open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Psychologie vom empirischen Standpunkte

**"Psychologie vom empirischen Standpunkte"** ("Psühholoogia empiirilisest vaatepunktist") on 1874 Leipzigis kirjastuse Verlag von Duncker & Humblot ilmunud Franz Brentano raamat. Tiitellehel on märgitud, et tegu on kaheköitelise raamatu esimese köitega. 

## Kokkuvõte
### Eessõna
Nagu pealkiri ütleb, toetub autor ainult kogemusele, kuigi see on ühitatav ka teotud "ideaalse kaemusega". Esimene raamat räägib psühholoogiast kui teadusest, teine psüühilistest nähtustest üldiselt, kolmas ettekujutuste omapäradest ja seadustest, neljas otsustustest, viies meeleliigutustest ja tahtest ning kuues psüühiliseja füüsilise organismi ühendusest ning sellest, kas on mõeldav psüühilise elu edasikestmine pärast keha lagunemist. 

Autor paneb erilist rõhku sellele, et rajada püsiv, rangelt teaduslik  alus ühtsele psühholoogiale.   

### Esimene, sissejuhatav raamat. Psühholoogiast kui teadusest
#### Esimene peatükk. Psüühikateaduse mõistest ja ülesandest
Brentano püüab anda psüühikanähtuste omaduste ja seaduste kohta parandatud pildi. 

§ 1. Psühholoogia on nime järgi teadus hingest. Aristoteles pani oma teosele pealkirjaks "Hingest". Hing on elusolendi loomus, vorm, esimene *[[energeia]]* ja esimene entelehhia. Elusolend on see, kes toitub, kasvab ja sigib, aistib ja mõtleb või teeb ainult mõnda neist asjadest. Ka taimed on elusolendid, kuigi neil pole teadvust. Teos uuris vegetatiivse, sensitiivse ja intellektuaalse tegevusega asjade kõige üldisemaid eripärasid. Hiljem arvati vegetatiivsed tegevused ja taimed psühholoogia vallast välja ning sensitiivse tegevusega seotud närvide ja lihaste uurimine jäeti füsioloogiale. See parandus tulenes asja loomusest. Omavahel suguluses on eelkõige teadvuse nähtused. Juba Aristotelesel leiduvad psühholoogia uue piiritluse algmed. Kolmandas raamatus loobub ta nende elundite uurimisest, mis vahendavad ihaldamist ja kehaosa, millele see on suunatud. Ta jätab selle keha uurijate hooleks (*[[De anima]]* III 10, 433b21). 

Hinge all mõistetakse uuemal ajal ettekujutuste ning teiste ainult sisekogemuse teel tajutavate, ettekujutustel rajanevate omaduste (näiteks aistingu, fantaasia, mäluakti, lootuse või kartuse akti, himu või vastikuse)  substantsiaalset kandjat. Ka Brentano räägib hingest samas tähenduses ning nimetab psühholoogiat teaduseks hingest. Psühholoogia õpib tundma hinge omadusi ja seadusi, mis me leiame vahetult iseendast sisekogemuse teel ning järeldame analoogia põhjal ka teistel. Nõnda erineb ta selgelt loodusteadusest, mis uurib kehade omadusi ja seadusi, toetudes väliskogemusele. Siiski on tõsiasju, mis ei ole eripärased ei loodusteadusele ega psühholoogiale: need kuuluvad metafüüsika alla. Loodusteaduse ja psühholoogia piiriala, kus keha ja hing teineteist mõjutavad, nimetab Gustav Fechner psühhofüüsikaks. See sisaldab  psühhofüüsilist põhiseadust [ Weberi-Fechneri seadus ]. (Wilhelm Wundt ("Grundzüge der physiologischen Psychologie") jt on seda nimetanud füsioloogiliseks psühholoogiaks, kuid see nimetus sobiks paremini füsioloogia uurimisele tuginevale psühholoogile.)
Laatre raudteejaam

**Laatre raudteejaam** oli raudteejaam Laatre küla lähedal Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul.

Pooljaam avati 1926. aastal ja suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. 
Laatre naaberjaam Viljandi suunal oli Abja raudteejaam ja Mõisaküla suunal Mõisaküla raudteejaam. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 191,5 kilomeetri kaugusel. Avamisel jäi see Abja valda. Tänapäeval jääb see Veelikse külla.

1926. aastal ehitatud puidust jaamahoone on säilinud ja kultuurimälestis (nr 14448). Hoone osteti aastal 2000, remonditi ning kohandati elamuks.

## Viited

## Välislingid
*
Gulbene raudteejaam

**Gulbene raudteejaam** asub Lätis Gulbene linnas aadressil Dzelzceļa tänav 8. Jaama juures asub ka depoo.

Gulbene raudteejaam avati 1903. aastal, kui avati Valga ja Pļaviņase vaheline kitsarööpmeline raudtee. Algul kandis see nime *Schwaneburg*; toonase haldusjaotuse järgi asus see Gulbene kihelkonnas Vana-Gulbene mõisa maadel. Tänapäevases asukohas on raudteejaam 1916. aastast, mil avati Ieriķi–Gulbene–Abrene raudtee, ühtlasi ehitati Gulbene ja Pļaviņase vaheline tee ümber laiarööpmeliseks. Uus jaam hakkas kandma nime *Alt-Schwaneburg* ehk **Vecgulbene**. Gulbene nime kannab raudteejaam 1928. aastast.

Jaamahoone rajati 1926. aastal. See sai tugevalt kannatada teises maailmasõjas 1944. aastal, kuid taastati hiljem endisel kujul. Hoone projekteeris Peteris Feders ja see on üks suuremaid jaamahooneid Lätis.

Nõukogude perioodil läbis Gulbene raudteejaama kaks Põtalovosse sõitvat rongiliini: üks neist sõitis Pļaviņase, teine Ieriķi kaudu. Läti taasiseseisvumise järel lõpetati reisirongiliiklus Ieriķi suunal 1999. aastal. Põtalovo suunal sõitsid rongid algul Vecumi, seejärel Žīguri raudteejaamani, ent 1. juulil 2001 lõpetati ka seal reisirongide liiklus. Kaubarongid kasutasid neid teid 29. augustini 2001.

Endise Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee Alūksne–Gulbene raudteelõigul toimub senini rongiliiklus. See on Baltikumi ainuke regulaarselt kasutusel olev kitsarööpmeline raudteelõik. Pļaviņase suunal peatuvad rongid praegu Cesvaines, kuid varem eelnes Gulbenele Elste raudteepeatus.


DR1A-290.JPG|DR1 diiselrong
Gulbene raudteejaam 03.JPG|Raudteejaama peasissepääs
Gulbene raudteejaam 10.JPG
Gulbene raudteejaam 08.JPG|Raudteejaama hoone küljelt
Gulbene raudteejaam 01.JPG|Jaamahoone esikülg
Gulbene raudteejaam 16.JPG|
Gulbene raudteejaama interjöör 04.JPG|Jaamahoone interjöör
Gulbene raudteejaama interjöör 01.JPG
Gulbene raudteejaam 15.JPG|Tualett


## Viited

## Välislingid

* Infot jaama kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
* Jaam vanal kaardil
Kuni esimese vereni

**"Kuni esimese vereni"** on 1989. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

## Süžee
Mereäärses pioneerilaagris toimub sõjamäng "Põuavälk". Kogu laager on jagatud kaheks vastaspooleks – "sinisteks" ja "rohelisteks". Võitjatele on auhinnaks õhtune kaatrisõit merel.

Olukord aga väljub mõnevõrra kontrolli alt, lapsed muutuvad kurjadeks ja pöörasteks ning mäng jõuab ohtliku piirini.

