open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pärnu postijaam

**Pärnu postijaam** ehk praegune trahter **Postipoiss** asub Pärnu linnas aadressil Vee tänav 12.

Hoone on arvele võetud arhitektuurimälestisena.

## Ajalugu
Pärnu postijaam ehitati 1834. aastal lihakarniks. Lihakarni eri hooned olid algselt kinnistul teineteisest eraldi. 1844. aastal kuberner Georg Friedrich von Fölkersahmi korraldusel kohandati hoone ümber postijaamaks.

Tsaariaegse postijaama pidajateks oli 19. sajandil Weismannide dünastia. Tõnu Tannberg käsitleb oma monograafias "Ajalugu ei ole kunagi liiga palju" Weismannide perekonda ning nende saavutusi perlustreerimise alal. Gustav Carl von Weismann sai tsaarilt oma põhjaliku töö eest võõraste kirjade läbilugemisel salanõuniku teenistusastme. See oli kõrgem aste kui Liivimaa tõelisest riiginõunikust kuberneril, kelle korraldusega endine lihakarn postijaamaks muudeti. 

Nõukogude ajal renoveeriti hoone ning avati 1978. aastal tollane trahter Postipoiss. Trahter omandas kohe legendaarse maine. Ühtpidi oli Nõukogude ajal inimestel üleüldse vähe lõbustusasutusi, kus aega veeta. Teisalt on tegemist arhitektuurselt väärtusliku objektiga.

Andres Siplane on oma raamatus "Introverdi monoloog. Pärnu" kirjeldanud Postipoisi rolli teismeliste jaoks Nõukogude aja hilisemal perioodil. Kuivõrd alaealistel õllesõpradel ei olnud võimalik poest vanusepiirangu tõttu õlut osta, siis mindi piimamannerguga reede õhtuti Postipoisi tagaukse juurde koputama. Kui ukse avas sõbralik ja mõistev töötaja, siis võttis ta lahkelt mannergu (ning mõned rublad raha) ja täitis selle õllega. Sellega saab seletada, miks 1980. aastate teisel poolel võis õhtuti kesklinnas näha pikajuukselisi hevikaid ringi jõlkumas, plekkmannerg näpu otsas.

Nüüdisajal peab hoones trahterit OÜ Postihoov. Ettevõtja soovib hoida alal klassikalise trahteri mudelit. Postipoisis on säilitatud väike lava ning külastajatele pakutakse regulaarselt elavat muusikat. On kujunenud traditsiooniks Postipoisi sünnipäeva tähistamine maikuu teises pooles. 

## Viited
Sani jõgi

**San** (ukraina keeles Сян) on jõgi Poolas ja Ukrainas, Wisła parempoolne lisajõgi.

Jõgi saab alguse umbes 900 m kõrguselt merepinnast Karpaatides Sianky küla lähistel.

Sani pikkus on 458 km, valgla pindala 16 877 km².

Suuremad jõeäärsed asulad on Dubiecko, Dynów, Jarosław, Lesko, Leżajsk, Nisko, Przemyśl, Radymno, Rudnik nad Sanem, Sandomierz, Sanok, Sieniawa, Stalowa Wola, Ulanów ja Zagórz.

## Viited

## Välislingid
*
Intermodaalne terminal

**Intermodaalne terminal**, ka **intermodaalse transpordi terminal**, (inglise *intermodal transport terminal*) on mõeldud intermodaalsete veoühikute ümberlaadimiseks ja hoiustamiseks üleminekul ühelt transpordiliigilt teisele. Intermodaalsed terminalid paiknevad mere- ja jõesadamates ning raudteedel. Mere- või jõesadamas asuv konteinerterminal on tüüpiline intermodaalne terminal. Intermodaalsetes terminalides on konteinerite laod, raudteeharud, vajalik tõstetehnika ja konteinerite remonditöökojad.

Intermodaalne raudteeterminal (inglise *intermodal rail transport terminal*) on mõeldud intermodaalsete veoühikute ümberlaadimiseks ja hoiustamiseks üleminekul ühelt transpordiliigilt teisele, millest üheks on raudteetransport. Intermodaalsed raudteeterminalid töötavad sageli põhimõttel "rumm ja kodar" (*Hub&Spoke*), mille puhul on raudteeterminal jaotus- ja kokkuveo keskuseks, kus toimub kaupade (saadetiste) konsolideerimine, sorteerimine, ümberlaadimine ja jaotus ümberkaudsetes regioonides.

Maismaal paiknevat intermodaalset terminali, kus toimub standardkonteinerite, poolhaagiste ja vahetuskerede vaheladustamine üleminekul ühelt transpordiliigilt teisele, nimetatakse sisemaasadamaks (inglise *dry port*). Sisemaasadam on ühenduses vähemalt ühe meresadamaga raudtee, maantee ja/või siseveetee kaudu. Sisemaasadamate abil vähendatakse meresadamate koormust kasutades neid vahepealse kokkuveo- ja jaotuspunktina. Konteinerid transporditakse meresadamasse enamasti raudteel või sisevetel vahetult enne laeva saabumist sadamasse ja veetakse meresadamast sisemaa terminali pärast laevalt mahalaadimist edasisteks jaotusvedudeks autotranspordiga. Olles meresadama käepikenduseks, paikneb sisemaasadam tavaliselt jõesadama või suure raudteesõlme läheduses. Tüüpilisel sisemaasadamal on mõned raudteeühendused, ehk terminali asukohaks sobib enamasti eri suundades kulgevate raudteede ühinemiskoht. Tavaliselt paikneb sisemaasadam ka mitmete suurte maanteede (kiirteede) läheduses.

## Viited
Bob's Burgers

**Bob’s Burgers** (eesti keeles *Bobi burgerid*) on Ameerika Ühendriikide animatsioonikomöödiasari, mis esilinastus 9. jaanuaril 2011 Foxi telekanalil. Sarja loojateks on Loren Bouchard ja Jim Dauterive. Sari keskendub Belcheri perekonnale – Bobile, Lindale, Tinale, Gene’ile ja Louise’ile – kes peavad oma hamburgerirestorani.

## Sarja sisu
Bob Belcher on kolmanda põlvkonna restoranipidaja, kes juhib Bob’s Burgers restorani koos oma abikaasa ja kolme lapsega. Ta keskendub omanäoliste burgerite valmistamisele ja usub, et need kõnetavad kliente iseenesest. Tema abikaasa Linda toetab pereettevõtet, kuid tunneb muret aeglase äritegevuse ja restorani majandusliku seisu pärast. Restoran seisab sageli silmitsi raskustega, sealhulgas terviseinspektorist ametniku järelevalvega, kuid Bob jätkab restorani töös hoidmist.

## Peategelased

* **Bob Belcher** (H. Jon Benjamin) on Linda abikaasa ning Tina, Gene’i ja Louise’i isa. Ta on ka Bob’s Burgers restorani omanik ja peakokk.
* **Linda Belcher** (John Roberts) on Bobi abikaasa ning Tina, Gene’i ja Louise’i ema. Ta töötab koos oma perega Bob’s Burgers restoranis.
* **Tina Belcher** (Dan Mintz) on Bobi ja Linda vanim tütar ning Gene’i ja Louise’i õde. Ta õpib Wagstaffi koolis ja aitab vabal ajal vanemaid restoranis.
* **Gene Belcher** (Eugene Mirman) on Bobi ja Linda poeg ning Tina ja Louise’i vend. Ta käib Wagstaffi koolis ja aitab vabal ajal oma peret restoranis.
* **Louise Belcher** (Kristen Schaal) on Bobi ja Linda noorim tütar ning Tina ja Gene’i õde. Ta õpib samuti Wagstaffi koolis ja aitab vabal ajal oma vanemaid restoranis.

