open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleksandr Kerenski valitsus

**Aleksandr Kerenski valitsus** oli Venemaa üleminekuvalitsus, mis moodustati 14. septembril vkj 1917 ning tegutses kuni 29. oktoobrini vkj 1917, mil Aleksandr Kerenski moodustas valitsusorganina 5-liikmelise direktooriumi, mille kukutas 25. oktoobril vkj / 7. oktoobril 1917 Petrogradi Nõukogu.

Aleksander Kerenski valitsuses tehti koosseisumuudatusi: 7.8.1917, 14.9.1917, 8.10.1917, 16.10.1917 ja 29.10.1917.

## Valitsuse koosseis

### Kerenski direktoorium

## Valitsuse liikmete saatus
8. novembril 1917 Talvepalees olnud valitsuse liikmed arreteeriti, kuid vabanesid samal päeval või hiljemalt paari kuu pärast.

Valitsuse liikmetest emigreerusid või saadeti Nõukogude Venemaalt välja:
* Rahandusminister Mihhail Bernatski – suri 16. juulil 1943 Pariisis.
* Majandusnõukogu ja majanduse peakomitee esimees Sergei Tretjakov – värvati 1929 OGPU agendiks, arreteeriti 1942 Prantsusmaal Gestapo poolt, hukati Oranienburgi koonduslaagris 16. aprillil 1944.
* Mereminister Dmitri Verderevski – punalaevastiku tehniline nõuandja, emigreerus mais 1918. Alates 1946. aastast Nõukogude Liidu kodanik, suri 22. augustil 1947 Pariisis. Vabamüürlane.
* Ministrite nõukogu aseesimees ja kaubandus-tööstusminister Aleksandr Konovalov – juhatas valitsuse viimast koosolekut. Asutava Kogu liige. Suri 28. jaanuaril 1949 Pariisis. Vabamüürlane.
* Toitlusminister Sergei Prokopovitš – saadeti 1922 Venemaalt välja, suri 4. aprillil 1955 Genfis.
* Riigikontrolör Sergei Smirnov – suri 1956. aastal Pariisis.
* Välisminister Mihhail Tereštšenko – suri 1. aprillil 1956 Monacos. Vabamüürlane.
* Sinodi ülemprokurör Anton Kartašjov – põgenes 1919. aastal Eestisse, Judenitši valitsuse usuasjade minister, suri 10. jaanuaril 1960 Mentones.
* Ministrite nõukogu esimees ja kõrgeim ülemjuhataja Aleksandr Kerenski – põgenes Peterburist, emigreerus 1918, 1941. aastal pakkus oma toetust Nõukogude Liidule, 1968. aastal taotles luba külastada Nõukogude Liitu, suri 11. juunil 1970 New Yorgis. Vabamüürlane.

Kõiki Nõukogude Liitu jäänud valitsuse liikmeid arreteeriti ja vabastati korduvalt. Neist hukati või surid vanglas:
* Põllutööminister Semjon Maslov – Asutava Kogu liige, hukati 20. juunil 1938 Moskvas.
* Sõjaminister Aleksandr Verhovski – oli puhkusel Valaamis, läks armee peakorterisse Mogiljovis, liitus 1918 Punaarmeega, kombrig 1936. Hukati 19. augustil 1938 Moskva oblastis.
* Posti, telegraafi ja siseminister Aleksei Nikitin – hukati 14. aprillil 1939 Moskva lähedal.
* Kohtuminister Pavel Maljantovitš – filmi "Lenin oktoobris" konsultant (1937), hukati 22. jaanuaril 1940, rehabiliteeriti 29. augustil 1959.

Vabaduses surid Nõukogude Liitu jäänud valitsuse liikmetest:
* Hoolekandeminister Nikolai Kiškin – suri 16. märtsil 1930 Moskvas.
* Haridusminister Sergei Salazkin – suri 4. augustil 1932 Leningradis.
* Teedeminister Aleksandr Liverovski – suri 19. detsembril 1951 Leningradis. Lenini, Tööpunalipu, Punatähe ordenid, medal Leningradi kaitsmise eest.
* Tööminister Kuzma Gvozdev – vabanes asumiselt Krasnojarski krais 30. aprillil 1956, suri sama aasta 26. juunil.

## Vaata ka
* Ajutine Valitsus (Venemaa)
Puugipask

**Puugipask** (*Fuligo septica*) on limakute ehk limaseente tuntuim esindaja Eestis. Ta on maailma suurim limaseen, mille viljakeha võib kasvada üle 30 cm suureks. Tema viljakeha on padjakujuline. Ta on praguneva pinnaga, seest täidetud tumepruuni tolmava eosmassiga.

## Levik
Hajusalt kõikjal Eestis, mõnel aastal kohati massiline.

Leida võib puugipaska kasekändudel soistes kohtades, kõikjal Eestis. Paljunemisajal juulist septembrini ronib ta valguse kätte ning moodustab kuiva värvilise viljakeha, mis on täidetud eostega. Puugipask on mõnes mõttes  seent meenutav alglooma esindaja, kes elab oma elu varjatult, kellelegi kahju tegemata või kasu toomata.

## Kirjeldus
Puugipasal, nagu ka teistel limaseentel, puudub seeneniidistik ja nende keha koosneb amööbisarnasest limasest massist, mida nimetatakse plasmoodiumiks ja mis roomab endale toitu otsides mööda kõdunevat puitu ringi.

## Puugipask rahvausundis
Rahvasuus tuntakse teda puugipasa, puugisita, harva nõiapasa, aga ka harvem lehmasita, koerajäti, kratisita, päärapasa, peerapasa ja muugasita nimetuse all. Vanasti usuti, et puugipasa algul limased ja hiljem pulbristuvad moodustised on krattidest ehk puukidest maha jäänud. Neid seostati nõidusega ja arvati, et nad võivad mitmel moel halba põhjustada.

Rahvasuu järgi võib puugipasa leidmisega palju halba juhtuda. Näiteks uskumus, et kui puugi või krati kõht vara (piima) vedades liiga täis saab, siis ta jätab endast maha jälje, puugipasa. Tavaliselt põletati see kohe ära, kartes tagajärjena puugikskäijal juhtuvat mingi õnnetus, näiteks tekkisid tal seedehäired vm. Teise suurema rühma puugipasa kohta moodustavad teated, mille kohaselt saadab nõid puugipasa ohvrile kahjutekitamiseks.

## Vaata ka
**[[Fuligo candida]]*
**[[Physarum polycephalum]]*

## Viited

## Välislingid

* 

*Aivar Jürgenson: Puugipask, mahasadanud pilved ja taevased seened
*Sissekanne CoL-is
Ilmar Sikemäe

**Ilmar Sikemäe** (sündinud **Helmut-Hugond Bötker**; 18. detsember 1914 – 25. juuli 1998) oli eesti kirjanik. 

Eesti kultuurilukku on ta jäänud eelkõige olukirjelduste kogumikuga „Kirjad Vargamäelt“ (1962).

Tema teoste hulgas on ka lühiproosakogumik "Sada lugu" (1979). 

Sikemäe õppis Tallinna 26. algkoolis ja lõpetas 1935. aastal Gustav Adolfi gümnaasiumi. Seejärel töötas ta mõned aastad arveametnikuna ning ajakirjanikuna. 1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse. 
Sõja-aastatest pärineb Sikemäelt rindeluuletusi. Ta oli aastatel 1945–1990 NLKP liige. 

Sõjajärgsetel aastakümnetel töötas Sikemäe mitmetel kirjanduslikel ametipostidel ajakirjandusväljaannete toimetustes.

Ta oli ajakirja Looming toimetaja ja Eesti Kirjanike Liidu konsultant. 

Ta oli Anton Hansen Tammsaare suurromaani „Tõde ja õigus“ peamise antagonistist tegelase, Oru Pearu prototüübi Jakob Sikenbergi tütrepoeg.