## Osatäitjad
*Andrei Nekrassov – Saša
*Pavel Kulakov – komandör
*Viktor Matin – rüblik
*Konstantin Jefremov – väikemees
*Aleksei Krjukov – komandöri grupi liige
*Andrei Petrov – komandöri grupi liige
*Edgar Senteljas – komandöri grupi liige
*Boriss Derevjagin – jälitajate grupi liige
*Andrei Kašuba – jälitajate grupi liige
*Nikolai Kruševski – jälitajate grupi liige
*Arsen Markarjan – jälitajate grupi liige
*Natalja Gromuškina – hospidali personali liige
*Olga Žilkina – hospidali personali liige
*Darja Kožina – hospidali personali liige
*Igor Žigalkin – hospidali personali liige
*Nikolai Pogodin – veoauto juht
*Andrei Jurenev – Mitja, "Žiguli" juht
*Anna Plotkina – Mitja kaaslane
Müristaja (raudteesuurtükk)

**Müristaja** oli Eesti sõjaväe Soomusrongirügemendi 2. divisjoni Raskekauglaskepatarei koosseisus olev raudteesuurtükivagun. 

Alusvagun oli 4-teljeline lahtine platvormvagun, mille otstes olid madalad kergelt soomustatud laskemoonakambrid. Relv oli 102 mm laevasuurtükk (kahur), mille kohta pole praegu teada, milliselt laevalt või rannikupatareist oli see pärit. Suurtükivagun nr 215 ehk Müristaja (nimede ja numbri omavaheline seos ja ametlikkus pole üheselt selge) valmis 1935. aastal. 

See laevade jaoks ette nähtud 102 mm suurtükk suutis lasta oluliselt kaugemale (16,5 km; eriliste otsikutega isegi kuni 19,4 km) kui harilike soomusrongide suurtükid (6–10 km) ning seetõttu oli see mõeldud kaugvõitluseks.

Soomusrongirügemendi 2. divisjoni koosseisus moodustati 1936. aastal Raskekauglaskepatarei, millesse kuulus ka Müristaja.

## Viited

## Kirjandus
*Mati Õun. Raudteepatarei. - Eesti merekindlused ja nende suurtükid. Tammiskilp. Tallinn 2001
*Mati Õun, Tiit Noormets, Jaak Pihlak. Eesti soomusrongid ja soomusronglased 1918–1941. Sentinel. Tallinn 2003
Jermaine Jones

**Jermaine Junior Jones** (sündinud 3. novembril 1981 Frankfurdis) on endine USA jalgpallur (poolkaitsja).

Debüüdi USA rahvuskoondises tegi Jones 9. oktoobril 2010 mängus Poola vastu. Ta on mänginud ka kaheksa mängu Saksamaa noortekoondises ja kolm mängu Saksamaa rahvuskoondises.

Esimese värava lõi ta USA rahvuskoondises 19. juunil 2011 mängus Jamaica vastu. 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta teises alagrupimängus 22. juunil värava mängus Portugali vastu.
Silvestre Varela

**Silvestre Manuel Gonçalves Varela** (sündinud 2. veebruaril 1985 Almadas) on Portugali jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Kayserispor.

Debüüdi Portugali rahvuskoondises tegi Varela 3. märtsil 2010 sõprusmängus Hiina vastu.

Esimese värava lõi ta Portugali rahvuskoondises 26. märtsil 2011 sõprusmängus Tšiili vastu. [2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused|2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel]] lõi ta teises alagrupimängus 22. juunil värava USA vastu.

## Saavutused
;Porto
*Primeira Liga: 2010–11, 2011–12, 2012–13
*Taça de Portugal: 2009–10, 2010–11
*Supertaça Cândido de Oliveira: 2009, 2010, 2011, 2012, 2013
*UEFA Euroopa Liiga: 2010–11
*UEFA Superkarikas: Teine koht 2011
*Taça da Liga: Teised kohad 2009–10, 2012–13

## Välislingid
Tamsalu Kultuurimaja

**Tamsalu Kultuurimaja** on Tapa vallas Tamsalus asuv kultuuriasutus, kus iga nädal toimuvad treeningud ja üritused kohaliku valla inimestele. 

## Avamise lugu
Kultuurimaja avati 1980. aasta viimasel pühapäeval kell 15.00.

Hoone projekteeris RPI Maaehitusprojekt (arhitektid Peep Jänes, Ants Mellik, projekti peainsener Mati Vahemets, sisekujundaja Saima Truupõld) ning ehitasid Tapa MEK ja Rakvere mehhaniseeritud ehituskolonn.

Kultuurimaja direktor oli Hilja Valtin. Avatseremoonial esines partei rajoonikomitee 1. sekretär Ülo Niisuke ja lindi lõikas läbi EKP KK sekretär Rein Ristlaan. Külaliste hulgas olid ka Arnold Green, Bruno Saul, Johannes Lott, Peeter Palu, Mihkel Sistok jt.

Häid sõnu pälvisid ehitajad vanemtöödejuhataja Toivo Lepanen, maja perenaiseks tituleeritud töödejuhataja Els Aavekukk, peainsener Guido Kruusel jt.

Esimese kontserdi uues majas andis RAT Estonia operetitrupp.

## Kultuurimaja ruumid
Hoone kubatuur 18 166 m³, üldine põrandapind 3099,7 m². Kultuurimaja ees on park pindalaga 11 000 m².

*garderoob, 510 kohta
*teatrisaal 286 m², 385 istekohta 
*tantsusaal ja banketisaal 295 m², 254 istekohta 
*peeglisaal, fuajee
*lava 173 m² (kõrgus 17 m, sügavus 15,4 m, laius 14,74 m) 
*kaks näitlejate garderoobi
*kolm ringiruumi
*raamatukogu, 2 lugemissaali
*baar/kohvik 46 m², 54 istekohta 

## Välislingid
*Koduleht
*Facebook
Talvest talveni

**"Talvest talveni"** on 1981. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Vladimir Beljajevi romaanil "Neil külmadel päevadel".

## Süžee
Metallurgiatehase direktor saab ministeeriumist ülesande hakata kiires korras tootma uut tüüpi terast, mida vajatakse gaasijuhtme rajamisel Kaug-Põhjas. Tehase kollektiiv suudab direktori juhtimisel ülesande edukalt täita.

## Osatäitjad
*Vsevolod Larionov – Sergei Kossatšov, metallurgiatehase direktor
*Vsevolod Sanajev – Pavel Mihhailovitš, minister
*Jevgeni Šutov – Pjotr Voronkov, tehase töötaja, Kossatšovi sõjakaaslane
*Boriss Štšerbakov – Nikolai Škuratov, tööline
*Boriss Borissov – Vjatšeslav Pospelov insener-terasevalaja
*Valentina Grušina – Pospelovi naine
*Tatjana Kretšetova – Alka
*Ljubov Striženova – Klavdia Kossatšova, Kossatšovi naine
*Juri Gussev – tehase peainsener
*Juri Leonidov – tehase partei allorganisatsiooni sekretär
*Ljudmila Beloussova – Tatjana, Kossatšovi tütar
*Viktor Filippov – kaadriosakonna juhataja
*Aleksei Aleksejev – doktor
*Marina Lobõševa-Gantšuk – sekretär
György Dragomán

**György Dragomán** (rumeenia keeles *Gheorghe Dragoman*; sündinud 10. septembril 1973 Târgu Mureșis) on Ungari kirjanik.

Ta on sündinud Transilvaanias Rumeenias. 1988. aastal kolis ta perega Ungarisse.

Dragomán on seni kirjutanud kaks romaani. 2002. aastal ilmus "Hävimise raamat" ja 2005. aastal "Valge kuningas". Viimasega saavutas ta kuulsuse ning seda on tõlgitud juba üle 30 keelde. Temalt on ilmunud ka jutte ja muid lühemaid tekste sellistes väljaannetes nagu The Paris Review, The New York Times, Le Monde, Die Zeit, Neue Zürcher Zeitung ning ka mitmes ungari ajakirjas. 