## Osad

## Viited
Motława

**Motława** (saksa keeles Mottlau; kašuubi keeles Mòtława) on jõgi Poolas Pomorze vojevoodkonnas, Wisła harujõgi.  

Jõe allikas asub Szpęgawskie järves, loodes Starogard Gdańskist. See voolab läbi Rokickie järve Martwa Wisłasse, mis on omakorda Wisła harujõgi. 

Motława pikkus on umbes 68 km.

## Viited

## Välislingid
*
Wieprz

**Wieprz** on jõgi Poolas, Wisła parempoolne lisajõgi.

Jõe pikkus on 349 km, valgla pindala 10 497 km².

Suuremad jõeäärsed linnad on Krasnobród, Zwierzyniec, Szczebrzeszyn, Krasnystaw, Łęczna, Lubartów ja Dęblin.

## Viited

## Välislingid
*
Kalev Tamm

**Kalev Tamm** (sündinud 15. novembril 1966 Tallinnas) on eesti filmindustegelane, stuudio Eesti Joonisfilm tegevdirektor ja produtsent. 

Ta on õppinud Tallinna 46. Keskkooli kunstikallakuga klassis.

Tema esimene töökoht oli trükikojas kunstnikuna. Aastatel 1989–1992 töötas ta Tallinnfilmi nukufilmigrupi direktorina ja 1992–1994 joonisfilmi stuudios direktorina. Pärast riigiettevõtte Tallinnfilm likvideerimist ja Eesti Joonisfilmi asutamist sai Tammest stuudio tegevdirektor ja produtsent.

## Tunnustus
* 2023 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Filmograafia

## Viited
Austraalia Kosmoseagentuur

**Austraalia Kosmoseagentuur** (*Australian Space Agency*; **ASA**) on Austraalia valitsuse alluvuses tegutsev asutus, mille ülesandeks on arendada riigi kommertslikku kosmosetööstust. 

Agentuur koordineerib Austraalia kosmosealaseid tegevusi, otsib uusi võimalusi ning aitab kaasa rahvusvaheliste koostööprojektide loomisele. ASA eristub teistest riiklikest kosmoseprogrammidest selle poolest, et keskendub erasektori arendustegevuse toetamisele rohkem kui riiklikult juhitavale tegevusele.

ASA asutati 1. juulil 2018 ning selle peakorter asub Adelaide'is Lõuna-Austraalias. 

## Viited
Pöördlukk

**Pöördlukk** (inglise *twistlock*) on standardkonteinerite veol kasutatav lukustamisseade, millega kinnitatakse konteiner poolhaagise platvormile, raudteevagunile, laeva tekile ja laeval horisontaaltasapinnas üksteise külge välistamaks konteineri nihkumist, ümberminekut või eemale paiskumist veo ajal.

Standardkonteineri nurkades asuvad nurgakinnitused ehk -fitingud, mida kasutatakse konteinerite tõstmiseks ja kinnitamiseks raudteeveo platvormile, konteineriveo poolhaagisele, laeva tekile või teise konteineri külge laeva tekil. Igal konteineril on kaheksa nurgakinnitust. Nurgafitingutest kinnitatakse konteiner veoplatvormi või teise konteineri külge pöördlukkudega.

Konteiner kinnitatakse veoks kõigist neljast nurgast manuaalsete või poolautomaatsete pöördlukkude abil. Poolautomaatsete pöördlukkude puhul toimub lukustumine automaatselt, konteineri vabastamine toimub aga käsitsi. Uuemad konteineriveo poolhaagised on varustatud enamasti poolautomaatsete pöördlukkudega.

## Viited
Jervise lahe ala

**Jervise lahe ala** (*Jervis Bay Territory*) on Austraalia idaosas paiknev territoorium.

Ala loodi 1915. aastal kui otsustati, et Austraalia pealinn vajab sadamat. Ala haldab föderaalvalitsus. Piirkonnas elas 2021. aasta rahvaloenduse ajal 310 inimest, kellest enamik töötas Jervise lahe alal paiknevas mereväebaasis. Jervise lahe alal asuvad Austraalia Kuninglik Mereväekolledž ning Booderee rahvuspark. Alal on kaks küla, Jervis Bay Village ja Wreck Bay Village.

Ala on nimetatud Briti mereväelase John Jervise järgi.

## Viited
Gezelius

**Gezelius** on soome-rootsi perekond, kust on pärit kolm luteriusu piiskoppi. 

Perekonda oli kaks korda aadeldatud,  Johannes Gezelius vanema tütred (1675), keda ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda ja Johan Olivecreutz (1721–1804), kelle perekonnaharu on võttis Rootsi rüütelkonna aadliseisusega (1751) nimeks *Olivecreutz* .

## Suguvõsa liikmeid
* Johannes Gezelius vanem (sünd 1615), Turu piiskop 1664–1690, Liivimaa ülemkonsistooriumi assessor, Tartu ja Turu Akadeemia  prokantsler
* Johannes Gezelius noorem (sünd 1647), Turu piiskop 1690–1718,  Narva ja Ingerimaa superintendent, Johannes vanema poeg
* Johannes Gezelius noorim (1686–1733), Porvoo piiskop 1721–1733, ja Turu Akadeemia professor, Johannes noorema poeg
* Johan Olivecreutz (aadeldamiseni Gezelius, 1721–1804), mõisnik ja parlamendiliige, Skåne ja Blekinge lagman, aadeldati 1751. aastal ja võttis endale nimeks *[[Olivecreutz]]*  
* Georg Gezelius (1735–1789), rootsi vaimulik ja kirjanik

## Välislingid
* Teave Gezeliuse perekonda puudutavate allikate kohta, Suomen Arkistojen Portti
*Adliga ätten Gezelius, www.adelsvapen.com
*Olivecreutz nr 1901, www.adelsvapen.com
## Allikad
Karla Lipping

**Karla Lipping** ehk **Karl Lipping** (17. november 1900 – 13. märts 1987) oli eesti mööbelsepp.
## Lippingu tisleritöökoda

1930. aastal kolis Karla koos abikaasa Elmaga Pukast Paluperra (varem ka **Pritsu** alevik) sooviga rajada oma tisleritöökoda. 
Karla oli õppinud mööbelsepp, kes oskas väga peent ja keeruliste nikerdustega mööblit valmistada. Nad asusid elama Teimanni majja, kus pere üüris korterit ning terve alumise korruse (1930–1940) rentisid tislerikoja tarvis. Hiljem kolisid nad töökoja ümber oma talu valdustesse. Teimani maja oli Palupera alevikus uhkeim hoone. Lippingu tisleritöökoja toodangut leidus praktiliselt iga aleviku talus, tooted olid äratuntavad töökoja templi järgi.  

## Lippingu talu
Paluperra kolimisel ostis Karla maalapi raudteejaama lähedale, kuhu hakkas ehitama talu. Tollal oli seal ainult mättasoo ning nad olid esimesed asukad, kes hakkasid antud piirkonda maja ehitama. Maja ehitamiseks kasutati sealtsamast kaevandatud sinist savi, mida segati tisleritööst tekkinud saepuruga. Segamiseks kasutati hobuseid. Karla Lipping asutas Palupera Veeühistu, millega hakati rajama magistraalkraave, et maid kuivendada. 1930. aastate lõpul kolis Lippingu pere koos kolme lapsega oma majja. 

## Teine maailmasõda

Sõja ajal pääses talu õnnekombel pommitabamusest, ühel öösel seisis Palupera raudteejaamas laskemoonarong ning sõjalennuk hakkas jaamaümbrust pommitama. Laskemoonarongile pihta ei saadud, aga raudteejaama ja sealsete talude vahetusse lähedusse jäid järgi 9 tiigisuurust pommiauku. Mõned pommid jäd pehme soo tõttu lõhkemata. 

