open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Brzeszcze

**Brzeszcze** on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Oświęcimi maakonnas, Brzeszcze valla halduskeskus. Brzeszcze asub Oświęcimi linna lähedal. 

Brzeszcze rajati 15. sajandil ning see on kuulunud mitmetele rikastele Poola elanikele, näiteks Dominik Gherrile, kes oli Poola kuninga Stanisław August Poniatowski ihuarst. 

Linnaelanikud tegelevad peamiselt kalanduse ja põllumajandusega. 

19. sajandi alguses leiti linnast antratsiiti, mistõttu linna rahvaarv on jõudsalt kasvanud. 

Teise maailmasõja ajal oli linn Poola vastupanuliikumise kants. Linna elanikud aitasid ka Auschwitzi koonduslaagri vange. 

## Kuulsaid isikuid
* Arkadiusz Skrzypaszek, kahekordne olümpiavõitja (moodne viievõistlus)
* Wlodzimierz Lubanski, Poola jalgpallur
* Beata Szydło, Poola poliitik
* Kazimierz Bielenin, nimekas poola arheoloog
Pargas (linn)

**Pargas** (soomepärane rööpnimi **Parainen**) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Päris-Soome maakonnas rannikul ja Saaristomere saartel.

2021. aastal oli Pargases 15 086 elanikku ja elanikest 54,9% olid rootsikeelsed.

Suuremad saared on Storlandet (72 km²), Ålönsaari (70 km²), Kyrklandet (64 km²), Kirjalansaari (49 km²), Lillandet (38 km²), Stortervolandet (37 km²), Lemlax (34 km²), Huvudlandet (31 km²), Attu (20 km²), Norrskata (15 km²), Kirjais (10 km²) ja Keisitö (10 km²).

## Nimest
Kuna enamik selle omavalitsusüksuse elanikest on rootsikeelsed, soovitab Kotimaisten kielten keskus, et teistes võõrkeeltes ja soome sugulaskeeltes kasutataks rootsipärast nimekuju *Pargas*. 

## Ajalugu
2009. aastal liideti Pargasega Nauvo (rootsi: *Nagu*), Korppoo (*Korpo*), Houtskari (*Houtskär*) ja Iniö ning omavalitsuse nimeks sai Länsi-Turunmaa *(Väståboland*). 2011. aastal võeti soomekeelseks nimeks taas Parainen ja rootsikeelseks Pargas. Enne 2009. aasta laienemist oli Pargase linna elanikest 54% on rootsikeelseid.

## Vaata ka

* Turu saarestik

## Viited

## Välislingid
*Linna koduleht
Märsta

**Märsta** on tiheasustusega paikkond Rootsis Stockholmi läänis, Sigtuna valla keskus. Asub 37 km Stockholmist põhjas. 

Märsta lähedal asub Arlanda lennuväli ja linna läbib Stockholmi-Uppsala raudteeliin.

## Viited
Kalmar

**Kalmar** on tiheasustusega paikkond (rootsi keeles *tätort*) Rootsis, Kalmari lääni ja Kalmari valla keskus. Asub Läänemere kaldal.

Kalmar on üks Rootsi vanemaid linnu. Seal sõlmiti 1397. aastal Kalmari unioon.

Linna ühendab Ölandi saarega 6070 m pikkune sild.


0537Kalmar_domkyrka.jpg|Kalmari toomkirik
Kalmar slott.jpg|Kalmari loss


## Vaata ka
* Kalmari loss

## Viited
Aavere

**Aavere** on mitme koha nimi:

* **[[Aavere (Anija)|Aavere]]** on küla Anija vallas Harju maakonnas
* **[[Aavere (Tapa)|Aavere]]** on küla Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas
* **[[Aavere (Väike-Maarja)|Aavere]]** on küla Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas
Aavere (Väike-Maarja)

**Aavere** (kohakääne Aaverre või Aaveresse) on küla Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas.

Aavere asub Kiltsist edelas, Järva-Jaanist kirdes ja Tamsalust lõunas. Paar kilomeetrit loode pool asub teine Aavere küla.

Küla on esmamainitud 1565. aastal kujul *Haver*. 1732. aastast pärinevad nimekujud *Ahwere* ja *Obla*. Esialgu kuulus küla Kiltsi mõisale. 1700. aasta paiku loodi Aavere mõis (saksa keeles *Afer*), mis oli algul Kiltsiga samade omanike käes. 1770 eraldati Aavere mõis Kiltsi mõisast ja see läks Koeru kihelkonda, kuhu ta kiriklikult oli kuulunud juba varem. Aavere küla mõisastati ja kaotati 19. sajandi keskel.

1920. aastatel rajati küla maadele asundus, mis 1977 nimetati külaks.

## Kohanime päritolu

Nime vähestest kirjapanekutest on raske järeldada selle algupärast kuju. See võib olla sama päritolu kui Aa külal, lisandunud on -vere. Välistatud pole tüve lühenemine.

18. sajandil mainitud nimekuju *Obla* võib Heino Gustavsoni arvates olla tulnud 16. sajandi omaniku Robrecht Gilseni eesnime mugandusest.

## Viited

## Välislingid

*http://eestigiid.ee/?CatID=281&ItemID=1368
Kännuküla

**Kännuküla** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Küla edelapiir jookseb mööda Porkuni järve. Küla põhjapiir mööda Järva-Jaani – Tamsalu – Kullenga teed.

Külas asub arheoloogiamälestiseks arvatud kivikalme "Tornimägi".

## Viited
Koonu

**Koonu** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Ajalooliselt kuulub küla Väike-Maarja kihelkonda.

Koonu küla südames on kolm muinasaegset lohukivi, mis on võetud muinsuskaitse alla. Koonu mõisat on kirjalikes allikais esmamainitud 1547. aastal, mil see kuulus Johann Tödwenile. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Nikolai von Dehn. Püha kõrtsi järgi on Koonut nimetatud 19. sajandil ka Püha külaks (*Pühha*). Mõisatiigi idaküljel olnud millalgi vanasti Salu (*Sallo*) küla, mis praeguseks on maastikult kadunud.

## Viited
Kärsa (Väike-Maarja)

**Kärsa** on Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas olev küla.

Külas on Lindrehti allikad, mis võeti kaitse alla 1978. aastal.

Küla on esmamainitud 1241. aastal kujul *Kœrsœlœ*. Sel ajal oli see Pudiviru lõunapoolsetest küladest läänepoolseim; edasi lääne poole tuli juba Järvamaa. 1456. aastal on mainitud küla, mõisat ja veskit nimega *Karzill*. Kuna küla oli väike, siis ta sulandus mõisasse. 1732. ja 1782. aastal on nimetatud *Kersa* mõisa. Mõis asus Väike-Maarja kihelkonnas ja selle nimeks saksa keeles kujunes *Kersell*. 1920. aastail muudeti Kärsa mõis asunduseks, 1977. aastal külaks.

## Nime päritolu

Lauri Kettuse järgi tuleb külanimi sõnast "kärss", mis alguses olevat olnud hüüdnimi. Tema järgi oleks ootuspärane nimi Kärsla, millest l olevat kadunud. Läänemeresoomlaste la-lõpulised kohanimed tulevadki tavaliselt isikunimest, kusjuures kasutus mõnikord la-liitega ja mõnikord ilma selleta olevat tavaline.

Matthias Johann Eiseni sõnul tuleb külanimi samuti kärsast, kuid lisas, et rahvas nimetab küla vahel Kärsuks. Saksa nimi *Kersell* tekkis tema meelest mõne sarnase nime analoogina.

