open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mikk Kaasik

**Mikk Kaasik** (sündinud 2. juulil 2003) on eesti džässmuusik ja klahvpillimängija.

## Elukäik
Mikk Kaasik on lõpetanud 2022. aastal Tartu Tamme Gümnaasiumi ja 2025. aastal Tallinna Muusika- ja balletikooli rütmimuusika klaveri eriala Jürmo Eespere juhendamisel. Alates 2023. aastast õpib ta Tartu Ülikoolis psühholoogiat.

2024. aasta augustis ilmus tema debüütalbum "Take One". 2025. aastal pälvis ta Eesti Jazziliidu Noore Jazzitalendi auhinna. Ta on mänginud mitmetes koosseisudes, sealhulgas Some Times, Rita Ray ja Near Motion.

## Tunnustus
* 2024 – Uno Naissoo nimelise heliloomingu konkursi võitja

## Viited
Viljandi aadlisoost neidude varjupaik

**Viljandi aadlisoost neidude varjupaik** oli aastatel 1797–1937 Viljandis tegutsenud seisuslik hoolekandeasutus.

Tartus aadlipreilide toetuseks ja ülalpidamiseks asutati pansionaat Venemaa keisri Paul I ukaasiga 26.09.1797. aastal ja pansionaat alustas tegevust 1798. aastal oktoobris Tartus, Tartu Jaani kiriku kõrval asunud paruness Tšerkassova (sünd. printsess Hedvig Elisabeth Biron) (1727–1797) nn Printsessi majas. Viljandi aadlisoost neidude varjupaiga (saksa k. *Fellinsches Adeliger Fräuleinstift*, vene k. *Феллинское общество благородных девиц*) ülalpidamiseks annetati Koonga ja Kuressaare riigimõisad.

1804. aastal viidi pansionaat üle Viljandisse. Asutuse valitsemisega tegeles Liivimaa rüütelkonna Liivimaa maanõunike kolleegium.

Viljandi varjupaik kindlustas täieliku ülalpidamise 12-le aadlisoost neiule. Lisaks neile võis asutus vastu võtta 12 oma ülalpidamise eest tasu maksvat aadlisoost pansionäri. 
Talupojaseisusest inimestele olid mõeldud vaestemajad.

1920. aastal Eesti Asutavas Kogu poolt vastu võetud „Seisuste kaotamise seaduse“, alusel võttis töö- ja hoolekandeminister 11. juunil 1921 vastu otsuse sihtasutuse varad Eesti Vabariigile üle võtta. 1937. aasta Eesti Vabariigi valitsuse otsuse järgi anti endise Fräuleinstifti kinnisvara sõjaministeeriumi valdusse. Hoolealused paigutati ümber Eesti Vabariigi Saksa Vähemusrahvuse Kultuuromavalitsusele kuulunud Johann Diedrichsteini Vinni sihtasutuse Vinni majapidamiskooli. Sihtasutuse vallasvara anti üle Johann Diedrichsteini Vinni sihtasutusele. 

Eesti NSV ajal oli hoone NSV Liidu sõjaväe valduses.

## Viited

## Kirjandus
* Das Fräuleinstift in Fellin. — Inland 1863, 8. juuli, vv 423–428.
*Gritzner, Maximilian. Handbuch der im Deutschen Reiche, in Oesterreich-Ungarn, Dänemark, Schweden und den Russischen Ostseeprovinzen bestehenden Damen-Stifter und im Range gleichstehender Wohlthätigkeitsanstalten. Frankfurt a. M.: Keller, 1893. -67

## Välislingid
*
*Kunagine aadlipreilide varjupaik otsib uut omanikku, Postimees, 13. september 2016
Vecvilgāle

**Vecvilgāle** (vanasti ka **Vilgāle** või **Niedres**) on küla (*mazciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas Kurmāle vallas.

Küla asub valla lõunaosas merepinnast 75 meetri kõrgusel Vilgāle järve kaldal. Vecvilgāle jääb valla keskusest Vilgālest 7, piirkonna keskusest Kuldīgast 17 ja Riiast 168 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad  Vecvilgāle ja Priednieki bussipeatused.

Küla on tekkinud endise Vilgāle mõisa (*Wilgallen*) keskuse juurde. Nõukogude perioodil rajati sinna kalakasvatuskompleks.

Looduskaitse all on Vecvilgāle allee.

## Viited
Junius Richard Jayawardene

**Junius Richard Jayawardene** (singali keeles ජුනියස් රිචඩ් ජයවර්ධන ja tamili keeles ஜூனியஸ் ரிசட் ஜயவர்தனா; 17. september 1906 Colombo, Briti Tseilon – 1. november 1996 Colombo, Sri Lanka) oli Tseiloni ja Sri Lanka poliitik,  peaminister aastatel 1977–1978 ja president aastatel 1978–1989.

Ta õppis aastatel 1926–1931 Colombos ülikooli erinevates kolledžites õigusteadust.

Ta valiti 1947. aastal parlamenti, mis alates 1948. aastast toimis iseseisva Tseiloni riigi esimese parlamendina. Ta sai 1948. aastal iseseisva Tseiloni riigi esimese valitsuse rahandusministriks.

Ta oli kauaaegse opositsioonilise Ühendatud Rahvuspartei (UNP, *Eksath Jathika Pakshaya*) liige ja juhtis selle võidule 1977. aasta valimistel.

## Välislingid
Cuisse de nymphe

***Cuisse de nymphe*** (prantsuse keeles 'nümfi reis) on ligikaudu kahvatut ihuvärvust meenutav heleroosa värvitoon. Värvinimetus on tuletatud samanimelisest vanaaegse roosisordi nimest.

Värvinimetus on kasutusel peamiselt moes tekstiilide värvuse kirjeldamiseks.

## Värvus
Värvinimetuste portaal pourpre.com annab värvuse vasteks kahvaturoosade toonivahemiku   .

## Pildid

Blush rose 1.jpg|Roosisort "Cuisse de Nymphe" Uppsala botaanikaaias
Cuisse de nymphe émue.JPG|Roos "Cuisse de Nymphe émue"


## Ajaloost
Nimetus ilmub kasutusse 18. sajandil, selle leiutamine on omistatud 1775. aastal kübarsepp Beaulardile.

1885. aastal kirjutas Félix Bracquemond: „Värvide nimetamine […] varieerub vastavalt ajastu kapriisidele ja vaimule. See suureneb pidevalt, samuti väheneb see, kui hüljatakse värvinimed, mis mõnda aega tähistasid tooni, mis näis kõigile selgelt määratletud. Milline roosa, milline oranž, milline kollane, milline lillakas oli "cuisse de nymphe"

Roosisorte "Cuisse de Nymphe" ja "Cuisse de Nymphe Émue" peetakse vanadeks sortideks. Valge roosi sort "Cuisse de Nymphe" on kahvaturoosa, kergelt sirelililla varjundiga õiega. See toodi Prantsusmaale 16. sajandi lõpus Krimmist. Sellest aretas prantsuse roosiaretaja Jean-Pierre Vibert omakorda "Cuisse de Nymphe émue", mille õie värvus on veidi roosam.

1905. aasta õievärvuste kataloogis on toon "Rose de Nymphe" toon, mis on heledat ihuvärvi ja mille kohta on toodud näidetena kolm roosisorti.

1923. aasta ajaleht Weekly Review teatab, et värvitoon *cuisse de nymphe* oli tavaline klišeelik väljend õrnroosa tooni kohta.