5. juulil 1941 saabus Tartust Paluperra umbes 50 miilitsat. Mis jäid ootama Valga poolt tulevat hävituspataljoni rongi, mille saabudes pidi algama ümbruskonna külade röövimine ja põletamine. Teel Paluperra oli hävituspataljon juba põlema pannud Sangaste ja Puka jaamahoone. Pataljon juhindus Stalini põletatud maa taktikast.
Kuna vahepeal olid kohalikud noored üles leidnud ühe lõhkemata lennukipommi, siis kohalikud seadsid selle raudteele plahvatama ja ajasid sellega rööbastelt maha Nõukogude Liidu rüüstajate hävitusrongi. Purunes 2 vedurit ja 13 vagunit. Surma sai üle 200 hävituspataljoni meest, mille hulgas pataljoni komandör ja komissar (teistel andmetel oli hukkunuid umbes 100). Tekkinud kaotustest ja segadusest jäi hävituspataljoni meestel ülesandeks olnud hävitamine ja rüüstamine teostamata. Operatsiooniga päästeti Palupera, Elva, Nõo, Tartu ja teiste vahepealsete rongijaamade kindlast mahapõletamisest.

Kohe hakati külas taga ajama süüdlasi. Jaamakorraldajad, kes sel päeval tööl olid ja asjast tegelikult midagi ei teadnud, said automaatselt 25 + 5 aastat vangilaagrit. Seetõttu kolis ka Lippingute pereisa ajutiselt Pärnusse, kuna kartis, et ta võidakse vangilaagrisse saata. 

Sama suve veetis ülejäänud pere talu lähedal metsas, kuna sakslased elasid nende majas. Alles sügisel kolis pere tagasi majja, kus Karla ja Elma elasid elu lõpuni. 

Karla Lipping on maetud Rõngu kalmistule, ta haual on Karla enda poolt ränikivist välja tahutud öökull.

## Viited
Clavulicium

***Clavulicium*** on klassi *[[Agaricomycetes]]* kuuluv kandseente perekond.

## Liike
**[[Clavulicium macounii]]*

## Välislingid
* ''Clavulicium'' andmebaasis eElurikkus.
Litoměřice ringkond

**Litoměřice ringkond** (tšehhi keeles *okres Litoměřice*) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Ústí maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Litoměřice.

## Viited
Mosti ringkond

**Mosti ringkond** (tšehhi keeles *okres Most*) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Ústí maakonnas. Mosti ringkond piirneb loodes ja põhjas Saksamaaga. Ringkonna halduskeskus on Most.

## Viited
Kuningas Macius Esimene

**Kuningas Macius Esimene** on väljamõeldud lapskuningas, Poola kirjaniku Janusz Korczaki 1922. aastal ilmunud romaani nimitegelane. 

## Kuningas Maciuse lood
"Kuningas Maciuś Esimene" (originaalis "Król Maciuś Pierwszy") räägib väikesest poisist, kuninga pojast. Pärast ema ja isa surma saab Maciuśest kuningas. Ministritest ja etiketist sõltuvana koheldakse teda kui ärahellitatud väikelast, Maciuś aga tahab  näidata, et on julge nagu tema esivanemad. Kui riigis puhkeb sõda, maskeeruvad Maciuś ja tema sõber Felek tavalisteks sõduriteks ja lähevad rindele. Seal õpivad ta alandlikkust, austust elu vastu ning samal ajal püsivust ja rahuolemist igas olukorras.

Maciuś on reformaator: ta sõbruneb kannibalistliku kuninga Bum-Drumiga ja loob lasteparlamendi. Laste ja täiskasvanute võrdsustamisest tekkinud segadus nõrgestab aga Maciuśe riiki – kolm naaberriiki ühendavad jõud ning ründavad teda. Maciuś saab oma vaprast kaitsest hoolimata lüüa ja antakse alamate arguse tõttu kohtu alla. Ta mõistetakse surma mahalaskmise läbi, kuid otsus muudetakse viimasel hetkel ära ning ta saadetakse pagulusse inimtühjale saarele. 

Tema ülejäänud seiklusi kirjeldataksegi raamatus "Kuningas Maciuś üksikul saarel" (originaalis "Król Maciuś na wyspie bezludnej"), mis ilmus aastal 1923. Reformaatorist kangelane on pagendatud kõrbesaarele ning mõtiskleb seal iseenda ja oma koha üle maailmas. Lisaks põgeneb ta rongist, ilmub põgenemisest kohkunud kuningate nõukogu ette, varjab oma isikut väljamõeldud nime taha ja seisab lõpuks silmitsi võimalusega troon tagasi saada.

## Kuningas Maciuse lood eesti keeles
Eesti keeles on "Kuningas Maciuś Esimene" (ilmunud 1982) ja "Kuningas Maciuś üksikul saarel" (ilmunud 1984) Aleksander Kurtna tõlkes. Mõlemad avaldatud osad on Jerzy Srokowski (1910–1975) illustratsioonidega. Uuesti anti kuningas Maciuśe lood Eestis välja 2012. aastal ning siis Poola tänapäevase illustraatori Marianna Oklejaki illustreeritult.
## Lisaks

* Szczecinis, Janusz Korczaki nimelise 54. algkooli ees asub kuningas Maciuś Esimese monument. Roosast graniidist kuningas Maciuśe kuju on 145 cm pikkune, kuningat on kujutatud seisvas asendis, tema pea on kergelt langetatud ja ta vaadab käel olevat ööbikut.
* 2012. aasta oli Poola parlament kuulutanud Korczaki aastaks, sest siis möödus 100 aastat Poola arsti, pedagoogi ja kirjaniku Janusz Korczaki esimese lastekodu asutamisest ning 70 aastat tema surmast. Just seetõttu avaldati ka Eestis uuesti kuningas Maciuśest rääkivad lood.
* Raamatus "Kuningas Maciuś Esimene" on väikese Henryk Goldszmiti ehk Janus Korczaki lapsepõlvefoto umbes 1888. aastast. Juurde oli kirjutatud: "Nõnda siis, kui ma olin säärane nagu sellel fotol, tahtsin ma teha kõike seda, mis siia kirja on pandud."

## Viited
Štšegolek

**Štšegolek** (vene keeles Щеголек) on küla Venemaal Kurski oblastis Belaja rajoonis, Štšegoleki külanõukogu halduskeskus.

## Ajalugu
### [[Venemaa sissetung Ukrainasse|Vene-Ukraina sõda]]
Kurski oblasti kuberneri väitel hukkus Štšegoleki ja Zvannoje külas 2025. aasta mai alul Ukraina droonirünnakute läbi kolm inimest.

## Viited
Ústí nad Labemi ringkond

**Ústí nad Labemi ringkond** (tšehhi keeles *okres Ústí nad Labem*) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Ústí maakonnas. Teplice ringkond piirneb põhjas ja loodes Saksamaaga. Ringkonna halduskeskus on Ústí nad Labem.

## Viited
Iraagi Kurdistani peaminister

:*"Kurdistani peaminister" suunab siia. Mahabadi Vabariigi ainsa peaministri kohta vaata artiklit [[Haji Baba Sheikh]].*

**Iraagi Kurdistani peaminister** on Iraagi koosseisu kuuluva poolautonoomse Iraagi Kurdistani valitsuse juht. Valitsus valitakse koos Iraagi Kurdistani parlamendiga. Alates 2019. aastast on Iraagi Kurdistani peaminister Masrour Barzani.

## Iraagi Kurdistani peaministrite loend
Pärast 1992. aasta valimisi jagasid Kurdistani Demokraatlik Partei (KDP) ja Kurdistani Patriootlik Liit (KPL) parlamendi 100 kohta võrdselt ning moodustasid koos valitsuse, mida Saddam Husseini režiim ei tunnustanud.

KDP ja KPL-i valitsus kestis aastani 1994, kui puhkes Iraagi Kurdistani kodusõda. Aastal 1998 kodusõda lõppes ning kaks erakonda moodustasid enda kontrollitud aladel enda valitsused: KDP Erbilis ja KPL Sulaymaniyah's. Mõlemal alal oli oma peaminister.

