-0-12621-7.
* Naaraskierre. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13779-0. (romaani)
* Käärme ja tiedon puu: Naisnäkökulmia tekniikkaan. WSOY, 1987. ISBN 951-0-14653-6.
* Seinä jota ei ole: tottelemattomuusharjoituksia. WSOY, 1988. ISBN 951-0-15402-4.
* Lukion fysiikka -sarja, WSOY, 1994–2001 (yhdessä J. Hatakan, H. Saarikon ja J. Valjakan kanssa, oppikirjoja)
* Hassi, Satu, Kiljunen, Kimmo & Pietikäinen, Sirpa: Maapallohaaste. Helsinki: Otava, 1999. ISBN 951-1-15400-1.
* Tukka hattuhyllyllä. WSOY, 2002. ISBN 951-0-27264-7.
* Satu Hassi: Mannerheim-solki ja punalippu. Siltala, 2018. ISBN 978-952-234-513-4.

### Tõlge
* Malja ja miekka: Historiamme ja tulevaisuutemme (1988)

## Isiklikku
Satu Hassi on paranenud rinnavähist.

## Välislingid

* Koduleht
Arto Bryggare

**Arto Kalervo Bryggare** (sündinud 26. mail 1958 Kouvolas) on Soome endine tõkkejooksja ja poliitik.

Ta võitis 110 meetri tõkkejooksus 1984. aasta olümpiamängudel Los Angeleses pronksmedali ja 1983. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Helsingis hõbemedali.

Tema nimel on siiani Soome ja Põhjamaade rekord 110 meetri tõkkejooksus 13,35.

Arto Bryggare kuulub Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 1995–1999 ja 2003–2007 oli ta Eduskunna liige.

## Saavutused spordis

### [[Olümpiamängud]]el

* 1984  Los Angeleses
**  pronksmedal 110 m tõkkejooksus

### [[Kergejõustiku maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 1983  Helsingis
**  hõbemedal 110 km tõkkejooksus 

### [[Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus|Euroopa meistrivõistlustel]]

* 1978  Prahas
**  pronksmedal 110 m tõkkejooksus
* 1982  Ateenas
**  pronksmedal 110 m tõkkejooksus
* 1986  Stuttgardis
**  hõbemedal 110 m tõkkejooksus

#### [[Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus|Euroopa sisemeistrivõistlustel]]

* 1977  San Sebastiánis
**  pronksmedal 60 m tõkkejooksus
* 1979  Viinis
**  hõbemedal 60 m tõkkejooksus
* 1981  Grenoble'is
**  **Euroopa sisemeister** 50 m tõkkejooksus
* 1983  Budapestis
**  hõbemedal 60 m tõkkejooksus
* 1987  Liévinis
**  **Euroopa sisemeister** 60 m tõkkejooksus

## Välislingid

* Arto Bryggare koduleht
* Arto Bryggare Tilastopaja OY kodulehel
* Arto Bryggare Eduskunna kodulehel
* Arto Bryggare YLE Elävä arkisto kodulehel
Õigeusk Eestimaal

"**Õigeusk Eestimaal**" (vene keeles "Православие в Эстонии") on Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Aleksius II teos, mille esmaväljaanne avaldati 1999. aastal Moskvas.

Tegemist on kirikuloolise uurimusega, mis annab ülevaate õigeusu ajaloost Eesti aladel muinasajast kaasajani.

## Väljaanded

1984. aastal kaitses tollane Tallinna ja Eesti metropoliit Aleksius teoloogiadoktori kraadi. Tema väitekiri koosnes kolmest köitest ja kandis pealkirja "Ülevaade õigeusu ajaloost Eestis" (vene keeles "Очерки по истории Православия в Эстонии").

1999. aastal anti Moskvas tema doktoritööst välja lühendatud üheköiteline kokkuvõte, mida oli täiendatud materjaliga kuni Aleksiuse lahkumiseni Tallinna ja Eesti metropoliidi ametist 1992. aastal.

2009. aastal avaldas Moskva Patriarhaadi Kirjastus sellest teosest täiendatud väljaande, kuhu oli lisatud ajaloolised andmed perioodi 1993–2009 kohta.

Samal 2009. aastal tõlgiti raamat eesti keelde. Teos avaldati Moskva Patriarhaadi Kirjastuse ja kirjastuse Revelex koostöös ning selle esmaesitlus toimus 11. detsembril 2009 Tallinnas Vene Kultuurikeskuses. Raamatu tõlkisid German ja Riina Schutting.

## Teose sisukord

Eestikeelne väljaanne on varustatud nii autori kui ka Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Kirilli eessõnaga ning koosneb järgmistest peatükkidest:

*Õigeusu algus Eestis (muinasajast kuni XII sajandi lõpuni)
*Katoliiklikud feodaalvallutused Eestis (XIII sajandi alguse ristisõjast kuni reformatsioonini XVI sajandi algul)
*Luterlik-evangeelse usutunnistuse kehtestamine paikkonnas (XVI sajandi algupoole reformatsioonist kuni Põhjasõja lõpuni XVIII sajandi alguses)
*Õigeusk Baltimaades (1710–1836)
*Riia vikaarkonna asutamine (1836). Usuvahetusliikumine Liivi- ja Eestimaal (1841–1845)
*Riia piiskopkond (1850–1865)
*Õigeusk Eestimaa kubermangus (1865–1919)
*Autonoomne Õigeusu Kirik Eestis (1920–1940)
*Õigeusu Kirik Eestis ja Lätis (1941–1945)
*Tallinna ja Eesti piiskopkond (1945–1992)
*Lisa. Eesti Õigeusu Kirik (1992–2009)
*Materjale Eesti õigeusu ajaloost (1841–1993)

## Hinnangud

"Õigeusk Eestimaal" on kõige põhjalikum ülevaade õigeusu ajaloost Eesti aladel. Tegelikult on see ainus uurimus, mis kajastab kohaliku õigeusu arengut alates selle jõudmisest Eesti aladele kuni viimaste aastate sündmusteni.

Teose peamised probleemid on seotud selle objektiivsusega. Esiteks kajastab raamat õigeusu ajalugu Eestis Vene Õigeusu Kiriku seisukohalt, mis iseäranis 20. sajandi, aga ka usuvahetusliikumise perioodi osas on vaieldav ja mõneti kallutatud. Teiseks on autor ühe osa vaadeldavast ajast (1961–1992) olnud ise Moskva Patriarhaadi Tallinna ja Eesti piiskopkonna juht, mistõttu selle perioodi kirjeldus sarnaneb pigem memuaaride kui neutraalse teadusliku uurimusega.

## Välislingid

*"Õigeusk Eestimaal" 1999. aasta venekeelne väljaanne
Sirje Olesk

**Sirje Olesk** (sünninimi **Sirje Mägar**; sündinud 24. augustil 1954 Kohtla-Järvel) on eesti kirjandusteadlane ja -kriitik.

## Lapsepõlv ja haridus
Sirje Olesk elas lapsepõlves Jõhvi äärelinnas Proletariaadi tänavas (praegune Pae tänav). Rajooni elu piiras rohkelt põlevkivikaevandused. Tema isa oli pärit Toilast. Ta läks kooli 1961. aastal ja lõpetas 1972. aastal Adolf Kesleri nimelise Kohtla-Järve keskkooli.