1930. aastail kirjutati üles järgmine rahvajutt. Kärsa omanik Brevern olevat olnud rahvuselt eestlane ja teeninud toapoisina Järvamaal ühe vanatüdruku juures, kellele kuulunud mitu mõisa, sealhulgas Kärsa. Kärsa mõisal olevat olnud sel ajal teine nimi. Kord pidusöögil seisnud toapoiss vanapreili taga, kui too peeretanud. Toapoiss võtnud peeru enda süüks. Tänutäheks kinkinud vanapreili toapoisile mõisa, mida hakati esialgu hüüdma Kärtsu, pärast Kärsa mõisaks.

Sedasama rahvajuttu räägiti ka Harjumaal asuva Kaersoo küla kohta.

## Viited
Määri

**Määri** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Küla on esimest korda mainitud 1483. aastal (*Meyris*), küla suuruseks on hinnatud 14 adramaad.

Määri kivikalme (arheoloogiamälestisena riikliku kaitse all), mis tuntud kui Kirikumägi, pärineb I aastatuhande esimesest poolest p.Kr.

Määri küla kirjapandud ajalugu on tihedalt seotud Määri mõisaga. Mõisa esimese omanikuna on teada Wolmar Wrangel. 

Määri mõisas sündis Werner Maximilian Friedrich Zoege von Manteuffel (1857-1926), baltisaksa kirurg, kes oli Vene viimase keisri Nikolai II au-ihukirurg ja Vabadussõjas vabatahtlik sõjaväearst (VR I/2). Mõisapargis on talle püstitatud mälestuskivi.

## Viited
Nõmme (Väike-Maarja)

**Nõmme** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Nõmme külas läbib Nõmme jõgi, külas on vesiveski ja Nõmme Veskijärv.

## Pärandkultuuri objektid
*Nõmme-Padaküla tee (926:KAT:005) pikkusega 2580 m, mida mööda käidi Padakülast Nõmme veskil. Tee ületab Põltsamaa jõe koolmekohalt.

## Viited
Müüriku

**Müüriku** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Seal asus Müüriku mõis (*Marienhof*).

1977. aastal liideti Müüriku külaga Kruusiaugu.

## Viited
Pandivere

**Pandivere** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

## Vaata ka
*Pandivere kõrgustik
*Pandivere mõis
*Pandivere pansion
*Pandivere veekaitseala

## Viited

## Välislingid
* "Pandivere paeriigis võeti kasutusele paero", Virumaa Teataja 20. veebruar 2009
Pikevere

**Pikevere** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Külas oli 20. sajandi algul meierei, pood ja sidejaoskond.

## Viited
Vorsti (Väike-Maarja)

**Vorsti** (kohakääne Vorstisse) on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Lähimad külad on kirdes Liivaküla, kagus Nõmme, lõunas Padaküla ja läänes Raigu. Muudest kohtadest asuvad lähedal Ilmandu loodes, Sootaguse põhjas ja Aruküla kagus.

Küla on saanud nime isikunime järgi. Küla on esmamainitud 1711, kui Vao mõisas elasid *Worsty Hans* ja *Worsty Matz*, ühtlasi oli mõisas veski nimega *Mühle zu Worst*. 1712 mainiti Vao mõisa kõrvalmõisa nimega *[[Vorsti mõis|Worstimois]]*. 1725 ja 1726 elas Vao mõisas Risu külas *Worsti Jürri*, Sootaguse külas *Worsti Hans* ja *Worsti Matz* ning hajataludes *Worssti Mart* ja metsavaht *Worsti Rein*.

1774 müüdi Vorsti kõrvalmõis Vao mõisalt Kiltsi mõisale. Seejärel sai mõisa saksakeelseks nimeks *Sternhof*, mis tähendab tähemõisa. Seda nimekuju on esmamainitud 1778. 1792. aastal on mainitud kõrvalmõisa nimega *Worstemois oder Sternhoff* ja 1796 kujul *Sternhof, Wosti-M.* Mõis asus Väike-Maarja kihelkonnas.

1977 liideti Vorsti külaga Sootaguse küla, mida on esmamainitud 1796 kujul *Sootak*.

## Pärandkultuuri objektid

Kiltsi–Padaküla tee (660:KAT:002) on tee pikkusega 4790 m, mille ääres võib näha kiviaedu, tarasid, vanemaid metsa piirsihte, vanu kvartali- ja eraldusposte.

## Viited
Vorsti

**Vorsti** on mitme koha nimi:

* **[[Vorsti (Põltsamaa)|Vorsti]]** on küla Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas
* **[[Vorsti (Väike-Maarja)|Vorsti]]** on küla Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas

## Vaata ka
*Vorsti jõgi
*Vana-Vorsti jõgi
*Vorsti mõis
*Vorstimäe
Võivere

**Võivere** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Võiveres asub üks Struve geodeetilise kaare kolmest Eestis säilinud mõõdupunktist.

## Viited
Aaviku (Haljala)

**Aaviku** (kohakääne Aavikusse või Aavikule) on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

Küla asub Haljalast põhjas ja Kundast läänes, Soome lahest kümmekonna kilomeetri kaugusel lõunas. Väiksematest kohtadest jääb Kandle läände, Varangu kagusse ja Tatruse lõunasse.

Aaviku küla tekkis 19. sajandil Kandle külast mõisastamisel välja viidud taludest, millele lisandusid kandikohad ja hiljem Kandle mõisamaadest 1920. aastatel moodustatud asundustalud. Küla asus Haljala kihelkonnas ja kuulus Kandle mõisale.

Küla on esmamainitud 1895. aastal kujul Авико. Järgnesid mainimised 1913. aastal kujul *Awiko* ja 1922. aastal kujul *Aaviku*.

Küla nimi on tulnud arvatavasti loodusnimetusest "haavik".

## Viited
Auküla

**Auküla** (varem ka *Au*) on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

## Galerii

Fail:Aaspere valla Auküla algkool.jpg|Aaspere valla Auküla algkool


## Viited
Essu

**Essu** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

Külast on leitud umbes 9. sajandist pärinev aardeleid (Essu aardeleid).

## Vaata ka
*"Õitseng" kolhoos
*Essu mõis

## Viited
Idavere

**Idavere** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. 

Küla järgi on nime saanud Haljala lademe Idavere alamlade.

1977. aastal liideti Idavere külaga Haljala-Raja.

## Viited
Äntu

**Äntu** on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

14. märtsil 2013 läks osa küla territooriumist taastatud Sandimetsa küla koosseisu.  

Külas asub endise Äntu mõisa keskus. Sinna jäävad ka muinsuskaitsealune Äntu hiiemägi, looduskaitsealune Äntu mõisa park ja osaliselt ka Äntu maastikukaitseala.

Mõisa pargist saab alguse Nõmme jõgi. Külas asuvad Äntu järved. Suurim järv on Järaniku järv ehk Äntu tehisjärv.

Külas tegutseb Äntu kalakasvatus. Alates 2008. aastast elab kalakasvatuses ka hüljes.

## Loodus
Äntu järved asuvad lähestikku Pandivere kõrgustiku lõunaosas, 1978. aastal loodud Äntu maastikukaitsealal. Järvestikku kuulub kolm tehisjärve ja seitse looduslikku järve: Sinijärv, Roheline järv (Vahkjärv), Valgejärv, Moora (Linaleo järv), Mäeotsa järv (Mäetaguse järv), Umbjärv ja Kaanjärv. On tõestatud, et need järved on Eestis kõige selgema veega järved.

Kõige tuntum on Sinijärv, mille suurus on 2,4 ha ja sügavus kuni kaheksa meetrit. Suvel on järve vesi hapnikurikas, talvel aga hapnikuvaene ning sisaldab väävelvesinikku. Arvatakse, et Sinijärvel on topeltpõhi – nähtav on õrn ja näiline põhi, selle all tükk tühja maad, mille järel tuleb uus põhi.

