Molotovi-Ribbentropi pakt

**Mittekallaletungileping Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel** ehk **Molotovi-Ribbentropi pakt** oli 23. augustil 1939 sõlmitud leping Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel, millega reguleeriti omavahelisi suhteid ja mille lisaprotokolliga jagati Euroopa nende kahe suurriigi mõjupiirkondadeks. Lepingule kirjutasid Moskvas alla NSV Liidu valitsuse volitusel NSV Liidu välisasjade rahvakomissar Vjatšeslav Molotov ja Saksa valitsuse nimel Saksa Riigi välisminister Joachim von Ribbentrop. 

Enim tähelepanu on pälvinud selle lepingu juurde kuulunud salajased lisaprotokollid. Esimene salaprotokoll allkirjastati lepingu sõlmimise ajal, milles rahvusvahelist õigust eirates jaotati mitmete Euroopa riikide, sh Soome, Eesti, Läti, Leedu, Poola ja Rumeenia territooriumid NSV Liidu ja Saksamaa vahel huvipiirkondadeks. Hiljem sõlmitud teise salaprotokolliga muudeti Poola ja Leedu esialgset jagamist. Kolmanda salaprotokolliga loobus Saksamaa talle Nõukogude Liidu poolt esialgu antud õigusest osale Leedu territooriumist (Vilniuse piirkond), mille eest NSV Liit kohustus Saksamaale tasuma. 

See mittekallaletungileping oli jõus kuni Operatsioonini Barbarossa 22. juunil 1941, mil algas Saksamaa sõjaline sissetung NSV Liitu. 

## Eelloost ja taustast
1930. aastate teiseks pooleks kerkisid Euroopas esile kaks totalitaarset režiimi, mis mõlemad soovisid kontinendil oma võimupiire laiendada: Natsionaalsotsialistlik Saksamaa ja kommunistlik Nõukogude Liit. Saksamaa suutiski liita endaga 1938. ja 1939. aastal Austria ning osa Tšehhimaast. Stalin polnud seni suutnud otsustavalt kaasa lüüa rahvusvahelises poliitikas, kuigi aastaid varem juurutatud kommunistliku maailmarevolutsiooni plaan ootas elluviimist. 1939. aasta kevadel määrati NSV Liidu uueks välisasjade rahvakomissariks senise Maksim Litvinovi (rahvuselt juut) asemel Vjatšeslav Molotov. See võimaldas ühtlasi paremaid eeldusi suhtlemiseks juudivaenuliku Saksamaaga.

1939. aasta suveks oli Euroopas peatähelepanu all Poolal, kellele Saksamaa oli esitanud territoriaalseid nõudmisi. Suurbritannia ja Prantsusmaa garanteerisid abistamislepingute kaudu mitmete Euroopa väiksemate riikide iseseisvust. Nende antud garantii Poolale hoidis Saksamaad tagasi, kuna Hitler polnud veel valmis sõjaks kahel rindel. Alates 1939. aasta kevadest pidas NSV Liit läbirääkimisi ühelt poolt avalikult Suurbritannia ja Prantsusmaaga, teisalt aga suve lõpust ka salaja Saksamaaga, kombates võimalusi, millise osapoolega oleks võimalik sõlmida endale kasulikum kokkulepe. NSV Liidu võimalik liitumine lääneriikide Poola garantiiga võinuks Hitleri edasised vallutused ehk isegi peatada, kuid sellise garantii vastu oli kategooriliselt Poola ise. Poola kartis õigustatult, et sõtta sattudes ei lahkuks neile appi tulev Punaarmee enam ja järgneks paratamatu sovetiseerimine. Garantiide vastu olid muuhulgas ka Balti riigid, kes kartsid, et üle nende pea sõlmitakse soovimatuid kokkuleppeid. Stalini eesmärk oli võita suvel maksimaalselt aega enne enda riigi sõtta astumist ning saavutada toetatavalt osapoolelt võimalikud kasulikud tingimused.

## Nõukogude Liidu eesmärgid lepingu sõlmimisel
Nõukogude Liidu diktaatori Jossif Stalini eesmärk oli lääneriigid omavahel sõdima ärgitada ning siis sõjas nõrgestatud Euroopat natsionaalsotsialismist vabastamise loosungi all hiljem ise rünnata. See oleks talle võimaldanud maailmarevolutsiooni hõlpsa teokstegemise.

Teiseks lepingu põhisuunaks oli kaotada puhverriikide tsoon Saksamaa ja Nõukogude Liidu piiride vahel selleks, et oleks võimalik rünnata Saksamaad, kui see on hõivatud Lääne-Euroopas ja keerab Nõukogude Liidule selja. Samad huvid, kuid vastupidises suunas ja kaugemas perspektiivis olid ka Saksamaal.