Olesk õppis aastatel 1972–1977 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning lõpetas selle *[[cum laude]]*. Doktorikraadi sai 1989. aastal Tartu Ülikoolis väitekirjaga "Luuleteoreetilise mõtte arengust Eestis 1878–1918" (juhendaja Harald Peep).

## Töö
Pärast ülikooli töötas ta Tallinna 24. Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana 1980. aastani, kuni läks Tartusse Eesti Kirjandusmuuseumi teadussekretäriks. Olesk sai teadusosakonna juhatajaks 1988. aastal. 1990. aastast töötas Eesti Kirjandusmuuseumi teadusdirektorina. 

Alates 2002. aastast on Olesk olnud Kirjandusmuuseumi vanemteadur, aga aastatel 2008–2010 ja uuesti aastatel 2015–2019 ta töötas Helsingi Ülikooli eesti kultuuri külalislektorina.

### Teadustöö
Oleski uurimusteemad on olnud Aino Kallas, nõukogude aja eesti kirjandus, luule ning Eesti ja Soome vahelised suhted. Alates 1998. aastast Olesk on olnud Soome Kirjanduse Seltsi välisliige ja 2006. aastal Soomluse Liidu (Suomalaisuuden liitto) Viro-Säätiö ("Eesti-Fond") andis talle Aino Kallase nimelise auhinna.

## Teoseid
* "Tõdede vankuval müüril", Eesti Kirjandusmuuseum 2002, ISBN 9985867378

### Artikleid
* "Isad ja tütred", Looming, 2/2009
* "Menukas kirjanikubiograafia — kogu tõde Mika Waltarist?", Looming, 7/2009

## Tunnustus
* 2006 – Viro-Säätiö Aino Kallase auhind (Soome)
* 2000 – Valgetähe III klassi teenetemärk
* 1996 – E. V. Ponkala auhind (Soome)
* 1994 – Eesti Kultuurifondi aastapreemia

## Isiklikku
Sirje Oleski abikaasa oli kirjandusteadlane ja poliitik Peeter Olesk (1953–2021). Abielupaaril lapsi polnud.

## Viited

## Kirjandus
* Aivar Kull, "Sirje Olesk hoiab kätt kirjanduse pulsil" (raamatu "Tõdede vankuval müüril" arvustus, Tartu Postimees 19. detsember 2002 
* Tiit Hennoste, "Kindlate tõdede müüri varjus" (raamatu "Tõdede vankuval müüril" arvustus), Looming 2003, nr 4, lk 626–630
* Aare Pilv, "Ajatu mälestus" (raamatu "Tõdede vankuval müüril" arvustus), Keel ja Kirjandus 2003, nr 4, lk 310–313 
* Rein Veidemann, "Sirje Oleski armastusabielu kirjandusega", Postimees 21. august 2004

## Välislingid
*
Škoda 12Tr

**Škoda 12Tr** on kahest kokkuühendatud trollibussist Škoda 9Tr moodustatud koosseisu tähistus. Selliseid koosseise oli plaanis valmistada ka Škoda tehases, kuid selleni ei jõutud. See tehti aga tarnitud 9Tr-ide baasil teoks osas Nõukogude Liidu linnades, sealhulgas Tallinnas ja Riias. Mõnel pool omistatigi sellistele koosseisudele tehase kavandatud tähistus 12Tr. 

Koosseisu loomiseks kohandati standardseid kahe- või kolmeukselisi trolle 9Tr minimaalselt. Need ühendati omavahel jäiga ühenduslüliga. Samuti tuli luua elektriline ühendus. 

Tallinnas nimetati  selliseid koosseise nimetati "Albertiteks". 

## Viited

## Välislingid
* Fotod ja tehnilised andmed tootja veebilehel
* Foto Škoda 9Tr kaksiktrollist Tallinnas
* Riia trollide Škoda 12Tr fotogalerii
Mosaiik (raamatusari)

**"Mosaiik"** oli kirjastuses Valgus aastail 1973–1991 välja antud populaarteaduslike raamatute sari. Kokku ilmus sarjas 52 köidet.

## Ilmunud teosed
*1. Valeri Soifer 1973. *Pärilikkuse aritmeetika*. (Tõlkinud Juhan Kalam ja Toivo Orav.)
*2. Robert Wells 1973. *Bioonika*.
*3. Samuel Lilley 1973. *Inimesed, masinad ja ajalugu*.
*4. Leonard Rastrigin 1974. *Juhuslik, juhuslik, juhuslik maailm*.
*5. George F. Bass 1974. *Allveearheoloogia*.
*6. Vladimir Levi 1974. *Mõttejaht*.
*7. Haldur Õim 1974. *Semantika*.
*8. Boriss Sergejev 1975. *Huvitavat füsioloogiast*.
*9. Ago Künnap, Paula Palmeos, Tõnu Seilenthal 1974. *Põhja ja itta*.
*10. Samuel Tolansky 1975. *Revolutsioon optikas*.
*11. Aron Gurevitš 1975. *Viikingite retked*.
*12. J. E. Gordon 1975. *Miks me ei kuku läbi põranda*.
*13. Mihhail Volkenštein 1975. *Teaduse ristteedel*.
*14. Alan Holden 1976. *Mis on tahke keha*.
*15. Viktor Komarov 1976. *Universumi sügavustes*.
*16. Nikolai Tšeboksarov, Irina Tšeboksarova 1976. *Rahvad, rassid, kultuurid*.
*17. Marell Minnaert 1976. *Valgus ja värv looduses*.
*18. Boriss Sergejev 1977. *Imetabane aju*.
*19. Pierre-André Molène 1978. *Taifuunikütid*.
*20. David Finkelštein 1977. *Aine puhtus*.
*21. Viktor Pekelis 1978. *Sinu võimalused, inimene!*.
*22. Jakov Hurgin 1978. *Aga mis siis?*.
*23. Jevgeni Gruntenko 1978. *Immuunsus -- organismi liitlane või vaenlane?*.
*24. Peter Fischer, Reinhard Göttner, Reinhard Krieg 1979. *Mis on ja mida suudab statistika*.
*25. Bernard Glemser 1978. *Inimene vähi vastu*.
*26. Friedrich Zavelski 1978. *Mass ja selle mõõtmine*.
*27. Kalojan Manolov, Dobri Lazarov, Ivan Lilov 1980. *Keemial on oma seadused*.
*28. Rafail Guter, Juri Polunov 1980. *Abakusest raalini*.
*29. Ritchie R. Ward 1981. *Bioloogiline kell*.
*30. Roland Glaser 1980. *Teisitinähtud bioloogia*.
*31. Aino Lunge 1980. *Emotsioonide psühholoogia*.
*32. Jossif Šklovski 1981. *Universum, elu, mõistus*.
*33. Haldur Õim 1983. *Inimene, keel ja arvuti*.
*34. Stephen Barr 1982. *Kääride ja paberiga topoloogiasse*.
*35. Henry S. Lipson 1983. *Katsed, mis lõid füüsika*.
*36. Vitali Rõdnik 1983. *Aatomimaailma seadused*.
*37. Peeter Tulviste 1984. *Mõtlemise muutumisest ajaloos*. 
*38. Jüri Saarma 1984. *Närvid, närvid...*.
*39. Hergi Karik 1984. *Vask, kuld ja raud olid esimesed*.
*40. Jaak Lõhmus, Laur Palgi 1985. *Osakestest osakestes*.
*41. Irina Radunskaja 1984. *Pöörased ideed*.
*42. Anti Kidron 1986. *Suhtlemispsühholoogia*.
*43. Aleksei Efros 1987. *Korrapäratuse füüsika ja geomeetria*.
*44. Boriss Konarev 1987. *Keemiahuvilistele orgaanilisest keemiast*.
*45. Boriss Konarev 1987. *Keemiahuvilistele anorgaanilisest keemiast*.
*46. Meredith W. Thring, Eric R. Laithwaite 1987. *Kuidas leiutada*.
*47. Talis Bachmann, Jaan Huik 1989. *Imetabane taju*.
*47. Horst Rast 1988. *Vulkaanid ja vulkanism*.
*49. Agu Aarna 1989. *Põlevkivi*.
*50. Kim Lossev 1989. *Kliima eile, täna ja homme*.
*51. Hergi Karik 1991. *Hämmastavad ained*.
*52. Igor Novikov 1991. *Mustad augud ja universum*.
Aivar Kull