Umbes 10 km pikkusel looduse õpperajal, mis kulgeb läbi seitsme järve, Äntu Punamäe ja eri metsatüüpide, tasub imetleda liigirikast taimestikku ja linnustikku. Lindudest on elanud Äntu maastikukaitsealal must-toonekurg, lendamas on kulle ja kotkaid ja kunagi olevat pesitsevat metsas ka jäälind.

## Äntu linnus
I aastatuhande algul on Äntu Punamäele ehitatud Agelinde nime all tuntud linnus, mis oli tol ajal suurim Lõuna-Virumaal. Tänapäeval on selle nimi Äntu linnus. Linnuse osad (ees-, kesk- ja pealinnus) olid eraldatud kraavide ja vallidega, kuid võib-olla ehitati eri osad eri aegadel. 11. sajandil jäeti arvatavasti ees- ja kesklinnus maha, pealinnust aga kasutati edasi.

Tänapäeval asub 1960. aastatel kesklinnuse aladel kasutatud peoplatsi ja laagripaiga asemel telkimisplats, kus on püstkoda, pingid, laud ja lõkkeplats. Pealinnus on ümbritsetud sügava kraaviga, mis on täiesti võsastunud.

## Äntu mõis
1277. aastal oli Äntu mõisa alal Taani kuninga vasalliks olnud Robertus de Engdis, kellest ka Äntu nimi. Mõisas kirjutasid 17. sajandil esimesele Balti eriõigusele alla Rootsi kuninglik valitsus ja Balti rüütelkonna juht von Bremen. 1832. aastast kuulus mõis von Harpede suguvõsale, saades tuntuks oma taime- ja loomakasvatusega.

Praeguseks on mõis suures osas hävinenud, sest 1970. aastate alguses läks mõisa peahoone põlema ja põlengust on kõige paremini säilinud vaid Äntu mõisa viinavabrik koos kõrge paekivist korstnaga.

Mõisa läheduses asub Ugurimägi, mis on vana hiiemägi, kus käidi palvetamas ja ohverdamas. Alates 1923. aastast hakkas mägi kahanema, sest mäest hakati kruusa kaevandama. Selle tulemusel leiti pealuid, sõrmuseid, rõngaid, sõlgi, ketitükikesi ja suuri mõõgataolisi nuge. Tänapäeval kasvab Ugurimäel kohati männimets, kuid suurem osa mäest on võsastunud ja räämas.

## Pildid

Äntu mõisa viinavabriku korsten.jpg|Äntu mõisa viinavabriku korsten
Äntu mõisa viinavabriku varemed.jpg|Äntu mõisa viinavabriku varemed


## Vaata ka
*Äntu järved
*Äntu linnus

## Viited
Aasu

**Aasu** (kohakääne Aasule, ka **Aasuküla**) on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

Küla asub Rakverest põhjas ja Tallinna–Narva maanteest lõunas.

Küla rajati 19. sajandi teisel poolel, kui Essu mõisnik asustas sinna ümber Põdruse küla peresid, et saada moonakate jaoks maad. Küla kuulus Haljala kihelkonda.

Küla nimi tähendab jõe- või ojakääru või sealset heinamaad.

## Viited
Kisuvere

**Kisuvere** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

Külas asuvad kaitse alla võetud Kisuvere allikad.

## Viited
Liiguste

**Liiguste** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

## Ajalugu
Liiguste küla kuulus sajandeid Võle mõisale. 1798. aastal ostis küla Aaspere mõisnik Dellinghausen.

Vana Liiguste suurküla keskus asus Tallinna–Narva maantee läheduses, aga sellest mõni kilomeeter Kavastu ja Metsiku pool asus eraldi metsatalude rühm ning seda tunti Tölliku nime all. 

Raisma küla, mis on nüüdseks kaardilt kadunud, moodustab suurelt jaolt tänapäeva Liiguste elavama osa. Raisma küla asus maanteest põhjas Viitna pool. Raisma oli osa Aasperele kuulunud Kärmu karjamõisast, vabaküla, kus elasid taludeta pered, kes pidid tegema tööd Kärmu karjamõisale. Seega olid need kaks küla olemuselt väga erinevad: ühes olid jõukad suurtalud, mille peremehed olid haritud ja kultuurile pühendunud, teises aga vaesem elanikkond, keda sageli kõrgilt vaadati.

## Liiguste Ministeeriumikool
1885. aasta 14. oktoobril loodi külas kaheklassiline kool. Liiguste elanike suurimaks saavutuseks peetakse ministeeriumikooli, mille endist asukohta Liiguste küla servas täna meenutab mälestuskivi. Mälestuskivi avati 1. septembril 1994. Koolis valmistati ette vallakooli õpetajaid. Kool suleti 1932. aastal ja kolhoosiajal kasutati seda pikka aega noorkarjalaudana. Kooli eestvedaja oli Jakob Länts (1843–1928). Tema asutas ka Liiguste rahvamaja. Jakob Länts edendas Liigustes näitekunsti.

## Tuletõrjeselts
Lisaks koolile oli Liigustel tegutsenud alates 1905. aastast ka tuletõrjeselts, mille hoone valmis aasta hiljem ning oli seltsielu keskuseks. Seal toimusid laulukoori proovid, majas oli klaver, korraldati põllumajanduskursusi ja etendati näidendeid. Seltsimaja hävis Teise maailmasõja ajal ja 1945. aastal suleti ka tuletõrjeselts.

## Tänapäev
Tänapäevane Liiguste on tekkinud Liiguste ja Raisma küla kokkukasvamisel. Kokku elab seal 31 inimest. Küla asub Tallinna–Narva maantee läheduses. Maantee kõrval asub ka Liiguste Toitlustus OÜ, mis avati 2020. aastal.

## Viited
Põdruse

**Põdruse** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

1977. aastal see liideti Põdruse külaga Kommi.

## Vaata ka
*Põdruse postijaam

## Viited
Vanamõisa (Haljala)

**Vanamõisa** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

Vanamõisa suurim vaatamisväärsus on Vanamõisa mõis.

## Viited
Edward Gibbon

**Edward Gibbon** (8. mai 1737 Putney, Surrey, Inglismaa – 16. jaanuar 1794 London, Inglismaa) oli inglise ajaloolane, keda tuntakse põhiliselt tema raamatu "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" järgi (*"The History of the Decline and Fall of the Roman Empire"*), mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Tõuke oma peateose kirjutamiseks sai ta aastal 1764 Roomas.

Gibbon õppis lühikest aega Oxfordi Ülikoolis, kus 1753. aastal pöördus katoliiklusse, misjärel isa käskis tal sealt ära tulla ning jättis ta pärandusest ilma; 1754. aastal sai temast taas protestant.

Aastatel 1774–1784 kuulus Gibbon Viigide Partei esindajana Suurbritannia parlamenti.

## Edward Gibbon tegelasena Karl Ristikivi "Rooma päevikus"
Karl Ristikivi romaanis "Rooma päevik" kohtub Kaspar von Schmerzburg 14. mail (Lundi väljaandes lk 117–124) nimetu inglasega, kes tõenäoliselt on Edward Gibbon. Inglane ütleb, et tal on ahvi nimi (vrd gibon) ning räägib, et samal päeval sai ta ilmutuse, kus ta tuli Rooma riigi languse põhjustele. Languse põhjuseks olla olnud just kirik, õigemini kristlus, ning sellest ta kavatses kirjutada raamatu.

*"Et see on suur töö ja nõuab palju aega, seda ma tean. Sest ma ei mõtle kirjutada mingit filosoofilist targutust. Pean kokku otsima ja läbi lugema kõik, mis on varem kirjutatud. Ma mõtlen kroonikaid ja muud sellesarnast. Kõik peab põhjenema faktidele ja ainult faktidele."* (lk 119.)