Tõlkijana on ta ungari keelde vahendanud mitme tuntud autori loomingut; nende seas on Samuel Beckett, James Joyce, Ian McEwan, Irvine Welsh, Sebastian Barry, Mickey Donelly, Isaac Bashevis Singer ja teisi. 

Ta elab Budaörsi linnas ja on külaliskirjanik Helsingi Ülikooli juures. 

György Dragomán on külastanud Eestit kirjandusfestivali Prima Vista raames 2014. aastal ja kirjandusfestivali HeadRead raames 2022. aastal.

## Tunnustus
* 2006 Sándor Márai auhind

## Välislingid
* Prima Vistale tuleb ungari kirjanik György Dragomán
Sydney Alrutz

**Sydney Gustaf Louis Reinhold Alrutz** (31. oktoober 1868 London – 14. veebruar 1925) oli rootsi psühholoog, Rootsi  eksperimentaalpsühholoog. 

Ta oli hulgikaupmees Anders Gustav Reinhold Alrutzi ja Hulda Ida Sofia de Ponti poeg.

Ta õppis Stockholmi koolis Nya Elementar, kus ta sooritas 16. detsembril 1886 küpsuseksami. 

1901. aastast töötas ta Uppsala ülikooli psühholoogiadotsendina.

Alrutz tõestas täpsete mõõtmistega Max von Frey järel eraldi valupunktide olemasolu. Kuumaaistingu tekitab Alrutzi järgi üheaegne sooja- ja külmaaisting (Alrutzi teooria). Ta uuris põhjalikult hüpnoosi ja hüsteeriat, eriti tundlikkuse muutusi hüpnoosi ajal. Samuti uuris ta värvipimedust ning andis panuse parapsühholoogiasse. Ta konstrueeris kliiniliselt kasutatava algesimeetri. 

Aastatel 1897–1910 andis ta välja sarja "I vår tids livsfrågor". Ta osales ajakirjade Psyke ja Arkiv för psykologi och pedagogik väljaandmises. 

1909. aastal, kui asutati psühholoogiainstituut, oli ta üks selle asutajaid, esimene sekretär ja teadusjuht.

## Publikatsioonid
*Bidrag till kännedomen om hudens kall- och varmpunkter. – *[[Upsala läkareföreningens forhandlingar]]*, N. F. kd 2, 1896/97; *[[Skandinavischer Archiv für Physiologie]]*, kd 7, 1897, lk 321–340; On the temperature-senses. – *[[Mind]]*, 1897, 6 (23), lk 445–448.
**On the Temperature-Senses*. – *[[Mind]]*, 1898, 7 (25), lk 141–144. 
**Till nervsystemets dynamik* (1913–1917)
**Hypnos och suggestion* (1925)

## Isiklikku
2. septembril 1903 abiellus ta hulgikaupmees Sten Reinhold Sandlundi tütre Elina Augusta Eugenia Sandlundiga (sündinud 10. veebruaril 1874). 

## Välislingid
*Sissekanne Rootsi biograafilises leksikonis
Kanski lennuväebaas

**Kanski lennuväebaas** on sõjaväelennuväli Venemaal Krasnojarski krais, 9 kilomeetri kaugusel Kanskist lõunas. Lennuväljal baseeruvad ründelennukid.

## Viited
Milove

**Milove** on alev Ukrainas Luhanski oblastis Milove rajoonis.

Venemaa piiri ääres asuv Milove on Milove rajooni keskus. Asulat on esmamainitud 1872. aastal, aleviks sai 1938. aastal.

## Viited
Isiklik arvamus

**"Isiklik arvamus"** on 1977. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

## Süžee
Psühholoog Petrov ja sotsioloog Burtseva on raske ülesande ees. Tehase direktor Bassov tegi neile ülesandeks välja selgitada, miks kogenud ja initsiatiivikad töötajad lahkuvad üha sagedamini tehasest ja asuvad tööle linna teistesse ettevõtetesse. Mõne aja pärast peavad noored spetsialistid esitama tehase juhtkonnale olukorra põhjaliku analüüsi.

## Osatäitjad
*Vladimir Menšov – psühholoog Mihhail Petrov
*Ljudmila Tšursina – sotsioloog Olga Burtseva
*Aleksandr Lazarev – Konstantinov, parteikomitee sekretär
*Jevgeni Karelskihh – Pavel Prokopenko, ettevalmistustsehhi ülem
*Jelena Proklova – Tatjana Jolkina, tehase töötaja
*Nina Urgant – Olimpiada Vassiljevna, Tatjana ema, instrumentaaltsehhi laohoidja
*Pavel Pankov – Ivan Bassov, tehase direktor
*Jevgenia Hanajeva – Ljudmilla Ivanovna, kaadriosakonna juhataja
*Jevgeni Burenkov – Pjotr Samsonov, neljanda jaoskonna meister
*Valeri Hlevinski – Fjodr Uvarov, Tatjana peigmees
*Irina Bunina – Bodrenkova montaažitsehhi töötaja
*Pavel Vinnik – Pavel Beljašin, tehasekomitee esimees
*Natalja Gurzo – Vika, tehase direktori sekretär
*Mihhail Zimin – Kaškin, tsehhijuhataja asetäitja
*Juri Potjomkin – Vitja, tehase tööline
*Svetlana Tormahhova – Vera Kuteištšikova, instrumentaaltsehhi laohoidja

## Varia
Filmi käis Nõukogude Liidu kinodes vaatamas 13,1 miljonit inimest.

## Viited
Kuse-suguelundkond

**Kuse-suguelundkond** ehk **urogenitaalsüsteem** (ladina keeles *systema urogenitale*, *apparatus urogenitalis*) on paljude selgroogsete loomade elundkond, mis koosneb kahest funktsionaalselt erinevast, kuid embrüoloogiliselt päritolult sarnasest elundisüsteemist: kuseelunditest ja suguelunditest.
## Kuseelundid
### Imetajatel
#### Inimestel
Kuseelundid on neerud, kusejuha, kusepõis, neeruvaagen ja kusiti (mehekusiti, naisekusiti).  

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Encyclopaedia Britannicas
*Harn- und Geschlechtsapparat (Apparatus urogenitalis), veebiversioon (vaadatud 23.06.2014) (*saksa keeles*)
Jambui mäe paha vaim

**"Jambui mäe paha vaim"** on 1977. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm, mille stsenaarium põhineb Grigori Fedossejevi samanimelisel romaanil.

## Süžee
Filmi tegevus toimub 1940. aastate lõpus Ida-Siberi raskesti ligipääsetavas piirkonnas. Üksteise järel jäävad kadunuks geofüüsikaekspeditsiooni kolm liiget Petrik, Jefimenko ja Bõkov. Kaaslased asuvad kadunud inimesi otsima. Mõne aja pärast kohtuvad ekspeditsiooni liikmed evenkidega, kes räägivad neile Jambui mäe ja sealse paha vaimu kohta igasuguseid lugusid. Kohalikelt elanikelt kuuleb Fedossejev, et kaduma on läinud ka kolm evenki. Selgub aga, et ümbruskonda on asunud elama inimsööja-karu. Eluga riskides suudavad Fedossejev ja evenk Kararbahh lõpuks karu tappa.

## Osatäitjad
* Juri Zaborovski – Grigori Fedossejev, geofüüsikaekspeditsiooni ülem
* Olga Jenzak – Langara, vana evengitar
* Rodna Ješonov – Kararbahh, vana jahimees
* Aleksandr Kavalerov – Stepan
* Filimon Sergejev – Pavel
* Vladimir Kruglov – Tsõbin
* Nikolai Kuvatšenok – Ilja
* Nikolai Dmitrijev – Dolbatši, jahimees-teejuht
* Zinaida Pikunova – Sulakikan
Soe kõrts

**Soe kõrts** on endine kõrts Alaküläs Võru vallas Võru maakonnas.

Kõrtsihoone ja kõrtsi aidahoone on tänapäeval arvel kultuurimälestistena.