## Viited
Bloquons tout

**"Bloquons tout"** (prantsuse keelest **"Blokeerime kõike"**) on protestiliikumine Prantsusmaal, mis sai alguse sotsiaalmeedias mais 2025. 10. septembril kutsuti selle raames inimesi üles avaldama meelt peaminister François Bayrou kasinusmeetmete vastu üldstreigiga. Muuhulgas blokeeriti ringristmikke Bordeaux's, Rennes'is, Nantes'is, Caen'is ja Pariisis. Teine protestilaine oli 18. septembril koos suuremate ametiühingute streigiga. Kolmas protestilaine korraldati 2. oktoobril.

## Vaata ka
* Kollavestide liikumine
* Emmanuel Macroni vastased meeleavaldused

## Viited

## Allikad
* 
* 
* 
*
Mazsālijas

**Mazsālijas** (vanasti ka **Mazsalijas**) on küla (*mazciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas Snēpele vallas. Küla asub merepinnast 70 meetri kõrgusel, valla keskusest Snēpelest 4,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 10,5 ja Riiast 161 kilomeetri kaugusel.

Mazsālijas on kujunenud endise Mazsalijase mõisa (*Massale, Klein-Sahlingen*) keskuse Mazsalijase kõrtsi ja Mazsālijase veski juurde. Aastal 1847 püstitatud veskihoones tegutseb võõrastemaja. Küla teenindab Mazsālijase bussipeatus.

Külas asuvad regionaalse kaitse all olevad Krauļi muinaskalmed, riikliku kaitse all on Mazsālijase linnamägi ja asulakoht. Käla lähistel asuvad Mazsālijase muinaskalmed on regionaalse kaitse all.

## Viited
Mathilde Androuët

**Mathilde Androuët** (sündinud 3. juulil 1984 Rueil-Malmaisonis) on Prantsusmaa poliitik, ta kuulub erakonna Rahvusrinne ridadesse. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige. 

Ta sündis aastal 1984 Rueil-Malmaisonis (asub Hauts-de-Seine'i departemangus, kuid sisuliselt Pariisi eeslinnas). Androuët kasvas üles Chatou's ja Houilles'is Île-de-France'i piirkonnas. Ta lõpetas aastal 2010 Science Po Aix-en-Provence'is. Pärast lõpetamist töötas ta 6 kuud liberaalses mõttekojas Terra Nova.

Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige ja kuulub seal fraktsiooni Identiteet ja Demokraatia (ID).
Jaffna fort

**Jaffna fort** (portugali keeles algne täisnimi *Fortaleza de Nossa Senhora dos Milagres de Jafanapatão*; tamili keeles யாழ்ப்பாணக் கோட்டை, latiniseeritult *Yāḻppāṇak Kōṭṭai*; singali keeles යාපනය බලකොටුව, latiniseeritult *Yapanaya Balakotuwa*) on Portugali ajal ehitatud fort Jaffna linnas Sri Lanka põhjarannikul.

Tänapäeval haldab forti Sri Lanka sõjaväe üksus, külastajatel on piiratud ligipääs ja forti renoveeritakse Hollandi rahastuse abil.

## Ajalugu

Portugal ehitas fordi 1618. aastal Phillippe de Oliveira juhtimisel pärast Jaffna vallutamist. Lähedal asuvas kirikus asuva Neitsi Maarja kujuga seostatud arvukate imede tõttu nimetati fort tema järgi  (*Fortaleza de Nossa Senhora dos Milagres de Jafanapatão*).

Madalmaalased vallutasid selle Rijcklof van Goensi juhtimisel 1658. aastal. Fort ehitati hiljem oluliselt ümber ja laiendati seda.

1795. aastal vallutas fordi omakorda Suurbritannia. Briti valduses oli fort kuni Tseiloni iseseisvumiseni 1948. aastal.

Kuna fort oli riigi ainus suur sõjaväeehitis, kus asusid ainult valitsus- ja sõjaväeasutused, paiknes seal Tseiloni sõjaväe üksus.

Sri Lanka kodusõja puhkedes sattus Jaffna linn mitmel korral piiramisrõngasse ja seal peeti ägedaid lahinguid. Aastatel 1985–1995 oli fort Tamili Eelami Vabastustiigrite (LTTE) kontrolli all; sel ajal hävitas LTTE fordi mitu olulist osa, et takistada Sri Lanka sõjaväel saavutamast kontrolli fordi üle. Hävitati ka 1706. aastal rajatud Risti kirik (hollandi keeles *Kruys Kerk*), mis oli üks vanemaid Tseiloni saare kirikuid. Tänapäeval on kirikust järgi varemed, mida on järjekindlalt konserveeritud.

Sri Lanka sõjavägi vallutas fordi 1995. aastal pärast 50-päevast piiramist tagasi. Kohalikud elanikud on fordist vedanud ära kivimaterjali oma sõjas kahjustatud majade taastamiseks.

## Kirjeldus
Fort on pentagoonikujulise põhiplaaniga, mille tippudes on viis bastioni. Forti ümbritseb lai ja sügav vallikraav. Kurtiinide vastas üle vallikraavi on neli raveliini (merega piirneva kurtiini vastas ei ole raveliini). Bastionid on nimetatud Madalmaade provintside järgi: Hollandi, Zeelandi, Friisimaa, Utrechti ja Gelderlandi bastion. Peavärav asub kurtiinis Hollandi ja Zeelandi bastioni vahel. 

Erinevalt Galle ja Colombo kindlusest, kus fort oli kindlustatud linna osa ja selle tsitadell, oli Jaffna fort iseseisev kindlustis. Madalmaalased küll kavatsesid 1787. aastal ehitada kindlusvööndi ka ümber Jaffna linna. See vöönd oleks hõlmanud ka fordi nii, et fort oleks muutunud kindluslinna tsitadelliks, kuid see kava jäi teostamata.

## Pildid

File:Джафна.jpg|Idavaade õhust.Droonifoto: Inna67895, 30. detsember 2016
File:Jaffna fort1.jpg|Õhuvaade fordi kohalt.Droonifoto: Varobanu, 6. juuni 2019


## Viited

## Välislingid
*"''Jaffna Fort''". Lakpura LCC. Inglise keeles, vaadatud 4. detsembril 2025
Christoffer von Rehbinder (1672–1735)

**Christoffer von Rehbinder** (ka **Christoph**; 1672 – 21. veebruar 1735) oli Rehbinderite aadlisuguvõsa Polli liinist pärit Rootsi sõjaväelane ja mõisnik, kes osales Põhjasõjas. Ta oli Lõve, Polli ja Väike-Pungerja mõisnik. 

## Elulugu
Christoffer von Rehbinder sündis 1672 Taagepera, Kurtna ja Lõve mõisnike Christophi ja Maria Eleanora von Rehbinderi (sünninimega de la Barre) perekonda. 

Christoffer von Rehbinder alustas 1686 sõjaväeteenistust von der Pahleni Liivimaa ratsarügemendis. Peatselt edutati ta kapraliks ning 1689. aastal kornetiks. Põhjasõja alguseks oli ta jõudnud leitnandi auastmeni. Sama aasta oktoobris määrati Rehbinder Turu ja Pori lääni ratsarügemendi kortermeistriks.

1701. aasta 15. septembril ukj ründasid 3000-meheline Vene vägi Savva Vassiljevitš Aigustovi juhtimisel rittmeistrite Berend Rehbinderi ja Brusini 160-mehelist salka Kasaritsa juures. Rootslastele tõttas hilinemisega appi ratsavägi, mille juhtideks olid rittmeister Christoffer von Rehbinder ning kaptenleitnant Quante. Kogu rootslaste vägi liikus edasi Rõuge poole, kus venelased samuti rünnakul olid. Võitluses sai Rehbinder haavata. 

1703. aastal langes ta vangi, kuid suutis omal käel põgeneda. 1705. aastal ülendati Rehbinder Liivimaa aadlilipkonnas majoriks. 1709. aastal langes ta paar päeva enne Poltava lahingut Stari Sanzhari all vangi. 