## Tunnustus
* 1980 – A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Kirjad Vargamäelt")

## Välislingid
* 
*https://www.kalmistud.ee/g60/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_kalmistu=25&filter_hauaplats_hauaplats=84212
Otitiik

**Otitiik** (ka **Kärmase tiik**; võru keeles **Oti tiik** või **Tritski tiik**) on paisjärv-veehoidla Põlva maakonnas Kanepi vallas Rebaste külas. 

Otitiigi pindala on 20,4 ha, millest kuus saart moodustavad 1,3 ha. Tegemist on madala ja veetaimestikurohke veekoguga, mis on Alopi oja kaudu ühenduses Alopi järvega.

## Välislingid
*Otitiik Keskkonnaregistris
Johann Ignatius

**Johann Ignatius** (25. märts 1719 Kambja – 1. september 1774 Märjamaa) oli eesti vaimulik.

Õppis Tallinna toomkoolis. Immatrikuleerus Halle Ülikooli 17. augustil 1741, oli kohal aastani 1744, õppides tasuta, ja töötas õpingute kõrvalt õpetajana. Märjamaa kirikuraamatu järgi teenis ja täitis seal meetrikat juba novembrist 1746. Ordineeriti õpetajaks 4. märtsil 1747 (ametlikult Kullamaa Püha Johannese koguduse adjunktõpetajaks).

Oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja (kutsuti õpetajaks 11. juulil 1747) aastatel 1747–1774. Maa-Lääne praostkonna abipraostiks sai 19. veebruaril 1764, praostiks 19. juunil 1768. Samal aastal sai ta ka apellatsioonikohtu liikmeks.

## Isiklikku
Tema isa oli Kambja koguduse köster Ignatsi Jaak. Johann Ignatius oli kaks korda abielus, esimese naise isa oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja Carl Friedrich Hasselblatt. Poeg Johann Friedrich Ignatius oli Vigala Maarja koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja.

## Viited
Aado Lüüs

**Aado Lüüs** VR II/3 (kuni 5. augustini 1936 **Adolf-Voldemar Lüüs**; 18. september 1896 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 16. veebruar 1980 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1938). 

Ta osales Vene sõjaväe koosseisus Esimeses maailmasõjas, 1918–1919 oli Karula ja Petseri algkooli õpetaja. 

Osales Vabadussõjas Scouts-rügemendis, sai 24. mail 1919 Irboska lahingus haavata. 1920 ülendati alamkapteniks ning arvati reservi. 

1921–1923 õppis Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas. 

Alates 1923. aastast teenis Eesti piirivalves, alates 1. jaanuarist 1928 Siseministeeriumi Piirivalvetalituse Tallinna jaoskonna ülem. 

Teises maailmasõjas teenis ta Punaarmees. Pärast Teist maailmasõda oli muuhulgas Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud ja 1949–1951 Tallinna loomaaia direktor. 

26. detsembril 1922 abiellus Marta Bekkeriga (lahutati 16. aprillil 1932). Hiljem abiellus ta Amarta-Rosalie Kasega, tütar Maret (1934).

## Kirjandus
*Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased. III kogumik. Sentinel, Tallinn 2003. Lk. 42–44.
Heinrich Johann Frost

**Heinrich Johann Frost** (24. juuni 1715 Helme – 8. veebruar 1772 Kambja) oli Eesti vaimulik.

Õppis Jena (immatrikuleerus 8. mail 1734) ja Halle Ülikoolis (immatrikuleerus 8. augustil 1736). Oli aastal 1740 Liivimaal.

Oli aastatel 1741–1760 (introdutseeriti 13. septembril 1741) Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, aastatel 1760–1772 (introdutseeriti 9. aprillil 1760) Kambja koguduse õpetaja.

## Isiklikku
Tema isa Heinrich Frost oli Suure-Jaani Johannese ja Helme Maarja koguduse õpetaja. Äi Albrecht Sutor oli Kambja koguduse õpetaja.

## Viited
Johann Friedrich Ignatius

**Johann Friedrich Ignatius** (3. juuli 1755 Märjamaa – 18. juuli 1824 Vigala) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1771–1776 Halle vaeslastekoolis, immatrikuleeriti 17. novembril 1779 Halle ülikooli ning oli ühe aasta Leipzigis õpetaja. 6. septembril 1780 jõudis tagasi Eestimaale. Ordineeriti õpetajaks 31. oktoobril 1781.

Oli Vigala Maarja koguduse õpetaja (kutsuti 23. septembril 1781) aastatel 1781–1824, oli alates 10. detsembrist 1810 Maa-Lääne praostkonna abipraost, alates 23. detsembrist 1819 praost.

## Isiklikku
Tema isa Johann Ignatius oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Ignatsi Jaak oli Kambja koguduse köster, emapoolne vanaisa Carl Friedrich Hasselblatt oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Johann Friedrich Ignatius oli kaks korda abielus: esimene naine oli Wilhelmine Charlotte Paucker, teine naine Julie Amalie Paucker oli esimese õde, nende isa Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema poeg Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja.

Tema tütrepoeg Adalbert Hugo Willigerode oli eesti I üldlaulupeo korraldaja.

## Viited

## välislingid
*
Satyajit Ray

**Satyajit Ray** (bengali সত্যজিত রায় või সত্যজিৎ রায়) (2. mai 1921 Kolkata – 23. aprill 1992 Kolkata) oli bengali päritolu India filmilavastaja ja -stsenarist, kirjanik ja helilooja, keda peetakse üheks 20. sajandi olulisemaks filmilavastajaks.

## Elulugu

Satyajit Ray oli pärit haritlaste perekonnast. Tema vanaisa Upendrakishore Ray oli tuntud kirjanik, kunstnik ja helilooja. Tema isa Sukumar Ray oli tuntud nonsenssluuletuste autorina. Satyajit lõpetas Kolkata ülikooli majandusteaduse erialal. 1940 asus ta ema pealekäimisel õppima kunsti Rabindranath Tagore asutatud Visva-Bharati ülikooli. Tema õpetajateks olid bengali kunsti suurkujud Nandalal Bose ja Benode Behari Mukherjee. Ta oli üks 1947. aastal loodud Kolkata Filmiklubi asutajaid. Ta alustas karjääri raamatukujundajana, kuid pärast kohtumist prantsuse filmilavastaja Jean Renoiriga ja Vittorio De Sica neorealistliku filmi "Jalgrattavargad" nägemist Londonis otsustas ta hakata sõltumatuks filmilavastajaks. Ta arendas välja isikupärase humanistliku stiili. Tema mängufilmid tuginevad ilukirjanduslikele teostele.

Juba 1955. aastal valminud esimene film "Pather Pā̃calī" ('tänava laul') pälvis ülemaailmselt tunnustust. Film sai üle kümne auhinna, sealhulgas 1956. aasta Cannes'i filmifestivali žürii eriauhinna. Filmi aluseks oli Bibhutibhusan Bandopadhyay samanimeline romaan, mis ilmus 1928. aastal. See oli esimene film triloogiast, mille teised filmid olid "Alistamatu" (1956) ja "Apu maailm" (1959). 

Satyajit Ray kirjutas ka mitu lasteraamatut, ulmet ja novelle.

Ta oli tuntud ka disainerina. Satyajit Ray loodud on mitu kirjafonti. Neist Ray Roman ja Ray Bizarr võitsid rahvusvahelise konkursi.

1983. aastal sai ta infarkti, mis piiras tema edasist tegevust filmilavastajana.

## Tunnustus
Satyajit Ray pälvis hulgaliselt auhindu, teiste seas 32 India riiklikku filmiauhinda. Ta võitis 1956. aastal Veneetsia filmifestivali Kuldlõvi ja pälvis 1982. aastal samas Elutöö Kuldlõvi. 1964. ja 1965. aastal pälvis ta Berliini filmifestivali Hõbekaru auhinna. Veidi enne surma 1992. aastal pälvis ta India kõrgeima tsiviilautasu Bharat Ratna ja elutöö eest Oscari. Ta oli ka Oxfordi ülikooli audoktor.

