John Milton

**John Milton** (9. detsember 1608 London – 8. november 1674 London) oli inglise luuletaja. Tema tuntuim teos on poeem "Kaotatud paradiis".

## Elukäik
Miltoni isa John Milton vanem (1562–1647) asus Londonisse umbes 1583 pärast seda, kui tema isa Richard Milton oli oma poja pärandusest ilma jätnud selle eest, et too katoliiklusest lahti ütles ja protestandiks hakkas. Isa abiellus Sarah Jeffreyga (1572–1647) ja hakkas tööle kirjutajana, saades ühena vähestest tolle aja kirjaoskajatest inimestest üsna jõukaks. Tänapäeval on isa tuntud peamiselt heliloojana.

John Milton oli oma isa vanim laps ja isa palkas koduõpetaja Thomas Youngi, kes õpetas talle ladina ja kreeka keele selgeks. Johnil oli noorem vend Christopher.

John Milton õppis alates 1625 Cambridge'i ülikoolis, kus sai bakalaureusekraadi 1629 ja magistrikraadi 1632.

Vaadetelt oli Milton vabariiklane. Inglismaa kodusõja ajal toetas ta parlamenti ning avaldas alates 1649 mitu teost, milles õigustas Charles I hukkamist ja kaitses parlamenti. Sama aasta märtsis määrati ta riiginõukogu võõrkeelte sekretäriks, kus tema korraldada oli kogu Inglismaa vabariigi väliskirjavahetus, mis toimus peamiselt ladina keeles. Lisaks oli ta vabariigi propagandaülem ja tsensor. 1654 jäi Milton täielikult pimedaks, tõenäoliselt glaukoomi tõttu, kuid jätkas tööd, dikteerides oma abidele teksti.

Kui lordprotektor Oliver Cromwell 1658 suri, varises vabariik kokku ja 1660. aasta mais taastati kuningriik. Otsekohe anti välja Miltoni vahistamiskäsk ja tema teoseid põletati avalikult. Milton pidi seniks peitu minema, kuni kuningas kuulutas välja üldise amnestia. Sellegipoolest vahistati Milton ja ta oli lühikest aega vangis, kust pääses oma mõjukate sõprade abil.

## Looming
Miltoni peateos on eepiline poeem "Kaotatud paradiis" ("*Paradise Lost*"), mille ta kirjutas 1658–1664. Sel ajal oli ta vaesunud ja täielikult pime ning dikteeris teksti oma abidele. See teos kajastab Miltoni isiklikku pettumust revolutsiooni ebaõnnestumises, kuid sisaldab ometi usku inimkonna võimetesse. Teos ilmus esmakordselt aastal 1667 ning algversiooni esikaanele oli kirjutatud "Poeem kümnes raamatus". Järgmises trükis, mis ilmus aastal 1674 poeem ümberorganiseeritud kümnest raamatust kaheteistkümneks. Teos on kokku kümme tuhat rida ehk värssi pikk.

1671 avaldas Milton sellele teosele järje "Taasleitud paradiis" ("*Paradise Regained*"), milles väljendas oma kohanemist restauratsioonijärgse poliitilise olukorraga. See teos on "Kaotatud paradiisist" märksa lühem: ta ilmus 4 raamatuna.

## Isiklikku

John Miltoni esimene naine Mary Powell (sündinud 1625) suri 5. mail 1652 kolm päeva pärast viimase lapse sündi. Neil oli neli last. Kolmandana sündis poeg John, kes 15 kuu vanuselt suri. Kõik tütred said täiskasvanuks, aga Milton ei saanud nendega hästi läbi.

12. novembril 1656 abiellus Milton teist korda. Tema naine Katherine Woodcock suri 3. veebruaril 1658, vähem kui neli kuud pärast tütre Katherine sündi, kes samuti suri.

John Milton abiellus 24. veebruaril 1662 Elizabeth Mynshulliga (1638–1728).

## Teosed eesti keeles
### Raamatud
* "Kadunud ja jälleleitud Paradiis. Kuulsa inglise kirjaniku Miltoni järele T. Kuusik" (mugandus), Tallinn 1895, 304 lk; 2. trükk: Tallinn 1901
* "Areopagitica. Kõne Inglise parlamendile piiramata trükivabaduse kaitseks". Inglise keelest tõlkinud ja järelsõna: Henno Rajandi. Tallinn, Perioodika, Loomingu Raamatukogu 1987, nr 36, 56 lk

### Üksikud luuletused ja katkendid
* "Kaotatud paradiis" (katkend II raamatust). Inglise keelest tõlkinud ja järelmärkus: Boris Kabur – Looming 1958, nr 12, lk 1846–48
* "Kaotatud paradiis" (katkendeid I, III ja IV raamatust). Inglise keelest tõlkinud Rein Raud – Vikerkaar 1991, nr 9, lk 3–9; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
* "Epigraaf Shakespeare'ile"; "Talupoeg ja mõisnik" (luuletused), tõlkinud Harald Rajamets – Rajametsa kogumikus "Pegasos ja peegel. Valimik tõlkeluulet", Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn  2004, lk 77–78

## Viited

## Kirjandus
* Anne Lange, "Läbinägelik romantikupilk Miltonile: Ants Orase doktoritööst" – Akadeemia 2004, nr 4, lk 807–842

## Välislingid