Rehbinder naasis Liivimaal 1722. aasta veebruaris ning 1728. aastal ooberstleitnandi auastmes erru. 1733. aasta 26. juunil esitas ta Liivimaa matriklikomisjonile oma suguvõsa kohta deduktsioonkirja. 

Christoffer von Rehbinder suri 21. veebruaril 1735 Helme kihelkonnas Patküla mõisas. 

## Perekond
Christoffer von Rehbinder abiellus Liivimaa maanõunik ning Liepupe ja Lāde mõisnik Friedrich Wilhelm von Tiesenhauseni tütre Anna Elisabethiga. Anna Elisabeth suri aga 1710. aastal ning Rehbinder abiellus teist korda Sõmerpalu mõisnik Gustav Johann von Mülleri tütre Barbara Sophiege. Mõlemad abielud jäid lastetuks.

## Viited


### Kirjandus

* Kelch, Christian. *Liivimaa ajaloo järg*. Toimetaja Kai Tafenau ja Siiri Rebane, saksa keelst tõlkinud Ivar Leimus. Tänapäev, 2024.
* Lewenhaupt, Adam. *Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar.* 1920*.* 
* Stackelberg, Otto Magnus von. *Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft*. Kd. 1. Görlitz. 1931.
Jāmaiķi

**Jāmaiķi** on küla (*mazciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas Turlava vallas. Küla asub valla lääneosas merepinnast 55 meetri kõrgusel. Asula jääb valla keskusest Turlavast 7, piirkonna keskusest Kuldīgast 26 ja Riiast 177 kilomeetri kaugusele.

Küla tekkis endise Jāmaiķi mõisa (*Jamaiken*) keskuse juurde.

Kolm külas kasvavat pärna, kaks pööki ja üks valgepöök on looduskaitse all.

## Viited
Vilehaigur

**Vilehaigur** (*Syrigma sibilatrix*) on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Välimus
Vilehaigur on 53–64 cm pikk ja kaalub 521–546 g.

Vilehaigru selg ning õla- ja hoosuled on sinakashallid. Kael ja rind on kollased. Pealtiiva kattesuled on kollased ja oranžid mustade triipudega. Kurgualune, kõht ja saba on valged. Pealagi on must, peas on kuni 4 cm pikkused mustad heleda otsaga suled. Silmad on helekollased. Valjasriba on sinine. Nokk on roosa või punane, nokaots on must.

Vilehaigrud lehvitavad tiibu kiiremini kui teised haigrud. Lennates hoiavad nad kaela veidi kõverdatult, harva ka üleni väljasirutatult.

*S. s. fostersmithi* on väiksem kui *sibilatrix*, tema nokk on lühem, pea on heledam ning tiiva kattesuled on kollasemat tooni ja vähem triibulised.

Noorlinnud on täiskasvanutest heledamad, kael ja rind on helehallid ning kael on triibuline.

## Alamliigid ja levik
Liigil on kaks alamliiki:
**S. s. fostersmithi* Friedmann, 1949 – Kirde-Colombias ja Loode-Venezuelas
**S. s. sibilatrix* (Temminck, 1824) – Ida-Boliiviast ja Lõuna-Brasiiliast Kirde-Argentinani

Elavad märgadel rohumaadel, padurates, riisipõldudel ja järvede ääres.

## Toitumine
Toituvad peamiselt lülijalgsetest, kuid ka konnadest, angerjatest, sisalikest ja madudest.

Toitu otsides seisavad paigal või kõnnivad aeglaselt. Tavaliselt toituvad üksi või paarides, vahel kuni 25-linnulistes parvedes. Toituvad päeval.

## Pesitsemine
Pesitsevad üksikult või hajusates kolooniates. Okstest ehitatud pesa asub 3–11 m kõrgusel puu otsas. Vanalinnud ehitavad pesa koos, pesamaterjali kogub peamiselt isaslind.

Levila põhjaosas pesitsevad aprillist septembrini, Brasiilias septembrist jaanuarini. Kurnas on 3–4 helesinist muna mõõtmetega 46–48 × 35–37 mm. Mune hauvad mõlemad vanalinnud 28 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 42 päeva vanuselt.

## Viited

## Välislingid
Vilehaigur (perekond)

**Vilehaigur** (*Syrigma*) on haigurlaste sugukonda kuuluv lindude perekond.

Perekonna ainus liik on vilehaigur (*Syrigma sibilatrix*).

Vilehaigru lähim sugulane on tanuhaigur.

## Viited
Berend von Rehbinder (surnud 1726)

**Berend von Rehbinder** (ka **Bernhard**; surnud 5. detsember 1726) oli Rehbinderite aadlisuguvõsa Polli liinist pärit Rootsi sõjaväelane ja mõisnik, kes osales Põhjasõjas. Ta oli Polli ning Kurtna mõisnik.

## Elulugu
Berend von Rehbinder sündis Kurtna, Lümandu ja Polli mõisnike Bernhardi ja Helene von Rehbinderi (sünninimega von Kursell) perekonda.

1664. aasta 10. oktoobril pantis Rehbinder Kurtna mõisa üheksaks aastaks ära. Ta oli Kadrina kirikueestseisja.

1656. aastal ülendati Rehbinder leitnandiks. Samal aastal sai ta haagikohtunikuks. 1665 edutati Rehbinder rittmeistriks. 1701. aastal ülendati ta Järvamaa jalaväerügemendis majoriks. Samal aastal läks ta üle Virumaa jalaväerügementi ning osales Narva kaitsmises, mille järel ta ka vangi langes. 1714. aastast on teada, et ta viibis vangistuses Moskvas. Rehbinder naasis Liivimaale 1722. aastal.

Berend von Rehbinder suri 5. detsembril 1726.

## Perekond
Berend von Rehbinder abiellus ooberstleitnant Wilhelm Loewise (hiljem perekonnanimi von Löwis of Menar) tütre Helenaga, kes suri 1698. aastal. Abielust sündis viis last.Teist korda abiellus Rehbinder Kaagri, Peri ja Sutlema mõisnik Georg von Stackelbergi tütre Emerentiaga. Teine abielu jäi lastetuks. 

* Bernhard von Rehbinder (surnud 1700). Rootsi kapten. Abiellus Lõve ja Roobe mõisnik ning Rootsi ooberstleitnant Magnus Johann Wadenfelti tütre Anna Christinaga. 
* Wilhelm Heinrich von Rehbinder (surnud 1705). Rootsi rittmeister, suri Poola sõjakäigu ajal. 
* Sophie Helene von Rehbinder (surnud 1721).
* Barbara Elisabeth von Rehbinder (surnud 1736). 
* Gertruda Dorothea von Rehbinder (surnud 1756). Abiellus 1724 Berndt Ewald von Patkuliga. 

## Viited


### Kirjandus

* Lewenhaupt, Adam. *Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar.* 1920*.*
* Stackelberg, Otto Magnus von. *Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft*. Kd. 1. Görlitz. 1931.
Tõnu Anton (omavalitsustegelane)

**Tõnu Anton** (sündinud 1. juunil 1942 Haanja vallas) on eesti omavalitsustegelane.

Ta on töötanud tehases Võrukivi automaatiku ja peamehaanikuna ning Võru Gaasianalüsaatorite Tehases vaneminsenerina.

Aastatel 1993–2013 oli ta Võru linnavolikogu liige, seejuures aastatel 1993–1996, 1999–2000 ja 2004–2009 oli ta volikogu esimees, aastatel 2010–2013 volikogu aseesimees.

Aastatel 2001–2011 oli ta Eesti Keskerakonna liige.