Ehkki leping sõlmiti Stalini algatusel, ei kavatsenud Stalin lepinguga võetud mittekallaletungi kohustusi Saksamaa ees täita, mida näitab ka tema põhimõtteline seisukoht. Stalin ütles: "Sõda võib pea peale pöörata igasugused lepped." Kuid veelgi paremini näitavad Punaarmee ja Stalini seisukohti kõrgemate ohvitseride väljaütlemised. Kindralleitnant S. Krivošein, kes oli Punaarmee 25. soomuskorpuse komandör ja juhatas koos kindral H. Guderianiga Nõukogude-Saksa ühisparaadi Brestis Poola jagamise puhul, ütles: "...Me sõlmisime sakslastega lepingu, kuid see ei tähenda meile midagi... Nüüd on parim aeg maailma probleemide lõplikuks ja konstruktiivseks lahendamiseks..."

## Saksamaa eesmärgid lepingu sõlmimisel

## Ettevalmistused lepingu sõlmimiseks
1939. aasta augustis saadeti Nõukogude juhtkonna poolt Saksamaa suursaadiku von Schulenbergi kaudu Saksamaa juhtkonnale ettepanek sõlmida vastastikuse mittekallaletungi leping, koos selle nõukogudepoolse projektiga. 

20. augustil saabus Berliinist vastus, et Saksamaa on põhimõtteliselt nõus lepingu projekti põhiosaga. Saksa suursaadik von Schulenberg palus NSV Liidu  välisasjade rahvakomissarilt V. Molotovilt vastuvõttu ning ta võeti vastu 21. augustil kell 15.00. Pärast seda saadeti Saksamaa suursaatkonnast teele kiirtelegramm, kutsega 23. augustil Saksamaa esindajal Moskvasse sõita, kuna Stalin oli selle kuupäevaga nõus.

Nõukogude pool katkestas läbirääkimised Inglismaa ja Prantsusmaaga 21. augustil 1939.

## Lepingu allakirjutamine Moskvas

Saksamaa välisminister Joachim von Ribbentrop maandus lennukiga Moskvas 23. augusti keskpäeval ning suundus otsekohe Kremlisse. Kohtumine kestis kolm tundi. Lepinguprojekti arutelu alguses lausus Stalin, et selle lepingu juurde on vaja teha täiendavad kokkulepped, "millest me midagi kusagil ei avalda". Kõnealuste täiendavate kokkulepete all mõtles Stalin mõjusfääride jagamist. Nagu Ribbentrop hiljem selgitas, andnud Stalin mõista, et kui ta ei saa poolt Poolat, Eestit ja Lätit koos Liepāja sadamaga, siis võib (Ribbentrop) kohe tagasi sõita. Hitlerile kooskõlastamiseks saadetud telegrammis oli juttu veel peale Liepāja ka Ventspilsist.

Samal hilisõhtul kirjutati alla leping koos lisaprotokolliga. Kohtumine jätkus banketiga Molotovi kabinetis, kus läbirääkimised olid toimunud.. Mõnedel andmetel kandis leping küll 23. augusti kuupäeva, kuid selle allkirjastamine toimus tegelikult peale südaööd ehk 24. augustil 1939.

## Lepingu tagajärjed
### Maailmasõja algus
Vastavalt Molotovi-Ribbentropi paktile ja selle salajases lisaprotokollis kokkulepitule algas 1. septembril 1939 Teine maailmasõda, kuigi sellel ajal seda veel mujal peale Moskva nii ei nimetatud. Läänemaailm nimetas seda Saksamaa-Poola sõjaks. 

Samal päeval (1. septembril) pidi vastavalt lepingule ründama Poolat ka Nõukogude Liit, kuid Stalin teatas, et tema väed ei ole rünnakuks valmis. Kuna Nõukogude Liit ei rünnanud Poolat 1. septembril, nagu ta vastavalt lepingule tegema pidi, sai Saksamaast Teise maailmasõja vallapäästja ülejäänud maailma rahvaste silmis, mis oligi Moskva poliitika eesmärk. 3. septembril 1939 kuulutasid Saksamaale sõja Suurbritannia ja Prantsusmaa. Kuid millegipärast ei kuulutanud nad sõda Nõukogude Liidule pärast seda, kui viimane oli rünnanud Poolat 17. septembril 1939.

### Järgnenud sündmused
*Poola jagati Saksamaa ja NSV Liidu vahel vastavalt paktile.
*28. septembril sõlmiti NSV Liidu ja Eesti Vabariigi vahel vastastikuse abistamise pakt, millega lasti Eestisse umbes 25 000 punaväelast. Samasugune pakt sõlmiti NSV Liidu ja Läti vahel 5. oktoobril ning NSV Liidu ja Leedu vahel 10. oktoobril.
*30. novembril ründas NSV Liit Soomet. Algas Soome Talvesõda; NSV Liit heideti kui agressor Rahvasteliidust välja. NSV Liidul ei õnnestunud Soomet vallutada.
*15. juunil 1940 okupeeris NSV Liidu Punaarmee Leedu, 17. juunil ka Eesti ja Läti. 17. juunil toimus NSV Liidu korraldatud riigipööre Leedus, 21. juunil Eestis ja Lätis.
*28. juunil 1940 okupeeris Punaarmee Rumeenia kuningriigi Bessaraabia ja Põhja-Bukoviina. Need alad liideti NSV Liiduga ja moodustati Moldaavia NSV. Hertsa piirkond Rumeeniast liideti Ukraina NSV Tšernivtsi oblastiga.
*3. augustil 1940 annekteeris NSV Liit Leedu, 5. augustil Läti ja 6. augustil Eesti.