### 2006–present
KDP ja KPL jõudsid lepitusele oktoobris 2002, uued valimised tomusid jaanuaris 2005 ning Iraagi Kurdistani peaministriks sai Nechirvan Barzani. Pärast teda oli ametis 2009–2012 Barham Salih ning Nechervan Barzani sai uuesti peaministriks aastal 2012.

**Iraagi Kurdistani peaminister:**

## Ajajoon

## Vaata ka
* Iraagi Kurdistani president
* Iraagi Kurdistani asepresident

## Viited
Anna Michalczuk-Podlecki

**Anna Michalczuk-Podlecki** (sündinud 1979) on estofiil, Eesti kirjanduse poola keelde tõlkija. 

Ta on õppinud Wrocławi Ülikoolis, kus lõpetas 2017. aastal doktorikraadiga poola filoloogia eriala. Doktoriõppe jooksul õppis akadeemilise vahetuse raames Tartu Ülikoolis eesti keelt, kirjandust ja ajalugu, lisaks on ta töötanud Tartu Ülikoolis poola keele lektorina. 

2021. aastal pälvis ta Eesti välisministeeriumilt tänukirja pikaajalise panuse eest eesti kirjanduse tõlkimisse ja eesti kirjanduskultuuri edendamisse Poolas.

## Tõlketööd eesti kirjandusest
* Reeli Reinaus, *Morten, Emilia i zaginione światy* (Morten, Emilie ja kadunud maailmad), Widnokrąg, 2024
* Reeli Reinaus, *Marius, magia i wilkołaczka Liisi* (Maarius, maagia ja libahunt Liisi), Widnokrąg 2022
* Paavo Matsin, *Gogolowe disco* (Gogoli disko) Marpress, 2022
* Andrus Kivirähk, Listopadowe porzeczki (Rehepapp ehk November), Wydawnictwo Literackie 2021
* Andrus Kivirähk, Tilda i kurzołek (Tilda ja tolmuingel), Widnokrąg, 2021
* Anti Saar, Stój tu, Mati! (Seisa siin, Pärt!), Widnokrąg, 2021
* Anti Saar, Mati i śliwki (Pärt ja ploomid), Widnokrąg, 2021
* Anti Saar, Mati jedzie autobusem (Pärt läheb uuele ringile), Widnokrąg, 2021
* Anti Saar, Mati i ostatni kawałek ciasta (Pärt ja viimane koogitükk), Widnokrąg, 2021
* Anti Saar, Mati nie umie zrobić salta (Pärt ei oska saltot), Widnokrąg, 2021
* Piret Raud, Emma kocha różowy! (Emma roosad asjad), Finebooks, 2021
* Piret Raud, Ucho (Kõrv), Finebooks, 2021
* Priit Põhjala, Doktor Mati, weterynarz (Onu Mati loomaarst), Finebooks, 2021
* Andrus Kivirähk, Człowiek, który znał mowę węży (Mees, kes teadis ussisõnu), Marpress 2020
* Reeli Reinaus, Żona dla taty! (Kuidas mu isa uue naise sai), Widnokrąg, 2019
* Helena Läks, Sekretna kocia piekarnia (Kasside salajane pagaritöökoda), Ezop, 2019
* Piret Raud, Ja, mama i nasi zwariowani przyjaciele (Mina, emme ja meie igasugused sõbrad), Finebooks, 2019
* Hilli Rand, Biały jak śnieg i czarny jak węgiel (Lumivalge ja süsimust), Ezop, 2018
* Andrus Kivirähk, Oskar i rzeczy (Oskar ja asjad), Widnokrąg, 2018
* Anti Saar, Ja, Jonasz i cała reszta (Kuidas meil asjad käivad), Widnokrąg, 2018
* Jaan Kaplinski, Ojcu (Isale), Pogranicze, 2016
* Piret Raud, Historie trochę szalone (Natuke napakad lood), Finebooks, 2015
* Piret Raud, Księżniczki nieco zakręcone (Teistmoodi printsessilood), Finebooks, 2015

## Eesti näitekirjanduse tõlked
*"Revolutsioon" (Hasso Krull, „Meeter ja Demeeter”) Teatri NO99 jaoks. 2017. aastal. Teatr Powszechny, Warszawa.
*"Libahunt" ja "Pikse pill" Teatri RAAAM jaoks. Laval 2018. aastal. Teatr Szekspirowski, Gdańsk.
*Siret Campbelli "Beatrice", Instytut Teatralny im. Zbigniewa Raszewskiego jaoks, 2019. aastal

## Viited
Marta Perlikiewicz

**Marta Perlikiewicz** (sündinud 1976) on Eesti kirjanduse poola keelde tõlkija. 

Ta on omandanud magistrikraadi saksa filoloogias Rzeszówi Pedagoogilises Instituudis ning töötanud saksa keele õpetajana nii algkoolis kui ka keeltekoolis.

## Eesti kirjandusteoste tõlkeid
* Leelo Tungal. *Mała towarzyszka i listy* ("Samet ja saepuru ehk Seltsimees laps ja kirjatähed"). Wydawnictwo Kolegium Europy Wschodniej, 2024
* Leelo Tungal. *Mała towarzyszka i dorośli* ("Seltsimees laps ja suured inimesed"). Wydawnictwo Kolegium Europy Wschodniej, 2022
* Kairi Look. *Piia Pierniczek się wprowadza* ("Piia Präänik kolib sisse"). Widnokrąg, 2023

## Viited
Benešovi ringkond

**Benešovi ringkond** (tšehhi keeles *okres Benešov*) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Benešov.

## Viited
Gaijin Entertainment

**Gaijin Entertainment** on Ungari ettevõte, mis tegeleb videomängude väljatöötamise ja avaldamisega. Selle asutasid 2002. aastal Venemaal Anton ja Kirill Judintsev.

2015. aastal viidi tootmine Moskvast üle Ungarisse Budapesti, kus asub nüüd ettevõtte peakorter. Muud esindused asuvad Saksamaal, Küprosel, Ungaris, Lätis ja Armeenias.

Gaijin Entertainment on välja töötanud üle 30 mängu eri platvormidele: PC, Nitendo Switch, PlayStation 4, PlayStation 5, PlayStation 3, Xbox 360, Xbox series X/S, Mac OS, Linux, iOS, Android. Üks ettevõtte uuemaid põhiprojekte on "War Thunder" - platvormideülene MMO-lahingumäng, mis on hõlmab peamiselt teise maailmasõja ja külma sõja sõjalennundust, soomusmasinaid ja lennukiparke. Mängude arendamiseks kasutab ettevõte enda välja töötatud mängumootorit Dagor Engine.

Firma hoiab Guinnessi rekordit "kõige rohkem lennukeid lennusimulatsioonimängus" ning on pälvinud ka mitmeid KRI auhindu, nagu parim mänguarendaja, parim mobiilimäng, parim simulatsioonimäng, parim märul, parim tehnoloogia, parim heli.  

Ettevõtte edukaimad mängud on "War Thunder" ja "Enlisted". 

## Viited
Nihonga

***Nihonga*** ehk jaapani maal sai alguse Meiji restauratsiooni ajal (1868–1912). Maalistiili eripära seisneb looduslike materjalide kasutamises: pigmendid tehti enamasti jahvatatud mineraalidest, kuid kasutati ka tinti ja muid orgaanilisi värvipigmente, mis kanti kas paberile või siidile.