## Filmograafia

### Mängufilmid

* 1955 – Pather Panchali
* 1956 – Alistamatu (*Aparajito*)
* 1958 – Parash Pathar
* 1958 – Muusikatuba (*Jalsaghar*)
* 1959 – Apu maailm (*Apur Sansar*)
* 1960 – Devi
* 1961 – Teen Kanya
* 1962 – Kanchenjungha
* 1962 – Abhijan
* 1963 – Mahanagar
* 1964 – Charulata

* 1964 – Two
* 1965 – Kapurush O Mahapurush
* 1966 – Nayak
* 1967 – Chiriakhana
* 1968 – Goopy Gyne Bagha Byne
* 1969 – Aranyer Din Ratri
* 1970 – Pratidwandi
* 1971 – Seemabaddha
* 1973 – Kauge äike (Ashani Sanket)
* 1974 – Sonar Kella
* 1975 – Jana Aranya

* 1977 – Shatranj Ke Khilari
* 1978 – Joi Baba Felunath
* 1980 – Hirak Rajar Deshe
* 1980 – Pikoo
* 1981 – Sadgati
* 1984 – Ghare Baire
* 1989 – Ganashatru
* 1990 – Shakha Proshakha
* 1991 – Agantuk

### Dokumentaalfilmid
* 1961 – Rabindranath Tagore
* 1971 – Sikkim
* 1972 – The Inner Eye
* 1976 – Bala
* 1987 – Sukumar Ray

## Välislingid
*http://www.satyajitray.org/
Kommunistlik sümboolika

**Kommunistlik sümboolika** (kitsamas tähenduses ka **nõukogude sümboolika**) on sümboolika, mida kasutavad kommunistlikud organisatsioonid ja kommunistlikud riigid alates 19. sajandi lõpust.

## Sirp ja vasar

Tuntuim kommunistlik sümbol on sirp ja vasar, mis on kommunistliku liikumise sümbol. Vasar (ka haamer) tähistab töölist ja sirp põllumajanduses töötavat inimest. Kahe sümboli kooskasutamine näitab nende kahe sotsiaalse klassi ühtsust.

Esimest korda kasutati sellist sümbolit 1917. aastal Venemaal oktoobrirevolutsiooni ajal. Nõukogude Liidus sai see ametlikuks sümboliks 1924. aastal.

## Punane viisnurk
Punane viisnurk on nii kommunismi kui ka sotsialismi sümbol. Viisnurga võttis 1918. aasta 19. aprillil kasutusele Nõukogude Venemaa sõjaasjade rahvakomissariaat ning sellest sai Tööliste ja Talupoegade Punaarmee sümbol.

## Punalipp
Punast lippu kasutatakse tavaliselt koos teiste kommunistlike sümbolitega, kuid algselt kasutati seda Pariisi Kommuuni ajal 1871. aastal.

## Teised nõukogude sümbolid

* Viljapead, puuvillapead ja teised põllukultuurid olid NSV Liidu liiduvabariikide vappidel vastavalt iga liiduvabariigi peamisele põllumajandussaadusele. Eesti NSV vapil oli rukis. 
* Punased loosungid kollaste või kuldsete sõnadega.
* Vladimir Lenin. Tema portreesid ja ka täispikkuses kuju võis leida kõikidelt NSV Liidu linnade peaväljakutelt ja pead paljudelt autasudelt, dokumentidelt ja märkidelt.
* Jossif Stalin samades funktsioonides kuni 1953. aastani.
** Stalini valitsusajal kasutati ka profiilis nelikportreed, kus olid kõrvuti Karl Marx, Friedrich Engels, Vladimir Lenin ja Jossif Stalin.

* Moskva Kreml ja Punane väljak. Kuna Kremlis asusid NSV Liidu võimuorganid, kasutati nii Kremli kui ka selle ümbruse pilte paljudes kohtades, sealhulgas stalinistliku arhitektuuriga majade dekooril.

## Viited

## Välislingid
*Leedu karistab 9. mail Nõukogude sümboolika eest. 4. mai 2010
*Siseminister asub sõtta NSVLi sümbolitega 27. juuli 2004
Mary Jane West-Eberhard

**Mary Jane West-Eberhard** (sündinud 20. augustil 1941 Pontiacis Michiganis) on ameerika bioloogiateoreetik. Ta on uurinud evolutsiooniteooriat (eriti plastilisuse rolli) ja sotsiaalseid herilasi.

Ta on lõpetanud Michigani ülikooli.
Ta töötab Costa Ricas.

## Tunnustus
*1988 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks (evolutsioonibioloogia sektsioon)
*1996 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
*2005 – valiti Accademia Nazionale dei Lincei välisliikmeks

## Teoseid
*West-Eberhard, M. J. 2003. *Developmental Plasticity and Evolution*. New York: Oxford University Press.

## Välislingid
*Tema koduleht
Sümboolika

**Sümboolika** on sümbolite kasutamine teatud valdkonnas, ka teatud kriteeriumite järgi piiritletud sümbolite kogum.

Näiteks Eesti riigi sümboolika moodustavad Eesti lipp, vapp, hümn, rahvuslind jne.

## Vaata ka
*kommunistlik sümboolika
Nõukogude Liidu põhiseadus

**[[Nõukogude Liit|Nõukogude Liidu]] [[põhiseadus]]est** oli kokku kolm versiooni: 

* 1924. aasta konstitutsioon
* 1936. aasta konstitutsioon
* 1977. aasta konstitutsioon

Kõik kolm põhinesid 1918. aastal vastu võetud Venemaa Nõukogude Vabariigi konstitutsioonil.
Bernhard Christian Steindorff

**Bernhard Christian Steindorff** (? Brandenburg – 28. september 1762 Võnnu) oli Eesti vaimulik.

Õppis (immatrikuleeriti mais 1719) usuteadust Halle Ülikoolis. Ordineeriti 20. juunil 1729 õpetajaks.

Oli aastatel 1729–1762 (introdutseeriti 29. juunil 1729) Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Kaotas aastal 1751 tuleõnnetuses kogu oma varanduse.

## Viited
Rahvusvaheline Punane Rist

**Rahvusvaheline Punase Risti ja Punase Poolkuu Seltside Föderatsioon** on liikumine, mille ülesandeks on kaitsta rahva heaolu ja tervist ning vajadusel osutada inimestele humanitaarabi.

Punase Risti rajajaks peetakse Jean Henri Dunant'i, kes 1859. aastal Solferino sõjaväljal kogus kokku haavatuid ja organiseeris kannatanute abistamiseks kohalikest külanaistest erapooletu abistamise rühma. Dunant kirjutas sellest raamatu "Solferino mälestus", mis avaldati 1862. 

1863. aastal loodi Genfis Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja 1919. aastal sealsamas Punase Risti Seltside Liiga

## Vaata ka
*Eesti Punane Rist
*Punase Risti embleem
*Rahvusvaheline Punase Risti Komitee
*Punase Risti Seltside Liiga

## Välislingid

* International Committee of the Red Cross: The International Red Cross and Red Crescent Movement
* The International Federation of Red Cross and Red Crescent Societies (IFRC)
Siga (perekond)

**Siga** (*Sus*) on loomade perekond sõraliste seltsist, sigalaste sugukonnast.

## Liigid
Sea perekonda kuuluvad järgmised liigid:
**Sus scrofa* – metssiga
***Sus scrofa domestica* – kodusiga (metssea alamliik, vahel eraldatud liigina *Sus domestica*)
**Sus barbatus* – habesiga
**Sus ahoenobarbus* – palawani habesiga
**Sus cebifrons* – visayani siga
**Sus celebensis* – sulawesi siga
**Sus oliveri* – mindoro siga
**Sus philippensis* – filipiini siga
**Sus verrucosus* – jaava siga
Dmitri Pavlov (pianist)

**Dmitri Pavlov** (sündinud 15. jaanuaril 1976 Peterburis) on vene pianist.

Aastatel 1983–1994 õppis Pavlov klaverit Peterburi Riikliku Konservatooriumi juures tegutsevas muusikakeskkoolis professor Leonid Sintsevi ja professor Nina Seregina õpilasena. 1999. aastal sai magistrikraadi Peterburi Riiklikus Konservatooriumis, kus õppis klaverit professor Vladimir Mišuki juures. Aastatel 2002–2005 õppis ta Sibeliuse Akadeemias professor Erik T. Tawaststjerna juures klaverit ning sai magistrikraadi.