## Tunnustus
*1788 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

## Teosed eesti keeles
*Gibbon, Edward 2016. *Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu*. 2 köidet. (Tõlkinud Triinu Pakk.) Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
Võle

**Võle** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

## Vaata ka
*Aavidu
*Võle–Vainupea–Kunda tee

## Viited
Kavastu

**Kavastu** on mitme koha nimi:

* **[[Kavastu (Haljala)|Kavastu]]**, küla Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas
* **[[Kavastu (Luunja)|Kavastu]]**, küla Luunja vallas Tartu maakonnas
* Kavastu asundus Tartumaal
* Kavastu asundus Virumaal

* **[[Kavastu mõis (Tartu-Maarja)|Kavastu mõis]]** (Kawast, Saleskyhof), mõis Tartu-Maarja kihelkonnas
* **[[Kavastu mõis (Haljala)|Kavastu mõis]]** (Kawast, Kaaps, Kappes, Unnas), mõis Haljala kihelkonnas

* **[[Kavastu vald]]**, vald Tartumaal 1922–1950
Tatruse

**Tatruse** on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Idavere alamlademe laiendatud stratotüübiks on Tatruse 612 puurauk.

## Vaata ka
*Tatruse kõvik
*Tatruse mõis
*Tatruse paljand

## Viited
Rooma päevik

**"Rooma päevik"** on Karl Ristikivi romaan, mis lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1976.

Raamatu tiitellehel märgitakse täispealkirjaks **"Kaspar von Schmerzburgi Rooma päevik"**, mille on "trükki toimetanud Karl Ristikivi". Müstifikatsiooni järgi on tegu 9. veebruaril 1718 Tuivere mõisas sündinud Johann Friedrich Kaspar von Revingeni "Tagebuch der Träume" ("Unistuste päeviku" või "Unenägude päeviku") ühe köitega, mis polevat varem saksa keeles trükis ilmunud. 1746. aastal alustatud "Unistuste päevik" hõlmab kakskümmend mahukat köidet, esimene valik ilmus trükist aastal 1817.

"Rooma päeviku" pani autor trükitoimetaja arvates kirja, "nagu mitmesuguste asjaolude varal võib otsustada" (lk 231), aastal 1765, märkides traditsiooniliselt aastaarvuks 17**. Päevik hõlmab sissekandeid 30. aprillist 17** kuni 31. maini ning jääb katki poolelt sõnalt.

2001. aastal ilmus raamatust uus ja kodumaine trükk kirjastuselt Kupar.

## Kirjandus
* Jaak Tomberg. *Tuleviku ja mineviku analoogiad postmodernistlikus kirjanduses. Romaanide "[[All Tomorrow's Parties]]" ja "Rooma päevik" põhjal*. (Bakalaureusetöö käsikirjas) Tartu: Eesti kirjanduse õppetool, 2002.
* Rutt Hinrikus. *Rooma päevik as a Synthesis of Karl Ristikivi's European Novels*. InterLitteraria 10, 2005.

## Välislingid
* Jumalate tagasituleku stseen inglise keeles, (Estonian Literary Magazine)
* Tanel Veenre. *[https://ekspress.delfi.ee/artikkel/69075029/elamus-karl-ristikivi-rooma-paevik  Karl Ristikivi "Rooma päevik"]*, Eesti Ekspress.
Volžsk

**Volžsk** (niidumari: *Юлсер-Ола*) on linn Venemaal  Mari Eli Vabariigis. Linn asub Volga (Kuibõševi veehoidla) kaldal.

## Ajalugu
Linna kohal asus Lopatino küla, mis nimetati Volžskiks ja sai linnaõigused 1940. aastal.

Linnas on paberi- ja tselluloosivabrik, sadam ja raudteejaam (ühendus Zeljonõi Doliga).

## Viited
Kambarka

**Kambarka** on linn Venemaal Udmurdi Vabariigis, Kambarka rajooni keskus. Asub Kambarka jõe ääres.

Asula tekkis rauasulatustehase juurde 1767. aastal, 1945 sai linnaõigused.

Linnas on masinaehitus-, metalli- ja kergetööstust. Seal asub üks Venemaa suurematest kitsarööpmelisi raudteevedureid ja veeremit tootvatest tehastest.

Kambarka elanikkonnast moodustavad venelased 84,7%, tatarlased 8,0% ja udmurdid 2,9%.
Zvenigovo

**Zvenigovo** on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis, Zvenigovo rajooni keskus. Linn asub Volga kaldal.

Zvenigovo sai linnaõigused 1974. aastal.

Linnas on laevaremonditehas ja metsakombinaat.

1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 14 229. Venelased moodustasid 53,7% elanikest, marid 28,9%, tšuvašid 13,7% ja tatarlased 1,6%.
Vammala linn

**Vammala** on endine linnaks nimetatud omavalitsusüksus Soomes Pirkanmaa maakonnas.

2007. aastal liitus linnaga Suodenniemi vald. 1. jaanuaril 2009 moodustati Vammala linna ning Äetsä ja Mouhijärvi valla liitmise teel Sastamala linn.

Vammala on tuntud kui raamatute linn. Seal asub palju raamatuantikvariaate.

Vammala oli Kuressaare sõpruslinn.

## Viited
Alfred Roman

Liechtensteini prints **Alfred Roman** (**Alfred Roman Prinz von und zu Liechtenstein**, 6. aprill 1875 Viin – 25. oktoober 1930 Waldstein Peggau lähistel) oli Liechtensteini poliitik, 15. juunist 4. augustini 1928 Liechtensteini valitsusjuhi kohusetäitja.

Ta oli vürst Johann I pojapoeg ja vürst Alois II vennapoeg. Tema abikaasa oli 1912. aastast Oettingen-Oettingeni ja Oettingen-Wallersteini printsess Theresia Maria (1887–1971), kellega neil oli kokku neli last:

*printsess Maria (1913–1992)
*prints Hans-Moritz (1914–2004)
*prints Heinrich (1916–1991)
*printsess Eleonore (1920–2008)
Kuhmo linn

**Kuhmo** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Kainuu maakonnas. Piirneb idas Venemaa Karjala Vabariigiga. Keskasula on Kuhmo.

Kuhmo naabervallad on Hyrynsalmi vald, Lieksa, Nurmes, Ristijärvi vald, Sotkamo vald ja Suomussalmi vald.

**Kuhmoniemi vald** asutati 1865. aastal, 1935 lühendati nimi Kuhmoks. 1986 nimetati linnaks.

Kuhmos asub Vartiuse piiripunkt.

Kuhmo on 2023. aastal Soome-ugri kultuuripealinn.

## Tuntud kuhmolasi

* Paavo Puurunen, laskesuusataja
* Janne Pesonen, hokimängija

## Viited

## Välislingid

* Kuhmo koduleht
Ikaalineni linn

**Ikaalinen** on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Pirkanmaa maakonnas. Linna keskus Ikaalinen asub Kyrösjärvi läänekaldal.

Linna geograafilised koordinaadid on 61° 46' põhjalaiust ja 23° 4' idapikkust.

## Ajalugu

Ikaalinen sai omavalitsusüksuseks 1641. 1858 eraldati Ikaalineni vallast Ikaalineni alev. 1972 alev ja vald liitusid ning uue haldusüksuse nimeks sai Ikaalineni alev. 1977 nimetati kõik Soome alevid linnadeks.

Linn on tuntud 1884. asutatud Põhjamaade suurima veekeskuse Ikaalisten Kylpylä järgi.

55% omavalitsuse elanikest töötab teenindussfääris ja 15% põllumajanduses.

## Külad

Haapimaa, Heinistö, Heittola, Helle, Höytölä, Isoröyhiö, Jauhokuononmaa, Juhtimäki, Jyllinmaa, Kallionkieli, Kalmaankylä, Karhoinen, Karttu, Kiiala, Kilvakkala, Kolkko, Kovelahti, Kurkela, Leutola, Luhalahti, Läykkälä, Miettinen, Niemi, Pukara, Riitiala, Sammi, Sarkkila, Saukko, Sisättö, Sikuri, Sipsiö, Tevaniemi, Varessalmi, Vatsiainen, Vatula, Vehuvarpe, Viljala, Vähäröyhiö, Välikylä.