## Tunnustus
*2023 Võru linna teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*Tõnu Anton kasvatab Võrus noori karmil käel. Õhtuleht, 30.11.1999
*Tõnu Anton: inimesed ei saa poliitikast ikka aru. LõunaLeht, 24.03.2011
*Tõnu Anton: käivad mängud miljarditega. Lõuna-Eesti Postimees, 6.03.2025
Helga Kibbermann

**Helga Kibbermann** (kuni 1941. aastani **Helga Liiv**, 25. oktoober 1910 Rapla – 30. märts 2005 Tartu) oli saksa keele õpetaja ja õppejõud.

Helga Kibbermann sündis Rapla kirikuõpetaja Joosep Liivi perre. Ta lõpetas 1928. aastal Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi ning õppis seejärel aastatel 1928-1934 Tartu Ülikoolis saksa ja inglise filoloogiat. Kibbermann lõpetas ülikooli 1932. aastal. 1937. aastal sai ta Briti Nõukogu stipendiumi edasiõppimiseks Southamptoni Ülikoolis. Seejärel töötas kooliõpetajana: 1934–1936 Kärdla keskkoolis, 1936–1944 Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1947–1957 Tartu Linna Tütarlaste Gümnaasiumis, 1957–1959 Tartu 1. keskkoolis, 1959–1965 Tartu 3. keskkoolis. Ta oli 1957–1966 Tartu Ülikooli õppeülesande täitja ja 1965–1985 Eesti Põllumajanduse Akadeemia keeltekateedri õppejõud.

Helga Kibbermann oli abielus saksa filoloogi ja leksikograafi Felix Kibbermanniga, neil on kolm last. Kibbermanni õde on keeleõpetaja ja leksikograaf Salme Kirotar.

## Viited
Assita Kanko

**Assita Kanko** (sündinud 14. juulil 1980 Godyris Sanguié provintsis Ülem-Voltas) on Burkina Faso päritolu Belgia poliitik, ta on erakonna Flaami Liberaalid ja Demokraadid (Open VLD) liige. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige.

Ta sündis aastal Godyris (asub riigi keskosas) Sanguié provintsis Ülem-Voltas (praeguses Burkina Fasos) moslemiperes, kus tema isa töötas õpetajana ja tal oli mitu polügaamset suhet. Lapsena tehti talle naiste suguelundite moonutamine (FGM) ja ta on sellest ajast alates võidelnud selle tava keelustamise eest. 2016. aasta intervjuus selgitas ta, et ema pettis teda protseduurile, öeldes talle, et ta viiakse sõbra majja mängima. Noores eas avastas ta prantsuse feministliku autori Simone de Beauvoiri ja Euroopa valgustusajastu filosoofide raamatud, mis panid teda kahtlema ühiskonnas, milles ta üles kasvas.

Ta on öelnud, et tema esimene kokkupuude poliitikaga oli Burkina Faso presidendi Thomas Sankara mõrv. Pärast mõjuka Burkina Faso ajakirjaniku Norbert Zongo mõrva 1998. aastal õppis ta Ouagadougous ajakirjandust ja tundis huvi inimõiguste aktivismi vastu. Kanko kolis 2001. aastal Hollandisse, et jätkata ajakirjandusõpinguid, ja asus pärast oma abikaasaga kohtumist 2004. aastal Brüsselisse elama. Aastal 2008 sai tast Belgia kodanik. Aastal 2010 sai tast mõttekoja Liberales liige ja ta töötas Flaami Avatud VLD partei parlamendiliikme abina. Aastatel 2011–2015 töötas Kanko pangas BNP Paribas kommunikatsiooniosakonnas, enne kui omandas Brüsseli CERIS-ULB diplomaatilises koolis rahvusvahelise poliitika magistrikraadi. Aastatel 2015–2019 töötas ta Belgia Tehnilise Koostöö (nüüdseks Enabel) direktorina ja oli 2018. aastal Mouvement Réformateur (MR) poliitiku Denis Ducarme'i nõunik naistevastase vägivalla küsimustes.

Ta valiti 2019. aastal N-VA nimekirjas Euroopa Parlamenti ja on praegu Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsiooni aseesimees. Pidades silmas Ameerika Ühendriikide ilmset taandumist teatud globaalsetest poliitilistest küsimustest, toetab ta Euroopa Liidu aktiivsemat rolli ja eeldab, et kui mitte, siis Hiina püüab tühimikku täita. Euroopa Parlamendi liikmena on ta toetanud ka Aafrika mandri ees seisvaid probleeme ja kutsunud üles suurendama koostööd Aafrika riikide meditsiinilise abi koordineerimisel COVID-19 pandeemia ajal.

2023. aastal toetas Kanko Ukrainat 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse ja kritiseeris ELi reageeringut, väites, et liit "ärkas probleemile liiga hilja" ja "pidas rahu enesestmõistetavaks". Ta vaidles Venemaa presidendi Putini suhtes neutraalsuse vastu ja toetas üleliigse sõjavarustuse saatmist Ukraina vägedele, öeldes: "Kui ma oleksin relvastamata Bambi, miks ma peaksin lõviga rahu üle läbirääkimisi pidama? Ma näeksin rahu, aga lõvi näeks ainult einet".

## Isiklikku
Ta on abielus ja tütre ema. Ta elab perega Brüsselis.

## Välislingid
* PERSOON ⟩ Burkina presidendiks ihanud tirtsust sai flaami eurosaadik
David Kibbermann

**David Kibbermann** (30.01.1854 vkj Omuļi – 20.12.1903 vkj Rakvere) oli Liivimaa ja Eestimaa koolmeister.

David Kibbermann sai eraõpetaja kutse Valga Kreiskoolist, seejärel töötas 1872–1873 abiõpetajana Härgmäe koolis ja 1873–1877 kooliõpetajana Ungurpilsis. Seejärel õppis 1877–1880 Valga Õpetajate Seminaris ning töötas sealsamas kuni 1887. aastani. 1877–1888 töötas Kibbermann Võru linnakooli õpetajana. 1888–1889 oli ametlikult Tallinna linnakooli abiõpetaja, aga tegelikult õppis Peterburi Õpetajate Instituudis. Alates 1889. aastast kuni surmani oli Rakvere linnakooli õpetaja.

Tal oli kolm poega ja tütar. Felix Kibbermann oli saksa filoloog, Viktor Kibbermann arst, Elisabeth Kibbermann õpetaja ja õppejõud.

## Viited
Stereokaamera

**Stereokaamera** on kahe või rohkema objektiiviga kaamera tüüp, mis võimaldab kaameral simuleerida inimese kahesilmalist nägemist ja seetõttu jäädvustada kolmemõõtmelisi pilte, mida nimetatakse stereofotograafiaks. Iga objektiivi jaoks on eraldi pildisensor või filmikaader ning kaamera jäädvustab seekaudu üheaegselt samast stseenist mitu fotot.

Stereokaameraid saab kasutada stereopiltide ja 3D-piltide tegemiseks filmide jaoks või kauguse mõõtmiseks. Ruumiline efekt tekib, kui vaadata ühe silmaga ühte ja teise silmaga teist pilti ning selle võimaldamiseks on erinevaid seadmeid.

Tüüpilise stereokaamera objektiivide vaheline kaugus (*intra-axial distance*) on ligikaudu sama, mis inimese silmade vaheline kaugus (*intra-ocular distance*) ehk umbes 6,35 cm. Samas saab objektiivide vahekauguse tõstmisega kolmemõõtmelisuse efekti kasvatada.

1950. aastatel saavutasid stereokaamerad mõningase populaarsuse, näiteks Stereo Realist ja sarnased kaamerad, mis kasutasid stereoslaidide tegemiseks 35 mm filmi.