2003. aastast töötab ta Soome Rahvusooperis korrepetiitorina. Ta on töötanud korrepetiitorina Soome Rahvusooperi Balletikoolis (2004. aastast), Espoo Ooperis (aastast 2004), Bauge Ooperis (alates 2008), Peterburi Riikliku Konservatooriumi Ooperi- ja Balletiteatris (2000–2002) ning Peterburi Riiklikus Konservatooriumis (2001–2002).

Ta on osalenud Arie Vardi, Dmitry Bashkirovi, Jurgis Karnaviciuse, Graham Scotti, Ralf Gothoni, Jeffrey Goldbergi ja Larissa Gergieva meistrikursustel.   

Dmitri Pavlov on esinenud nii solisti kui ka klaverisaatjana Just Friends International Music Festivalil Peterburis (1998), Rahmaninovi Festivalil Peterburis (1998), Vänö rahvusvahelisel kammermuusikafestivalil (2004), Rahvusvahelisel klaveriõpilaste festivalil PIMU Helsingis (2005), Rahvusvahelisel Bauge ooperifestivalil (2008) ning saanud eripreemia Edvard Griegi nimelisel klaverikonkursil (*Grieg International Piano Competition*) Oslos (2003).
Ugra

**Ugra** on jõgi Venemaal Smolenski ja Kaluga oblastis, Oka vasakpoolne lisajõgi.

Jõe pikkus on 399 kilomeetrit, valgla pindala 15 700 ruutkilomeetrit. Jõgi saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblasti kaguosas.
Dmitri Pavlov (täpsustus)

**Dmitri Pavlov** on mitme tuntud inimese nimi:
* Dmitri Grigorjevitš Pavlov, Nõukogude Liidu väejuht, armeekindral (1941), Nõukogude Liidu kangelane (1897–1941) 
*Dmitri Sergejevitš Pavlov, vene teatri- ja filminäitleja (1913–1988) 
*Dmitri Sergejevitš Pavlov, vene ihtüoloog, Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik (1938–)
*Dmitri Vassiljevitš Pavlov, Nõukogude Liidu riigitegelane ja kirjanik, intendanditeenistuse kindralleitnant, NSV Liidu toiduainetetööstuse minister (1905–1991)
*Dmitri Pavlov, vene pianist (1976–)
Rahvusvaheline Filmikriitikute Ühing

**Rahvusvaheline Filmikriitikute Ühing** (pr k **Fédération Internationale de la Presse Cinématographique**, lühend **FIPRESCI**) on rahvusvaheline filmikriitikute ja filmiajakirjanike organisatsioon.

Ühing loodi 1930. aasta juunis Brüsselis. 

Rahvusvahelise Filmikriitikute Ühingu liikmed osalevad žüriiliikmetena paljudel rahvusvahelistel filmifestivalidel, kus jagatakse ühingu poolt ka auhindu. Näiteks osalevad ühingu liikmed Cannes'i, Veneetsia, Londoni, Berliini, San Sebastiani ja paljude muude filmifestivalide žüriides. 

## Viited

## Välislingid
*Ühingu koduleht
Astrahani khaaniriik

**Astrahani khaaniriik** (nogai: *Хаҗитархан ханлыгы*, tatari: *Xacitarxan xanlığı*) oli tatari feodaalriik 15. ja 16. sajandil, üks Kuldhordi lagunemisel tekkinud riike. 

## Asukoht
Riik paiknes Alam-Volga piirkonnas Kaspia mere ääres, hõlmates suure osa tänapäeva Astrahani oblastist ja Kalmõkkiast. Läänes piirnes khaaniriik tollase Krimmi khaaniriigiga, kirdes ja idas Nogai hordiga.

Astrahani khaaniriigi elanike enamuse moodustasid nogaid ja astrahani tatarlased.

Astrahani khaaniriigi eksistentsi lõpetas riigi vallutamine Vene tsaaririigi vägede poolt Vene tsaari Ivan Julma korraldusel 1550. aastatel.
Niels Christensen

**Niels Christensen** (1865 Tørring, Taani – 1952) oli taani päritolu ameerika leiutaja, kes leiutas 1933. aastal O-rõnga.
Niels Egmont Christensen

**Niels Egmont Christensen** (1927  Frederiksberg – 1980) oli taani filosoof, professor. 

Ta töötas Århusi Ülikoolis.

## Looming

Raamatus "On the Nature of Meanings" esitab Christensen oma tähendusteooria. Ta võrdleb märki või sümbolit ametikoha täitjaga ning tähendust ametikohaga. Märgi tähenduse moodustavad ülesanded, mida see märk peab täitma. 

Artiklis "The Alleged Distinction Between Use and Mention" (1967) eitas Christensen kasutamise ja mainimise eristuse vajalikkust. "Me lihtsalt ei pea enam ütlema, et me kas kasutame mingit väljendit või siis, kui me tahame selle väljendi kohta midagi öelda, mainime teda nimepidi, olgu mainitav siis kas väljend või tema tähendus. Selle asemel me teeme oma kolmese  eristuse väljendi kasutamise eri liikide vahel: kasutamine osutamiseks, kasutamine palja häälikute ja tähtede kompleksina ja kasutamine koos tähendusega näidatava väljendina." (Lk 365) Neid kolme kasutamisviisi seostas ta vastavalt formaalse supositsiooni, materiaalse supositsiooni ja endaleiutatud semantilise supositsiooniga.

## Publikatsioone
*Er grundlovens § 88 en del af grundloven? – *[[Juristen]]*, 1960.  
**On the Nature of Meanings: A Philosophical Analysis*, Copenhagen: Munksgaard 1961. Teine trükk 1965. Hispaania keeles: *Sobre la naturaleza del significado*, 1968. 
**Retsensioon: *[[Philosophical Review]]*, 1962. JSTOR
**Retsensioon: *[[Linguistics]], kd 1, [[1963]], nr 2, lk 85–119. [http://www.reference-global.com/doi/abs/10.1515/ling.1963.1.2.85 Algus]
*A non-truth-functional interpretation of mathematical logic. – *Analysis*, [[1965]],  25 (Suppl-3), lk 129–132.  
*The Alleged Distinction Between Use and Mention. –  *Philosophical Review'', kd 76, 1967, nr 3, lk 358–367.

## Isiklikku
Ta abiellus esimesel aastal pärast Kopenhaageni ülikooli astumist 1945 tulevase neuropsühholoogi Marie-Lisega, kellega ta oli viis aastat ühes klassis õppinud. Aastal 1947 sündis neil poeg Mads Edmond.   

## Viited
Linnanmäki

**Linnanmäki** (rootsi keeles *Borgbacken*) on lõbustuspark Helsingi Alppiharju linnaosas. 

See avati 27. mail 1950. 

Kokku on erinevaid atraktsioone üle 40.

## Vaata ka
* Serena veepark
* Särkänniemi lõbustuspark
* Nokkakivi
* Tykkimäki

## Välislingid
* Koduleht
Krista Tool

**Krista Tool** (sündinud 19. mail 1951) on eesti lavastuskunstnik, endine Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud.

Ta õppis aastatel 1966–1970 Tartu Kunstikoolis ja 1973–1979 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis teatridekoratsiooni erialal. 

Tool töötas kunstnikuna 1979–1980 Eesti Televisioonis, 1980–2003 aga Ugala teatris. 