**Aivar Kull** (sündinud 1. novembril 1955) on eesti kultuuriloolane ja -kriitik.  

Ta on kirjutanud Oskar Lutsu ja Lembit Eelmäe biograafia. 

Lõpetas 1974. aastal Tartu 1. Keskkooli. Aastatel 1974–1975 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat.

Ta on alates aastast 1996 Eesti Kirjanike Liidu liige.   

## Teosed
### Raamatud
* "Kulli pilk" (valimik kirjanduskriitikat). Ilmamaa, Tartu 2005, 462 lk; ISBN 9985771761
* "Oskar Luts. Pildikesi kirjanikupõlvest". Ilmamaa, Tartu 2007, 488 lk; ISBN 9789985772010; teine, parandatud trükk samal aastal; ISBN 9789985772508
* "Lembit Eelmäe. Näitlejaraamat". Ilmamaa, Tartu 2011, 192 lk; ISBN 9789985773802
* "Kull ja kiri" (kriitikakogumik). Ilmamaa, Tartu 2015, 312 lk; ISBN 9789985774854

### Artikleid
* "Kaks suurt tartlast: Luts ja Jürgenstein" – Tartu Postimees 30. märts 1998
* "Oskar Luts ja kõmuajakirjandus" – Sirp 9. aprill 1999
* "Oskar Luts ja nõukogude tsensuur" – Sirp 28. aprill 2000
* "Oskar Lutsu patukahetsus aastast 1948". Keel ja Kirjandus 2007, nr 1, lk 59–62

### Monograafiad

* "August Gailit. Lahtiste allikate poole"

## Tunnustus
* 2020 Ene Mihkelsoni kultuurimõtestaja preemia

## Viited


## Välislingid
* Rein Veidemann, "Meie kaasautoreid: Aivar Kull", Postimees, 23. aprill 2004 
* Riina Mägi, "Kulli pilk 120-aastasele Oskar Lutsule" (intervjuu) – Vooremaa 6. jaanuar 2007, lk 5
* Raimu Hanson, "Kirjanduskriitik Kull püüdis kinni suure kala" (intervjuu) – Tartu Postimees 8. jaanuar 2007, lk 5
* Andrus Kivirähk, "Kaardistatud Luts" (raamatu "Oskar Luts" arvustus) – Looming 2007, nr 3, lk 469-471
* Ele Süvalep, "Väärtkirjanik Luts" (raamatu "Oskar Luts" arvustus) – Keel ja Kirjandus 2007, nr 5, lk 402-404
* Andres Laasik, "Näitleja hingesuurus on leidnud tee lavalt raamatusse" (raamatu "Lembit Eelmäe" arvustus) – Eesti Päevaleht 15. aprill 2011
* Aivar Kull, "Silma selge iiris. Sõnavõtt Ene Mihkelsoni kultuurimõtestaja preemia vastuvõtmisel 21. oktoobril 2020 Eesti Kirjandusmuuseumis" – ERR Kultuuriportaal 22. oktoober 2020
Hadrianus III

**Hadrianus III** oli paavst 884–885. Ta oli 109. paavst.

Hadrianus oli sündinud Roomas ja ta oli Benedictuse poeg. Marinus I pühitses ta kardinaliks.

Salvador Miranda järgi oli tema tegelik nimi Agapito ja ta võis pärineda Conti suguvõsast.

## Paavstiks saamine
Hadrianus III valiti paavstiks 17. mail 884.

## Suhted Karolingidega

Frangi keiser Karl Paks saatis suvel 885 paavstile kutse ilmuda Wormsi riigipäevale, kus kavatseti arutada keisri troonipärimise küsimust. Kuna keisril polnud abielust meessoost järeltulijaid, soovis ta kuulutada enda järglaseks väljaspool abielu sündinud poja Bernardi. Poola krooniku Martinus Polonuse (Martinus Troppaust, Marcin z Opawy) järgi andis Hadrianus III välja dekreedi, mille alusel võisid Itaalia aadlikud valida keiser Karl Paksu surma järel uue keisri ja Itaalia kuninga.

## Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
Hadrianus III teavitas Konstantinoopoli patriarhi Photios I-st oma saamisest paavstiks.

## Sisepoliitika
Hadrianus III lasi silmad välja torgata paavst Johannes VIII vastase vandenõu kavandamises kahtlustatud aadlikul Giorgio d'Aventinol, kes mürgitas armukese pärast oma venna ja abiellus ühiskondliku positsiooni kindlustamiseks Benedictus III sugulasega.

Tema ajal tabas Roomat näljahäda.

Asudes 885. aastal teele Wormsi riigipäevale, määras paavst Rooma halduriks Pavia piiskopi Johannese.

## Paavsti valimise korraldamine
Hadrianus III sätestas kroonik Martin Poloniuse järgi, et paavstiks valitud isik ei pea ametisse pühitsemiseks saama keisri luba.

## Suhted gallikaani piiskoppidega
Hadrianus III kohustas Narbonne'i peapiiskoppi Sigebodet (Sigebaud) ähvardama Nîmesi piiskoppi Gilbertit ekskommunikatsiooniga.

## Munklus
Hadrianus III võttis oma protektsiooni alla Saint-Gilles-du-Gard'i kloostri ja Montier-en-Der'i kloostri Prantsusmaal ning 17. aprillil 885 San Sisto kloostri Piacenzas. Ta kinnitas juunis 885 Santa Maria Crassensi kloostri privileegid.

## Surm
Hadrianus III suri Modena lähistel San Cesario sul Panaros 885. aasta septembri keskel, olles teel Wormsi riigipäevale. Ta maeti Nonantolas asuvasse kloostrisse. Hadrianus III oli esimene paavst pärast Martinus I-st, kes suri väljaspool Roomat.

Hadrianus III kuulutati Leo XIII poolt 2. juunil 1891 pühakuks ja tema mälestuspäev on 8. juulil, varem aga 7. septembril.

