open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Päris kriminaalne lugu

"**Päris kriminaalne lugu**" on esimene osa Eno Raua lasteraamatute triloogiast, mis ilmus 1972. aastal ühiste kaante vahel pealkirjaga "Lugu lendavate taldrikutega" all. Eesti Telefilm on teinud triloogia esimese ja kolmanda osa põhjal 1981. aastal lastefilmi "Keskpäev" (režissöör Raivo Trass).

## Sisu
Tegevustik saab alguse nimetus Eesti väikealevis, kuhu saabub suvevaheajaks linnatüdruk Kärt. Kärdi võtavad vastu kolm poissi: Meelik, Jürnas ja Kaur. Kärt peatub Jürnase pere juures. Noormehed on esialgu nõutud, millist meelelahutust Kärdile pakkuda, et tal alevis igav ei hakkaks. Nad otsustavad alevipoiss Peetrilt üürida tema väikevenna Madise, hinnaga 20 kopikat tunnis, sest poisid on veendunud, et kõigile tütarlastele meeldib jännata väikelastega. Peetri sõbra Riho eestvedamisel varastatakse laps Jürnase juurest tagasi ning viiakse varjule Peetri tädi juurde maale. Üheskoos otsustatakse last otsima hakata, kuid "taksomeetri tiksumist" tuletatakse üürilevõtjatele silmakirjalikult meelde. 

Olukord saab ootamatu lahenduse, kui Madis, kes kannab ühelt pesunöörilt näpatud kleidikest, alevi tänaval koos Rihoga kleidi omanikule vahele jääb. Käre proua jagab Rihole hulga kõrvakiile. Olukorda sekkub Kärt, kes viib pisipoisi tema vennale Peetrile tagasi. Irooniliselt nõutakse Peetrilt leiutasu. Riho jääb varguse eest koduaresti, ehkki kleidi tegelik näppaja oli siiski Peeter, kes sooritas selle teo Riho abivalmil soovitusel.
Lugu lendavate taldrikutega

"**Lugu lendavate taldrikutega**" on teine osa Eno Raua samanimelisest triloogiast.

## Sisu
Lugu areneb edasi vahetult pärast raamatus "Päris kriminaalne lugu" kujutatud sündmuste toimumist. Jürnasel õnnestub oma aias seltskonda pildistades fotole püüda ufod – poisid märkavad, et fotodel on salapärased tumedad laigud. Nad otsustavad kirjutada Tõravere observatooriumisse helkivate ööpilvede spetsialistile Ants Vipermannile, et asjaloos selgust saada.

Vahepeal päästab Peeter koduarestist oma sõbra Riho (karistuse põhjust vt artikli "Päris kriminaalne lugu" alt). Nad maskeerivad Riho pea vahelejäämise hirmus marliga, nii et ainult silmad jäävad välja. Kummalise maskeeringuga noormeest peetakse tulnukaks ning alevis hakkavad liikuma kuulujutud ufode maandumisest muidu unises Eesti väikealevis. "Olendite" askeldamine ümber kohaliku lehmapidaja Naatri Leeni lehma tekitab alevis kiirituspaanika ning kõlakatele annab hoogu Jürnas, kes skafandriks peetud mesilasvõrku kandes mööda alevi aedu ringi jookseb, jälitades pereheitmisel olevat mesilassülemit. 

Olukord leiab lahenduse, kui Tõraverest saabub kiri. Teadlane selgitab lastele, et tumedad laigud fotol pole mitte ufod, vaid päikselaigud, mis tekivad alati, kui vastu valgust pildistada.
Telepaatiline lugu

"**Telepaatiline lugu**" on kolmas osa Eno Raua triloogiast, mis ilmus 1970. aastal tema kogumikus "Lugu lendavate taldrikutega".

## Sisu
Suvel sõbrunenud alevipoiste Meeliku, Jürnase, Kauri ja linnatüdruk Kärdi ning teiselt poolt kahe alevipoisi Peetri ja Riho seiklused jätkuvad (eelmised osad on "Päris kriminaalne lugu" ja "Lugu lendavate taldrikutega").

Triloogia kolmandas osas tegeldakse varasemast rohkem südameasjadega. Kärdi suvevaheaeg maa-alevis hakkab lõppema ning Meelik kutsub ta surnuaiale, et talle midagi tähtsat öelda. Kaur ja Jürnas märkavad Meeliku ja Kärdi kahtlast kadumist ning avastavad Jürnasel telepaatilised võimed, mille abil nad ka surnuaiale saabuvad.