## Kultuur

Seitsemise rahvuspark jääb osaliselt Ikaalineni linna maa-alale.

Ikaalinenis ilmub ajaleht UutisOiva ja töötab kohalik raadiojaam Sun FM.

Ikaalinenis asub spordiklubi Ikaalisten Urheilijat, mis tegeleb jalgpalli, jäähoki, kergejõustiku, korvpalli ja suusatamisega. Kohalik orienteerumisklubi on Ikaalisten Nouseva Voima.

Ikaalineni sõprusvallad on Gagra (Gruusia), Ljusdal (Rootsi), Palamuse vald (Eesti), Stade (Saksamaa) ja Tynset (Norra).

## Viited

## Välislingid
* Linna koduleht (soome ja inglise keeles)
Põlev lipp

"**Põlev lipp**" on Karl Ristikivi romaan, millega algab tema ajalooliste romaanide sari ja kroonikate triloogia. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1961.

## Tegevustik
"Põleva lipu" sündmused leiavad aset Lõuna-Saksamaal ja Itaalias aastatel 1266–1268. Lugu jälgib Švaabi hertsogi ja Staufenite koja viimase võsu, Konradini luhtaläinud katset ühendada Saksamaa ja Itaalia ühise kuninga võimu alla. Konradin on sündmuste alguses 16-aastane ja Ristikivi kujutab teda ausa ja õilsana, ta on pühendunud oma ülesandele võita tagasi Sitsiilia kuningriik, mis tema vanaisa Friedrich II sohipoja Manfredi käest on langenud Anjou Charlesi kätte. Tema sõjakäiku üle Alpide ja läbi Pavia, Pisa, Siena ja Rooma saadab edu, kuid Tagliacozzo lahingus Charlesi vastu saab Konradini sõjavägi lüüa ning ta ise langeb vangi ja hukatakse Napolis.

## Ülesehitus
Romaan koosneb 16 peatükist, millest igaüks kannab heraldilise sümboli nime.

## Tegelased
* Sitsiilia kuningas Konradin
* Austria hertsog Friedrich
* vana rüütel von Schmerzburg
* Rupert Schmerzburg von Schwalbenhöh
* Baieri hertsog Ludwig (kuninganna Elisabethi ja hertsog Heinrichi vend)
* Saksamaa kuninganna Elisabeth von Wittelsbach (Konradini ema, kuningas Konrad IV endine abikaasa, Tirooli ja Görzi krahvi Meinhardi abikaasa)
* Tirooli krahv Meinhard II
* Nürnbergi linnusekrahv Friedrich
* krahv Rudolf von Habsburg
* Benvenuto Tordini
* saratseen Hassan Nuri
* paavst Clemens IV
* rüütel Guillaume de Montepervier
* Anjou hertsog Charles
* marssal Kroff von Flüglingen

## Tõlked
* Karl Ristikivi. L'étendard en flammes. Traduit de l'estonien par Jean Pascal Ollivry. Paris: Alvik, 2005

## Kirjandus
* Hasso Krull. *Surm, teisik, peegel. Ristikivi sümmeetriad*. // Hasso Krull. Katkestuse kultuur. Vagabund, 1996, lk 116–121.
* Eva Lepik. *Karl Ristikivi "Põleva lipu" leitmotiividest*. Acta Semiotica Estica IV, Tartu, 2007, lk 175–194.

## Välislingid
Viimne linn

**"Viimne linn"** on Karl Ristikivi romaan, tema ajalooliste romaanide sarja kroonikate triloogia teine teos.   

Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1962.  

## Sisukokkuvõte
Sarja teine romaan "Viimne linn" manab lugeja silma ette apokalüptilise nägemuse Püha Maa viimase ristisõdijate linna Akko langemist moslemitele aastal 1291. Kroonika jutustaja on Ateena hertsogi valdustes sündinud hospitaliit Roger Blondel de Tressalin, kes räägib oma elu lugu. Põgenemine viib Rogeri Küprosele ja Akkosse, kus ta liitub Templiorduga. Pärast aastatepikkust ausat teenistust heidetakse ta ordust reeturliku valesüüdistuse peale välja, misjärel ta võetakse Hospidaliordusse. Romaani kolm viimast peatükki kirjeldavad dramaatiliselt Akko langust ning viimaseid lahinguid selle eel. Roger kirjutab oma loo vanas eas, kui teda vendade hulgas Roger Lihtsameelsena tuntakse. 
## Välislingid
Surma ratsanikud

**"Surma ratsanikud"** on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1963. Romaan lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja kroonikate triloogia.

Kroonikate triloogiasse kuuluv "Surma ratsanikud" meenutab alažanrilt kelmiromaani.

Romaanis käsitletakse Roger de Flori juhitud ajaloolise palgasõdurite kompanii Kataloonia Suure Kompanii seiklusi 14. sajandi alguses Vahemere piirkonnas. "Surma ratsanike" tegevus algab Mallorcal, jätkub Sitsiilias, Bütsantsis ja Väike-Aasias.

Romaani minategelane Pedro on kasvanud Mallorca saarel, tema õpetaja on romaanis Ramon Llull.

Pedro võtab Kataloonia Suurde Kompaniisse astudes Casarmana nime, tema järeltulijaid esineb Ristikivi ajalooliste romaanide sarja järgmisteski osades. "Imede saare" kirjapanija Niccolo Casarmana on Pedro poeg. "Mõrsjalinikus" kohtame samuti Casarmanasid ja "Rooma päevikus" on parun Casarmana Rooma politseiülem.

## Tegelased
* Roger de Flor

## Välislingid
Sompa

***[[Sompa linnaosa]],** Kohtla-Järve linnas
***[[Sompa (Jõhvi)|Sompa]]**, küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas

*Sompa mõis Sompa külas
*Sompa tänav Jõhvi linnas
*Sompa tee Tallinnas Pirita linnaosas
Imede saar

**"Imede saar"** on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1964. 1966. aastal järgnes kodumaine trükk Loomingu Raamatukogus.

"Imede saar" kuulub Ristikivi ajalooliste romaanide sarja, paigutudes vahemänguna kroonikate triloogia ja elulugude triloogia vahele. Žanrilt on "Imede saar" antiutoopia ning järgib Platoni "Politeia" ja hilisema utoopiakirjanduse traditsiooni. Autor on nimetanud võimaliku eeskujuna ka Marco Polo reisikirju. 

Raamat on müstifikatsiooni järgi tõlge Niccolo Casarmana avaldatud raamatust "Tema Hiilguse, Spalato ja Ragusa vürsti Lorenzo di Sciarra merereis Allotriasse
ehk Imede saarele, aga peamiselt selle senitundmatu saare ja sealse rahva elu-olu kirjeldus, mille oma Kõrge Isanda ja Heategija armulikul loal ja õhutusel on üles tähendanud Niccolo Casarmana Genovast". Väljaandja kahtleb reisi väidetava toimumisaja ja seega väidetava üleskirjutamise aja – aasta 1348 – tõepärasuses.

Herbert Salu nimetab oma 1972. aasta teises "Utoopia ja futuroloogia" Ristikivi "Imede saart" kõrvuti Albert Kivikase teosega "Kodukäija" väljapaistvateks utoopiažanri esindajateks eesti kirjanduses.

## Viited

## Kirjandus
* Jaan Kross. Niccolo Casarmana peeglimänguraamat. Raamatus: Vahelugemised, Tallinn: Eesti Raamat, 1968, lk 198–204

## Välislingid

* "Imede saare" arvutused Ulmekirjanduse BAASis
* "Imede saarega" seotud utoopiakirjandust
Mõrsjalinik

"**Mõrsjalinik**" on Karl Ristikivi romaan, mis jutustab Siena Katariina elulugu ja alustab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja elulugude triloogiat. 

Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1965.

## Välislingid

* Eva Lepik. Kangelane ja autor: Karl Ristikivi "Mõrsjalinik" Mihhail Bahtini uurimuse "Autor ja kangelane esteetilises tegevuses" taustal. Hortus Semioticus, 1 (2006).
Rõõmulaul

"**Rõõmulaul**" on Karl Ristikivi romaan, tema ajalooliste romaanide sarja elulugude triloogia teine teos. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1966. Romaan jutustab kõmri päritolu muusiku Davidi elulugu.  

## Välislingid
Lohe hambad

**"Lohe hambad"** on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1970. Romaan on Ristikivi ajalooliste romaanide sarja kahel ajapinnal romaanide triloogia teine osa. 

Romaani venekeelne tõlge "Zubõ drakona" ilmus 1997. aastal. Katalaanikeelne tõlge  esitleti 2018. aastal Barcelonas.

## Välislingid
Kahekordne mäng

**"Kahekordne mäng"** on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Rootsis Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastuse kaudu 1972. aastal. 

Romaan lõpetab Ristikivi ajaloolise sarja kahel ajapinnal romaanide triloogia. Žanrilt on "Kahekordne mäng" kriminaalromaan.

## Välislingid
Sigtuna väravad

"**Sigtuna väravad**" on Karl Ristikivi novellikogu, mis kuulub Ristikivi ajaloolisse sarja, paigutudes vahemänguna elulugude triloogia ja kahel ajapinnal romaanide triloogia vahele. "Sigtuna väravate" novellid on enamasti kirjutatud hüljatud romaanikavade põhjal. 

Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1968. 

## Sisu
Kogumikus on 12 novelli, millest kolm on liigitatud kokku "Fulko juttudeks", et raamat kümneks osaks jaguneks.

* "Filosoof, kes ei õppinud vaikima"
* "Oma õnne sepp" 
* "Talupoja au" 
* "Ilus sõnn" 
* "Don Juan ja Neitsi Johanna" 
* Fulko jutud
** "Ilusast neitsist Sorindast ja Mustast Rüütlist ehk Kuuvalge lossi võtmed"
** "Karjapoiss kuningaks" 
** "Rikas vend ja vaene vend" 
* "Sigtuna väravad" 
* "Koivuneeme sõda" 
* "Truu sulane" 
* "Luigelaul"
Kassetipõlvkond

**Kassetipõlvkonnaks** nimetatakse 1960. aastatel debüteerinud Eesti luuletajaid, kelle teosed ilmusid sarjas "Noored autorid" niinimetatud luulekassettidena – mitme autori õhukesed luulevihikud ühes pappkarbis koos. Kassetid koostas Oskar Kruus.

## Ajalugu
Põlvkonnaks võib kassettides esindatud autoreid nimetada üksnes tinglikult, kuna nende sünniaastad jäid vahemikku 1927 (Aleksander Suuman) kuni 1947 (Leelo Tungal), samuti puudus neil läbiv ühine ideoloogia. Kassetipõlvkonna vaimseks eelkäijaks peetakse Artur Alliksaart ning tema piirelõhkuvaid mänge keeleliste võimalustega luules. 1960. aastad olidki Eesti luules suure vormiuuenduse ajastuks. Ühiskondliku taustana kaasnes sellega inimeste suur huvi luule vastu ning kirjandusele avaldatava ideoloogilise surve mõningane lõdvenemine seoses Hruštšovi "sulaga".

"Noorte autorite" sarja kassette imiteerisid hilisemad debüütkogumikud "Kassett '88" ja "Kassett '90".

## Sari "Noored autorid"
### 1962
Esimene kassett ilmus 1962. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud:
* Paul-Eerik Rummo – "Ankruhiivaja"
* Linda Ruud – "Mu südames on pühapäev"
* Arvi Siig – "Trompetisoolo"
* Mats Traat – "Kandilised laulud"
* Enn Vetemaa – "Häälemurre"

### 1963
Teine kassett ilmus 1963. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud:
* Helgi Muller – "Tähesärk" (Luuletusi 1962–1963)
* Rudolf Rimmel – "Hommik" (Luuletusi 1958–1963)
* Aleksander Suuman – "Oh seda inimest" (Luuletusi 1957–1963)

### 1965
Kolmas kassett ilmus 1965. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud:
* Jaan Kaplinski – "Jäljed allikal"
* Viivi Luik – "Pilvede püha" (Luuletusi 1961–1963)
* Lehti Metsaalt – "Tähtede langemise ööd" (Novellette ja miniatuure 1961–1963)
* Hando Runnel – "Maa lapsed" (Luuletusi 1960–1964)
* Ly Seppel – "Igal hommikul avan peo" (Luuletusi 1960–1964) 

### 1966
Neljas kassett ilmus 1966. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud:
* Jüri Tuulik – "Tund enne väljasõitu" (Jutte ja laaste 1962–1964)
* Leelo Tungal – "Kummalised kiivitajad kurtsid" (Luuletusi 1962–1965)
* Ingvar Luhaäär – "Toominga atmosfäär" 

### 1968
Viies kassett ilmus 1968. aastal ja luulekogumikku kuulusid järgmised raamatud:
* Andres Ehin – "Hunditamm" (Luuletusi 1959–1966)
* Albert Koeney – "Vihmade vaikus" (Luuletusi 1965–1966)
* Nikolai Baturin – "Maa-alused järved" (Luuletusi 1963–1967)

## Viited

## Välislingid

* Toomas Liivi artikkel ajalehes Sirp
* 60ndad eesti kirjanduses.
Plessetski kosmodroom

**Plessetski kosmodroom** on kosmodroom Venemaal Arhangelski oblastis Plessetski alevis. Koha geograafilised koordinaadid on .

Plessetski kosmodroom ehitati mandritevaheliste ballistiliste rakettide stardipaigana, sest üle Põhja-Jäämere oli lühim tee Ameerika Ühendriikidesse. See valmis 1959. aastal, samal aastal paigaldati sinna esimene stardivalmis tuumalõhkepeaga R-7 rakett.

Kosmodroom on tuntud koodnimede GIK-1 ja GNIIP all.

Tänapäeval asub seal üheksa stardiseadeldist, kust võivad startida kanderaketid Rokot, Zenit, Sojuz, Molnija, Tsiklon ja Angara.

Plessetskis on toimunud üle 1500 raketistardi, kosmosesse on toimetatud üle 2000 satelliidi ja kosmoselaeva.

Kosmodroomi teenindav personal elab Mirnõi linnas.

## Õnnetusjuhtumid

26. juunil 1973 hukkus stardivalmis Kosmos-3M raketi plahvatusel üheksa inimest. 18. märtsil 1980 hukkus Vostok-2M raketi plahvatamisel 48 inimest. 15. oktoobril 2002 plahvatas rakett Sojuz-U mõni sekund pärast starti, lööklaine tõttu sai lähedalasuvas hoones surma üks sõdur.

2007. aasta augustis vallandus skandaal, kui tuli avalikuks, et mitmed kosmodroomil teeninud ohvitserid osalesid reamees Sergei Sinkoneni surnukspeksmisel. 29. augustil teatati kosmodroomi staabiülema, kindralmajor Konstantin Tšmarovi vallandamisest.

## Viited
Jõepere

**Jõepere** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

Küla läbib Loobu jõgi.

1977. aastal liideti Jõepere külaga Jõepere-Raja.

## Vaata ka
*Jõepere allikad
*Jõepere veskiallikate kaitseala

## Viited
Jõetaguse (Kadrina)

**Jõetaguse** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

1977. aastal liideti Jõetaguse külaga Lustimäe.