## Kirjandus
*J. N. D. Kelly: *The Oxford Dictionary of Popes*. 1996.
**[[Liber Pontificalis]]*.

## Välislingid
*Artikkel Hadrianus III kohta. *(inglise keeles)*
*Artikkel Hadrianus III kohta. *(inglise keeles)*
*Artikkel Hadrianus III kohta.. Arhiveeritud https://web.archive.org/web/20080112105415/http://www.cfpeople.org/Books/Pope/POPEp110.htm
*Hadrianus III dokumendid.
*9. sajandi kardinalid.
Kärt Anvelt

**Kärt Anvelt** (sünninimi **Kärt Karpa**; sündinud 4. märtsil 1973) on eesti ajakirjanik.

Anvelt on saanud kaks Eesti uuriva ajakirjanduse auhinda – Bonnieri preemiat: 1998. aastal, kui ta kirjutas Eesti Päevalehes Tallinna Keskhaigla kahtlastest neerusiirdamistest, ja 2014. aastal, kui Eesti Päevalehes ilmusid tema lood dopinguarst Vitali Bernatskist.

10. detsembril 2010 kuulutati ta vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa aasta ajakirjanduskonkursi võitjaks.

2020. aasta kevadel osales Anvelt TV3 meelelahutussaates "Maskis laulja", kus ta kehastas lõvi.

Anvelt on ansambli All Stars liige.

## Isiklikku
Ta on abielus Andres Anveltiga.

## Tunnustus
* 1998, 2014 – Bonnieri preemia
* 2022 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid

*"Karjääris kannapöörde teinud Kärt Anvelt: "Laps on meie perre väga oodatud!"", Naisteleht, 19. mai 2006
*"Kärt Anvelt naaseb maikuus teleekraanile", Õhtuleht, 12. aprill 2007
*Epp Petrone. Paar: Kärt ja Andres Anvelt Eesti Naine, juuni 2007
*"Ajakirjanik Kärt Anvelt tahab Saaremaal kinnisvaraäri ajada", Oma Saar, 30. august 2007
*Delfi, Kärt Anvelt
*EFIS, Kärt Anvelt
*"Hommik Anuga" 7, 1'57"–11'15" ERR, 1. märts 2015
*Pöörased 90ndad (2015 &ndash; 2016)
Ekspressiivne abstraktsionism

**Ekspressiivne abstraktsionism**; ka **lüüriline abstraktsionism** on üks abstraktsionismi vormidest, mille eesmärk on tunnete ja meeleolude väljendamine värvide, rütmide ja erinevate pindade abil.

Ekspressiivse abstraktsionismi esindajateks on Vassili Kandinsky ja Paul Klee.

## Vaata ka
*Geomeetriline abstraktsionism
2006. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

** [[2006]]. aasta [[laskesuusatamise maailmameistrivõistlused]]**  toimusid 12. märtsini Pokljukas Sloveenias. Kuna olümpiaaastal eraldi maailmameistrivõistlusi ei peeta ja segateatesõit Torinos olümpiamängude kavva ei kuulunud, siis peeti ainult sel alal MM-võistlus.

## Tulemused

### 4x6 km segateatesõit




Finaal: 12. märts 
Osavõtjaid: 26 võistkonda

Ametlikud tulemused


## Medalid
Geomeetriline abstraktsionism

**Geomeetriline abstraktsionism**; ka **konstruktiivne abstraktsionism** on üks abstraktsionismi vormidest, kus väljendusvahendiks on teatud kindlad geomeetrilised vormid, värvid ja rütm.

Geomeetrilise abstraktsionismi rajajaks oli Kazimir Malevitš ja Piet Mondrian. 

Geomeetrilise abstraktsionismist kasvas välja suprematism, samuti peetakse selle suuna hilisemaks avaldusvormiks 1950. aastatel väljakujunenud opkunsti.

## Vaata ka
*Ekspressiivne abstraktsionism
Endel Nirk

**Endel Nirk** (pseudonüüm **Emil Nestor Hermelin**; 15. detsember 1925 Koorküla vald – 15. aprill 2018 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane, -kriitik ja kirjanik.

Endel Nirk oli pärit talupidajate perekonnast. Ta õppis 1933–1938 Koorküla algkoolis, 1938–1943 Tõrva Gümnaasiumis ja 1944–1949 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, lõpetas eesti filoloogina. Filoloogiakandidaadi kraadi kaitses ta 1959. aastal ja filoloogiadoktori kraadi 1971. aastal.

1943–1944 oli mobiliseeritud Saksa sõjaväkke. 

Ta töötas 1949–1953 Tallinnas Sirbi ja Vasara toimetuses. Alates 1953. aastast töötas Endel Nirk Keele ja Kirjanduse Instituudis, kus oli 1953–1962 teadur, 1962–1968 Oktoobri-eelse kirjanduse sektori ja 1968–1972 kirjandusteooria sektori juhataja. Aastatel 1976–1983 oli Endel Nirk Tallinna E. Vilde nim. Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse kateedri professori kt. 1972–1976 ja alates 1983. aastast oli ta kutseline literaat. Endel Nirk on Kirjanike Liidu liige alates 1955. aastast.

Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale.

## Teoseid
* https://dea.digar.ee/page/sirpjavasar/1960/11/12/7 Porikuu sonaat-fantaasia opus 13
* "Eduard Bornhöhe", Eesti Riiklik Kirjastus 1961 
* "Friedrich Reinhold Kreutzwald", Eesti Riiklik Kirjastus 1961 
* "Teemad variatsioonidega", Eesti Riiklik Kirjastus 1964 
* "Kreutzwald ja eesti rahvusliku kirjanduse algus", Eesti Raamat 1968 
* "Eesti kirjanduse biograafiline leksikon" (koos Endel Sõgeliga), Eesti Raamat 1975
* "Kaanekukk", Kunst 1977 
* "Mosaiikvõlv", Eesti Raamat 1978 
* "Eesti kirjandus", Perioodika 1983 
* "Avardumine", Eesti Raamat 1985 
* "Tabelinus", Perioodika 1990 
* "Teeline ja tähed. Eurooplase Karl Ristikivi elu", Eesti Raamat 1991
### Antoloogiates
* Eesti kalaluule antoloogia. Koostanud Vladislav Koržets. Väljaandja Sõnavald OÜ. Tallinn, 2021. 728 lk ISBN 978-9949-9843-5-0.

## Tunnustus
* 1979 – Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia ("Mosaiikvõlv. Mõtisklusi")
* 1992 – Eesti Kultuurkapitali esseistika auhind ("Teeline ja tähed")
* 1994 – Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Siin maa peal")
* 2000 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2006 – Riigivapi IV klassi teenetemärk

## Viited

 
## Välislingid
*Elulugu
*Janika Kronberg, (Endel Nirgi) autopsühhograafiline ajaromaan, Postimees, 15. detsember 1995
*Oskar Kruus, "Meie sibelemisel siin peaks mingi mõte olema...", Õhtuleht, 24. aprill 1997
*
Jacob Lang

**Jacob Lang** (ka **Lange**; ladina keeles Jacobus Langius; 1. mai 1648 Gävle – 17. veebruar 1716 Linköping) oli Rootsi vaimulik, viimane rootsiaegne Eestimaa piiskop.

## Elulugu
Ta õppis Turus ja Uppsalas ning seejärel 1677 Oxfordi ülikoolis. Oli 1678. aastast Rootsi Prantsusmaa saadiku, hilisema Pärnu Academia Gustavo-Carolina kantsleri (1704) Nils Lillierothi (1636–1705) sekretär ja Pariisi saadiku, vabahärra Nils Bielke (1644–1716), sekretär (1680–1681). 1683. aastal pühitseti pastoriks ja oli samast aastast kirikuhärra Ingerimaal Nyenis ja 1688. aastast Ingeri piiskopkonna Narva ja Ingerimaa superintendent ja Narva toomkiriku rootsi koguduse pastor Narvas.