## Ajalugu
Pärast USA-ga kaubanduslepingu sõlmimist 1853. aastal avas Jaapan oma sadamad ülejäänud maailmale. Järgnes Meiji restauratsioon ehk katse Jaapanit läänemaailma eeskujul moderniseerida. Sellega kaasnesid ka mõjutused Lääne kunstist, mistõttu sattusid Jaapani kunstnikud sisemisse konflikti: kuidas jääda omapäraseks ja samal ajal ammutada inspiratsiooni väliskunstist? Selle tulemusena loodi *nihonga* liikumine, mille eesmärgiks oli jaapani kunsti arendamine Lääne tehnikate alusel. Liikumise algatas ameeriklasest kunstiteadlane Ernest F. Fenollosa, kelle loengud Tokyo ülikoolis tutvustasid viise, kuidas Lääne ja jaapani kunstitehnikaid omavahel siduda. Teise *nihonga* kunstivoolu teoreetikuna ühines Fenollosaga tema õpilane Okakura Kakuzō, esimesteks kunstilisteks juhtideks hakkasid Kanō Hōgai ja Hashimoto Gahō, kes aitasid kasutusele võtta Läänest inspireeritud kolmedimensionaalsust. *Nihonga* erines kuus aastat varem tekkinud ''yōga''<nowiki/>'st, mis keskendus peamiselt Lääne tehnikate ja stiilide imiteerimisele. Maalid pidid jääma ikka jaapanipäraseks, kuid mõningad muudatused aitasid nendel paremini Lääne kunstist eristuda ja konkurentsitihedas maailmas oma kindlat pinda leida.

## Materjalid
Kuna *nihonga* üheks põhimõtteks oli edasi kanda jaapani traditsioonilist maalikunsti stiili, siis kasutati ainult neid looduslikke materjale, mida traditsioonilises kunstiski. Erilist tähelepani pöörati ka *[[Sumi-e|sumi]]* tindiga tehtud joontele, millega ümbritseti paberil või siidil kujutatavaid esemeid või inimesi eesmärgiga neid esile tõsta. *Sumi* tinti saadi *[[nikawa]]* ehk loomse liimi ja tahmast tehtud musta värvi kokku segamisel. Kui algne visand oli tindiga üle joonistatud, siis kaeti maali pind ''kofun'''i ehk kriidiga, pärast mida sai lisada taustavärve.

Pigmente tehti erisugustest materjalidest, kuid peamiselt koosnesid need mineraalidest. Neid jahvatati peeneks vastavalt sellele, kui tugevat värvi sooviti saavutada. Mõned värvipigmendid tehti ka köögiviljadest, savist või liivsavist. Paber, millele maaliti, oli valmistatud mitmest erinevast puidust, ja siidist kangas erines sellest, millest tehti riideid. Värv kanti aluspinnale nii laia- kui ka kitsaotsaliste pintslitega, mille harjased olid valmistatud loomakarvadest. Selleks, et oma teostega erilisi efekte saavutada, lisati maalidele ka väärismetalle kuldamislehtede kujul. Vahel puistati neid metalle maalile ka jahvatatuna, kui sooviti sellele veel viimast lihvi anda. 

## Viited
Iraagi Kurdistani asepresident

**Iraagi Kurdistani asepresident** on Iraagi koosseisu kuuluva poolautonoomse Kurdistani piirkonna asejuht. Asepresidendid abistavad Iraagi Kurdistani presidenti tema ülesannetes ning asendavad teda presidendi äraolekul presidendi kohusetäitjana. Aastast 2019 on Iraagi Kurdistani asepresidendid Jaafar Sheikh Mustafa ja Mustafa Said Qadir. Enne neid oli asepresident aastatel 2005–2019 Masoud Barzani.

## Iraagi Kurdistani asepresidentide loend

## Vaata ka
* Iraagi Kurdistani president
* Iraagi Kurdistani peaminister

## Viited
Maxime Prévot

**Maxime Patrick Robert Albert Prévot** (sündinud 9. aprillil 1978 Monsis) on Belgia poliitik, prantsuskeelse tsentristliku erakonna Les Engagés liige. Ta on 3. veebruarist 2025 Bart De Weveri valitsuses asepeaminister ning Belgia välis-, Euroopa asjade ja arengukoostöö minister. Aastatel 2012–2025 oli ta Namuri linnapea.

## Elulugu
Ta sündis 1978. aastal Monsis keskklassi perekonnas ning veetis osa lapsepõlvest Luksemburgis. Ta õppis Namuri ülikoolis politoloogiat ja seejärel lõpetas õigusteaduse täiendõppe Louvaini ülikoolis. Seejärel töötas PricewaterhouseCoopersis.

Ta hakkas poliitikaga tegelema, kui liitus Namuri linnavalitsuse noorteosakonnaga. 2006. aasta kohalikel valimistel valiti ta Namuri provintsivolikogu liikmeks. Aastal 2012 asus ta Jacques Étienne'i asemel Namuri linnapea kohale. 2014. aasta Belgia piirkondlikel valimistel valiti ta Valloonia parlamenti Namuri valimisringkonna esinumbrikandidaadina.

Jaanuaris 2019 teatas endine Centre Démocrate Humaniste president Benoît Lutgen oma kavatsusest juhi kohalt tagasi astuda. Prévot osales juhi kohale kandideerimisel ja valiti seejärel 85% häältega partei uueks presidendiks.

Ta valiti 2024. aasta Belgia föderaalvalimistel Belgia parlamendi alamkotta.

Pärast Centre Démocrate Humaniste kehva tulemust 2019. aasta valimistel teatas Prévot plaanist parteid noorendada ja reorganiseerida, sealhulgas ajakohastada poliitikat ning muuta identiteeti ja brändi. 2022. aastal teatati, et partei uueks nimeks saab Les Engagés.

Ta mõistis hukka Iisraeli rünnakud Gaza sektorile 2025. aasta märtsis, lisades, et Iisraeli poolt palestiinlastele humanitaarabi andmise blokeerimine on "rahvusvahelise õiguse tõsine rikkumine".

## Poliitilised vaated
Teda on iseloomustatud kui Centre Démocrate Humaniste parempoolsema leeri esindajat, kelle mõned ideed on lähedased Mouvement Réformateuri ideedele. Samas on ta mõnes küsimuses avaldanud ka progressiivseid seisukohti.
Eesti NSV kohtukorralduse seadus

**Eesti NSV kohtukorralduse seadus** oli Eesti NSV Ülemnõukogu poolt  1960. aasta 19. juulil kinnitatud Eesti NSV seadus, mis sätestas kohtukorralduse ja kohtumenetluse üldpõhimõtted, Eesti NSV kohtusüsteemi põhilülide (rahvakohtute, Eesti NSV Ülemkohtu) ehituse, kohtunike vastutuse ja kohtutäiturite tegevuse alused.

Kohtukorralduse seaduse kohaselt oli Eesti NSV kohtutel kaks laiemat ühiskondlikku ülesannet: nad pidid lahendama kriminaal- ja tsiviilasju, teiseks pidid nad tugevdama „sotsialistlikku seaduslikkust” ning kaitsma sotsialistlikku õiguskorda (KKS § 3).

Enne Eesti NSV kohtukorralduse seaduse kehtestamist, kehtis ENSV-s 1940. aastal vastavalt NSVL Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusele, 6. novembrist 1940 ENSV territooriumil alates 1. jaanuarist 1941 VNFSV Tsiviilkoodeks, VNFSV Abielu, perekonna ja eestkoste seaduste koodeks, VNFSV Tsiviilprotsessi koodeks ja VNFSV Kriminaalprotsessi koodeks, ja ENSV territooriumil kohaldati NSVL Ülemnõukogu poolt 16. augustil 1938 vastuvõetud NSVL, liiduvabariikide ja autonoomsete vabariikide kohtukorralduse seadust.
## Vaata ka
*seltsimehelik kohus
*Kriminaalmenetluse seadustik
## Viited

## Kirjandus
*Eesti NSV kohtukorralduse seadus: kommenteeritud väljaanne, Kirjastaja:Eesti Riiklik Kirjastus, 1962
*Eesti NSV kohtukorralduse seadus = Закон о судоустройстве Эстонской ССР, Kirjastaja: Eesti Raamat, 1965
*ENSV seadus ENSV kohtukorralduse kohta, Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja 1981, 38, 583.
## Välislingid
*Katre Luhamaa, Merike Ristikivi. Eesti kohtusüsteem ja kohtunikkond reformide keskel 1988–1993,  Riigiõiguse aastaraamat 2022, lk 13-45
Jharokha

***Jharokha*** [jaroka] on Mogulite arhitektuurile ja India klassikalisele arhitektuurile iseloomulik seinast erkeritaoliselt eenduv aken, tavaliselt kõrgemal korrusel, kust avaneb vaade tänavale, turule, õuele, või mõnesse muusse avatud ruumi.