Aastatel 1991–1995 ja 2002–2013 oli ta Viljandi Kultuurikolledži õppejõud

Ta on teinud sadakond lavakujundust, kavandanud kostüüme, vabaõhulavastusi, telesaateid, telelavastusi ja -filme, pidulikke kontserte ja balle.
Krista Tooli loomingut on eksponeeritud näitustel.

## Tunnustus
* 1983 ENSV Teatriühingu preemia noorte lavajõudude ülevaatusel
* 1993, 1995, 1996, 1999, 2000, 2001 Ugala kolleegipreemia
* 1997 Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind 
* 2000 Rakvere teatri kolleegipreemia
* 2008 Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind (koos Silver Vahtre ja Margus Vaiguriga)
* 2014 Tartu Ülikooli aumärk

## Isiklikku
Krista Tool on abielus, tal on täiskasvanud poeg. Tema õde on draamanäitleja Külliki Saldre, vend filosoof Andrus Tool.

## Viited
Terje Soots

**Terje Soots** (19. veebruar 1961 – 31. detsember 2003) oli eesti raadioajakirjanik. 

Soots sündis Viljandimaal, lõpetas keskkooli ja muusikakooli Karksi-Nuias. 

Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse eriala lõpetamise järel (1985) töötas ta Eesti Raadio laste- ja noortesaadete toimetajana. Terje Soots oli ka “Stereopühapäeva” toimetaja ning 1996. aastast Vikerraadio vastutav toimetaja.

Üks tuntumaid Sootsi toimetatud saateid oli “Müstiline Venemaa” (ajaloolase David Vseviovi autorisaade). Ta toimetas ka saateid “Maailmapilt”, “Visandid”, “Metamorfoosid” ning muid kultuuri- ja ühiskonnaelu saated. 

Terje Soots oli Vikerraadio hommikuprogrammi "Vikerhommik" saatejuht ja vastutav toimetaja. Raadiokuulajad valisid Terje Sootsi korduvalt paremate saatejuhtide hulka ning ajaloosaade “Müstiline Venemaa” on korduvalt tunnistatud parimaks Vikerraadio saateks.

Terje Soots jäi halveneva tervise tõttu raadiotööst eemale 2002. aasta lõpus, aasta hiljem suri ta vähki.

## Viited
Siren

**"Siren"** oli laul, mis esindas Eestit 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos. Loo esitasid ansambel Malcolm Lincoln ja taustakvartett ManPower 4.

Esitajad astusid lavale kolmandana võistluse esimeses poolfinaalis, mis peeti teisipäeval 25. mail. Kui riikide eksperdižüriid asetasid Eesti laulu 9. kohale (64 punkti), siis Euroopa rahvahääletusel pälvis "Siren" eelviimase, 16. koha (22 punkti). Tulemuste liitmisel, nagu nõudsid võistluse reeglid, sai Eesti 39 punktiga 14. koha ega pääsenud finaali (milleks olnuks tarvis pääseda esikümnesse).

Eurovisiooni 2010. aasta esimese poolfinaali esimese kolmandiku jooksul esitatud laulud, sh "Siren", jõudsid rahvusvahelisse telepilti tehnilise praagina: pilt ja heli ei olnud sünkroonis. See kutsus esile mõningast kriitikat, ent ometi pääsesid mitmed laulud finaali ka kontserdi algupoolelt.
Hanila kihelkond

**Hanila kihelkond** (lühend **Han**; saksa keeles *Kirchspiel Hannehl*) on kihelkond Läänemaal ja oli Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Kihelkonnakirik on Hanila kirik.

## Piirkonna ajalugu
Juba muinasajal oli olemas Hanila muinaskihelkond (*Kotsu*), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks. Kirjasõnas on kihelkonda esmamainitud 1519. aastal (*Saint Paul*). Aastani 1611 hõlmas see ka Varbla piirkonna. 16. sajandi keskpaigani kuulus Hanila kihelkond Saare-Lääne piiskopkonna Lihula ametkonda.

Osa kihelkonnast oli läänistatud Uexküllidele, kes ehitasid Virtsu vasallilinnuse (1465). 16. sajandil oli kihelkonnas suhteliselt palju vabatalupoegi. Talusid hakati päriseks ostma 1868. aastal. 1880. aastail levis baptism, aastast 1883 siirdus palju talupoegi õigeusku.

## Hanila kihelkonna mõisad
Hanila kihelkonnas paiknes 9 mõisat: 1 kirikumõis, 5 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ja 3 karjamõisat.
*Hanila kirikumõis (*Pastorat Hannehl*)
*Massu mõis (*Massau*) – rüütlimõis
*Mõisaküla mõis (*Moisaküll*) – Massu kõrvalmõis
*Mõtsu mõis (*Metzeboe*) – rüütlimõis
*Paadrema mõis (*Padenorm*) – rüütlimõis
*Paatsalu mõis (*Patzal*) – rüütlimõis
*Saulepi mõis (hiljem Varbla kihelkonnas)
*Uue-Varbla mõis (*Neu-Werpel*) (hiljem Varbla kihelkonnas)
*Uue-Virtsu mõis (*Neu-Werder*) – Vana-Virtsu kõrvalmõis
*Vaiste mõis (*Waist*)
*Vana-Varbla mõis (*Alt-Werpel*) (hiljem Varbla kihelkonnas)
*Vana-Virtsu mõis (*Alt-Werder, Schloß Werder*) – rüütlimõis
*Voose mõis (*Wosel*) – Massu kõrvalmõis
*Makülli poolmõis (*Maküll*), eraldati Massu mõisast

## Hanila kihelkonna vallad
*Illuste vald (1891–1893)
*Massu vald (1866–1917)
*Mõtsu vald (1866–1891)
*Nehatu-Pivarootsi vald (1866–1891)
*Paadrema vald (1866–1917)
*Paatsalu vald (1893–1917)
*Paatsalu-Illuste vald (1866–1891)
*Saastna vald (1866–1892)
*Vatla vald (1866–1892)
*Virtsu vald (1866–1892)
*Voose vald (1866–1891)

## Kihelkonna alad tänapäeval
Tänapäeval paiknevad kunagise kihelkonna alad Lääneranna vallas.

## Viited

## Välislingid
*Hanila kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
*
*
Kotsu

**Kotsu** (ka *Cozzo*) oli muinaskihelkond Läänemaal. 

Kotsut (kujul *Cozzo*) mainitakse Henriku Liivimaa kroonikas seoses riialaste, latgalite ja liivlaste 1218. aasta rüüsteretkega Läänemaale, mille järel sealsete kihelkondade, sh Kotsu vanemad nende juurde rahu paluma läksid. Pärast vanemate lubadust end ristida lasta, iga-aastast maksu tasuma hakata ja pantvange anda sõlmitigi rahu. 1224. ja 1231. aastast pärinevad ürikud mainivad *Cotze* ja 1242. aasta allikas *Cotye* kihelkonda.

Kotsu, üks seitsmest Läänemaa kihelkonnast, hõlmas hilisema Karuse kirikukihelkonna ja võib-olla ka osa Varbla kirikukihelkonna alast. Muinaskihelkonna keskus oli tõenäoliselt Linnuse küla ja sealne Vatla maalinn. On oletatud, et Kotsu koosnes kahest osast, millest põhjapoolsemat on nimetatud *Svorue*, *Suorbe* või *Svorbe*.

Arvatakse, et allikates mainitud nime hääldati *kotso* ja et see tuleneb praeguseks keelest kadunud sõnast *kotso* või *kotsa*, mille tähendus oli oletatavalt "kõrgendik" või "tõus, nõlvak".

## Viited
Tallinna–Aegviidu rongikiirliin

**Tallinna–Aegviidu rongikiirliin** oli elektrifitseeritud rongiliin Põhja-Eestis, mille lähtepeatus oli Balti jaamas Tallinnas ja lõpp-peatus Aegviidus Anija vallas Harjumaal.  