Põhjasõja ajal oli ta 16. juulist 1700 Liivimaa ülemsuperintendent Riias ja Academia Gustavo-Carolina asekantsler Pärnus. 4. juulist 1701 kuni 22. juulini 1710 oli ta Tallinna ja Eestimaa piiskop ning vaimulikest liikmetest koosneva Tallinna kuningliku konsistooriumi eesistuja (president). Pärast Eestimaa ala Vene võimu alla minemist 1710. aasta juulis põgenes ta koos perega Rootsi ja piiskopiamet Eestimaal kaotati.

Rootsis valiti ta pärast Haquin Spegeli Uppsala peapiiskopiks määramist 21. aprillil 1711 Linköpingi piiskopkonna piiskopiks.

28. jaanuaril 1716 sai ta Rootsi aadlikuks ja tema lapsed immatrikuleeriti 1719 Rootsi rüütelkonda aadlinimega Lagercreutz.

Ta oli 1709. aastal välja antud põhjaeestikeelse lauluraamatu väljaandmise organisaator.

## Perekond
Tema vanemad olid Oulu tolliametnik Jacob Andersson Lang ja Kirstin Henriksdotter.

Ta abiellus 1682. aastal Anna Bungega, kes oli Stockholmi kaubandus bürgermeistri Märten Bunge (1631 Holstein-Gottorp – 1694 Stockholm) tütar ning Rootsi vabahärra, riigisekretäri ja ülempostidirektori Henrik Bunge (surnud 1737) õde. Abielust sündisid:

*Jakob Lang (u 1684 – 1756 Everlöv), aadlinimega Lagercreutz (1716), Greifswaldi, Uppsala ja Tartu ülikoolis õppinud Svea õuekohtu auskultant ja Rootsi ülemsõjakohtunik,
*Gustaf Lang (1688–1718 Norige), aadlinimega Lagercreutz (1716), Rootsi sõjaväelane, Östgöta jalaväerügemendi leitnant (1713),
*Berent Lang, Rootsi sõjaväelane,
*Elisabet Lange, Tartu ülikoolis õppinud ja Vene vangistuses olnud sõjakomissari, Tartu õuekohtu assessori Nils Duncanuse (surnud 1701) poja ja Jõelähtme, Pühalepa koguduse pastori Olaus Nicolai Duncani (Duncanus) pojapoja, sõjakomissar Gustav Duncani (1676–1747) abikaasa, postimeister Nils Gustaf Duncani (1711–1771) ema.

## Viited

## Kirjandus
*Hugo Richard Paucker, Ehstlands Geistlichkeit (1849), lk 15; 
*Karl Eduard Napiersky, Kirchen und Prediger in Livland I–III (1850–52) II, lk 46
*Andres Andreseni doktoritöö: Luterlik territoriaalkirik Eestimaal 1710–1832, Tartu Ülikooli Kirjastus 2004, utlib.ee ISBN 9985568648

## Välislingid
*Teoseid ESTER-is
*Teoseid: libris.se
Bavlõ

**Bavlõ** on linn Venemaa Tatarstani Vabariigis, Bavlõ rajooni keskus.
Asub Tatarstani kaguosas Baškortostani piiril, 369 kilomeetrit pealinnast Kaasanist kagus.

1997. aastal sai linnaõigused.

2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bavlõ elanikest tatarlasi 69,1%, venelasi 21,6%, tšuvašše 3,5% ja udmurte 2,5%.

## Viited

## Välislingid

* Bavlõ koduleht (*vene keeles*)
Buinsk

**Buinsk** on linn Venemaa Tatarstani Vabariigis, Buinski rajooni keskus. 

Asub Karla jõe vasakul kaldal, 137 km Kaasanist ja 80 km Uljanovskist.

1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Buinski elanikest tatarlasi 62,3%, venelasi 25,5% ja tšuvašše 10,9%.
2010. aasta rahvaloenduse järgi oli tatarlasi 71,1%, venelasi 19,2% ja tšuvašše 8,4%.

## Viited

## Välislingid

* Buinski linna- ja rajoonivalitsuse koduleht (*vene keeles*)
Tallinna–Rakvere rongiliin

**Tallinna–Rakvere rongiliin** on Elroni opereeritav rongiliin Põhja-Eestis. Liin läbib Harjumaad ja Lääne-Virumaad, seda teenindavad Stadler FLIRT diiselrongid. 

Liin avati 29. mail 2005 Tallinna–Tapa rongiliini pikendamisega Rakvereni. Lisaks Tallinna–Rakvere rongile saab Rakverre sõita ka Tallinna–Narva rongiga.

Mõlemal suunal sõidab päevas üks reisirong. Varahommikuti sõidab rong Rakverest Tallinna ja hilisõhtuti Tallinnast Rakverre.

## Peatused
*Tallinn
*Kitseküla 
*Ülemiste
*Kehra
*Aegviidu
*Nelijärve
*Jäneda
*Lehtse
*Tapa
*Kadrina
*Rakvere

Nelijärve ja Jäneda peatustes toimub sisenemine ja väljumine vaid rongi C-ala kaudu.

24. novembrist 2025 kuni 4. jaanuarini 2026 peatus Tallinna–Rakvere rong ka Vesse, Lagedi, Kulli, Aruküla, Raasiku, Parila, Lahinguvälja ja Mustjõe raudteepeatustes.

## Pildid

Fail:Kitseküla peatus.JPG|Kitseküla raudteepeatus
Fail:Ülemiste station 2025 5.jpg|Ülemiste jaama ooteplatvorm Rail Baltica reisiterminalis
Fail:Kehra renoveeritud jaamahoone.jpg|Kehra jaamahoone
Fail:Kehra railway bridge 2019.jpg|Kehra raudteesild
Fail:Aegviidu raudteejaam.jpg|Aegviidu raudteejaam
Fail:Aegviidu raudteejaam aastal 2021.jpg|Aegviidu raudteejaam
Fail:Lehtse raudteejaama hoone 1897.jpg|Lehtse raudteejaam
Fail:Tapa jaama veetorn.jpg|Tapa jaama veetorn
Fail:Kadrina perroon.jpg|Kadrina raudteejaam


## Vaata ka
*Tallinna–Narva raudtee
*Tallinna–Tapa rongiliin

## Viited
Tallinna–Tapa rongiliin

**Tallinna–Tapa rongiliin** on Elroni opereeritav elektrifitseeritud rongiliin Põhja-Eestis lõpp-peatustega Tallinnas Balti jaamas ja Lääne-Virumaal Tapal. Liin läbib Harju- ja Lääne-Virumaad.

Liini teenindavad Škoda 21Ev elektrirongid mõlemas suunas kuus korda päevas. Reisijatevedu liinil taasavati 2026. aasta 5. jaanuaril seoses kontaktvõrgu valmimisega Aegviidu–Tapa vahel. Avasõit toimus 4. jaanuaril 2026.

## Ajalugu
Varem on rongiliini diiselrongidega opereerinud AS Edelaraudtee. 28. mail 2005 muudeti liin ümber Tallinna–Rakvere rongiliiniks.

Aastatel 1967–1969 katsetati Tallinna ja Tapa vahelisel liinil ka SR3A6M tüüpi akuronge, mille laadimiseks rajati Tapa jaama eraldi kontaktvõrk.