## Viited
Jõetaguse

**Jõetaguse** on mitme koha nimi:

***[[Jõetaguse (Kadrina)|Jõetaguse]]**, küla Kadrina vallas Lääne-Viru maakonnas
***[[Jõetaguse (Alutaguse)|Jõetaguse]]**, küla Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas

***[[Jõetaguse mõis (Kadrina)|Jõetaguse mõis]]** (Jöhntack), mõis Kadrina kihelkonnas
***[[Jõetaguse mõis (Jõhvi)|Jõetaguse mõis]]** (Jöhntack), mõis Jõhvi kihelkonnas

***[[Jõetaguse oja]]**, Löve jõe lisajõgi

***[[Jõetaguse vald]]**, mõisavald Kadrina kihelkonnas

## Vaata ka
*Jogentagan
Kadapiku (Kadrina)

**Kadapiku** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. See külgneb Kadrina alevikuga.

Külas asub Hulja kalmistu.

Küla läänepiir jookseb mööda Loobu jõge.

## Viited
Kallukse

**Kallukse** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

Kallukse küla asub Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elab külas 10 elanikku.

Kallukse ja Kolu mõisa (*Heinrichshof*) vahel kasvab tee ääres looduskaitsealune hiiemänd – Kallukse mänd, mille kohta teatakse mitmeid muistendeid. Külas asub looduskaitsealune Linda-Neitsi kivi.

Kadrinast põhja poole jäävad maastikuliselt ilusad Kallukse mäed, mille kühmad, künnised ja seljakud kerkivad 113 m üle merepinna – nende kaitseks on loodud Kallukse maastikukaitseala. Need on osalt põllustatud, osalt metsade all. Eriti huvitavad on mäed Kallukse küla kohal. 

Kallukse külas on sündinud Jaan Pakk.

## Viited
Arbavere

**Arbavere** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.

Arbaveres oli 2000. aastal 42 elanikku.

Arbavere asub Loobu–Tapa maantee ääres. Lähimad külad on kirdes Viitna, põhjas Loobu, loodes Läsna ja edelas Mõndavere. Väiksematest kohtadest jääb läände Sikassaare ja lõunasse Soomukse.

## Ajalugu

Küla on esmamainitud 1454. aastal kujul *Arpener*, kui see läls Undla mõisale. Nähtavasti on tegu kirjaveaga ja õige olnuks *Arpeuer*. 1542 nimetati küla *Arpever* ning mainiti talupoegi ja veskit. Küla kuulus Undla mõisale kuni 1668. aastani, mil panditi Aaspere mõisnikule. 1871. aastast pärineb nimekuju *Arbafer*. Küla kuulus Kadrina kihelkonda.

Arbaveres asus Arbavere mõis. Enn Tarveli hinnangul rajati mõis ajavahemikus 1689–1700. Pärast mõisa likvideerimist sai Arbavere 1920. aastail asunduseks, hiljem külaks.

1977 liideti Arbaverega osa Soomukse külast.

Arbaveres asub Arbavere maapõue uuringukeskus.

## Nime päritolu

Lauri Kettunen oletas, et nimi tuleb sõnast *arp : arbu* ('loos, võluvahend'). Ta võrdles seda ka sõnadega *arbutama ~ arvutama ~ arutama* ('nõiduma, võluma'). Lääne pool tähendab sõna *arb : arva* perele määratud osa külakogukonna ühismaast, põllusiilu. Need kaks sõna on lähtunud samast tähendusväljast, sest kunagi määrati neid põllulappe loosi teel.

Enn Tarvel oletab, et küla nimi lähtus muistsest isikunimest.

## Viited
Kihlevere

**Kihlevere** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.

## Tänavad
Kihleveres asuvad Mõisa tee, Külavahe tee ja Aia tänav.

## Pildid

Fail:PRTKR Kihlevere 2020.jpg|Kihlevere bussiootepaviljon (kujunduse autor PRTKR, 2020)


## Vaata ka
* Kihlevere mõis

## Viited
Kõrveküla (Kadrina)

**Kõrveküla** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

Külas asuvad Väike- ja Suurjärv.

Esimest korda märgitakse Kõrveküla 1241. aastal "Taani hindamisraamatus" kui 20 adramaa suurust asulat.

Külas asuvad Kõrveküla kurisud. Kuni 4 m kõrguse aluspõhjaastangu jalamil on 2 km pikkune kurisute ahel. Suuremaid kurisuid (läbimõõt 30–100 m ja sügavus 2–4 m) on 10, arvukalt on väikeseid karstilohke ja -lehtreid. Astangul paljanduvad Rakvere ja Nabala lademe lubjakivid. Karst on seotud tektoonilise rikkevööndiga. Neeldunud vesi voolab Vohnja ja Kolu allikatiikidesse.

## Viited
Tallima Paap

**Tallima Paap** (umbes 1707 Haanja mõis (Rõuge kihelkond) – märts 1768 Haanja mõis) oli eesti hernhuutlaste juhte 18. sajandil.

Paap sündis ja suri Rõuge kihelkonnas Tallima külas. Tallima küla kuulus Haanja mõisa valdusse, jääb praeguse Rõuge valla piiresse. Paap oli keskmisest talupojast enam haritud ja usuasjadega kursis. Umbes 1730–1742 oli ta kubjas mitmes Virumaa ja Järvamaa mõisas, kus tutvus ka hernhuutliku õpetusega. 

1742. aastal naasis ta kodukanti, kus hakkas oma radikaalseid usuvaateid propageerima. Tema arvates pidid kõik inimesed loobuma täielikult kõigist maistest pahedest, mille hulka luges ta ka abielusisese seksuaalvahekorra, ning elama niivõrd askeetlikult kui vähegi võimalik. Ta korraldas enda ja jüngrite piitsutamisi ning hakkas peagi jutlustama mõisnikest kui saatanatest, kellelt tuleks mõisad ära võta ning nende varad hernhuutlaste vahel vennalikult jagada. Esialgu elasid tema jüngrid aga Paabu venna talus, mille ressursside ammendumise järel plaaniti kolida järgmise jüngri tallu ning kui kõik taludes leiduv oleks otsa saanud, siis võtta käsile mõisad. Nii kaugele asi siiski ei läinud, sest 1742. aasta septembris aeti Rõuge vennastekogudus laiali, ka Paap sattus Tartu maakohtu alla. Seal tunnustati aga tema arukust ja kindlaid põhimõtteid ning ta jäi karistuseta. Ta loobus ekstremistlikest vaadetest ning elas oma kodukohas tavalise hernhuutlasena kuni oma surmani.

Tallima Paabu ainetel on ilmunud romaan "Õige vaim", autor Johannes Hiiemets, K.K.-Ü."Postimees"; Tartu, 1939. 378 lk.

## Viited

## Kirjandus
*Olaf Sild. Tallima Paap. – *Usuteadusline Ajakiri*, nr 3–4, 1928/29, lk 97–129.
*Ülo Valk. Tallima Paap as a popular prophet of the eighteenth century. Looking beyond his teachings. – *Confessional Sanctity (c. 1550 – c. 1800)*, toim. Jürgen Beyer et al. [Veröffentlichungen des Instituts für Europäische Geschichte Mainz. Beiheft 51]. Mainz 2003, lk. 357–371.

## Välislingid
* Video: Tallima Paabu noorus
* Video: Tallima Paabu sattumine kohtualuseks
Läsna

**Läsna** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

Läsna sõsarküla on Loobu.

## Vaata ka
*Läsna sild
*Läsna mõhnastik (Harju maakonnas Kuusalu vallas)

## Viited

Kirjandus

Marek Vahula. Läsna-Loobu ja lood. (Külaraamat). (ISBN 978-9916-9943-4-4). Tallinn, 2024.
Mõndavere

**Mõndavere** (19. sajandil ka *Möndafer*) on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

Küla läbib Läsna jõgi.