## Peatuskohad
*Tallinn (Balti Jaam)
*Kitseküla 
*Ülemiste
*Lagedi
*Aruküla
*Raasiku
*Kehra
*Aegviidu

## Vaata ka
*Tallinna–Aegviidu raudteeliin
*Elektriraudtee AS
*Edelaraudtee
*Go Rail
*Raudtee
Tallinna–Tartu kiirrongiliin

**Tallinna–Tartu ekspressliin (kiirrongiliin)** on Elroni opereeritav ekspressrongiliin Eestis, mis läbib Harjumaad, Lääne-Virumaad, Jõgevamaad ja Tartumaad.

Liinil sõidab päevas mõlemal suunal 7 reisirongi, mis on ühildatud ka kõigi Valga ja Koidula suuna rongidega.

Liini teenindavad Stadler FLIRT diiselrongid. Tapa–Tartu raudteelõigul toimuvate taristutööde ja elektrifitseerimisega tõstetakse rongide kiiruseid ja plaanitakse liinile tuua Škoda 21Ev elektrirongid.

## Peatused
*Tallinn
*Kitseküla
*Ülemiste
*Tapa
*Tamsalu
*Jõgeva
*Tartu

## Pildid

Fail:20.05.19 Tallinn 2305, 2234 and 2320 (47961573186).jpg|Tallinnast Tartusse suunduv reisirong (vasakul)
Fail:Kitseküla peatus.JPG|Kitseküla raudteepeatus
Fail:Ülemiste station 2025 5.jpg|Ülemiste jaama ooteplatvorm Rail Baltica reisiterminalis
Fail:Tapa railway station.jpg|Tapa raudteejaam
Fail:Tamsalu raudteejaam.jpg|Tamsalu raudteejaam
Fail:22.05.19 Tartu 2317 (47961561176).jpg|alt=Stadler FLIRT diiselrong Tartu raudteejaamas|Stadler FLIRTdiiselrong Tartu raudteejaamas


## Vaata ka
*Tallinna–Tartu rongiliin
*Tartu–Valga rongiliin
*Tartu–Koidula rongiliin
*Edelaraudtee
*Elron

## Viited
Karl Triumph

**Karl-Ferdinand Triumph** (27. november 1900 Tallinn – 30. november 1941 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti postiametnik, paljude Eesti Vabariigi markide kunstnik ja kujundaja.

Kuulus Kaitseliitu.

Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri Nõukogude vangilaagris. 

## Tunnustus
*Valgetähe V klassi teenetemärk, 1938

## Välislingid
*Ajalooline postmark "Narva kosk" Eesti Elu Online, 6. september 2010
Shawn Fanning

**Shawn Fanning** (sündinud 22. novembril 1980) on USA programmeerija ja internetiettevõtja, programmi Napster looja.

## Isiklikku
2008. aasta kevadel osales Fanning Volkswageni reklaamis, kus oli teemaks tema failijagamistarkvaraga seotud minevik.
Sima Qian

**Sima Qian** (hiina keeles traditsioonilises kirjas 司馬遷, lihtsustatud kirjas 司马迁, *[[pinyin]]* *Sīmǎ Qiān*; 145 või 135 eKr – umbes 90 eKr) oli Hani dünastia aegne ajaloolane, kirjanik, astronoom. Tuntud peamiselt Hiina ajalugu kirjeldava suurteose "Ajaloo ülestähendused" autorina, Hiina historiograafia alusepanija.
Ridala kihelkond

**Ridala kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Rötel*, ladina keeles *Rotalia*; *Rotelewic*, rootsi k. *Roetels socken*, lühend **Rid**) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

## Piirkonna ajalugu

Ridala kirikukihelkond (saksa *Kirchspiel Roethel in Wiek*) rajati arvatavasti aastail 1220–1230, tänapäeval kattub see umbes 90% ulatuses endise Ridala valla territooriumiga. Kihelkonna maadel asub ka Läänemaa keskus Haapsalu (*Hapsal*). Enne seda moodustas Ridala kirikukihelkonna ala osa Ridala muinaskihelkonna territooriumist (esmamainitud 1215. aastal).

Kihelkonnakirik oli Ridala kirik.

Muinaskihelkond hõlmas peale hilisema kirikukihelkonna ka Lääne-Nigula, Martna ja Noarootsi kihelkonna ala. Asustus oli suhteliselt tihe, teada on ka linnuste olemasolu (Tubrilinn). 1215. aastal tehti Ridalasse ristisõdijate rüüsteretk. Ridala kirikukihelkond kuulus Saare-Lääne piiskopkonda. Aastatel 1260–1270 rajati Haapsalu piiskopilinnus, selle kõrvale tekkis Haapsalu linn. Enne Liivi sõda on teada Uuemõisa piiskopimõis, Kiltsi mõis, Ungru mõis ja Võnnu mõis. 14. ja 15. sajandil asus rannikule elama rootslasi. Kihelkonnakooli kohta on teateid 1788. aastast. 19. sajandi lõpus rajati baptisti kogudusi ja Mäemõisa õigeusu kirik.

## Ridala kihelkonna mõisad
Ridala kihelkonnas paiknes 18 mõisat: 1 kirikumõis, 11 rüütlimõisast peamõisat koos 5 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis ja 3 karjamõisat.
*Ridala kirikumõis (*Pastorat Roethel*)
*Asuküla mõis (*Assoküll*) rüütlimõis
*Kiideva mõis (*Kiwidepäh*) rüütlimõis
*Kiltsi mõis (*Weissenfeld*) rüütlimõis
*Käblaküla mõis (*Kebbeldorf*) Käblamõisa kõrvalmõis
*Käblamõisa mõis (*Kebbelhof*) rüütlimõis
*Lauguta mõis e Lõuguta (*Laukota*) rüütlimõis
*Mäemõisa mõis (*Berghof*) rüütlimõis
*Nakamaa mõis (*Nakkama*) Mäemõisa karjamõis poolmõisa staatuses
*Parila mõis (*Pargel*) rüütlimõis
*Saardu mõis (*Saardo*) Kiideva kõrvalmõis
*Saunja mõis (*Saunja*) Uuemõisa kõrvalmõis
*Sinalepa mõis (*Sinnalep*) rüütlimõis
*Sündepää mõis (*Sündepä*) Kiltsi kõrvalmõis
*Tamma mõis (*Tamma*) Kiltsi kõrvalmõis
*Ungru mõis (*Linden*) rüütlimõis
*Uuemõisa mõis (*Neuenhof*) rüütlimõis
*Vilkla mõis (*Wilkilby*)
*Võnnu mõis (*Wenden*) rüütlimõis

## Ridala kihelkonna vallad
*Asuküla vald (*Assoküll*) (1866–1939)
*Sinalepa vald (*Sinnalep*) (1866–1939)
*Võnnu-Jõesse vald (Võnnu)(*Wenden und Jesse (Wenden)*) (1866–1939)
*Käblamõisa vald (*Kebbelhof*) (1866–1890)
*Kiideva vald (*Kiwidepäh*) (1866–1890)
*Kiltsi vald (*Wessenfeld*) (1866–1890)
*Mäemõisa vald (*Berghof*) (1866–1890)
*Parila vald (*Pargel*) (1866–1890)
*Ridala kirikuvald (*Röthel*)	 (1866–1890)
*Ungru vald (*Linden*) (1866–1890)
*Käblaküla vald (*Kebbeldorf*) (1866–1893)
*Lauguta vald (Lõuguta) (*Laukota*) (1866–1893)
*Uuemõisa vald (*Neuenhof*) (1887–1891)

## Vaata ka
*Ridala vald (1991–2017)
*Ridala küla (Läänemaa)
*Ridala Baptisti palvemaja (Ridala palvela)

## Viited

## Välislingid
*Ridala kihelkond Mõisaportaalis
*
*
Mihkli kirik (täpsustus)

**Mihkli kirik** on mitme kiriku nimi:
*Juuru Mihkli kirik
*Jõhvi Mihkli kirik
*Keila Mihkli kirik
*Kihelkonna Mihkli kirik
*Kodavere Mihkli kirik
*Narva Mihkli kirik
*Rõngu Mihkli kirik
*Tallinna Rootsi-Mihkli kirik
*Narva rootsi-soome Mihkli kirik
*Mihkli kirik (ka: Mihkli Miikaeli kirik) (praeguses Koonga vallas)
Microsoft Outlook

**Microsoft Outlook** on Microsofti loodud tarkvara e-kirjade saatmiseks ja vastuvõtmiseks. See on saadaval kontoritarkvarapaketis Microsoft Office ja ka eraldi programmina.