## Peatused ja tsoonid

Vesse, Kulli, Parila, Lahinguvälja, Mustjõe, Nelijärve ja Jäneda peatustes toimub sisenemine ja väljumine ainult rongi multifunktsionaalse ala kaudu, mis asub kõige Tallinna poolsemas osas.

Rong sõidab Tallinnast Tapale 1 tund ja 16 minutit. Peatused liinil on jaotatud viie tsooni vahel: I tsoon ehk Tallinna tsoon jääb Balti jaama ja Vesse vahele, II tsoon Vesse ja Kulli vahele, III tsoon Kulli ja Parila vahele. IV tsoon on Parila ja Aegviidu vahel ning V tsoon Aegviidu ja Tapa vahel.

## Pildid

Fail:Balti jaam platvormid 2025 01.jpg|Reisirongid Balti jaamas
Fail:Ülemiste station 2025 5.jpg|Ülemiste jaama ooteplatvorm Rail Baltica reisiterminalis 
Fail:Vesse 0074.jpg|Vesse raudteepeatus
Fail:Elroni rong Lagedil.jpg|Lagedi raudteejaam
Fail:Aruküla railway stop at Summer night.jpg|Aruküla raudteepeatus
Fail:Ooteplatvormid Raasiku jaamas.jpg|Raasiku ooteplatvormid
Fail:Kehra perroonid.jpg|Kehra raudteejaam
Fail:Kehra railway bridge 2019.jpg|Kehra raudteesild
Fail:Aegviidu raudteejaam.jpg|Aegviidu raudteejaam
Fail:Lehtse Railway Station (winter).jpg|Lehtse raudteepeatus
Fail:Tapa railway station.jpg|Tapa raudteejaam


## Vaata ka
*Tallinna–Narva rongiliin
*Tallinna–Rakvere rongiliin

## Viited

## Välislingid
* Edelaraudtee plaanib avada Tallinna–Rakvere liini; EPL, 12.08.2004
Antiseerum

**Antiseerum** on immuunseerum, mis sisaldab antikehi kas ühe või mitme antigeeni vastu, kusjuures iga antigeen on põhjustanud mitme erineva antikeha tekke. Antiseerumit saadakse tavaliselt suurtelt loomadelt, näiteks hobustelt, keda on varem immuniseeritud kindla antigeeniga.

Rästikumürgi antiseerumit ViperaTAb® toodetakse rästikutelt *lüpstud* mürgile sensibiliseeritud lammaste seerumist.

## Vaata ka
*Rästikumürgi antiseerum

## Viited
Hübridoom

**Hübridoom** ehk hübriidne rakk on antikeha sünteesiva lümfotsüüdi ja müeloomiraku hübriid; see luuakse monokloonse antikeha saamiseks.

Hübridoomi meetod töötati välja 1975. aastal ühesuguste omadustega antikehi tootvate rakuliinide saamiseks. César Milstein ja Georges Köhler pälvisid töö eest Nobeli meditsiiniauhinna 1984. aastal. 

## Viited
Kodanike Demokraatlik Partei

**Kodanike Demokraatlik Partei** (tšehhi *Občanská demokratická strana*, lühend ODS) on kõige tugevam parempoolne poliitiline partei Tšehhi Vabariigis. Partei suunitlus on liberaalkonservatiivne. See on olnud valitsuspartei aastatel 1992–1996, 2006–2009 ja 2010–2013. 

ODS tekkis 1991. aasta aprillis Kodanike foorumi lagunemise tulemusel. Selle asutaja ja esimees kuni aastani 2002 oli Václav Klaus, kes valiti Tšehhi Vabariigi presidendiks. Mirek Topolánek oli partei esimees aastatel 2002–2010. Alates märtsist 2010 märtsini 2013 oli partei esimees Petr Nečas, kes oli 28. juunist 2010 kuni 10. juulini 2013 Tšehhi peaminister. 2014. aastast on partei esimees Petr Fiala.

Parteisse kuulub muuhulgas ka Praha linnapea Pavel Bém. Mirek Topoláneki teisest valitsusest kuulusid ODS-i siseminister, töö- ja sotsiaalküsimuste minister, tööstuse ja kaubanduse minister, tervishoiuminister, justiitsminister, transpordiminister, põllumajandusminister ja kaks asepeaministrit.
Oma 2006. aasta valimisprogrammi pealkirjastas ODS "Společně pro lepší život" ("Koos parema elu nimel") ehk "ODS Plus". Üks selle olulisi osi oli proportsionaalse tulumaksu kehtestamine, mis sai teoks 2008. aastal.

## Välislingid
* Koduleht
Rose McGowan

**Rose Arianna McGowan** (sündinud 5. septembril 1973 Firenzes Itaalias) on USA näitleja. Ta on tuntud sarjadest "Võluvägi" ja "Elvis" ning filmist "Grindhouse".
Signe Kivi

**Signe Kivi** (sünninimi **Signe Buschmann**; sündinud 24. veebruaril 1957 Tallinnas) on eesti tekstiilikunstnik ja poliitik. 

Aastatel 1999–2002 oli ta Eesti kultuuriminister, 2005–2015 Eesti Kunstiakadeemia rektor ja 2017–2019 Tartu Kunstimuuseumi direktor.

## Elulugu

Ta on lõpetanud 1975. aastal Tallinna 46. keskkooli ja 1984. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi tekstiili erialal. 

Seejärel töötas ta kunstnikuna ettevõttes Kodu ja kunstikombinaadis Ars. 1988. aastast on ta olnud kunstiinstituudi (hilisema Eesti Kunstiakadeemia) õppejõud ning aastatel 2005–2015 sama õppeasutuse rektor.

1988. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige; 1995–1998 oli ta liidu asepresident ja 1999. aastani president.

Oli Eesti Kongressi liige.

Ta oli 24. märtsist 1999 kuni 3. septembrini 2002 kultuuriminister Siim Kallase valitsuses. Kultuurkapitali tegevdirektori Avo Viioli kuritegevuse ilmsikstulekul esitas Signe Kivi lahkumisavalduse, mille peaminister rahuldas 23. augustil 2002.

IX Riigikogus oli ta asendusliige; X Riigikokku pääses ta 2003. aastal isikumandaadiga, kust lahkus 2005. aastal, et asuda tööle Eesti Kunstiakadeemia rektorina.

Signe Kivi kuulus TEA entsüklopeedia akadeemilisse kolleegiumi. Eesti Ajalehtede Liidu nõukogu valis ta 6. jaanuaril 2006 Pressinõukogu liikmeks.

4. aprillil 2017 teatati Signe Kivi valimisest Tartu Kunstimuuseumi direktoriks, ta asus ametisse 26. juunil. 

4. aprillist 2019 on Signe Kivi XIV Riigikogu liige. 

Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 1286 häält ning osutus valituks kompensatsioonimandaadiga.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kristiine linnaosas, kogus 287 häält ning ei osutunud valituks.

## Riiklikud autasud
* 2001 Soome Lõvi Rüütliordu Suurristi orden
* 2004 Eesti Vabariigi Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2006 Portugali Vabariigi Komandöriristi orden
* 2008 Belgia Kuningriigi Krooni Ordeni Komandöri aumärk

## Isiklikku

Tema ema on õpetaja, õppejõud ja ajakirjanik Urve Buschmann, õde Eva Luigas.