Mõndavere piirneb läänes Kaitseväe keskpolügooniga ja idas Tuksmanni sooga.

## Vaata ka
*Tõdva-Kõnnu mõis (*Köndes*).

## Viited
Neeruti (Kadrina)

**Neeruti** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

## Vaata ka
*Neeruti Sadulamägi
*Neeruti Ukukivi

## Viited

## Välislingid
*Neeruti selts
Anagama ahi

**Anagama ahi** ehk **Korea ahi** on ühe kambriga nõlvakahi.

Anagama ahi kujunes välja nõlvakahjust aga see ei ole mäenõlva sisse uuristatud vaid asub mäekallakul.

## Vaata ka
* Noborigama ahi
Neeruti

**Neeruti** on mitme koha nimi:

***[[Neeruti (Kadrina)|Neeruti]]**, küla Kadrina vallas Lääne-Viru maakonnas
***[[Neeruti (Otepää)|Neeruti]]**, küla Otepää vallas Valga maakonnas
***[[Neeruti järv]]** Valgamaal
****[[Neeruti Vahejärv]]**
***[[Neeruti järved]]** Lääne-Virumaal
****[[Neeruti Eesjärv]]**
****[[Neeruti Orajärv]]**
****[[Neeruti Sinijärv]]**
****[[Neeruti Tagajärv]]**
***[[Neeruti mõis (Kadrina)|Neeruti mõis]]** (Buxhöwden) Kadrina kihelkonnas
***[[Neeruti mõis (Otepää)|Neeruti mõis]]** (Megel, Metztaken, Nierothshof) Otepää kihelkonnas
***[[Neeruti soo]]** Lääne-Virumaal
***[[Neeruti maastikukaitseala]]**
Loobu

**Loobu** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.

Seal on Lääne-Virumaa metskonna keskus.

2000. aastal oli Loobus 51 elanikku.

## Nimi
Küla nimi esineb esimest korda 1241. aastal kujul *Lopœ*. Hiljem on kasutatud nimekujusid *Loep* (1442), *Lope* (1547), *Loop* (1586), *Lopo* (1615), *Lop* (1671), *Loopo* (1716) ja *Lopo* (1726) ning kohalikus pruugis ka *Luobu*. Lauri Kettuse arvates tuleb külanimi muistsest isikunimest ja selle algne kuju oli *Luupää* või *Loopää*. Ta juhtis tähelepanu soome perekonnanimele *Loponen* ja kohanimele *Lopala* ning vanasaksa nimedele *Loppo*, *Loppa* ja *Loba*.

## Asukoht

Loobu küla asub kohas, kus Tallinna–Narva maanteelt keerab maantee lõunasse Tapa poole (Tapa–Loobu maantee). Küla läbib Loobu jõgi. Loobust läände jääb Läsna, kagusse Arbavere, itta Viitna ja kirdesse Sakussaare. Varem piirnes küla läänes Pikassaare ja Rehemäega, mis liideti 1977. aastal Läsnaga.

Küla järgi on nime saanud Loobu kihistu.

## Ajalugu
Küla asus 15. sajandini Rakvere kihelkonnas, hiljem Haljala kihelkonnas.

Paul Johansen oletas, et Loobu mõis tekkis 17. sajandi lõpul Loobu jõe äärde vesiveski kõrvale. Loobu mõisa maa-ala kuulus algul Rakvere mõisale ja eraldus sellest 1739. Sajandi keskpaigaks mõisa kõrval olnud Loobu küla hääbus ja selle järelejäänud talud arvati Läsna küla alla, mis jäi Loobu mõisa ainsaks külaks. Loobu küla rajati uuesti 1922 pärast mõisa likvideerimist.

28. juulil 1941 toimus Loobu lahing, milles metsavennad võitsid Punaarmeed.

Kirjandus. 

Marek Vahula. Läsna-Loobu ja lood. (Külaraamat). (ISBN 978-9916-9943-4-4). Tallinn, 2024. 

## Viited
Noborigama ahi

**Noborigama ahi** on mitme kambriga nõlvakahi.

Nõlva kalle on tavaliselt umbes 20°. 

Vanadel ahjudel võis olla 12 või enam ahjukambrit. Uuematel ahjudel piirdutakse 3-5 kambriga.

## Aju kütmine

Ahju köetakse nii ahju suudmes olevast kui ka külgedel asuvatest kolletest.

Kütmist alustatakse kõige alumisest kambrist. Soovitud temperatuuri saavutamisel suletakse ahjusuu ja jätkatakse kütmist järgmise kambri külgmistest kolletest.

## Vaata ka

* Anagama ahi
* Keraamikapõletusahi
* Nõlvakahi
Nõlvakahi

**Nõlvakahi** on ahjutüüp, mis kujunes välja Kaug-Idas.

Nõlvakahi kujunes välja savisesse jõekaldasse uuristatud pikast, keskosast laienevast ahjust. Nõlvakahi algab ahjusuudmega ja lõppeb kitseneva avaga, kust väljuvad põlemisel tekkinud gaasid. Põletatavad esemed asetatakse ahju keskele.

Nõlvakahju põhimõttel töötavad kaks ahjutüüpi – anagama ahi ja noborigama ahi.

## Vaata ka

* Keraamika
* Keraamikapõletusahi
Käpylä

**Käpylä** (rootsi keeles *Kottby*) on linnaosa Helsingis.

Käpylä liideti Helsingiga 1906. aastal.

Käpyläs asub nr 1 trammiliini lõpp-peatus, linnaosas on ka lähiliinirongi peatus.

Helsingi suveolümpiamängude ajal asus Käpyläs olümpiaküla.


Käpylä Helsinki2.jpg
Käpylän asema Helsinki.jpg|Käpylä raudteepeatus


## Viited
Malmi

**Malmi** (rootsi keeles *Malm*) on linnaosa Helsingi põhjaosas.

Linnaosa koosneb järgmistest piirkondadest: Ala-Malmi, Ylä-Malmi, Malmi lennuväli, Tapanila, Tapaninvainio ja Tattariharju.

Läbi Malmi läheb Helsingist algav raudtee, mis jagab linnaosa kaheks. Malmis on Malmi raudteepeatus.

Linnaosa keskväljak on Malmi turg.

Soome evangeelse luterliku kiriku Malmi kogudus on üle 60 000 liikmega Soome suurim kogudus. Malmis asub Malmi kalmistu.

Malmi liideti Helsingiga 1946. aastal.
Päärdu kool

**Päärdu kool** oli üldhariduskool Rääskis ja Päärdus aastail 1846–1972.

Päärdu vallakool (Rääski külas) asutati 1846. 

Juba 20. sajandi esimesel kümnendil arutati kooli võimalikku kolimist Päärdu mõisahäärberisse. Selle tõttu jäi Päärdu mõis 1905. aasta mässu ajal rüüstamata. Kooli käsutusse anti häärber alles 1924. aastal.

1930 sai koolist kuueklassiline algkool. 1944 muudeti kool seitsmeklassiliseks (mittetäielikuks keskkooliks). 1960. aastal kaheksaklassiliseks ja 1971 taas algkooliks. 1972 liideti kool Kivi-Vigala kaheksaklassilise kooliga.
Narjan-Mar

**Narjan-Mar** (neenetsi *Няръянa мар"* 'punane linn') on linn Venemaal, Neenetsi autonoomse ringkonna keskus.
Linn asub Petšora jõe ääres suudme lähedal 110 km kaugusel Barentsi merest.

Linn on asutatud 1929. aastal, linnaõigused sai 1935. 2005. aastal eraldati linnast Iskatelei alev.

Narjan-Mar on tähtis sadamalinn, seal on ka väike lennuväli.