## Kirjeldus
*Jharokha* toetub kahele või enamale konsoolile ja sel oli tavaliselt kaks sammast või pilastrit, rinnatis ja kuppel või püramiidkatus. Sageli oli aknaava kaetud ažuurse kivivõrega (jālī), kuid alati oli see vähemalt osaliselt avatud ja võimaldas vaadata tänaval või väljakul toimuvat.

Selle arhitektuurielemendi vanimaks teadaolevaks eelkäijaks on peetud Maurjate keisririigi arhitektuuris esinevaid rõdusid, mis sulandusid hilisema islami arhitektuuri võreakendega. *Jharokha* on võrreldes Lääne-Euroopa erkeriga palju kaunistatum ja see on Rajputi stiilis fassaadidel üks iseloomulikumaid elemente keskajast kuni 19. sajandini.

## Vaata ka
* *[[mashrabiya]]*
* *[[matroneum]]*

## Viited
Eva Åkesson

**Eva Barbro Helen Åkesson** (sündinud 30. detsembril 1961 Ängelholmis Rootsis) on Rootsi keemik ja kõrgharidustegelane. 

Åkesson oli aastatel 2012–2020 Uppsala Ülikooli rektor ning enne seda Lundi Ülikooli prorektor. 

Aastatel 2017–2021 oli ta Tartu Ülikooli nõukogu liige. 

## Tunnustus
* 2019 Johan Skytte medal

## Viited

## Välislingid
* "Uppsala Ülikooli rektor Eva Åkesson: ülikool peab kuulatama ühiskonda". Postimees, 25. mail 2019
Botška

**Botška-katus** (vene keeles *бочка* 'vaat') on Venemaa varauusaegses arhitektuuris esinev katuse- või viilutüüp, mis ristlõikelt meenutab külgvaates sibulat või teravatipulist kokošnikut..

Sagedasem oli botška puitehitistes. Kõige laiemalt levis see 17. ja 18. sajandil nii kiriku- kui ka ilmalikus arhitektuuris, näiteks elumajadel ja väravahoonetel. Katus võis olla kujundatud ka kahe ristuvalt paigutatud botška kujulisena (*крещатая бочка* 'ristamisi botška').

Botška-vormi kasutati katuste ja viilude kujunduses paiguti ka historitsistlikus pseudovene stiilis ning *[[art nouveau]]* mõjudega 20. sajandi vene rahvusromantilises arhitektuuris.

## Pildid

Церковь Благовещения Пресвятой Богородицы в Тайнинском.jpg|Jumalaema Rõõmukuulutamise kirik Taininskojes on harv näide botškast kivihoonel, 17. sajand

Kolomenskoe_Spassky_Gate_Entrance.hires.jpg|Rekonstrueeritud botška-katus 17. sajandi väraval Kolomenskojes
Rostov Church on Ishnya S90.jpg|Išnja Evangelist Johannese kirik Jaroslavli oblastis, 17. sajand
1909 Церковь Спасителя и Покрова Пресвятой Богородицы. Вытегорский Погост.jpg|1708. aastal valminud Võtegra Jumalaema Kaitsmise puukirik *botška*-viilude ja sibulkuplitega, foto 1909
Kishi church 0.jpg|Kiži Issandamuutmise kirik Kižis, 18. sajand
Church of Holy Mandylion in Abramtsevo.jpg|Lunastaja Kätetatehtud Pühakuju kirik Abramtsevos
Часовня над могилой А.С.Мамонтова в Абрамцеве.jpg|Viktor Vasnetsovi kavand Abramtsevo kiriku kabelile
Moscow, New Kremlin in Izmailovo, inside (7).jpg|Izmailovo Nikolai kirik, ehitatud 2000


## Viited
Anton Kreitsmann

**Anton Kreitsmann** (23. november 1902 Simbirski kubermang – 3. juuni 1969 Pärnu) oli NLKP Eesti organisatsiooni parteitöötaja.

Anton Kreitsmann sündis 1902. aastal Simbirski kubermangus Singilejevi maakonnas Tšambuli asulas, 1920. aastal valiti ta Tšambuli külanõukogu esimeheks ja hiljem õppis ta Uljanovski nõukogude ja parteikoolis ning Leningradi kommunistlikus ülikoolis. 1931. aastast töötas A. Kreitsman Leningradi ettevõtetes- ja asutustes mitmesugustel vastutavatel ametikohtadel. Teise maailmasõja aastail oli ta vabriku "Sokol" kaadriosakonna juhataja ja kommunaaltöötajate ametiühingu Leningradi oblastikomitee kultuurikomisjoni esimees. 

1944 aastal suunati ta Eestisse, töötas algul EKP Keskkomitee kaadrisektori juhatajana ja aastatel 1945–1949 oli A. Kreitsmann EK(b)P Pärnu Linnakomitee I sekretär.

Seejärel oli A. Kreitsmann 1949. aastast parteitööl Eesti NSV Raudteevalitsuse  Pärnu jaoskonna poliitosakonna ülema asetäitjana ja Balti Raudtee  Pärnu jaoskonna ülemana. 1962. aastast oli A. Kreitsmann personaalpensionär.

Anton Kreitsmann suri 1969. aastal ja on maetud Metsakalmistule.
## Viited
Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks

**Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks** (lühend ENSV KrPK) oli Eesti NSV Ülemnõukogu poolt 6. jaanuaril 1961. aastal kinnitud ja 1. aprillist 1961 kehtestatud Eesti NSV seadus, mille eesmärk oli kuritegude kiire ja täielik avastamine, süüdlaste väljaselgitamine ja seaduste õige kohaldamise tagamine. 

Eesti NSV  kriminaalprotsessi seadustega kehtestatud menetluskord oli kohustuslik kõigile Eesti NSV territooriumil tegutsenud kohtutele, prokuratuuri-, eeluurimis- ja juurdlusorganitele.

ENSV KrPK koosnes kuuest osast:
#  osa - Üldsätted
#  osa - Kriminaalasja algatamine, juurdlus ja eeluurimine
#  osa - Menetlus esimese astme kohtus
#  osa - Menetlus teise astme kohtus
#  osa - Kohtuotsuse täitmine
#  osa - Jõustunud kohtuotsuste ja -määruste uuesti läbivaatamine

Enne Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeksi kehtestamist, kehtis ENSV-s 1940. aastal vastavalt NSVL Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusele, 6. novembrist 1940 ENSV territooriumil alates 1. jaanuarist 1941 VNFSV Tsiviilkoodeks, VNFSV Abielu, perekonna ja eestkoste seaduste koodeks, VNFSV Tsiviilprotsessi koodeks ja VNFSV Kriminaalprotsessi koodeks, ja ENSV territooriumil kohaldati NSVL Ülemnõukogu poolt 16. augustil 1938 vastuvõetud NSVL, liiduvabariikide ja autonoomsete vabariikide kohtukorralduse seadust.
## Vaata ka
*Eesti NSV kriminaalkoodeks, Kriminaalkoodeks
## Viited

## Kirjandus
*Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks. Kirjastaja: Eesti Riiklik Kirjastus, 1961
*Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks. Kommenteeritud väljaanne Valter Raudsalu. Kirjastaja: Eesti Raamat, 1965
*Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks: ametlik tekst muudatuste ja täiendustega seisuga 29. mai 1970. Eesti NSV Ministrite Nõukogu. Juriidiline komisjon. Kirjastaja: Eesti Raamat, 1970
*Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks: ametlik tekst muudatuste ja täienduste seisuga 1. aprill 1986. Tallinn, Eesti Raamat, 1986, 254 lk.
Matroneum

***Matroneum*** (mitmus *matronea*) oli Lähis-Ida ja Bütsantsi kirikuarhitektuuris naistele ette nähtud ruumiosa (kreeka keeles γυναικαίον *gynaikaion*, itaalia *matroneo*), mis asus tavaliselt põrandast kõrgemal empooril ja oli kirikuruumist eraldatud avatud arkaadiga.