Ta oli abielus Nukuteatri peakunstniku Kalju Kiviga (1951–2025), neil on viis last.

## Artiklid
*Signe Kivi: Kunstiakadeemia vajab uut maja, Postimees, 23. september 2008

## Viited

## Välislingid

*Tanel Veenre. "Signe Kivi: astuksin ka täna kunstiakadeemiasse" Eesti Päevaleht, 28. november 2009
*
Kalju Kivi

**Kalju Kivi** (23. märts 1951 – 19. juuli 2025) oli eesti filmikunstnik, &#8209;stsenarist ja &#8209;režissöör.

Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Kunstikooli puidu kunstilise töötlemise erialal ja 1980. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti erialal.

Ta töötas 1980–1995 Nukufilmis režissöörina, 1995–2011 oli ta Eesti Nukuteatri peakunstnik.

Ta on lavastanud 12 animafilmi ning olnud paljude mängufilmide kunstnik, tuntuimad neist on „Nimed marmortahvlil“ ja „1944“.

Ta oli Eesti Lavakunstnike Liidu liige.

## Tunnustus
*2004 Valgetähe V klassi teenetemärk
*Esimene eestlane, kes on saanud Jussi-auhinna Soomes.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli Signe Kivi.

## Viited
Tartu–Elva rongiliin

**Tartu**–**Elva rongiliin** on endine rongiliin Lõuna-Eestis Tartumaal. Liin suleti 1. juulil 2008 raudteeremondi tõttu Tartu–Valga raudteel, kuid pärast remondi lõppu liini enam ei avatud. Liinil opereeris diiselrongidega Edelaraudtee.

Praegu võimaldavad Tartu ja Elva vahel liigelda Elroni Tartu–Valga liini reisirongid.

## Peatused
*Tartu
*Aardla
*Variku
*Ropka
*Aiamaa
*Nõo
*Tõravere
*Vapramäe
*Peedu
*Elva

## Vaata ka
* Tartu–Valga raudteelõik
* Tartu–Valga rongiliin
Andres Västrik

**Andres Västrik** on eesti stsenaristi ja kirjaniku Mihkel Ulmani loodud kirjanduslik tegelane, kes kerkis esile Eesti Televisiooni kriminaalsarjas "Ohtlik lend" (2006). Alates 2009. aastast ka raamatusarjas "Ohtlik lend".

## Iseloomustus
Västrik on taktitundetu ja ropu suuga politseitöötaja, keda taltsutab korralik ja tööle pühendunud idealistist uurija Rita Leidpalu.

## Tööalane tegevus
Andres Västrik on kriminaalosakonna vaneminspektor Põhja Politseiprefektuuri narkorühmas
Järjekordne politseioperatsioon, kus plaaniti vahistada kurikuulus uimastidiiler, ebaõnnestus täielikult. Seepeale saadeti Andres Pärnu kriminaaltalitusse.

## Osatäitmised
Sarja "Ohtlik lend" (ETV, 2006–2007) kahe hooaja vältel kehastas peaosalist Andres Västrikku näitleja Marko Matvere.

## Ilukirjandus
Kirjastuses Elmatar välja antud raamatusari:
* Ohtlik lend. 01, Vistrik;
* Ohtlik lend. 02, Identiteet;
* Ohtlik lend. 03, Isa ja tütar.

## Viited

## Välislingid
* Andres Laasik. Värske politseiseebi avaosa sisendab lootust. Eesti Päevaleht, 19. september 2006
* Katrin Pauts. Punkarist võmm, sotsiopaat ja liiga ilusad detektiivineiud. Õhtuleht, 29. november 2007
Ohakalind (perekond)

**Ohakalind** (*Carduelis*) on linnuperekond vintlaste sugukonnast. 
Selle perekonna liigid on levinud Euroopas. Ohakalindu on introdutseeritud Ameerikasse, Austraaliasse ja Uus-Meremaale.

Eestis võib kohata ohakalindu (*Carduelis carduelis*). Lisaks kuulub perekonda veel kolm liiki:

* *[[Carduelis caniceps]]*
* Kuusevint (*Carduelis citrinella*)
* Türreeni vint (*Carduelis corsicana*)

Varem on ohakalinnu perekonda liigitatud ka:

* Rohevint *Chloris chloris*, varem *Carduelis chloris*
* Siisike *Spinus spinus*, varem *Carduelis spinus*
* Kanepilind *Linaria cannabina*, varem *Carduelis cannabina*
* Mägi-kanepilind *Linaria flavirostris*, varem *Carduelis flavirostris*
* Urvalind *Acanthis flammea*, varem *Carduelis flammea*
* Lõuna-urvalind *Acanthis cabaret*, varem *Carduelis flammea cabaret*, *Carduelis cabaret*
* Hele-urvalind *Acanthis hornemanni*, varem *Carduelis hornemanni*

## Viited
Björn Ferry

**Björn Lars Johannes Erik Ferry** (sündinud 1. augustil 1978 Stenseles) on Rootsi laskesuusataja.

Ferry alustas rahvusvahelist laskesuusataja karjääri suurvõistlustel 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys, kui osales 10 km sprindis ja sai 17. koha. 2004. aasta maailmameistrivõistlustel Oberhofis kuulus ta kuuenda koha saanud Rootsi teatevõistkonda.2006.aasta OM-il Torinos suusatas Ferry teist vahetust teatevõistkonnas, kes jäi neljandaks vai 0,03 sekundilise kaotusega Prantsusmaale. Individuaalselt jäi tema paremaks kohaks sprindi 13. koht. 2007. aasta MM-il Anterselvas tuli Ferry maailmameistriks segateatesõidus, kus ta suusatas kolmandas vahetuses. Temale lisaks kuulusid võistkonda Helena Jonsson, Anna Carin Olofsson ja Carl Johan Bergman. Individuaalselt oli ta sprindis neljas, eraldistardiga sõidus neljateistkümnes ja ühisstardiga sõidus viieteistkümnes. 2008. aasta MM-võistlustel Östersundis sai Ferry ühisstardiga sõidus üheteistkümnenda ja sprindis viieteistkümnenda koha ning Rootsi koondise liikmena sai segateatesõidus neljanda ja meeste teatesõidus kuuenda koha.

Maailma karikasarjas osales Ferry esimest korda 6. detsembril 2001 Hochfilzenis 10 km sprindis ja sai 35. koha. Kolme parema hulka jõudis ta esimest korda veebruaris 2005. aastal Torinos, kui oli sprindis teine. Esimese võidu MK-etapil sai Ferry 19. jaanuaril 2008. aastal Anterselvas 12,5 km jälitussõidus

## Saavutused
### [[Olümpiamängud|Olümpiamängudel]]
* 2010  Vancouveris 
**  **olümpiavõitja** 10 km jälitussõidus

### [[Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 2007  Anterselvas
**  **maailmameister** 2x6+2x7,5 km segateatesõidus

### [[Laskesuusatamise maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikas

* Sprindikarikas
** 2. koht: 2007
* Jälitussõidu karikas
** 3. koht: 2008

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Björn Ferry on osalenud 155 maailma karikasarja etapil (seisuga 9. jaanuar 2010) ja jõudnud poodiumile 9 korral, millest kaks korda kõige kõrgemale astmele.