Kärdi vastu on vahepeal hakanud huvi tundma ka Peetri sõber Riho, kes juba triloogia esimeses osas kujutatud Peetri väikevenna Madise kaudu proovib Kärdile läheneda. Riho teeb plaani lüüa Meeliku, Jürnase ja Kauri ning Kärdi vahele kiil, kasutades selleks Madist ning alevitüdrukut Marjut, kellega Rihol on hea läbisaamine. Peeter kutsub Kärdi jalutama ning "juhuslikult" satutakse Marju aeda.

Algab luuremäng, mis lõpeb Riho armetu vahelejäämisega ja tema plaanide ilmsikstulekuga. Poiss hüppab tänava ääres seisva auto furgooni ning sõiduk liigub paigast – auto sõidutab Riho kaugele võõrale maanteele. Telepaatia abil ei õnnestu Jürnasel aga Rihot alevisse tagasi meelitada ning lapsed on sunnitud koos Riho isaga (kes on ametilt taksojuht) minema Rihot otsima. Poiss leitakse ning sõidutatakse rahvast täis tuubitud taksoga alevisse tagasi. Riho isa teatab, et sõidu eest tasub karistuseks Riho.

Kärt aga peab ikkagi linna sõitma. Meelik ja Kärt lepivad kokku, et jäävad kirjasõpradeks.
Jälle need naksitrallid. Esimene raamat

"**Jälle need naksitrallid**" on kolmas raamat Eno Raua naksitrallilugude lasteraamatusarjas.

## Sisu
Triumfiga lõppenud võitlus rottidega on naksitrallidest teinud kuulsused - autogrammikütid ja pilgud jälitavad neid kõikjal. Kolmik otsustab sõita puhkusele, linnakärast eemale mere äärde, ent linnast ei õnnestu kuidagi lahkuda rahvamasside tõttu, mispeale otsustatakse ööbida hotellis, kus aga lahkumispäevale eelnenud ööl külastab neid üksik lasteta daam, kes ütleb, et tal oli äsja koer surnud vanadusse ja ta sooviks endale vestluskaaslaseks/lemmikloomaks naksitralli, neist kõige paremini sobiks talle Sammalhabe. Sammalhabe aga ütleb, et ta oma sõpru maha ei jäta. Kui aga Sammalhabe läheb öösel õue koeraputkasse magama, varastab daam ta öösel kandekotis ära.

Järgmisel hommikul, kui Muhv ja Kingpool valmistuvad linnast lahkuma, ei ole Sammalhabet kusagil ning nad aimavad halba, et Sammalhabemele võis keegi peale astuda. Nad hakkavad sõpra otsima ning juhused viivad nad haiglas kokku loomaaia töötaja Voldemariga, kellele on elevant peale astunud. Edasi otsides satub neile peale väike pruun segavereline koer, kes asub nende furgoonautot taga ajama. Muhv otsustab Krae endale lemmikloomaks võtta, hotelli tagasi jõudes meenub Muhvile kohtumine daamiga eelmisel õhtul ja et daam oligi see, kes Sammalhabeme ära varastas. Samal ajal hääbub naksitrallide kuulsus, rahvast huvitab nüüd hoopis maailma kõige pikem mees, kellega ka Muhv ja Kingpool kokku saavad.

Järgmisel päeval on daam nõus Sammalhabemega parki jalutama minema, kuigi paneb ta oma vana koerarihma otsa. Pargis satuvad neile peale Muhv ja Kingpool, kes parasjagu jalutavad Kraega ja hakkavad neid taga ajama, kuid daamil õnnestub kinni püüda vaba takso. Sammalhabe aga poetab avatud taksoaknast välja pohli, juhtides nii Muhvi ja Kingpoole daami koduni. Kui Sammalhabe on väsinud, tõstab daam ta harjavarre otsa riputatud kandekotiga aknast välja (daam nimelt võimaldab Sammalhabemel magada värskes õhus, nagu viimane on harjunud), kust Sammalhabe viskab veel ühe pohla alla. Kuna kandekott ripub neljanda korruse kõrgusel, ei tule nad kuidagi päästmise ideele, mispeale otsustavad nad minna uuesti Voldemari külastama. Mees leiab eneses nii palju hingejõudu, et tõuseb haiglavoodist ja toob öösel loomaaiast oma elevandi, kes londiga tõstab Sammalhabeme daami akna pealt alla.