Paljudes keeltes on *matroneum* empoori või isegi trifooriumi sünonüüm.

## Viited
Ees-Põlliku kraav

**Ees-Põlliku kraav** on kraav Raplamaal Rapla vallas Kuimetsa külas Aela maastikukaitsealal.

Kraavi plkkus on 2,7 km, valgala 3,2 km².

Ees-Põlliku kraav voolab Kadja küla poolt läbi Kihuraba kaguosa ja suubub Maassilla trummi juures paremalt Atla jõkke.

## Viited
2030. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused

**2030. aasta [[jalgpalli maailmameistrivõistlused]]** on 24. jalgpalli maailmameistrivõistlused, iga nelja aasta tagant toimuv rahvusvaheline jalgpalliturniir, kus võistlevad Rahvusvahelise Jalgpalliliidu FIFA liikmesliitude meeste rahvuskoondised.

Võistlust korraldavad kolm riiki, esindades esimest korda kahte erinevat kontinenti – korraldajariikideks on Maroko, Portugal ja Hispaania. Veelgi enam, jalgpalli maailmameistrivõistluste 100. aastapäeva tähistamiseks korraldavad veel ühe kontinendi Lõuna-Ameerika– Argentina, Paraguay ja Uruguay – esindajad kumbki ühe mängu; millest viimane võõrustas 1930. aastal esimest maailmameistrivõistlust. Esimene mäng koos erilise sajanda juubeli tähistamisega peetakse Uruguays Montevideos Estadio Centenarios. Teine ja kolmas mäng peetakse vastavalt Argentinas Buenos Aireses ja Paraguays Asunciónis. Ülejäänud mängud peetakse Marokos, Portugalis ja Hispaanias.

See on esimene maailmameistrivõistlus, mis peetakse Põhja-Aafrikas ja teist korda Aafrikas, kui 2010. aastal peeti MM Lõuna-Aafrikas. Riikide arvestuses on see esimene MM, mis peetakse Marokos, Portugalis ja Paraguays; Uruguay korraldas MM-i avaturniiri 1930. aastal; Argentina korraldas MM-i 1978. aastal; ja Hispaanias toimus MM 1982. aastal.

## Välislingid

*FIFA 2030. aasta MM-i koduleht
Maria žaboo

**Maria žaboo** on Tallinnas asuva Poola Vabariigi Suursaatkonna välja antav auhind. Seda antakse välja alates 2018. aastast, mil möödus 100 aastat Eesti iseseisvumisest ja Poola taasiseseisvumisest. Eesmärgiks on autasustada 100 žabooga 100 väljapaistavat naist, Poola asja eest seisjaid Eestis.

Auhinnaga tõstetakse esile naisi, kes erilise pühendumusega kannavad hoolt Eesti ja Poola suhete arendamise eest ning propageerivad Maria Kruszewska-Laidoneri eeskujul Maria sünnimaa Poola kultuuri ja pärandit Eestis. Žaboosid on valmistanud nii Haapsalu pitsikuduja Liivi Russe, kes taaslõi žaboo mustri ning kuju Maria ja Johan Laidoneri arhiivifoto järgi, kui ka Poola pitsikuduja ja näitleja Monika Paśnik-Petryczenko. Žabood on nummerdatud ja nimelised.

## Taust
Maria Kruszewska-Laidoner (1888–1978) oli poolatar, kindral Johan Laidoneri abikaasa, kes enne II maailmasõja puhkemist täitis Eestis ka esileedi rolli. Maria andis tooni sõdadevahelise Eesti kultuuri- ja salongielule ning oli ka moetrendide juurutaja. Tema riietuse lahutamatu osa olid žabood. Okupatsiooniaastatel hoidis ta ülal Eesti rahva vabaduspüüdlusi, hoolitsedes oma riietuse iga detaili eest: valge žaboo rõhutas rõivaste sinist ja musta värvi, mis andsid kokku Eesti riigilipu värvid.

## Laureaadid
Esimene žaboo anti Eesti iseseisvumise sajanda aastapäeva puhul üle president Kersti Kaljulaidile. 

* 2018 – Kersti Kaljulaid
* 2019 – Eve Alte
* 2020 – 
* 2021 – Kaire Tooming, Krista Kumberg, Tiina Leesik
* 2022 – Kertu Orro, Marika Pärk, Sirje Karis
* 2023 – Kristi Viiding, Ruth Karemäe, Leelo Tungal, Birgit Kibal, Elo Perling-Kõmper, Irene Lään, Viive Noor
* 2024 – Linda Jahilo, Anne Erm
* 2025 – Marge Pärnits, Tiina Lokk, Tiia Teder

## Vaata lisaks
* Žaboo ajalugu

## Viited
Zêrevanî

**Zêrevanî** (kurdi keeles زێرەڤانی; *Valve*) on Iraagi Kurdistani sõjaväeüksus. Seda on nimetatud ka sandarmeeriaks.

## Ülesehitus ja ülesanne
Zerevani kuulub Kurdistani Siseministeeriumi haldusalasse, kuid on samas osa Pešmergast ehk Kurdistani sõjaväest. Zerevani tegeleb valitsus- ja tööstusrajatiste kaitsmise ning politsei ja sõjaväe toetamisega.

Zerevani asutas 1997. aastal Kurdistani Demokraatlik Partei, et pakkuda politseile ja julgeolekuametile Asayîş tuge. Hiljem sai Zerevani ülesandeid juurde, lisaks elektrijaamadele ja veesüsteemidele võeti enda kaitse alla ka näiteks saatkonnad, konsulaadid, valitsusasutused ja muud strateegilise tähtsusega objektid.

2004. aasta seisuga kuulus Iraagi politsei alla kaks Zerevani diviisi (ligi 30 000 meest). Aastal 2011 oli Zerevani koosseisus 47 000 ning 2017 juba 51 000 võitlejat.

Zerevani värbab inimesi vanuses 18–27. Liitujad peavad olema Iraagi kodakondsusega, kirjaoskajad, kriminaalses korras karistamata ning neil peab olema moraalsuse ja truuduse osas soovitaja. Zerevani ritta võetakse ka naisi.

## Probleemid
Juunis 2008 oli Zerevani inimõigusorganisatsiooni Amnesty International uurimise all, kuna organisatsioon röövis väidetavalt kurdi ajakirjaniku. Zerevanit on süüdistatud liigses Kurdistani Demokraatliku Partei meelsuses, rühmitus on väitnud, et Zerevani-siseselt on poliitika ajamine keelatud, kuid liikmetel on õigus kuuluda erakondadesse.

## Rahvusvaheline väljaõpe ja operatsioonid
Aastal 2009 hakkas korraldasid Zerevani ja Iraagi politsei ühisõppusi, et harjutada ühiseid terroritõrjeoperatsioone. Aastast 2014 treenis Zerevani ka lääne liitlastega. Läänest olid Zerevani põhilised instruktorid Itaalia karabinjeerid ja sõjavägi, aga koostööd tehti ka Kanada, Suurbritannia, Saksamaa, Hollandi, Norra, Soome ja Ungari üksustega.

Aastatel 2015–2016 võitles Zerevani Mosulis Islamiriigiga.

## Varustus
Alguses sai Zêrevanî suure osa varustusest Pešmergalt. Hiljem andsid Iraagi Kurdistani võimud Zêrevanîle loa ise relvi soetada ning nüüdseks on nende relvastus suhteliselt modernne.
### Automaadid

### Tankitõrjerelvad

### Tankid

### "Pehmed" sõidukid

### Õhutõrjekahurid

## Vaata ka
* Parastin û Zanyarî
* Asayîş
* Pešmerga

## Viited
Reinhold Nauckhoff (1660–1700)

**Reinhold Nauckhoff** (1660–1700) oli Nauckhoffide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. 

## Elulugu
Reinhold Nauckhoff sündis Martna kihelkonnas 1660. aastal Hans ja Margaretha Nauckhoffi (sünninimega Baranoff) perekonda. 