## Välislingid

* 
* Björn Ferry koduleht
Joachim Salemann

**Joachim Salemann vanem** (ladina Joachimus Salemannus; 9. veebruar 1629 Tallinn – 3. märts 1701 Tallinn) oli eesti vaimulik, ainuke Eestimaalt pärinenud Rootsi-aegne Eestimaa piiskop.

Ta oli Tallinna Oleviste kiriku diakon (1658), aastast 1663 ülempastor (pastor primarius) ja 7. maist 1673 Tallinna superintendent (ametikoht kaotati 13. oktoobril 1691 Karl XI korraldusega) ja 1. septembrist 1693 Tallinna ja Eestimaa piiskop, ning vaimulikest liikmetest koosneva kuningliku Tallinna konsistooriumi eesistuja (president).

Tema piiskopiks valimise ajaks oli kehtima hakanud Karl XI poolt 30. novembril 1692 Eestimaa piiskopkonna jaoks välja antud Rootsi 1686. aasta kirikuseaduse täiendus, mille tagajärjel muutus Eestimaa territoriaalkirik Rootsi territoriaalkiriku üheks piiskopkonnaks ja sellega liideti ka Tallinna territoriaalkirik. Salemanni ametisoleku ajal oli Liivimaa ülemsuperintendentiks Johann Fischer.

## Teoseid
*Kässi-Ramat, kumma sisse on kokkopandud, kuida Jummalatenistust, Christlikko kombede ning Kirko-Wiside ka meie Ma kogguduste sees peap peetama nink techtama. Sädut Takholmi Linnas ue Kirko-Sädust möda selle 1693. aastal., Reval 1699

## Perekond
Tema isa oli saksa päritolu vaimulik kirjanik, Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor, juhuluuletaja Georg Salemann (1597–1657) ja tema Wittenbergi ülikoolis õppinud poegadest Georg Salemann oli Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja ja Joachim Salemann noorem (u 1664 – 1710) 1695. aastast Ambla Maarja koguduse pastor, kes mõlemad surid 1710. aastal katku. Sugulane Joachim Johann Salemann (−1768) oli 1719. aastast Läänemaa Mihkli koguduse pastor.

Joachim Salemanni sugulane Carl Johann Salemann (1769–1843) oli Tallinna raehärra, bürgermeister ja sündik.

## Viited

## Kirjandus
*Hugo Richard Paucker: Ehstlands Geistlichkeit (1849) 
*Max Hilweg: Nachrichten über die Familie Salemann in Pommern und Estland und ihr verwandte Familien., Riga 1911 Andmed ESTERis
*Andres Andreseni doktoritöö: Luterlik territoriaalkirik Eestimaal 1710–1832, Tartu Ülikooli Kirjastus 2004, utlib.ee ISBN 9985568648
*Liivi Aarma: Eestimaa piiskopkonna vaimulike ametisse kutsumine Rootsi ajal. . Lippus, K., Verrev, V., Randma,, M. (Toim.). Kirik ja kirjasõna Läänemere regioonis 17. sajandil = The church and written word in the Baltic Sea region in the 17 th century = Kirche und Schrifttum der Ostseeländer im 17. Jahrhundert (82–97). Tallinn: Eesti Rahvusraamatukogu 1996
*Liivi Aarma: Põhja-Eesti kogudused ja vaimulikkond 1525–1885. 
**1. raamat. Põhja-Eesti kirikud, kogudused ja vaimulikud. Matriklid 1525–1885. Tallinn 2005. 200 lk. ISBN 9949130565
**2. raamat: Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. Tallinn 2007. 338 lk. ISBN 9789949150755

## Välislingid
*Joachim Salemann aastal Rostock Matrikelportal
*Teoseid ESTERis
*Tallinna Linnaarhiiv:  Darunter Catalogus Librorum des Joachimi Salemanni
Aleksei Saks

**Aleksei Saks** (sündinud 13. veebruaril 1971 Novosibirskis) on Eesti trompetimängija.

## Haridus
*1986–1990 Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool (õpetaja Rein Sildna)
*1990–1995 Eesti Muusikaakadeemia (õpetaja Aavo Ots)

## Tegevus muusikuna
Aleksei Saks on mänginud ERSO-s, Tallinna Kammerorkestris, Tallinn Brassis, Eesti Politseiorkestris. On teinud koostööd Eesti pop- ja džässansamblitega Estonian Dream Big Band, 2 Quick Start, Modern Fox, Genialistid, Smilers jt.

Aastal 2002 ilmus sooloalbum "O Grande Amor".

Alates 2007. aastast teeb koostööd Robert Jürjendaliga projektis UMA. UMA on andnud välja plaadid "Civitas Soli" (2008, Elwood), *Hymn To Undiscovered Land* (2010, UMAMUSIC), *Meeting Unknow*n (2012, UMAMUSIC), "Peidus pool" (2013, UMAMUSIC). Erinevates UMA projektides on kaasa löönud muusikud Markus Reuter (Saksamaa), Andi Pupato (Šveits), Tim Bowness (Inglismaa), Peter Chilvers (Inglismaa), Lisa Nordström (Rootsi), Jarmo Saari (Soome), Petri Kuljuntausta (Soome). Esinenud festivalidel: London Jazz Festival, Athens European Jazz Festival, Jazzkaar, Tallinn Music Week, Viljandi Kitarrifestival, Pariisi Jazzycolorsi festival, Norwich Sound & Vision festival.

Ta asutas koos Ain Aganaga MTÜ Eesti Muusikaharidus, mis on andnud välja DVD-de sarja "Eesti improvisatsioonid" ja noodikogumikud "Laula-mängi kaasa".

## Tunnustus

* 2009 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Ain Aganaga, sarja eesti improvisatsioonid teostamise eest)

## Plaadid
* Robert Jürjendal "Source of Joy" (2013)
* Yvetta Uustalu & Gourmet Music Group *Uued tuuled* (2013)
* UMA ja Iris Oja "Peidus pool" (2013)
* UMA "Meeting Unknown" (2012)
* Guido Kangur, Andi Pupato, UMA "Eesti metsa lugu" (2011)
* Slow Electric "Slow Electric" (2011)
* Memories of Machines *Warm Winter* (2011)
* Riho Sibul ja sõbrad *Mets on rohkem, kui mõistame mõõta* (2010)
* UMA "Hymn To Undiscovered Land" (2010)
* Mart Mardisalu "Kui su hing on noor" (2009)
* UMA "Civitas Soli" (2008)
* Dave Benton "Generations" (2006)
* Smilers "Live Unplugged DVD" (2005)
* Hendrik Sal-Saller & Estonian Dream Big Band (2005)
* Trio Romance & Modern Fox *Dance hits of the 30-50-ies* (2005)
* Genialistid *Gentel Dentel* DVD (2004)
* Riho Sibul & Estonian Dream Big Band (2002)
* Aleksei Saks *O Grande Amor* (2002)
* Ivo Linna *Enne ja pärast päeva* (2001)
* 2 Quick Start *Ühega Miljoneist* (2001)
* Tõnu Raadik *Pööripäev* (2000)
* Hedvig Hanson *Let Me Love You* (2000)
* Uno Loop *2 plaati ja 50 laulu* (2000)
* 2 Quick Start*[[Teine pool, The Very Best of Vol. 1]]* (1999)
* 2 Quick Start *[[Poolel teel su juurde]]* (1997)