Kõrtsihoone ehitati 19. sajandi keskel. See on pikk kivikatusega hoone, mille talliosa müürid on maakivist ja eluosa ristpalkidest.
 

Soe Inn 02.JPG
Soe Inn 04.JPG
Soe Inn 06.JPG|Maakividest talliosa
Soe kõrtsihoone.JPG|Kõrtsihoone küljelt
Soe kõrtsi ait.JPG|Kõrtsi ait


## Välislingid

* 
*
Heimtali Peetri kirik

**Heimtali Peetri kirik** (varem **Peetrimõisa kirik**) on Võru maakonnas endise Heimtali küla territooriumil asuv kirik.

Tänapäeval jääb Lilli-Anne küla alla ning selle lähedalt möödub Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee.

See on Urvaste Püha Urbanuse koguduse abikirik.

## Ajalugu
1912. aastal müüs Sõmerpalu mõisa omani Peetrimõisa, Annõmõisa, Mustja ja Lilli karjamõisa maad sakslastest talunikele, kes moodustasid kogukonna 26 taluga 1927. aastast nimetasid nad oma asundust Heimtal (saksa keeles *koduorg*). 

Heimtali Peetri kirikule pandi nurgakivi 23. juulil 1937, kuid ehitus takerdus 1939. aastal. Nõukogude perioodil oli kirik kohaliku kolhoosi kasutada. 6. mail 1993 anti kirik Urvaste kogudusele ja esimene jumalateenistus peeti seal järgmise aasta 10. juulil. 1997 korrastati lagunenud kirikutorn ja 1998 vahetati välja katus. 2000. aastal jõuti sisetöödeni. Kirik pühitseti sisse 21. juulil 2002.


Heimtali Peetri kirik Sõmerpalu vallas.JPG
Heimtali Peetri kirik, kirikuaken.JPG
Heimtali Peetri kiriku torn.JPG

## Viited

## Välislingid

*Heimtali Peetri kirik. EELK Urvaste Püha Urbanuse kogudus
*"Heimtali: kirik sai enda raamatu". Eesti Päevaleht, 4. juuni 2007
*Sirje Semm. "Päästetud uuele elule". Eesti Kirik, 10. august 2007
Hinni talu

**Hinni talu** oli Liivimaa vanim säilinud rehetalu.

Talu rehielamu ja abihooned on kõik arvele võetud riiklike kultuurimälestistena. Seejuures kuulutati talu arhitektuurimälestiseks juba 1982. aastal.

Talukompleks asub Jõksi külas Kanepi vallas Põlva maakonnas.

Rehielamu ehitati pärast talukoha väljaostmist 1872. aastal.

Talu oli filmi "Suvi" üheks võttekohaks, kus see etendas Ülesoo talu ehk Joosep Tootsi elukohta.


Hinni talu rehielamu.JPG|Rehielamu
Hinni talu rehielamu, 4.jpg|Rehielamu
Hinni talu rehielamu rehealune.JPG|Rehealune
Hinni talu rehielamu seestvaade.JPG|Rehielamu seestvaade
Hinni talu ait 2013.JPG|Hinni talu ait
Hinni talu laut 2013.JPG|Talu laut
Hinni talu saun 2013.JPG|Saun
Hinni talu saun.jpg|Sauna sissepääs
Hinni talu kaev.JPG|Kaev
Sari Hinni talus.jpg|Sari Hinni talus
Kahemehe saed Hinni talus.jpg|Kahemehe saed Hinni talus


## Viited

## Välislingid

* 
* 
* 
* 
* 
* 

;Meedias
* "Filmist "Suvi" tuntud Ülesoo talu ähvardab hävimine" ERR, 6. september 2013
* "Filmist "Suvi" tuntud Hinni talu omanik loobus muinsuskaitseameti avariitoetusest: talu vajab taastamist, mitte lõputut avariiremonti" Maaleht, 5. märts 2018
* "Filmist „Suvi” tuntud rehielamu kaob maapinnalt" lounaleht.ee, 15. august 2019
* "Riigikohus: mälestise omavoliline lammutamine on lubamatu" ERR, 13. oktoober 2021
José Mário Vaz

**José Mário Vaz** (sündinud 10. detsembril 1957 Cacheus) on Guinea-Bissau poliitik, kes oli 23. juunist 2014 kuni 27. veebruarini 2020 Guinea-Bissau president. Tema volitused lõppesid 23. juunil 2019, kuid kuna enne seda kuupäeva ei suudetud presidendivalimisi korraldada, jätkas Vaz riigipea kohustuste täitmist kuni uue presidendi valimise ja ametisse vannutamiseni.

Ta kuulub Guinea ja Roheneeme Sõltumatuse Aafrika Parteisse.

Aastatel 2004–2009 oli ta Bissau linnapea ja seejärel kuni 2012. aasta riigipöördeni rahandusminister.
Alexander Stubbi valitsus

**Alexander Stubbi valitsus** oli Soome 73. valitsus, mis oli ametis ajavahemikul 24. juunis 2014 kuni 29. maini 2015.

Alexander Stubb sai peaministriks pärast seda, kui eelmine valitsusjuht Jyrki Katainen võimaliku kandideerimise tõttu Euroopa Komisjoni voliniku ametikohale peaministri ametist loobus. 23. juunil 2014 kinnitas Eduskund häältega 98:76 Alexander Stubbi peaministriks ja president Sauli Niinistö nimetas tema valitsuse päev hiljem ametisse.

18. septembril 2014 teatas Roheline Liit, et lahkub valitsusest Fennovoimale uue tuumajaama ehitusloa andmise tõttu. 26. septembril astusid ametisse uus arengukoostöö minister Sirpa Paatero ja keskkonnaminister Sanni Grahn-Laasonen.

29. mail 2015 astus ametisse Juha Sipilä valitsus.

## Valitsuse liikmed
Relvarahu

**Relvarahu** on sõjategevuse ajutine katkestamine, mille puhul võitluse osapooled lepivad üksteisega kokku ründetegevuse peatamises. Relvarahu võidakse kuulutada välja ühepoolselt või sõlmida mitmepoolselt, relvarahu võib olla kuulutatud välja ametliku lepingu osana, kuid seda võidakse kuulutada välja ka  vastasjõudude vahel saavutatud mitteametliku kokkuleppena. Vaherahu on ametlik kokkulepe võitluse lõpetamiseks.

Näiteks I maailmasõja ajal oli mitteametlik relvarahu Läänerindel 1914. aasta 24. detsembril, kui prantslased, sakslased ja inglased tähistasid jõule.

## Vaata ka
* Vaherahu
* Rahuleping

## Välislingid

*Rahulepingute otsing ÜRO rahulepingute andmebaasist (*inglise keeles*)
Punetab lodjapuu

**"Punetab lodjapuu"** on 1973. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

## Süžee
Varas-retsidivist Jegor Prokudin vabaneb vanglast. Ta otsustab minna külasse, kus elab Ljuba, kellega ta oli kirjavahetust pidanud. Elu külas muudab aga kõik Prokudini plaanid ja ta otsustab igaveseks kuritegelikust elust lahti ütelda. Nüüd on Jegoril Ljuba, sõbrad ja töö. Kuid kamraadid Jegori kriminaalsest minevikust ei kavatse sellega leppida ja otsivad ta üles ning film lõpeb traagiliselt.