## Sõprus- ja piirileping

## Lepingu tühistamine
### Eesti, Läti ja Leedu sõjajärgne saatus
22. juunil 1941, seoses Saksamaa kallaletungiga NSV Liidule, oli Molotovi-Ribbentropi pakt koos salaprotokollidega oma kehtivuse kaotanud. Eesti, Läti ja Leedu sõjajärgne saatus määrati mitte ainult Saksamaa ja NSV Liidu vahel sõlmitud Molotovi-Ribbentropi lepinguga, vaid enamjaolt selle tagajärgede tõdemisega Ameerika Ühendriikide, Suurbritannia poolt ja NSV Liidu tegeliku vallutuse *[[de facto]]* tunnustamisega, mis vormistati kokkulepetega Jalta ja Potsdami konverentsidel 1945. aastal, millega suurriigid kinnitasid hetkeolukorra püsivana järgmisteks aastateks.
### Lepingu avalikustamine ja tühistamine
23. augustil 1979 avaldasid 45 Eesti, Läti ja Leedu kodanikku märgukirja (Balti apelli) ÜRO peasekretärile ning NSV Liidu, Saksamaa LV, Saksa DV ja Atlandi hartale alla kirjutanud riikide valitsustele nõudega avalikustada Molotovi-Ribbentropi pakt koos selle salaprotokollidega, kuulutada pakt kehtetuks allakirjutamise hetkest peale ning taastada Balti riikide iseseisvus.

23. augustil 1987 toimus MRP-AEG korraldatud Hirvepargi meeleavaldus Tallinnas, kus nõuti avalikult pakti ja selle salaprotokollide avalikustamist ja tagajärgede likvideerimist.

23. augustil 1989 moodustati ligi 2 miljonist inimesest koosnev inimkett (Balti kett) Tallinn–Riia–Vilnius. Selle meeleavaldusega juhiti taas tähelepanu vajadusele pakt avalikustada ja selle tagajärjed likvideerida.

24. detsembril 1989 tunnistas NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress pakti salaprotokollid õigustühiseks ja allakirjutamise hetkest peale kehtetuks.

## Tekstid
### Mittekallaletungilepingu tekst

### Salajase lisaprotokolli tekst

### Lepingu kehtetuks tunnistamine

## Vaata ka
*Balti apell
*Müncheni leping 1938
*Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vaheline vastastikuse abistamise pakt
*Eesti Teises maailmasõjas, Läti Teises maailmasõjas, Soome Teises maailmasõjas, Poola Teises maailmasõjas, Leedu Teises maailmasõjas, Rumeenia Teises maailmasõjas

## Viited

## Kirjandus
### Raamatud
* "Molotovi-Ribbentropi paktist baaside lepinguni. Dokumente ja materjale." Koostanud Küllo Arjakas, Heino Arumäe, Tiit Arumäe, Rein Helme. Kirjastus Perioodika, Tallinn 1989, 200 lk, ISBN 5797902052; vene keeles: *От пакта Молотова-Риббентропа до договора о базах: документы и материалы* [составители Кюлло Арьякас... и др.], Таллин: Периодика, 1990, 216 lk, ISBN 5797902583
* Heiki Lindpere, "MRP: raske ülestunnistus". Olion, Tallinn 1991, 112 lk; teine, täiendatud ja parandatud trükk: Ilo, Tallinn 2009, 240 lk, ISBN 9789949170692
* Roger Moorhouse, "Kuratlik liit. Hitleri leping Staliniga 1939–1941" (*The devil's alliance: Hitler's pact with Stalin, 1939–1941*). Tõlkinud Vahur Lokk. AS Äripäev, Tallinn 2015, 474 lk; ISBN 9789949560165

### Artiklid
* Aleksandr Jakovlev, "Nõukogude – Saksa 1939. aasta mittekallaletungipaktile poliitilise ja õigusliku hinnangu andmise komisjoni teadaanne" (komisjoni esimehe ettekanne NSV Liidu rahvasaadikute II kongressil) – Poliitika 1990, nr 2, lk 3–16
* Pavel Sudoplatov. "Molotov-Ribbentropi pakt". Tõlkinud ja järelsõna: Jaan Isotamm. – Akadeemia 1997, nr 4, lk 693–709 
* Jan Lipinsky. "Hitleri-Stalini pakti salajane lisaprotokoll. Lühikokkuvõte 1939. a 23. augusti Molotovi-Ribbentropi lepingu salaprotokolli loost". Saksa keelest tõlkinud Jaan Isotamm. – Akadeemia 2009, nr 9, lk 1663–78

## Välislingid

*Pakti ja lisaprotokolli saksakeelne tekst
*Pakti ja lisaprotokolli venekeelne tekst
*Pakti ja lisaprotokolli venekeelne tekst Vikitekstides
*Molotovi-Ribbentropi pakt oli vältimatu