3D-efekti loovaid pilte saab teha ka odavamalt kasutades sama kaamerat, aga liigutades seda teise foto salvestamiseks mõned sentimeetrid vasakule või paremale. See toimib paigaloleva objekti puhul, kuid ei võimalda jäädvustada liikuvaid objekte.

Stereokaameraid paigaldatakse mõnikord ka autodesse, kus neid kasutatakse tuvastamaks sõiduradade laiust ja objektide lähedust teele.

Kõik kahe objektiiviga kaamerad ei ole stereokaamerad. Topeltobjektiiviga peegelkaamera (*twin-lens reflex*) kasutab ühte objektiivi pildi suunamiseks fookustamis- ja kompositsiooniekraanile ning jäävustab pildi filmile teise objektiiviga. Sel juhul on objektiivid tavaliselt vertikaalses konfiguratsioonis.
Marengo

***Marengo*** on hallide värvitoonide hulka kuuluv sinakas-mustjashall värvus. Mõnikord kirjeldatakse tooni märja asfaldi värvina.

## Värvus
*Marengo* värvitoon on sinakas tumehall mitmes variandis      .

## Ajaloost
Nimetust *marengo* kasutati Euroopas alates 18. sajandist ja algselt tekstiili kohta - see tähendas tumepruuni kangast valgete täppide või niitidega ja seda toodeti algselt Spinetta Marengo külas Põhja-Itaalias. Prantsusmaal nimetati seda värvi *marengo ou brun* ('marengo või pruun'). Pärast 14. juunil 1800 toimunud Marengo lahingut, milles Napoleon Bonaparte'i sõjavägi võitis Austria armeed, sai *marengo* tuntuks kui hall või must kangas valgete või hallide niiditähnidega: värv seostus halli mantliga, mille Bonaparte lühikeseks ajaks moodi tõi.

*Marengo*värvusega oli Nõukogude Liidu miilitsa vormirõivas alates 1969. aastast.

## Vaata ka
* *[[Feldgrau]]*

## Viited
Viktor Kibbermann

**Viktor Kibbermann** (11. juuli 1895 Rakvere – 21. oktoober 1954 Tapa) oli eesti arst. 

Viktor Kibbermann õppis Tartu Ülikoolis meditsiini aastatel 1914–1918 ja 1920–1922, lõpetas *cum laude*. Töötas Kambjas jaoskonnaarstina ja alates 1936. aastast Raudteevalitsuse tervishoiuameti Tapa keskjaama jaoskonnaarstina.

Tema õde oli saksa keele õpetaja ja õppejõud Elisabeth Kibbermann ning vend saksa filoloog Felix Kibbermann. Viktor Kibbermann on maetud Tapa linnakalmistule.

## Viited
Elisabeth Kibbermann

**Elisabeth Irmgard Kibbermann** (28. jaanuar 1898 Rakvere – 10. juuli 1980) oli eesti leksikograaf ning saksa ja inglise keele õpetaja ja õppejõud.

Elisabeth Irmgard Kibbermann lõpetas 1914. aastal Tartus tegutsenud saksakeelse Alfred Grassi tütarlastekooli ning õppis aastatel 1926–1932 Tartu Ülikoolis inglise ja saksa filoloogiat. 1932. aastal lõpetas ülikooli magistrikraadiga. Töötas õpetajana 1919–1921 Türi progümnaasiumis, 1921–1922 Rakveres, 1922–1926 Tartu Tehnikagümnaasiumis, 1926–1934 Otepää Gümnaasiumis, 1934–1942 Narva 1. gümnaasiumis, 1942–1944 Tartu Tehnikumis, 1944–1947 Tartu 1. keskkoolis. Aastatel 1947–50 töötas Tartu Ülikooli lääne-euroopa keelte kateedri inglise keele vanemõpetajana.

Elisabeth Kibbermann on eesti-saksa ja saksa-eesti sõnaraamatute autoreid. Eesti-saksa sõnaraamat, mille autorid on Kallista Kann, Elisabeth Kibbermann, Felix Kibbermann ja Salme Kirotar, ilmus esmakordselt 1964. aastal, kordustrükina 1970, 1972, 1987 ja parandatud trükina 2003. aastal. Saksa-eesti sõnaraamatu autorid on Elisabeth Kibbermann, Salme Kirotar ja Paula Koppel, see ilmus esmakordselt 1975, seejärel kordustrükis 1976, 1978, 1995 ja 1997 ning täiendatud trükis 2007.

Kibbermanni vennad olid saksa filoloog Felix Kibbermann ja arst Viktor Kibbermann.

## Viited
Kemerovo kaubanduskeskuse tulekahju

**Kemerovo kaubanduskeskuse tulekahju** on 2018. aasta 25. märtsil Venemaal Kemerovo linnas kaubandus- ja meelelahutuskeskuses "Talvekirss" (vene keeles «Зимняя вишня») toimunud tulekahju, mille tagajärjel hukkus vähemalt 60 inimest, nende seas 37 last; vigastusi said 79 inimest. Samuti hukkusid kõik 171 looma loomaaiast "Lastele loomadest" («Ребятам о зверятах»), mis asus hoone kolmandal korrusel.

Juhtunust sai üks tänapäeva Venemaa suuremaid tragöödiaid, mis on võrreldav 2009. aasta tulekahjuga Permi ööklubis "Lonkur hobune" («Хромая лошадь»), milles hukkus 158 inimest.

## Kronoloogia

Tulekahju sai alguse 25. märtsil 2018 (pühapäeval) kell 15:59:27 kohaliku aja järgi (GMT+7). Tulekahju tekkis "Krucha" («Круча») tegevuspargis, mis asus 4. korrusel. Pealtnägijate sõnul ei töötanud tulekahju häiresüsteem, mis põhjustas paanikat ja tunglemist. 4. korrusel asuvate kinosaalide evakuatsioon kulges ebaühtlaselt: osal külastajatest õnnestus lahkuda, kuid paksu suitsu ja halva nähtavuse tõttu kaotasid paljud orientatsiooni. Kõige tõsisem olukord tekkis kinosaalis nr 2, kus külastajad said tulekahjust teada kõige hiljem ega suutnud kaubanduskeskusest väljuda. Püüti küll kasutada ka avariiväljapääsu, aga see oli suletud. Saalis nr 2 näidati multifilmi, mistõttu sel ajal viibis saalis palju lapsi.

Tulekahju kustutati 25. märtsil kell 23:07. Pärast otsingu- ja päästetööde lõpuleviimist kaubanduskeskuse hoone lammutati.

## Juurdlus

Ajalehe "Kommersant" («Коммерсантъ») 16. aprilli 2018. aasta andmetel oli tulekahju esialgseks põhjuseks lühis, mis tekkis kaubanduskeskuse katusele kogunenud sulava lume tõttu. Katus lekkis ja vesi jõudis 4. korrusel asuva laste mänguala kohal paiknenud elektrijuhtmeteni. Kaitseseadmed, mis olid ette nähtud lühiste ja ülekoormuste vältimiseks, ei rakendunud. Esmalt süttis plastist valgusti, mis asus  "Krucha" tegevuspargis poroloonkuubikutega basseini kohal. Valgustilt tilkuv kuum plastik süütas basseini; tulekahju oli esialgu lokaalne, kuid selle levikut kiirendas ventilatsioonisüsteem, mis jäi pärast põlengu algust tööle.

Lisaks tuvastati, et hoones rikuti tõsiselt tuleohutusnõudeid. Evakuatsiooniväljapääsud olid blokeeritud ning tulekahju häiresüsteem, kustutus- ja suitsueemaldussüsteemid olid korduvate valehäirete tõttu juba nädalaid enne põlengut käsitsi välja lülitatud.