## Osatäitjad
*Vassili Šukšin – Jegor Prokudin
*Lidia Fedossejeva-Šukšina – Ljuba Baikalova
*Ivan Rõžov – Fjodr Baikalov, Ljuba isa
*Maria Skvortsova – Ljuba ema
*Aleksei Vanin – Pjotr, Ljuba vend
*Maria Vinogradova – Zoja, Pjotri naine
*Jefimia Bõstrova – Kudelihha, Jegor Prokudini ema
*Žanna Prohhorenko – uurija
*Lev Durov – Sergei Mihhailovitš, kelner
*Aleksandr Gorbenko – Kolja, Ljuba endine mees
*Nikolai Grabbe – koloonia ülem
*Nikolai Pogodin – sovhoosi direktor
*Georgi Burkov – "Guba", varas
*Tatjana Gavrilova – "Ljusen", vargabande liige
*Artur Makarov – "Buldja", vargabande liige
*Oleg Kortšikov – Šura, vargabande liige
*Natalja Gvozdikova – telefonist
*Tatjana Uhharova – Ljuba sõbranna
*Ia Arepina – Jegor Prokudini õde
*Vadin Kondratjev – Kolja sõber
*Vladimir Laptev – Kolja sõber
*Aleksandr Sarantsev – Saša, Baikalovite külaline
*Aleksei Konjašin – koosoleku juhataja

## Varia
1974. aastal käis Nõukogude Liidu kinodes filmi vaatamas 62,5 miljonit inimest.

## Viited
Seesamune

**"Seesamune"** on 1972. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

## Süžee
Kaugest Altai külast sõidavad abikaasad Ivan ja Njura Rastorgujevid ametiühingult saadud tuusikuga Musta mere äärde kuurorti. Reisil satuvad nad igasugustesse sekeldustesse ja kummalistesse olukordadesse. Rongis saavad nad tuttavaks elukutselise varga Viktoriga, Moskvas aga keeleteadlase Sergei Stepanoviga, kelle juures nad pealinnas viibides peatuvad. Lõpuks jõuavadki Rastorgujevid Musta mere äärde.

## Osatäitjad
*Vassili Šukšin – Ivan Rastorgujev
*Lidia Fedossejeva-Šukšina – Njura Rastorgujeva
*Vsevolod Sanajev – Sergei Stepanov, keeleteadlane, professor
*Georgi Burkov – Viktor Aleksandrovitš, varas hüüdnimega Konstruktor
*Zinovi Gerdt – professor Stepanovi sõber
*Ivan Rõžov – vagunisaatja
*Stanislav Ljubšin – professor Stepanovi poeg
*Vadim Zahhartšenko – kupeekaaslane
*Jelizaveta Uvarova – professor Stepanovi naine
*Ljubov Mõševa – Ljuda, professor Stepanovi minia
*Ljubov Solokova – vagunisaatja
*Viktor Filippov – miilitsaseersant
*Aleksei Loktev – uurija
*Juri Filimonov – sanatooriumi peaarst
*Valentina Kutsenko – Irina, sanatooriumi patsient
*Leonid Jengibarov – kloun, professori külaline
*Vadim Spirodonov – Vaska Tšulkov, Rastorgujevite tuttav kodukülas
*Ljudmila Zaitseva – Ljudmilla, Ivan Rastorgujevi õde
*Svetlana Skripkina – Njura ema
*Ksenja Minina – Ksenja, Rastorgujevite tuttav kodukülas
Tapper (raudteesuurtükk)

**Tapper** oli Eesti sõjaväe Soomusrongirügemendi 2. divisjoni Raskekauglaskepatarei koosseisus olev raudteesuurtükivagun. 

Alusvagun oli neljateljeline lahtine platvormvagun, mille otstes olid madalad kergelt soomustatud laskemoonakambrid. Relv oli 102 mm laevasuurtükk (kahur), mille kohta pole praegu teada, milliselt laevalt või rannikupatareist oli see pärit. Suurtükivagun nr 307 ehk "Tapper" (nimede ja numbri omavaheline seos ja ametlikkus pole üheselt selge) valmis 1936. aastal. 

See laevade jaoks mõeldud 102 mm suurtükk suutis lasta oluliselt kaugemale (16,5 km; eriliste otsikutega isegi kuni 19,4 km) kui harilike soomusrongide suurtükid (6–10 km), mistõttu oli see mõeldud kaugvõitluseks.

Soomusrongirügemendi 2. divisjoni koosseisus moodustati 1936. aastal Raskekauglaskepatarei, millesse kuulus ka äsjavalminud "Tapper".

## Viited

## Kirjandus
*Mati Õun. Raudteepatarei. – Eesti merekindlused ja nende suurtükid. Tammiskilp. Tallinn 2001
*Mati Õun, Tiit Noormets, Jaak Pihlak. Eesti soomusrongid ja soomusronglased 1918–1941. Sentinel. Tallinn 2003
Rahvusvaheline julgeolek

**Rahvusvaheline julgeolek** koosneb riikide  valitsuste ja rahvusvaheliste organisatsioonide, nagu Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, poolt võetavatest meetmetest ühise ellujäämise ja julgeoleku tagamiseks. Kõnealused meetmed hõlmavad sõjalist tegevust ja diplomaatiliste kokkulepete, nagu rahvusvahelised lepingud ja konventsioonid, sõlmimist. Rahvusvaheline ja riiklik julgeolek on alati omavahel seotud. Rahvusvaheline julgeolek on rahvusliku või riikliku julgeoleku ülemaailmseks väljenduseks.

Rahvusvahelisele julgeolekule keskenduvad uuringud kerkisid eraldi uurimisalana esile Teise maailmasõja lõpul, hiljem muutusid need aga rahvusvaheliste suhete alaste uuringute alamdistsipliiniks. Alates 1950. aastatest on rahvusliku julgeoleku alased uuringud on olnud rahvuslike suhete alaste uuringute keskmeks. See hõlmab sellised uuringuid, mida tähistatakse kui "julgeoleku-uuringud", "strateegilised uuringud", "rahu-uuringud" jne.

## Vaata ka
* Riiklik julgeolek

## Viited

## Välislingid
* The European Union Institute for Security Studies
* [Evolution in international security through the United Nations: The presentation of the Eurocorps-Foreign Legion concept at the [European Parliament in June 2003]
* Center on Conflict, Development and Peacebuilding, Graduate Institute of International and Development Studies
* Center for International Security Studies
* Centre for International Studies (Security|IR)
Teid ootab kodanik Nikanorova

**"Teid ootab kodanik Nikanorova"** on 1978. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

## Süžee
Külaneiu Katja Nikanorova unistab oma "printsi" leidmisest. Seetõttu peavad külaelanikud teda natuke imelikuks ja lihtsameelseks. Kuna tema ootused elukaaslase suhtes on väga kõrged, siis jooksevad kõik ta suhted ummikusse. Kuid ühel päeval paigutatakse Katja majja ajutiselt elama veterinaar Pavel Djožkin.

## Osatäitjad
*Natalja Gundareva – Katja Nikanorova
*Borislav Brondukov – Pavel Djožkin
*Jevgeni Kindinov – Ženja
*Ivan Rõžov – kolhoosiesimees Leopold Vassiljevitš
*Mihhail Vaskov – Saša, kolhoosiesimehe autojuht
*Gennadi Frolov – Stjopa
*Lev Borissov – "ühiskondlik jõud"
*Natalja Guštšina – Liza, Katja sõbranna
*Vera Novikova – Tamara
*Valentina Berezutskaja – tädi Ljuba, naabrinaine
*Vladimir Akimov – kolhoosnik
*Aleksandr Lukjanov – kolhoosnik
*Ljudmila Poljakova – Verka
*Viktor Šulgin – militsionäär
*Jevgenia Lõžina – naabrinaine
*Vladimir Prihhodko – Kljujev
*Vassili Fuštšitš – kombainer
*Svetlana Haritonova – naabrinaine Ljuba
*Aleksandra Haritonova – naabrinaine

## Varia
Filmi käis Nõukogude Liidu kinodes vaatamas 22,5 miljonit inimest.

## Viited
Ivan Orlov

**Ivan Jefimovitš Orlov** (1886 – hiljemalt 1936) oli vene filosoof, loogik ja tööstuskeemik.

Orlov õppis Moskva Ülikooli loodusteaduskonnas. Ta avaldas mitu artiklit induktiivse arutluse ja tõestuse kohta 1916. aastal, kuid mitte järgnenud poliitilise segaduse aastatel. 1923. aastast oli ta taas teaduslikult viljakas ning osales ideoloogiliste väljaannete filosoofilistes diskussioonides. Ta käsitles peamiselt matemaatika ja loogika filosoofiat, eriti marksistlikku dialektilist loogikat, kuid ka tõenäosusteooriat, psühholoogiat, muusikateooriat ja tööstuskeemiat. 1928. aastal avaldas ta ühes matemaatikaajakirjas oma algupärase loogikakontseptsiooni artiklis "Propositsioonide ühilduvuse loogika". Ta uskus ka loodusseaduste mehhanitsistlikku redutseeritavust.