## Importimine teistest programmidest
Seni toetab Outlook andmete importimist ainult Outlook Expressi ja Lotus Notesi programmidest. Eritarkvara abil on võimalik andmeid importida ka Mozilla Thunderbirdist.
Küünlad pimeduses

**"Küünlad pimeduses"** (originaalpealkirjaga **"Candles in the Dark"**) on Austria lavastaja Maximilian Schelli jõuluteemaline 1993. aasta telefilm, mille sündmustik toimub Nõukogude Eestis. 

## Sisu
Isa saadab Silvia tema tädi juurde Eestisse. Peagi leiab Silvia end võitluses koos oma isaga ja jälitatavana KGB poolt.

Vahepeal tutvub Silvia Jaaniga ja armub temasse. Koos nad võitlevad, et hoida jõulude vaimu elus pimedas ja vanamoelises Tallinnas.

## Osatäitjad
*Alyssa Milano – Sylvia Velliste
*Chad Lowe – Jaan Toome
*Natalja Andreitšenko – Marta Velliste
*Günther Maria Halmer – Pastor Harma
*Maximilian Schell – Colonel Arkush

## Välislingid
*Candles in the Dark
Finistère'i departemang

**Finistère** (bretooni *Penn-ar-Bed*) on departemang Prantsusmaal Bretagne'i piirkonnas.

## Nimi

Departemangu nimi tuleneb ladinakeelsest nimest *Finis Terrae* ('maa lõpp'), mis viitab selle asukohale Bretagne'i poolsaare tipus. Bretoonikeelne nimi *Penn-ar-Bed* tähendab maailma pead või tippu.

## Asend
Departemangus asub Prantsusmaa mandriosa läänepoolseim punkt Pointe de Corsen. Sellest veidi lõuna pool asub Pointe du Raz.

Finistère'is asub ka Ouessanti saar.

## Asustus
Suurim linn on Brest. Suuremad asulad on veel Quimper (departemangu halduskeskus), Morlaix, Carhaix ja Douarnenez.

## Kultuur
Departemangus räägitakse bretooni keelt. Quimperis toimub igal aastal bretooni muusika ja kultuuri festival. Carhaix-Plouguer' vallas toimub Prantsusmaa suurim muusikafestival Vieilles Charrues Festival.

## Haldusjaotus

## Vaata ka
* Finistère'i departemangu haldusüksuste loend

## Viited

## Välislingid
* http://www.finistere.pref.gouv.fr/
Microsoft PowerPoint

**Microsoft PowerPoint** on Microsofti loodud ja Microsoft Office'i kontoritarkvara paketti kuuluv esitlustarkvara.

## Ajalugu
Esmase versiooni loojad olid Dennis Austin ja Thomas Rudkin firmas Forethought. See loodi Macintosh arvutile ja see sai nimeks "Presenter". 1987 sai programm nimeks "PowerPoint". Sama aasta augustis ostis Microsoft firma Forethought 14 miljoni dollari eest.

PowerPointi uusim versioon on Microsoft PowerPoint 2016, mis ühildub operatsioonisüsteemidega Windows 10, Windows 8.1 ja Windows 7.

## Välislingid
* POWERPOINT 2016 WIN QUICK START GUIDE.pdf (eestikeelne lühijuhendid) 
* PowerPoint 2016 lühijuhend
Pilditeooria

**Pilditeooria** on mitme teooria või vaate nimetus. 
***[[Keele pilditeooria]]** ehk **tähenduse pilditeooria** on Ludwig Wittgensteini varajases filosoofias õpetus, mille järgi lausele annab tähenduse see, et lause on asjaolu või tõsiasja pilt. 
***[[Tsiteerimise pilditeooria]]** on vaade, mille kohaselt tsitaat mainib oma objekti, tehes sellest pildi.   
*...
*...
Tsiteerimise pilditeooria

**Tsiteerimise pilditeooria** on  tsiteerimise teooria, mida Donald Davidson, kes sellele pilditeooria nime andis,  kirjeldab nii: "... väljendile ei osuta mitte kogu tsitaat, s.o väljend pluss jutumärgid, vaid hoopis väljend ise. Jutumärkide roll on anda teada, kuidas nende sees olevat väljendit tuleb võtta: jutumärgid moodustavad keelelise ümbruse, milles väljendid teevad midagi erilist (...)". 

Tsitaat on "hieroglüüf": ta mainib objekti, tehes sellest pildi. Jutumärkides olevat kasutatakse autonüümselt, s.o iseenda nimena. 
  
Selle teooria visandas esimesena Willard Van Orman Quine. Sama seisukohta väljendab Wolfgang Stegmüller.

Seda teooriat ei ole edasi arendatud.

Hans Cappelen ja Ernest LePore leiavad, et kui see teooria detailides välja arendada, siis ta osutub tsiteerimise identsusteooria variandiks.

## Kriitika
Niels Egmont Christensen leiab, et sellal kui pilt on alati erinev sellest, mille pilt ta on, ja märgid hieroglüüfkeeles on erinevad asjadest, mida nad mainivad, tehes neist pildi, pole tsiteerimise puhul seda erinevust, sest näiteks "Boston" jutumärkides ei ole häälikute ja märkide kompleksi (tüübi) "Boston" pilt, vaid ongi see kompleks ise kõigi sarnaste komplekside esindajana.   

## Viited
Fernando Collor de Mello

**Fernando Affonso Collor de Mello** (sündinud 2. augustil 1949) on Brasiilia poliitik, kes oli aastatel 1990–1992 Brasiilia president. 

Collor oli esimene Brasiilia president, kes oli pärast 1964.–1985. aasta sõjaväediktatuuri järel rahva poolt otse valitud. Enne presidendiks saamist oli Collor olnud Maceió linnapea (1979–1982), kuulunud parlamendis alamkotta (1983–1986) ja olnud Alagoase osariigi kuberner (1987–1989). Collor võitis 1989. aasta presidendivalimiste teises voorus Lula da Silvat.

Collor oli sunnitud korruptsioonisüüdistuste tõttu 1992. aastal tagasi astuma. Hiljem kaotas ta oma poliitilised õigused kaheksaks aastaks, kuid jäi vabaks. Collor proovis 2000. aastal konkureerida São Paulo linnapea valimistel, kuid tal keelati seal osaleda, sest siis veel kehtis keeld. Kaks aastat hiljem kandideeris ta Alagoase osariigi kuberneriks, kuid kaotas teises voorus Ronaldo Lessale. 2006. aastal valiti ta kaheksaks aastaks Alagoase osariigi senaatoriks, ning kaotas Alagoase 2010. aasta kubernerivalimised ilma teise vooru jõudmata ja jäädes kolmandale kohale. Seejärel võitis ta taas kaheksa-aastase mandaadi senaatorina 2014. aastal. 2018. aastal valmistas ta ette kandideerimist Alagoase kuberneriks, kuid tühistas oma plaanid oma valimisliidus tekkinud tülide tõttu. 2022. aastal kandideeriks Collor taas Alagoase kuberneriks ja kaotas, jäädes kolmandale kohale.

