Euroopa laikõrv

**Euroopa laikõrv** (*Barbastella barbastellus*) on nahkhiirlaste sugukonda kuuluv käsitiivaline. 

## Mõõtmed
Euroopa laikõrva kehamass on 7–20 g, tüvepikkus 45–58 mm, küünarvarre pikkus 36,5–43,5 mm ja tiibade siruulatus 245–290 mm.

## Välimus
Euroopa laikõrv on keskmise suurusega nahkhiir, kelle selgmine karvkate on tumepruun kuni mustjaspruun. Kohati on seljal karvad valkjate otstega, mis annab loomale hallika varjundi. Kõht on seljast heledam, kuid samuti tume. Nägu, kõrvad ja lennunahad on tumepruunid. Kõige iseloomulikum tunnus on suured laiad kõrvad, mis on otsmikul kokku kasvanud. Traagus on piklik ja lai. Hambaid on kokku 34 (I 2/3, C 1/1, P 2/2, M 3/3).

Eestis ja lähiümbruses leiduvatest liikidest on Euroopa laikõrv selgesti eristatav oma iseloomulike kõrvade ja traaguse järgi. Kui nägu näha ei ole, võib ta sarnaneda karvastiku poolest põhja- või hõbe-nahkhiirega.

## Levik
Euroopa laikõrv on peamiselt Euroopas levinud liik, kelle levila ulatub läänes Hispaania ja Iirimaani ning idas Läti, Leedu, Valgevene ja Ukrainani. Kaugemal idas leidub Euroopa laikõrva vaid Musta mere ja Kaspia mere vahel. Kõige lõunapoolsemad leiukohad paiknevad Põhja-Aafrikas, kuid põhilevila lõunapiir kulgeb Kesk-Hispaanias, Itaalias ja Kreekas. Skandinaavias on liik levinud Lõuna-Rootsis, Mandri-Euroopas on ta põhjas levinud kuni Lätini. Matti Masingu andmetel on teda ühel korral tuvastatud ultrahelisalvestiselt ka Põhja-Eestis, kuid ühtegi isendit Eestis kinni püütud pole.

## Elupaik
Euroopa laikõrv elutseb mitmesugustes metsades. Lisaks metsadele võib teda kohata puistute servades, metsade lähedal asuvates aedades ja hekkide ümbruses. Ta toitub sageli kõrgel puulatvades ja võrade all, kuid võib toituda ka veekogude läheduses. Elupaigas on tähtsad õõnsuste ja koorepragudega vanad puud.

## Eluviis ja käitumine
Euroopa laikõrv on öise aktiivsusega loom, kes veedab päevase aja varjepaigas. Selleks kasutab ta puuõõsi ja lahtise koore all leiduvaid pragusid. Lisaks kasutab ta varjepaikadena hooneid ja nahkhiirtele loodud varjekaste ning Lõuna-Euroopas kaljupragusid. Hoonetes varjudes võib Euroopa laikõrv moodustada kuni 100 isendist koosnevaid poegimiskolooniaid, kuid puuõõntes asuvad kolooniad koosnevad tavaliselt 10–20 isendist.

Euroopa laikõrv on aktiivne vaid soojal poolaastal ja talve veedab ta talveunes. Talveuni algab sarnaselt teiste meil leiduvate nahkhiirtega oktoobris ning lõpeb aprillis või mais. Eestis talvituvaid laikõrvu leitud ei ole, kuid Kesk-Lätis on teada nende talvitumine mõisakeldrites. Mujal Euroopas kasutab liik talvitumiseks mitmesuguseid maa-aluseid ruume, näiteks koopaid, kaevandusi, tunneleid ja militaarrajatisi. Lisaks on neid leitud kivihunnikutest, kaljupragudest ja muudest kohtadest. Euroopa laikõrv talub talvitumisel madalaid temperatuure ning üksikuid isendeid võib kohata talvitumas nullilähedase temperatuuriga.

Euroopa laikõrv on paikne liik, kelle suvised elukohad ja talvituspaigad paiknevad üsna lähestikku. Isendi kõige pikem registreeritud ränne on olnud 290 km, kuid üle 100 km liikumisi on teada vaid üksikuid.

### Toitumine
Euroopa laikõrva toiduvalik on kitsas ja spetsiifiline. Valdava osa tema toidust moodustavad väikesed ööliblikad (leediklased ja karuslased) ning väikese osa hõlmavad kahetiivalised ja muud lendavad putukad.

### Sigimine ja areng
Nad paarituvad alates hilissuvest parvlemis- ja talvituspaikades, kuid viljastuvad alles kevadel pärast talveune lõppu. Tiinuse ja poegade kasvatamise ajaks kogunevad emasloomad poegimiskolooniatesse, mis asuvad puuõõntes, pragudes või hoonetes. Kolooniad moodustuvad mais ning koosnevad 10–100 isendist. Järglased, keda on üks kuni kaks, sünnivad juuni teises pooles ning nad saavad suguküpseks esimesel eluaastal.

## Roll ökosüsteemis
Euroopa laikõrva esinemine Eestis ei ole täit kinnitust leidnud, kuid liigi esinemise korral võivad teda siin ohustada samad tegurid mis teisi nahkhiiri. Nende poegimiskolooniaid ning talvituspaiku häiritakse ja hävitatakse (nt ehitustööde käigus).

## Staatus
Euroopa laikõrv kuulub Euroopa Liidu loodusdirektiivi II ja IV lisasse, Berni konventsiooni II lisasse ning Bonni konventsiooni II lisasse. Peale selle on ta kaitstud Euroopa nahkhiirte kaitselepinguga (EUROBATS).

## Viited

## Välislingid
*
* Remm, J., Kalda, O., Valdmann, H. ja Moks, E. (2015). Eesti imetajad: liikide tundmaõppimise teejuht. Tartu: Tartu Ülikooli Ökoloogia ja Maateaduste Instituut.https://dspace.ut.ee/handle/10062/45978
* Euroopa laikõrv | Eesti Looduse Fond elfond.ee