Pikka aega ei tuntud Ivan Orlovi teoseid väljaspool Nõukogude Liitu, need avastati Läänes alles substrukturaalse loogika esiletõusuga pärast Teist maailmasõda.

1928. aasta paiku loobus Orlov loogika- ja filosoofiateemaliste kirjutiste avaldamisest ning tegeles tööstuskeemiaga, eriti broomi ja joodi tootmisega. Samuti tõlkis ta keemiateoseid saksa keelest vene keelde.

## Teoseid
* Orlov, I. E., 1925. *Loodusteaduste loogika*. Moskva-Leningrad. (vene keeles).
* Orlov, I. E., 1928, "Propositsioonide ühilduvuse loogika". *Matematitšeski Sbornik 35* (3-4): 263-86 (vene keeles).

## Kirjandus
* Bazhanov, V. A., 2003, "The Scholar and the 'Wolfhound Era': The Fate of Ivan E. Orlov's Ideas in Logic, Philosophy, and Science," *Science in Context* 16 (4): 535-50.
* Došen, K., 1992, "The First Axiomatization of Relevant Logic," *Journal of Philosophical Logic 21*: 339-56.
* Došen, K., 1993, "A Historical Introduction to Substructural Logics" in *Substructural Logics*, eds. Schroeder-Heister P., and Došen K. Oxford Univ. Press: 1-36.
* Restall, Greg, 2000. *Substructural Logics*. Routledge.
* Stelzner, Werner, 2002. ''Compatibility and relevance: Bolzano and Orlov'', Logic and Logical Philosophy 10: 137-171.
Sinialliku raudteejaam

**Sinialliku raudteejaam** oli raudteejaam Sinialliku külas Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul.

Pooljaam avati 1897. aastal. Avamise ajal jäi see Viljandi kihelkonda Viljandi mõisa maadele. Jaam suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 156,5 kilomeetri kaugusel.

Sinialliku naaberjaam Viljandi suunal oli Viljandi raudteejaam ja Mõisaküla suunal Loodi raudteejaam (pooljaam). Lisaks suundus jaamast raudteeharu liivakarjääri.

Sinialliku puidust jaamahoone ehitati eriprojekti järgi ja on ühes ootepaviljoniga säilinud. Hoone on korduvalt ümber ehitatud ning tänaseks eraomanduses.
## Viited

## Välislingid
* MULGI RAUDTEE - EHITUS
* "Rännak rohtunud raudtee radadel", tarbija24 28.09.2007
* "Kadunud raudtee jälgi otsimas", Äripäev 15.03.2011
* Aiaraudtee pildigalerii Viljandi-Mõisaküla
Ilovaisk

**Ilovaisk** on linn Ukrainas Donetski oblastis, 29,8 kilomeetri kaugusel Donetskist idakagus.

Ilovaisk asutati 1869. aastal, linnaõigused sai alates 1938. aastast.

Linnas asub tähtis raudteesõlm. 40% töövõimelisest elanikkonnast on tegev raudteetranspordis.

## Ajalugu
### 21. sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal aprillis võtsid Venemaa-meelsed separatistid linna oma kontrolli alla.

Esmaspäeval, 18. augustil sisenesid linna valitsusväed, algasid ägedad lahingud linna oma kontrolli alla võtmise eest.

19. augustil võtsid Donbassi pataljoni võitlejad vangi 5 Venemaa Föderatsiooni dessantvägede võitlejat.

20. augustil peeti linnas kinni 8 separatisti, kelle seas oli Pariisist spetsiaalselt separatistidele appi tulnud Venemaa luuletaja Juri Jurtšenko.

21. augusti hommiku seisuga oli lahingute algusest alates linnas hukkunud 19 Ukraina sisevägede võitlejat, 46 oli saanud haavata.

Hukkunute seas oli 8 miilitsavägede vabatahtlike Donbassi pataljoni võitlejat, 12 sai haavata, hukkus 2 Azovi pataljoni võitlejat, 7 võitlejat sai haavata, Šahtarski pataljon kaotas langenutena 4 võitlejat, 16 sai haavata (neist 2 raskelt), Dnepripataljon kaotas langenutena 2 võitlejat ja 7 võitlejat haavatutena.

Venemaa Föderatsiooni ohvitserid sõdisid Ilovaiskis juba rühmadena, mitte hajutatult kohalike rühmade vahel. Vangilangenud "separatistide" tunnistusel olid enam kui pooled võitlejatest Venemaa kaadrisõjaväelased, ohvitserid ja sõdurid, kusjuures mõned neist ka VF sõjaväe vormides.

30. augustil leppis Ukraina valitsus Venemaa-meelsete jõududega kokku, et Ukraina vabatahtlike pataljonide piiramisrõngasse jäänud võitlejatel lubatakse lahkuda läbi "rohelise koridori". Ukraina vabatahtlike pataljonide teatel tapeti piiramisrõngast väljumisel sadu nende võitlejaid, tosinaid võeti vangi.

10. augustist 2. septembrini kestnud Ilovaiski lahingus hukkus vähemalt 200 valitsusvägede sõdurit, üle poole tuhande langes vangi.

## Viited

## Välislingid
* 9. september 2014. *[[The New York Times]]*. Ukraine Town Bears Scars of Russian Offensive That Turned Tide in Conflict
* 3. september 2014. *[[Guardian|The Guardian]]*. Shaun Walker, Oksana Grytsenko, Leonid Ragozin. Russian soldier: 'You're better clueless because the truth is horrible'.
Halliste raudteejaam

**Halliste raudteejaam** oli raudteejaam Viljandimaal Hallistel Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul.

Jaam avati 1897. aastal. Avamisel jäi see Halliste kihelkonda Pornuse mõisa maadele. Jaam suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. Halliste naaberjaam Viljandi suunal oli Kaarli raudteejaam ja Mõisaküla suunal Abja raudteejaam. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 176 kilomeetri kaugusel.

Halliste raudteejaama juurde kujunes Risti alevik, mis hiljem sai Halliste aleviku osaks.

## Jaamahoone
Halliste jaamahoone valmis 1897. aastal. Jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Lelle, Surju, Olustvere ja muude jaamahoonetega. Hiljem jaamahoonet laiendati. Hoone koos veetorniga hävitasid taganevad sakslased 19. septembril 1944. Hiljem täitis jaamahoone funktsiooni askeetlik ühekorruseline puitehitis.

## Viited

* Halliste jaam Histrodamus.ee
Suomi (püstolkuulipilduja)

**Suomi** M-31on Soome püstolkuulipilduja, mille  Aimo Lahti konstrueeris 1922. aastal, püstolkuulipilduja Bergmann MP18 põhjal. 

Aastatel 1931–1953 toodeti kokku umbes 80 000 relva, litsentsi alusel ka Rootsis, Šveitsis ja Taanis. Seda kasutati laialdaselt mitmes sõjas Euroopas ja Aasias, muuhulgas ka trofeerelvana. Soomes olid need veel kuni 2007. aastani sõjaväeladudes tagavararelvadena.

## Püstolkuulipilduja Suomi Eestis
Eestisse osteti 1937. aastal kokku 457 Suomi püstolkuulipildujat, muuhulgas pidid need asendama Eesti püstolkuulipildujat A. T..