## Viited
Martello torn

**Martello torn** on väike kindlustis, mida 19. sajandi alguses rajati Briti impeeriumi aladele üle maailma.

## Ajalugu
Martello tornid on saanud alguse Korsikal Mortella ('mürt' korsika keeles) neemel asuva väheldase Genova vabariigi rannikukaitsesüsteemi kindlustornist (korsika keeles *Torra di Mortella*). Torni kavandas Giovan Giacomo Paleari Fratino  ja see valmis 1565. aastal.

Prantsuse revolutsioonisõdade ajal oli kindralleitnant John Moore'i (1761–1809) juhitud Briti maaväel suuri raskusi vallutamisega maa poolt. Torni kaks päeva tiheda suurtükitule all kaitsnud garnison takistas arvuliselt ülekaalukal Briti väel lähenemast torni jalamil asuvale San Fiurenzu (prantsuse keeles *Saint-Florent*) linnale.

Torni kaitsepotentsiaal avaldas Briti väejuhatusele nii suurt muljet, et Napoleoni eelseisva sissetungi korral otsustati ehitada rannikukaitseks sarnaseid ehitisi üle kogu Briti impeeriumi (nt Jersey ümartornid).

## Kirjeldus

Tavalisel tornil oli kaks korrust ja see oli 12 meetrit kõrge. Maapinnast viie meetri kõrgusel asus ainus ukseava, kuhu pääses ainult redeli kaudu, mille valdajad said seesolles eemaldada. Torn mahutas 15–25 sõdurit ühe ohvitseri juhtimisel. 

Paksudest kiviplokkidest seinad olid tollaste suurtükkide tulele vastupidavad. Sobiv kõrgus tegi tornilaest hea platvormi ühele raskele suurtükile, mis paiknes katuslael nii, et seda sai pöörata 360 kraadi. Mõni torn oli ümbritsetud nii kuiva kui ka veega täidetud vallikraaviga, mis raskendas vaenlase pääsu torni juurde. Tornis võis olla veel kergemat lisarelvastust (väiksem piiratud laskesektoriga suurtükk, püssid jms) ja laskeavasid nende jaoks.

Vintraudsete suurtükkide areng Krimmi sõjale eelnenud aastatel vähendas järk-järgult Martello tornide kaitsepotentsiaali ja pärast 1870. aastataid neid ei ehitatud enam.

## Tänapäeval
Paljud tornid on tänapäeval mitmes riigis kultuurimälestistena muinsuskaitse all.

## Vaata ka
*Martello torn (Hambantota)

## Pildid

Fail:Tally_Too'er,_Leith_-_geograph.org.uk_-_42847.jpg|*Tally Toori* torn Edinburghis
Fail:Killiney_Martello_No7.jpg|Martello torn Killineys Iirimaal
Fail:Fort_Recovery_01.jpg|*Fort Recovery*, Briti Neitsisaared
Fail:Arnala-fort-south-watch-tower.jpg|Portugali Martello torn Arnalas, Indias
Fail:Sanitja_tower.JPG|Martello torn *Cap Cavallerias* Menorcal


## Välislingid
*Mortella neemel Korsikal asuva torni varemed. See on kõikide Martello tornide prototüüp. Corsica.forHikers.com. Inglise keeles, vaadatud 6. detsembril 2025
Auðumbla

**Auðumbla** (ka **Audhumbla**, **Ødhumbla**) on Skandinaavia mütoloogias ürgne lehmakujuline olend, keda peetakse üheks maailma loomise varaseimaks olendiks. Ta lakub soolakat jää- ja kivimassi, millest ilmub hiljem aaside esiisa Búri. Härmahiid Ymir toitub Auðumbla piimast, mis võimaldab tal püsida elujõulisena.

Olendit mainitakse islandlase Snorri Sturlusoni 13. sajandil koostatud teoses "Noorem Edda". Uurijate hinnangul pärineb Auðumbla väga varajasest mütoloogia kihist ja kuulub  suuremasse ürgveiste või ka lehmadega seostatud jumalannade kompleksi. 

## Etümoloogia
Lehma nimi esineb  "Noorema Edda" käsikirjades mitmel kujul: *Auðumbla*, *Auðhumla* ja *Auðumla*. Tavaliselt tõlgendatakse nime kui "sarvedeta, piimarikas lehm" (vanapõhja keeles *auðr* "rikkus" ja **humala* "sarvedeta").

See väljend on semantiliselt mõnevõrra mitmetähenduslik. Seda on seostatud šoti-inglise sõnaga *humble-cow*, ning teada on, et sarvedeta lehmi aretati Põhja-Euroopas juba eelajalooliststel aegadel. Nagu eespool märgitud, võib sõna *auð-* tähendada "rikast", mistõttu on tõlgendus "rikas sarvedeta lehm" vanapõhja keele uurijate seas levinud. Samas võib *auðr* tähendada ka "saatust" või "kõrbemaastikku" ning on oletatud, et *Auðhum(b)la* võib tähendada ka "kõrbehävitajat".

## Uurimislugu

Taani kunstniku Nicolai Abildgaardi 1790. aasta maalil imeb ürgolend Ymir Auðumbla udarat, samal ajal kui lehm lakub jääst välja Búri.

Auðumbla rolli käsitledes märgib John Lindow, et lehmad esinevad loomismüütides üle maailma, kuid „Auðumbla puhul on kõige tähelepanuväärsem see, et ta ühendab mütoloogia kaks vastandlikku jõudu: ta toidab Ymirit, kõigi hiidude esiisa, ning toob jääst päevavalgele Búri, aaside põlvnemisliini rajaja.“

## Viited
Bunbuku Chagama

**Bunbuku Chagama** (jaapani keeles 分福茶釜 või 文福茶釜); sõna-sõnalt "Bunbuku teekann" või "õnne toov teekann") on Jaapani muinasjutt *[[Tanuki|tanukist]].* See olend näeb välja nagu kährikkoer ja kasutab oma kuju muutvaid võimeid, et heategijale tema lahkuse eest tasuda.

## Etümoloogia
Ühe hüpotees kohaselt on *bunbuku* onomatopoeetiline sõna, mis jäljendab keeva vee heli, kusjuures nime teine osa *buku* või *fuku* tähistab "õnne" või "head õnne".

Teise hüpoteesi kohaselt tähendab *bunbuku*, kui seda kirjutada kujul 分福; *bunfuku*,  "rikkuse/õnne (*fuku*) jagamist (*bun*) ". See hüpotees põhineb templi Morin-ji pärimuslool (*engi*) ning esseel "Kasshi yawa".

Kolmas hüpotees väidab, et õige nimi on *Bunbuka* (文武火), kus *bunka* tähistab "nõrka ehk leebet leeki" ja *buka* tähistab "intensiivset leeki". Selle seletuse esitab näiteks Toriyama Sekien.

## Lugu
Kōzuke provintsis (tänapäeval Gunma prefektuur) asuvas Morin-ji templis on peapreestril ''chagama'' (teekann). Kui preester asetab kannu koldele, kasvab kannule pea ja saba (või ka jalad) ning see muutub pooleldi kährikkoeraks, pooleldi teekannuks. See, mida muinasjutus nimetatakse "kährikkoeraks" on tanuki või kährikkoer. 

Preester ja tema jüngrid taltsutavad olendi ning kui see võtab jälle tavalise teekannu kuju, müüvad nad selle rändkaupmehele. Hiljem paljastab teekann uuele omanikule oma tõelise pool-*tanuki* kuju. Sõbra nõuandel paneb kaupmees olendi trikke tegema või nõustub *tanuki* ise esinema hea kohtlemise eest. Kaupmees lubab teda mitte tulle panna ega kitsasse kappi sulgeda ning jagab temaga ka oma toitu.