1676. aastal teenis Nauckhoff kornetina Rootsi aadlilipkonnas. 1678. aastal ülendati ta rittmeistriks. Järgmisel aastal läks ta üle Hollandis teenivasse Lewenhaupti rügementi. 1681. aastal läks ta edasi Eestimaa aadlilipkonda, kus sai kaptenleitnandi auastme. Samas üksuses teenis ka tema vend. Seal teenis ta kuni Põhjasõja alguseni, mil ta rittmeistri auastmes Narva lahingus hukkus. 

## Perekond
Reinhold Nauckhoff abiellus Martha Elisabeth Youngiga. Abielust sündis kolm last. 

* Johan Henrik Nauckhoff (1688–1757). Rootsi major, osales Põhjasõjas ning Vene-Rootsi sõjas. Abiellus Margareta Christina Hederhielmiga. 
* Reinhold Nauckhoff (surnud 1712). Rootsi kapten, osales Põhjasõjas ning langes Poltava lahingus vangi. Suri Tobolskis vangilaagris. 
* Carl Wilhelm Nauckhoff (1690 – umbes 1749). Rootsi lipnik, osales Põhjasõjas ning langes samuti peale Poltava lahingut vangi. Viibis vangistuses Solvõtšegodskis ning naasis 1722. aastal kodumaale. 

## Viited


### Kirjandus

* Lewenhaupt, Adam. *Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar*. 1920.
* *[https://sok.riksarkivet.se/sbl/Presentation.aspx?id=8795 Svenskt biografiskt lexikon].* Kd. 26. 1987–1989.
Hallikaspruun psatürell

**Hallikaspruun psatürell** (*Psathyrella spadiceogrisea*), ka kevadpsatürell *Psathyrella vernalis*, on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.

Seen kasvab lubjasel pinnasel, tavaliselt rohumaadel.

## Välislingid
* Hallikaspruun psatürell andmebaasis eElurikkus
Aare Männiste

**Aare Männiste** (31. jaanuar 1939 Tartu – 9. november 2015 Võrumaa) oli eesti põllumajandustegelane ning Eesti NSV komsomoli- ja NLKP Eesti organisatsiooni parteitegelane.

Aare Männiste sündis 31. jaanuaril 1939. aastal Tartu linnas. Õppis Soinaste mittetäielikus keskkoolis, Tartu 6. (5.) keskkoolis ja Eesti Põllumajanduse Akadeemias, põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonnas, mille lõpetas 1962. aastal. 

1963. aastast töötas Türi keskkoolis farmide mehhaniseerimise eriala õpetajana. 1964. aastast oli ELKNÜ Paide põllumajandusliku tootmise komitee esimene sekretär. 1967. aastast ELKNÜ keskkomitee osakonna juhataja asetäitja Tallinnas. 1970. aastast asus tööle Eesti Merelaevandusse kapteni esimese abina. 1972. aastal asus tööle ENSV Põllumajanduse ministeeriumi mehhaniseerimisvalitsusse peainsenerina. 1973. aastast EKP keskkomitee põllumajandusosakonna instruktor.

1975. aastast EKP Tartu rajoonikomitee teine sekretär, 1976–1978 EKP Tartu rajoonikomitee esimene sekretär, 1980–1989 EKP Võru rajoonikomitee esimene sekretär. 

## Tegevus Eesti Vabariigis
1989. aastal asus tööle Wermosse, oli direktori asetäitjaks kaadrite ja olme alal. 

Aare Männiste suri 2015. aastal Võrumaal
## Viited
Paraadsamm

**Paraadsamm** (ka rivisamm) on pidulikel puhkudel kasutatav ühes rütmis astutav samm näiteks paraadil, auvalve vahtkonnavahetusel.
Paraadsammu kasutatakse pidulikel marssidel, sõjaväeparaadidel ja teistel tseremooniatel. Sõjaväelased marsivad kindlas formatsioonis ja astuvad ühes rütmis, hoides jalgu jäigalt sirgetena.

Sirgejalgne samm pärineb Preisi armeest 18. sajandi keskpaigas ning eristati kahte sammu: puusakõrgusel käiva jalaga *Stechschritt* (ee k "torkesamm") ja madalamalt, põlvekõrgusel astutav *Exerzierschritt*. Paraadsammu juurutas 1725. aastal Preisi armees Anhalt-Dessau vürst Leopold I, Saksamaa sõjanõunikud levitasid kommet 19. sajandil Venemaal ja Nõukogude Venemaa levitas selle üle maailma 20. sajandil.Kuna selle ingliskeelne vaste Preisi paraadsammule, *goose step* (ee k "hanesamm"), on tänapäeval ingliskeelses maailmas tugevalt seostatud Natsi-Saksamaa ja Nõukogude Venemaaga, on see omandanud inglise keeleruumis negatiivse tähenduse.

## Preisi paraadsammu ajalugu
Sirgejalgne paraadsamm pärineb 18. sajandist – sarnaselt teiste marsisammudega oli eesmärk hoida sõdureid rünnaku ajal ühtses reas. Paraadsammu rünnakusammuna tõi Saksamaa sõjaväetraditsiooni Leopold I. Venemaal võttis selle kasutusele Paul I poolt.

19. sajandi keskpaigaks asendati musketid vintpüssidega, mis suurendas märkimisväärselt lasketäpsust ning rünnakutele minek kindlas formatsioonis muutis selle ohtlikuks, mistõttu loobuti ka marsisammul rünnakutest. Marsisammu harjutati aga jätkuvalt armeede rividrillis, et arendada ühtsustunnet ning tseremooniatel osalemist.Preisi paraadsamm levis 19.–20. sajandil üle maailma. Esimene laine toimus 19. sajandi lõpul, mil Preisi armee pälvis Prantsuse-Preisi sõja saavutuste eest tunnustuse, mis mõjutas teisi riike selle armee eeskuju järgima. Paraadsamm levis ka pärast Saksamaa kaotust Esimeses maailmasõjas.

Esimene Euroopa väline Preisi paraadsammu kasutusele võtnud riik oli Tšiili, kust see levis edasi teistesse Ladina-Ameerika riikidesse.

Ka Hiina keisririigis võeti Preisi armee eeskujuks ning Hiina Rahvaarmee jätkas seda traditsiooni, osaliselt seoses Saksamaalt pärit armeenõustajatega 1920. aastatel.

Eestis võeti sirgejalgne paraadsamm kasutusele 1930. aastatel kaitseminister Aleksander Tõnissoni ajal. Okupatsiooni ajal ja mõnda aega pärast seda kasutati Nõukogude Venemaa kõrgesammulist stiili, alates 2005. aastast kasutatakse mõõdukama kõrgusega sammu.

Lääne-Saksamaal loobuti sirgejalgsest paraadsammust 1950-aastatel.

## Stiilid
Tänapäeval saab eristada euroopalikku stiili, mis toetub Preisi paraadkultuurile ning Aasia kultuuritraditsioonile omast paraadmarssi. Aasia versiooni iseloomulikumad näited on Põhja-Korea ja Hiina, samas kui Lõuna-Korea ja India marsisammul on näha briti mõjutusi.

Itaalia mägijäägrite Bersaglieri marsisamm on aga pigem jooks – ka jäägrite puhkpilliorkestril. Traditsioon tuleneb jäägrite algupärast, jäägrid toimisid mobiilse kergejalaväena, mille ülesanne oli teha üllatusrünnakuid ja vahetada kiirelt asukohta.

Eesti paraadsammu stiil on sarnane Soome stiilile.

## Vaata ka

* marssimine
* paraad
* Broughtoni rippsild

## Viited