Sellest relvast on pärit ka püstolkuulipilduja kui relvaliigi (soome keeles *konepistooli*) eesti kõnekeelne vaste 'kone'.
## Tehnilised andmed
**9 mm KP/-31 (I)**
*Salveta relva mass : 4,6 kg
*Kogupikkus: 870 mm
*Raua pikkus: 314 mm
*Kuuli algkiirus: 380–400 m/s
*Tuletihedus: 750–900 lasku/min

## Viited
Loodi raudteejaam

**Loodi raudteejaam** oli raudteejaam Loodi küla lähedal Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul. 

Algselt oli jaama nimi **Kersel**. Pooljaam avati 1897. aastal. Avamisel jäi see Paistu kihelkonda Loodi mõisa maadele. Jaam suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 161,4 kilomeetri kaugusel. 

Loodi naaberjaam Viljandi suunal oli Sinialliku raudteejaam (pooljaam) ja Mõisaküla suunal Õisu raudteepeatus.

Puidust jaamahoone koos kõrvalhoonetega valmis 1898. aastal ja on säilinud algupärasena. Tänaseks on hoone renoveeritud ning eraomanduses. Jaama veetorn hävis teises maailmasõjas.

## Viited

## Välislingid
* "Kadunud raudtee jälgi otsimas"; Äripäev, 15.03.2011
* FOTO: Loodi jaam aastal 1969; Baltic Trains Picture Gallery
Hannes Hanso

**Hannes Hanso** (sündinud 6. oktoobril 1971 Tartus) on Eesti poliitik ja diplomaat, 20. juulist 2025 Eesti suursaadik Tai Kuningriigis, 1. juunist 2022 Eesti suursaadik Hiina Rahvavabariigis. 

Ta on olnud kaitseminister  Taavi Rõivase teises valitsuses ja 2019. aastal Euroopa Parlamendi liige.  

Aastatel 1992–1994 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust ja aastatel 1996–1998 Sichuani Ülikoolis hiina keelt. 2004. aastal omandas ta Londoni Ülikoolis bakalaureusekraadi politoloogia erialal ja 2005. aastal magistrikraadi Aasia poliitika alal.  Hanso on korp! Sakala liige.

Ta kuulus 2009–2019 Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Aastatel 2013–2015 oli ta Kuressaare linnapea. Ta on töötanud Kaitseministeeriumis ja Rahandusministeeriumis ning Euroopa Liidu diplomaatilises teenistuses Pekingis, Rahvusvahelises Kaitseuuringute Keskuses.  Ta on tõlkinud rootsi keelest eesti keelde.  Ta on juhtinud Kuku raadios saadet "Välismääraja".

Hanso kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa valimisringkonnas nr 5, sai 2038 häält ning osutus valituks XIII Riigikogu liikmeks ringkonnamandaadiga.  XIII Riigikogus valiti ta väliskomisjoni esimeheks. 

Alates 14. septembrist 2015 kuni 22. novembrini 2016 oli Hanso kaitseminister Taavi Rõivase teises valitsuses. 2016. aasta detsembris sai Hansost Riigikogu riigikaitsekomisjoni esimees.

17. septembril 2018 teatas Hanso, et lahkub poliitikast ja 2019. aasta valimistel Riigikokku ei kandideeri. 

Suvel 2022 nimetati ta Eesti suursaadikuks Hiinas. 
Aastast 2025 on Hanso Eesti suursaadik Tai Kuningriigis.

## Isiklikku
Hanso on abielus ökonomist Riina Hansoga, neil on viis last, Linda Maria (sündis 2023), Johannes Mart (sündis 2018), Miia Laura (sündis 2016), Mari Elli (sündis 2014) ja Henri Kristjan (sündis 2013). Ta on teletoimetaja Heidi Hanso, arboristi Heiki Hanso, Hendrik, Halliki ja Hille Hanso vend.

## Viited

## Välislingid

* Hannes Hanso Euroopa Parlamendi lehel
Kaarli raudteejaam

**Kaarli raudteejaam** oli raudteejaam Kaarlis Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul. Jaam avati 1897 ja suleti 1973 seoses raudteelõigu sulgemisega. Kaarli naaberjaam Viljandi suunal oli Õisu raudteepeatus ja Mõisaküla suunal Halliste raudteejaam. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 171,7 kilomeetri kaugusel.

## Ajalugu
Alates raudtee avamisest, kuni 1934. aastani asus Kaarli jaama kohapeal **Õisu pooljaam**, kuid seoses samanimelise peatuse avamisega Õisu asula lähedal nimetati jaam 1. aprillil 1932 ringi Kaarliks.

Avamisel asus jaam Halliste kihelkonnas Kaarli mõisa maadel.

## Jaamahoone
1934. aastal valmis Hendrik Otlooti projekti järgi kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis silikaattellistest jaamahoone, mis on säilinud tänaseni ja kasutusel elamuna. Hoone on analoogne Vajangu raudteejaama peahoonega. 

## Viited
Raketiheitja

**Raketiheitja** on laskeseade, mis lennutab välja edasiliikumiseks jõuallikana reaktiivmootorit (rakettmootorit) kasutavaid rakette või reaktiivmürske. 

Raketiheitjad on osa raketisüsteemidest, tänapäevaste raketisüsteemide kaliiber on enamasti vahemikus 68-122 mm. Tavaliselt paigutatakse raketisüsteemid kassettidesse (raketikassetid), suuremaid rakette lastakse ka üksikult. Raketikonteineritesse on võimalik paigutada ka eri tüüpi rakette.

Raketid võivad olla juhitavad, isesihituvad või juhitamatud, need võivad olla maa-õhk, õhk-maa, maa-maa või õhk-õhk tüüpi raketid.

Mittejuhitavad raketisüsteemid on alamõjutusega relvasüsteemid ning raketi lennutrajektoor sõltub laskeseadme suunast lasu hetkel ning mittejuhitav rakett ei ole lennu ajal enam korrigeeritav. Mittejuhitavatel raketisüsteemidel on lai valik eri tüüpi lõhkepäid: soomustläbivad, kildfugassid, valgustus- ja suitsulaengutega, ka REL-segajatega jt. Mittejuhitav rakett on suure tulejõuga ja odav, kuid puudusteks on mitte väga suur tabamistäpsus ja lühike ebaefektiivne laskekaugus. Näiteks Hydra 70,  80 mm rakett S-8, 122 mm S-13.

Juhitavad raketisüsteemid jagunevad juhitavuse järgi: Infrapunakiirgusele isesihituvateks, radarikiirgusele isesihituvateks, kaabeljuhitavateks, TV-juhitavateks, laserjuhitavateks, radarjuhitavateks juhitavateks rakettideks. Otstarbe järgi jagunevad juhitavad raketisüsteemid: õhk-õhk tüüpi, õhk-maa tüüpi, maa-õhk tüüpi, tankitõrje-, laevade-, radarivastasteks raketisüsteemideks, tiibrakettideks. 

Sageli mõeldakse raketiheitja all neid kaasaskantavaid raketilaskeseadeldisi, mille kasutamisega tuleb toime üksainus inimene.

Raketiheitjaid kasutatakse tavaliselt peamiselt vaenlase soomustehnika ja lennuväe hävitamiseks.