Mees lavastab tee ääres tsirkuseetenduse ja küsib sissepääsutasu, et inimesed saaksid näha teekannu-*tanuki* muusika saatel köiel kõndimas. Mees saab rikkaks ja tagastab teekannu Morin-ji templisse.

## Viited
Kindlustis

**Kindlustis** (ka **kindlusehitis** või **kindlustatud ehitis**) on igasugune sõjaliseks tegevuseks (nt ka kasarm), kuid eelkõige lahinguliseks tegevuseks mõeldud ehitis.

## Kirjandus
*Kindlustis. // Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 63
Qilin

**Qilin** (hiina keeles 麒麟, pinyin "qílín") või **Kirin** (jaapani keeles 麒麟, korea keeles 기린) on müütiline olend Hiina ja teistes Ida-Aasia kultuurides. Mõnikord on olend nelja ülla looma nimekirjas koos Hiina lohe, fööniksi ja kilpkonnaga **–** Lõuna-Hiina tiigri asemel.

## Kirjeldus
Qilin on mingis mõttes kimäär: tal on tavaliselt mitu sarve, rohekassinine soomustega nahk, hobuse keha, hirve jalad, lohe pea ja karu või pulli saba ja ta on kõrgem kui kolm meetrit. Ta elab vähemalt 2000 aastat, kuid ainult vähestel väljavalitutel on au seda näha (näiteks nähti seda vahetult enne Konfutsiuse surma). Nagu Euroopa ükssarvik, sümboliseerib Qilin pikaealisust ja õitsengut. Sel põhjusel kanti tema kujutisi sageli keiserlikele majapidamistarvetele.

Liikudes ei teinud ta kahju isegi putukale. Pealegi ei tallanud Qilin rohul kõndides seda maha. Ta ei söö elusolendeid, vaid toitub imelistest teraviljadest. Mõnede versioonide kohaselt suudab Qilin isegi vee peal kõndida ja lennata. Aastatel 76–88 (Hani dünastia) mainib palee kroonika 51 Qilini ilmumise juhtumit.

## Feng shui
*[[Feng shui]]*'s sümboliseerib Qilin pikka elu, pidustusi, hiilgust, rõõmu, kuulsaid järeltulijaid ja tarkust. Qilini kujutisi või kujukesi soovitatakse kasutada naistel, kes soovivad lapsi saada. Talisman peaks olema suunatud ruumist väljapääsu poole.

## Viited
Kurtiin

**Kurtiin** (prantsuse keeles *courtine*) on kaht kindlustise bastioni (aga ka torni vm lahinguosa) ühendav, tagasiastuv ja üldjuhul sirge valli- või müürilõik.

## Kirjandus
Kurtiin. // "Kunstileksikon". Eesti Klassikakirjastus. Tallinn 2001. Lk 238
Terry Reintke

**Terry Reintke** (sündinud 9. mail 1987 Gelsenkirchenis) on Saksamaa poliitik, ta on erakonna Liit 90 / Rohelised liige. Ta on alates 2014. aastast Saksamaalt Euroopa Parlamendi liige, ta on Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni liige ja Roheliste/Euroopa Vabaliidu fraktsiooni. Aastatel 2011–2013 oli ta Euroopa Noorte Roheliste Föderatsiooni pressiesindaja.

Ta sündr aastal 1987 Gelsenkirchenis. Ta õppis politoloogiat Berliini Vabas Ülikoolis Otto-Suhri Instituudis, kus tema lõputöö teemaks oli "Kohalikud vabaühendused ja seksuaalne vägivald Balkani konfliktides". Ta töötas ka seadusandliku nõunikuna Bundestagis esindaja Ulrich Schneideri juures.

Ta oli aastatel 2008–2009 Saksa Roheliste Noorte juhatuse liige ja aastatel 2011–2013 Euroopa Noorte Roheliste Föderatsiooni pressiesindaja.

Ta valiti 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Euroopa Parlamenti ning oma esimesel ametiajal oli ta naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni, tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni ning regionaalarengu komisjoni liige. 2019. aastal siirdus ta kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni. Selles ametis on ta oma parlamendifraktsiooni variraportöör Poola küsimustes.

Lisaks komisjonikohustustele on ta Euroopa Parlamendi LGBT-õiguste intergrupi kaasesimees. Ta on ka Euroopa Parlamendi korruptsioonivastase töörühma ja Euroopa Parlamendi ametiühingute intergrupi liige.

Pärast 2019. aasta valimisi oli ta osa erakondadevahelisest töörühmast, mis vastutas Euroopa Parlamendi õigusriigi, piiride ja rände tööprogrammi koostamise eest. Alates 2019. aastast oli ta ka Roheliste/Euroopa Vabaliidu (Rohelised/EFA) fraktsiooni aseesimees kaasesimeeste Ska Kelleri ja Philippe Lambertsi juhtimisel.

Alates 2021. aastast on ta olnud parlamendi delegatsiooni liige ELi ja Ühendkuningriigi parlamentaarses assamblees, mis teostab parlamentaarset järelevalvet ELi ja Ühendkuningriigi kaubandus- ja koostöölepingu rakendamise üle.

## Isiklikku
Ta on suhtes Mélanie Vogeliga. Nad elavad Brüsselis.
Juri Grimm

**Juri Leonidovitš Grimm** (vene keeles Юрий Леонидович Гримм; 16. aprill 1935 Moskva – 13. august 2011 Filippovo, Tveri oblast) oli Nõukogude dissident ja poliitvang.

## Biograafia
Pärast keskkooli lõpetamist ja armees teenimist töötas tornkraana operaatorina.

1963. aastal levitas koos oma sõbra Boriss Kasjanoviga umbes 500 lendlehte, milles nõuti Nikita Hruštšovi tagasiastumist ja kritiseeriti tema poliitikat. 11. jaanuaril 1964 arreteeriti süüdistatuna nõukogudevastases agitatsioonis ja propagandas ning mõisteti seejärel kuueks aastaks vangi. Karistust kandis ta Mordva karistusasutuses. Hiljem vähendati tema karistust kolmele aastale ja 1966. aastal vabastati. Pärast vabanemist töötas ta Moskva spordi- ja meelelahutusasutuste teadusinstituudis, juhtides fotolaborit.

1975. aastal otsustas NSV Liidust emigreeruda, viidates oma alaealise poja raskele haigusele. Siiski takistati tal emigreerumist ja ta vallandati töölt. Kuna ta ei leidnud oma erialal tööd, töötas ta lihttöölisena.

1976. aastal allkirjastas Sergei Kovaljovi kaitseks kirja, oli 1977. aasta samizdat-kogumiku "Põhiseaduse eelnõu ümber" kaastoimetaja ja liitus 1978. aastal Nõukogude Liidu Tšehhoslovakkia sissetungi kümnenda aastapäeva mälestuskampaaniaga. 1978. aastal sai Grimmist üks samizdat-ajakirja Poiski kaastoimetajatest. Selle tulemusel tehti tema kodus läbiotsimisi, teda peeti kinni, talle määrati haldusaresti ja ta oli sisuliselt koduarestis.

23. jaanuaril 1980 arreteeriti süüdistatuna "teadlikult valede väljamõeldiste levitamises, mis laimasid Nõukogude riiki ja sotsiaalsüsteemi". 1980. aasta oktoobris mõisteti talle kolm aastat vangistust range režiimiga kinnipidamisasutuses. Karistust kandis Surguti vangilaagris. Vangistuse ajal jättis ta hea mulje KGB ohvitserile Aleksandr Petrušinile, kes suhtles temaga ja veenis teda dissidentlikust tegevusest loobuma. 1982. aastal, pärast „nõukogudevastasest tegevusest“ loobumise deklareerimist, vabastati ta tingimisi vanglast. Talle määrati sundtöö Tjumeni oblastis (tuntud kui „keemia“). Pärast vabanemist elas Moskvas ja kirjutas memuaare.