Collor on olnud mõjukas poliitik just Alagoase osariigis ja Kirde-Brasiilias. Ta on senaatorina toetanud nii president Lula da Silvat kui ka Jair Bolsonarot ning olnud mitme erakonna – ARENA, PDS, PMDB, PRN, PRTB, PTB, PTC, PROS ja PRD – liige. Hetkel on Collor erakonnas PRD.
Karuse kihelkond

**Karuse kihelkond** (lühend **Kse**; saksa keeles *Kirchspiel Karusen in Wiek*) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Karuse naaberkihelkonnad olid Lihula ja Mihkli idas ning Hanila lõunas ja läänes.

Kihelkonnakirik oli Karuse kirik.

## Piirkonna ajalugu

Juba muinasajal oli olemas Karuse muinaskihelkond (*Sõrve*, Henriku Liivimaa kroonikas *Cozzo*), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks (esimest korda mainitud 1267. aastal – *Karissen*). Kihelkonnas asus Vatla maalinn. Aastatel 1242–1561 kuulus kihelkond ja Lihula linnus, Lihula komtuurkond (1470. aastatel ühendati see Pärnu komtuurkonnaga) Liivimaa ordule. Kihelkonnas asus Matsalu ordumõis. Saastnas elas rootslasi. 

Enamik mõisu rajati Rootsi võimu ajal. Alates 1860. aastaist siirdus talupoegi ümberasumisliikumisliikumise käigus Venemaale. 1880. aastail levis baptism, aastail 1885–1886 siirdus Usuvahetusliikumise käigus umbes neljandik rahvast vene õigeusku (vt. Uue-Virtsu õigeusu kirik).

## Karuse kihelkonna mõisad
Karuse kihelkonnas paiknes 10 mõisat: 1 kirikumõis ning 5 rüütlimõisast peamõisat koos 4 kõrvalmõisaga ja karjamõisat.
*Karuse kirikumõis (*Pastorat Karusen*)
*Kiska mõis (*Kiska*) Vatla kõrvalmõis
*Illuste mõis (*Illust*) Paatsalu kõrvalmõis
*Laulepa mõis (*Laulep*) Matsalu kõrvalmõis
*Matsalu mõis (*Matzal*) rüütlimõis
*Nehatu mõis (*Nehhat*) Paatsalu kõrvalmõis
*Pivarootsi mõis (*Paulsruhe, Piwarootz*) rüütlimõis
*Saastna mõis (*Sastama*) rüütlimõis
*Tuudi mõis (*Tuttomäggi*) rüütlimõis
*Vatla mõis (*Wattel*) rüütlimõis

## Karuse kihelkonna vallad
*Karuse-Tuudi vald (*Karusen-Tuttomäggi*) (1866–1870)
*Nehatu-Pivarootsi vald (*Nehhat-Pivarotz*) (1866–1891)
*Matsalu vald (*Matzal*) (1866–1892)
*Saastna vald (*Sastama*) (1866–1892)
*Vatla vald (*Wattel*) (1866–1892)
*Karuse kirikuvald (*Karusen*) (1870–1891)
*Tuudi vald (*Tuttomeggi*) (1870–1891)
*Illuste vald (*Illust*) (1891–1893)

## Karuse kihelkonna külad
Hõbesalu, Illuste, Järise, Kalda, Karuse, Keemu, Kinksi, Kiska, Koora, Kunila, Kuuendiku, Laulepa, Linnuse, Liustemäe, Lõo, Matsalu, Meelva, Metsküla, Muriste, Mõiste, Mäeküla (liidetud Nurmsiga), Nehatu, Nurme, Nurmsi, Paga, Pajumaa, Petaaluse, Pivarootsi, Poanse, Saastna, Tuhu, Tuudi, Tuudi-Jõeääre, Vagivere, Vatla, Viira (liidetud Paatsaluga), Virita, Võigaste, Õeküla, Äila, Äärepere

## Kihelkonna alad tänapäeval
Nüüdisajal paiknevad kunagise kihelkonna alad Lääneranna vallas.

## Viited

## Välislingid
*Karuse kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
*
*
Willard Van Orman Quine

**Willard Van Orman Quine** (25. juuni 1908 Akron, Ohio – 25. detsember 2000 Boston) oli ameerika filosoof ja loogik. 

Ta tööd kuuluvad analüütilise filosoofia traditsiooni.

Ta lõpetas 1930 Ohios asuva Oberlini kolledži bakalaureusekraadiga matemaatikas *[[summa cum laude]]* ja astus Harvardi Ülikooli. Alates 1930. aastast kuni surmani oli ta seotud Harvardi Ülikooliga. Ta lõpetas selle filosoofiateaduskonna 1932 väitekirjaga "*The Logic of Sequences: A Generalization of Principia Mathematica*" ja selle juhendaja oli Alfred North Whitehead.

Kui 1939 toimus Cambridge'is teaduse ühtsuse kongress, kutsus Quine sinna Alfred Tarski, kes oli juut. Tarski väljus Danzigist viimase laevaga enne seda, kui Saksamaa alustas Teist maailmasõda ja vallutas Danzigi. Järgmised 44 aastat elas Tarski USA-s.

Maailmasõja ajal töötas Quine USA mereväes vastuluures ja dešifreeris Saksamaa allveelaevadelt saadud signaale. Ta lõpetas sõja vanemleitnandi aukraadiga.

1951 avaldas ta artikli "Empirismi kaks dogmat", milles ründas kaht keskset mõistet loogiliste positivistide filosoofias. Seda peetakse üheks olulisimaks teoseks 20. sajandi analüütilises filosoofias.

Matemaatikafilosoofias töötasid Hilary Putnam ja Quine välja Quine'i-Putnami asendamatuseargumendi abstraktsete matemaatiliste objektide olemasolu kasuks. See esmaavaldati 1971.

Willard Van Orman Quine järgi on nimetatud quine. See on arvutiprogramm, millel ei ole sisendit ja mis ei tee muud kui väljastab iseenda lähtekoodi.

## Tunnustus
* Rolf Schocki auhind filosoofias ja loogikas (1983)
* Kyōto auhind (1996)

Willard Van Orman Quine valiti 1957. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

## Teosed eesti keeles
* "Sõna ja objekt" (tõlkinud Anto Unt; Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005)
* "Tõe otsing" (tõlkinud Lauri Pilter; Eesti Keele Sihtasutus, 2016)
Nelson Goodman

**Henry Nelson Goodman** (7. august 1906 Somerville, Massachusetts – 25. november 1998 Needham, Massachusetts) oli USA filosoof.

Ta lõpetas aastal 1928 Harvardi Ülikooli. Pidades 1930. aastail kunstigaleriid Bostonis, töötas ta doktoritöö kallal, mille kaitses 1941 Harvardi Ülikooli juures. Aastail 1946–1964 õpetas ta Pennsylvania Ülikoolis, kus ta õpilaste seas olid Noam Chomsky ja Hilary Putnam.  Aastast 1968 töötas Goodman Harvardi Ülikooli professorina. 

## Publikatsioone
**[[Fact, Fiction, and Forecast]]*, 1955.

### Eesti keeles
*Uus induktsioonimõistatus. Tõlkinud Anto Unt. – *[[Akadeemia (ajakiri)|Akadeemia]]*, 2008, nr 9, lk 1959–1978.
**[[Kuidas tehakse maailmu]]*. Tõlkinud Märt Väljataga, järelsõna Daniel Cohnitz ja Marcus Rossberg. Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2014.
**[[Kunsti keeled. Käsitlus sümbolite teooriast]]*. Tõlkinud Märt Väljataga. Tallinn, EKSA, 2023.

## Kirjandus
*Daniel Cohnitz; Marcus Rossberg 2006. *Nelson Goodman*. Chesham: Acumen.
*Daniel Cohnitz. "Uus induktsioonimõistatus", selle kontekst ja tähtsus. Tõlkinud Jaan Kangilaski. – *[[Akadeemia (ajakiri)|Akadeemia]]*, 2008, nr 9, lk 1979–2006.