## Galerii

9K338 Igla-S (NATO-Code - SA-24 Grinch).jpg|9K38 Igla-S  laskeseadeldised koos raketiga
Army mlrs 1982 02.jpg|Ameerika Ühendriikide sõjaväe mitmelasuline raketiheitja
IDF-Matador-66-IndependenceDay 0054.jpg|Raketiheitja MATADOR
Airforce Museum Berlin-Gatow 288.JPG|Kahe raketigondliga (mahutavad 32 mittejuhitavat raketti kumbki) ründelennuk Suhhoi Su-20 

## Raketiheitjaid

## #
*56-G-660 RPG-2 
*6G12 RPG-18 Muha 
*6G18 RPG-22 Neto
*6G20 RPG-29 Vampir
*6G30 RPG-32 Barkas 
*6G9 RPG-16 Udar/Grom 
*7P27 RPG-26 Aglen 
*7P30 RPG-27 Tavolga 
* 7P46 RMG Zanos 
*7P53 RPG-30 Krjuk

## A
* AT-4 
*Alcotán-100
*APILAS 
*Armbrust
## B
*B-8V20 80 mm
## F
*FHJ84 
*FT5 
## L
*LAW-80 
*LRAC 
## M
*M141 BDM
*M20 Super Bazooka
*M202 Flash
*M72 LAW 
*M9 Bazooka (M1, M1A1, M9, M9A1) 
*Matador 
*Miniman

## N
*NLAW 
## R
*RBR M80 Zolja 
*RBR M90 Stršljen 
*RPG-75 
*RŠG-1 Tavolga-1 
*RŠG-2
## S
*SARPAC

## Vaata ka
*Mitmelasuline raketiheitja: Ameerika Ühendriigid - M142 HIMARS, M270 MLRS; Ukraina -  Burevi; Venemaa - BM-21 Grad, BM-27 Uragan,BM-30 Smertš, 9A52-4 Tornado, TOS-1 Buratino
*granaadiheitja

## Viited
Flight of the Conchords

**Flight of the Conchords** on Uus-Meremaa koomiline muusikuteduo, mis koosneb Bret McKenziest ja Jemaine Clementist.

McKenzie ja Clement õppisid Wellingtoni ülikoolis filmi- ja teatrikunsti. Ansambli moodustasid nad 1998. aastal.

Ansamblist on tehtud nii samanimeline raadio- kui ka telesari.

Nende album "The Distant Future" sai 2008. aastal Grammy auhinna.
Soome Kristlikud Demokraadid

**Soome Kristlikud Demokraadid** (soome keeles *Suomen Kristillisdemokraatit*; rootsi keeles *Kristdemokraterna i Finland*) on Soome kristlik-demokraatlik ja konservatiivne erakond.

Erakond asutati 6. mail 1958. Varem oli erakonna nimi **Soome Kristlik Liit** (*Suomen Kristillinen Liitto*).

Erakonna esimees on alates 2015. aastast Sari Essayah. Enne teda oli esimees alates 2004. aastast Päivi Räsänen.

Kristlikel demokraatidel on 8834 liiget (2018). Eduskunna valimistel on erakond viimastel aastatel saanud 4–5 protsenti häältest ja kuni kümme kohta Soome 200-liikmelises parlamendis.

## Erakonna esimehed
*Olavi Päivänsalo 1958–1964
*Ahti Tele 1964–1967
*Eino Sares 1967–1970
*Olavi Majlander 1970–1973
*Raino Westerholm 1973–1982
*Esko Almgren 1982–1989
*Toimi Kankaanniemi 1989–1995
*Bjarne Kallis 1995–2004
*Päivi Räsänen 2004–2015
*Sari Essayah 2015–

## Välislingid
* Koduleht
Schottky barjäär

**Schottky barjäär** ehk **Schottky siire** on potentsiaalibarjäär, mis kujuneb metalli ja pooljuhi kontaktpinnas. Harilikult kasutatakse sellist n-pooljuhti, mille elektronide väljumistöö on väiksem kui metallil (väljumistöö on vähim energia elektronvoltides, mis on vajalik elektroni väljutamiseks ainest). Sel juhul difundeeruvad elektronid põhiliselt pooljuhist metalli ja pooljuhi piirikihis moodustub enamuslaengukandjaist (elektronidest) vaene kiht, mida nimetataksegi Schottky   barjääriks. Selle kihi paksus ja seega takistus sõltub siirdele rakendatava pinge polaarsusest, nii et siirdel on alaldustoime (ühesuunaline juhtivus).

Seda nähtust, mida matemaatiliselt kirjeldas Walter Schottky 1938. a, kasutati juba 1920. aastatel detektorraadio detektoris (alaldav kontakt tekkis püriiditükikese pinna mingi tundliku punkti ja terava traadiotsa vahel).

Schottky barjääriga väljatransistor on struktuuri ja talitluspõhimõtte poolest samalaadne pn-väljatransistoriga, ületades viimast tunduvalt toimekiiruse ja pinge-voolu karakteristiku tõusu poolest. Legeerimata dielektrilisel GaAs-kristallil on tekitatud rohke doonorlisandiga n+-tüüpi lätte- ja neelupiirkonnad; nendevahelise n-tüüpi kanali paksus on suurusjärgus 0,1&nbsp;µm ja pikkus 1&nbsp;µm. Kanalile on kantud paisuelektroodina toimiv metallikiht. Negatiivse paisupingega saab muuta kanali juhtivat ristlõiget ja seega tüürida neeluvoolu. Suur sisendtakistus säilib ka kuni 0,5-voldisel positiivsel paisupingel; kõrgemal päripingel siire avaneb.

## Vaata ka
* Schottky diood
Aleksandr Borodai

**Aleksandr Borodai** (vene keeles *Александр Юрьевич Бородай*, hüüdnimega **Boroda** ('Habe'); sündinud 25. juulil 1972 Moskvas) on vene politoloog, ajakirjanik ja ettevõtja.

Borodai oli 16. maist 2014 kuni 7. augustini 2014 ühenduse Donetski Rahvavabariik peaminister. Ta nimetati sellele ametikohale 2014. aasta 16. mail.

1993. aastal osales ta Vene NFSV Ülemnõukogu poolel ühe võitlusrühma ridades vastasseisus Boriss Jeltsinile.

Borodai elukoht on Moskvas ja ta on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli (1994).

1994. aastal kajastas ta ajakirjanikuna Esimese Tšetšeenia sõja sündmusi, 1997. aastal oli ta paremäärmusliku natsionalistliku ajalehe Zavtra ('Homme' – «*Завтра*») toimetaja ja sõjaline vaatleja, 1999. aasta augustis viibisid ajalehe Zavtra erikorrespondendid Borodai ja Igor Strelkov koos Dagestanis.

2002. aastal teatati Borodai nimetamisest FSB juhi asetäitjaks infopoliitika ja eriprojektide alal.

Venemaa kodanik Borodai töötas varem Venemaa irregulaarvägede toel 2014. aasta kevadel moodustatud Krimmi vabariigi peaministri poliitilise nõunikuna.

Võimalik, et Borodai oli 14. juunil 2014 Ukraina siseministeeriumi poolt Mariupolis kinnipeetud enam kui 30 terroristi hulgas. Venemeelne meedia on selle väite omakorda kahtluse alla seadnud.

Borodai on Donetski Rahvavabariigi kangelane.

## Viited
Naděžda Slabihoudová

**Naděžda Slabihoudová** (1. mai 1922 Klecany – 8. juuni 2014 Praha) oli tšehhi tõlkija. 

Ta sündis aastal 1922 Klecanys (praeguse haldusjaotuse järgi Ida-Praha ringkonnas Kesk-Tšehhi maakonnas). Ta lõpetas Prahas gümnaasiumi ja aastal 1949 Karli ülikooli filosoofiateaduskonna.

Ta on tõlkinud tšehhi keelde vene, eesti ja saksa keelest. Slabihoudová on tšehhi keelde tõlkinud A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" III, IV ja V osa, "Elu ja armastuse", "Kõrboja peremehe" ja "Põrgupõhja uue Vanapagana". Lisaks on ta tõlkinud tšehhi keelde August Gailiti "Karge mere", Mats Traadi "Ingeri", Teet Kallase "Corrida" ja Kreutzwaldi "Eesti rahva ennemuistsed jutud". Tema viimaseks tõlkeks eesti kirjandusest jäi Andrus Kivirähki "Mees, kes teadis ussisõnu" (2011).

## Tunnustus
* 2004 – Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk

## Välislingid
* http://www.estlit.ee/elis/?cmd=translator&id=47638&grp=x2
* http://www.databaze-prekladu.cz/prekladatel/Nad%C4%9B%C5%BEda%20Slabihoudov%C3%A1