## Viited
Eesti Rahvaülikoolide Liit

**Eesti Rahvaülikoolide Liit** (lühend **ERL**) on Eesti rahvaülikoolide katusorganisatsioon, mis loodi 2011. aastal. Liit tegutseb mittetulundusühinguna ning selle asukoht on Tartu. Ühenduse eesmärk on toetada rahvaülikoolide jätkusuutlikkust ning edendada elukestva õppe võimalusi Eestis.

Liidu asutajad olid Tartu Rahvaülikooli juhataja Maire Breede ja Haapsalu Rahvaülikooli toonane juhataja Heli Kaldas.

## Liikmed
Eesti Rahvaülikoolide Liitu kuuluvad järgmised rahvaülikoolid:
* Tartu Rahvaülikool
* Tallinna Rahvaülikool
* Pärnu Rahvaülikool (MTÜ Rääma Noorte Ühing Noorus)
* Haapsalu Rahvaülikool
* Ontika Koolituskeskus (EELK Viru Praostkonna Ontika Koolituskeskus)
* Hiiumaa Rahvaülikool (Hiiumaa Arenduskeskuse üksus)
* Kuressaare Rahvaülikool (Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumi allüksus)
* Põlvamaa Rahvaülikool
* Kunderi Rahvakool (Juhan Kunderi Selts)
* Jõgeva Koolituskeskus
* Rapla Rahvakool
* Lüllemäe Rahvaõpistu

## Tegevus
Liidu eesmärk on rahvaülikoolide koostöö arendamine, huvide esindamine ning täiskasvanuhariduse rolli teadvustamine Eesti ühiskonnas. Liit toetab liikmeid kvaliteetse täienduskoolituse pakkumisel, korraldab ühistegevusi ja aitab kaasa elukestva õppe edendamisele.

### Koostööpartnerid
Eesti Rahvaülikoolide Liit teeb koostööd mitmete riiklike ja valdkondlike organisatsioonidega:
* Haridus- ja Teadusministeerium
* Euroopa Täiskasvanuhariduse Assotsiatsioon (EAEA)
* ETKA Andras
* Vabaühenduste Liit
* Eesti Vabaharidusliit

## Rahvaülikooli põhimõtted Eestis
Liit lähtub rahvaülikoolide ühistest põhimõtetest:
* põhitegevuseks on täiskasvanute täienduskoolitus, sh vabahariduslik koolitus;
* koolitus toimub avatud kursuste põhimõttel, võimaldades õppima asuda kõigil soovijatel;
* täienduskoolitusi pakutakse vähemalt kolme erineva õppekava järgi;
* koolil on pidevas kasutuses olev füüsiline koolituskeskkond;
* õppeasutuses töötab põhikohaga juhataja;
* koolitustegevus toimub aastaringselt, õppeaasta põhimõttel;
* täidetakse täiskasvanute koolitusasutuste seadusest tulenevaid nõudeid.

Liit lähtub oma tegevuses ka Vabaühenduste eetikakoodeksist.

## Viited

## Välislingid
* Eesti Rahvaülikoolide Liidu koduleht
* Eesti Rahvaülikoolide Liidu Facebooki leht
Täield

Mis tahes meetrilise ruumi X=(X,\rho) saab sisestada täielikku ruumi Y nii, et ruumi Y meetrika  jätkab ruumi X meetrikat ja alamruum X on kõikjal tihe ruumis Y. 
Niisugust ruumi Y nimetatakse ruumi X **täieldiks** ja seda tähistatakse tavaliselt \bar X.
 
## Konstruktsioon

Meetrilise ruumi X=(X,\rho) fundamentaaljadade hulgal on ekvivalentsusseos
: (x_n)\sim(y_n)\Leftrightarrow \lim\rho(x_{n}, y_n)=0.

Ekvivalentsusklasside hulk \bar X meetrikaga \bar \rho((x_n),(y_n))= \lim\rho(x_{n}, y_n), on meetriline ruum. 
Ruumi (X,\rho) enda saab sellesse isomeetriliselt sisestada järgmiselt: punktile x\in X vastab konstantse jada x_n=x klass. Saadud ruum ongi (\bar X,\bar \rho) ruumi X täield.

## Omadused
* Meetrilise ruumi täield on isomeetria täpsusega ainus.
* Meetrilise ruumi M täield on isomeetriline kujutise sulundiga Kuratowski sisestuse puhul.
Kerakala

Fugu ehk kerakala. See kala on tuntud oma äärmise maitse poolest, kuid samal ajal ka oma surmavalt mürgise tetrodotoksiini poolest, mis võib tappa tuhat korda kiiremini kui tsüaniid.

Kala ise toksiini ei tooda, vaid see koguneb tema kehasse merepõhjas saastatud mereloomade söömisest. Kala kõige mürgisemad osad on peaaegu kõik organid, mistõttu selle valmistamine on äärmiselt täpne protsess ja seda tohivad teha ainult spetsiaalse litsentsiga kokad.

 Euroopas on fugu söömine keelatud, Jaapanis ja USA-s aga rangelt reguleeritud. Lisaks fugu mürgisusele mainib artikkel ka seda, et kala tõmbab end ohu korral veega täis, muutes end suuremaks. Tetrodotoksiin halvab närvisüsteemi ja takistab hingamist ning sellele vastumürki pole, efektiivseim ravi on kunstlik hingamine.
Fort-de-France

**Fort-de-France** on Prantsusmaa ülemerepiirkonna Martinique'i pealinn. Asub Martinique'i saare läänekaldal.

Elanike arv oli 2022. aasta seisuga 75 165.

Fort-de-France'i asukohale rajas esimene Martinique'i kuberner Jacques Duparquet 1638. aastal kindluse. Pärast 1902. aastal toimunud Mont Pelée vulkaanipurset, mis hävitas Saint-Pierre'i linna, hakkas Fort-de-France kasvama.

Fort-de-France on tähtis sadamalinn ja Prantsusmaa sõjalaevastiku baas.

## Viited
Eesti Laul 2026

**Eesti Laul 2026** on 18. Eesti Laulu võistlus ja 33. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. 

Teist korda ei toimu Eesti Laulu poolfinaale, vaid ainult finaal. Eesti Laul 2026 finaalkontsert toimus 14. veebruaril Tallinnas Unibet Arenal ja seal võistles 12 laulu.

Eesti Laul 2026 võitja on Vanilla Ninja lauluga "Too Epic to Be True"          

## Osalejad
19. septembril 2025 avas ERR artistidele ja heliloojatele teoste esitamise perioodi, mis kestis kuni 20. oktoobrini 2025. Iga artist ja laulukirjutaja sai esitada maksimaalselt viis lugu. Välismaalaste tehtud laulud olid lubatud ainult siis, kui üks laulukirjutajatest oli eestlane. Konkursile esitatavate lugude eest kehtestati tasu: eestikeelsete laulude puhul 50 eurot ja muukeelsete laulude puhul 100 eurot. Alates 17. oktoobrist 2025 suurenesid mõlemad tasud – eestikeelsete laulude puhul 150 euroni ning muukeelsete laulude puhul 250 euroni. Tähtajaks laekus 171 laulu, neist 77 olid eestikeelsed. 34-liikmeline žürii valis esitatud lugude seast 12 finalisti ning väljavalitud laulud kuulutati välja "Ringvaates" 30. ja 31. oktoobril 2025.

## Finaal

## Eesti Laul 2026 Esikolmik

## Viited

## Välislingid
* Eesti Laulu veebileht