Daam jätab Sammalhabemega hüvasti, lahkumine on kurb, ent seda aitab leevendada Voldemar, kellega daamil kohe hea klapp tekib. Naksitrallid lahkuvad linnast - mere poole, puhkusele.

## Samast raamatusarjast
*"Naksitrallid. Esimene raamat" (1972)
*"Naksitrallid. Teine raamat" (1975)
*"Jälle need naksitrallid. Teine raamat" (1982)
Locrinus

**Locrinus** oli müütiline Inglismaa kuningas, Brutuse vanim poeg.

Pärast Brutuse surma jagati Britannia tema poegade vahel: Locrinus sai Loegria (Inglismaa), Albanactus Albany (Šotimaa) ja Kamber Cymru (Walesi) kuningaks.

Locrinus valitses kümme aastat ja hukkus lahingus oma naise Gwendoleni vastu.
Brutus Troojast

**Brutus** oli Aenease järglasest esimene müütiline brittide kuningas. Teda on oma töödes maininud Nennius ja Geoffrey Monmouthist.
Mempricius

**Mempricius** oli müütiline brittide kuningas, Maddani poeg.

Ta valitses kakskümmend aastat. Pärimuse järgi hukkus ta jahikäigul kui teda ründas kari hunte.

Tema kaasaegsed olid Saul ja Eurysthenes.
Jälle need naksitrallid. Teine raamat

"**Jälle need naksitrallid. Teine raamat**" on neljas ja ühtlasi viimane raamat Eno Raua naksitrallilugude lasteraamatusarjas.

## Sisu
Naksitrallid on pärast sekeldusi jõudnud loodusesse. Nad peatavad oma furgoonauto, et ojast vett varuda, kuid Muhv satub emahundi küüsi, kes ta oma pessa kutsikatele mängimiseks veab. Kingpool ja Sammalhabe alustavad ennastsalgavat võitlust sõbra elu eest. Hundipesale satuvad aga peale koduloouurijad, kes avastavad sealt Muhvi hundikutsikate keskelt ja arvavad, et ta on huntide kasvandik.

Kuna koduloouurijad arvavad, et Muhvile peaks toorest liha muretsema, seavad nad üles kaks jäneselõksu, millesse langevad aga huntide eest põgenedes Kingpool ja Sammalhabe, kelle nad aitavad alla. Muhvi on nad pannud oma seljakotti, kuid öösel roomab Muhv kotis vargsi lõkke äärde ja põletab nii kotti augu, pääseb põgenema ja jõuab tagasi furgoonautosse. Kolmikust tormakaim, Kingpool, kuuleb koduloouurijate juttu pealt ja hakkab kahtlustama, et Muhv ongi huntide seast pärit ning tegelikult tunneb end huntide keskel hästi. Ta otsustab üksinda edasi rännata. Sammalhabe saab varsti Muhviga kokku ja ütleb seda Muhvile, mispeale ehmatuse ja kurvastuse tõttu teeb Muhv liiklusõnnetuse – kihutab furgoonautoga metsateel kahe puu vahele. Auto uksed kiiluvad kinni ning kaks naksitralli jäävad vee ja toiduta autosse lõksu. Kingpool aga mõistab oma arutust ning naaseb ja päästab sõprade elu. Üheskoos jõutakse lõpuks ometi mere äärde ning lasteromaan lõpeb kolme naksitralliga kuulamas lainete laksumist.

## Samast raamatusarjast
*"Naksitrallid. Esimene raamat" (1972)
*"Naksitrallid. Teine raamat" (1975)
*"Jälle need naksitrallid. Esimene raamat" (1979)
Naksitrallid. Esimene raamat

**"Naksitrallid"** on Eno Raua lastele suunatud romaanitetraloogia esimese raamatu pealkiri.

## Sisu
Jutustus saab alguse kolme naljaka mehikese – Muhvi, Kingpoole ja Sammalhabeme – juhuslikust kohtumisest ühe linnakese jäätiseputka ees. Selgub, et kõik kolm on üksikud, ning nad otsustavad kampa lüüa ja Muhvi mugava furgoonautoga üheskoos edasi rännata. Linnakest aga painab kassinuhtlus, kuna üks vanainimene toidab arutult kasse – loomadele läheb kogu piim ja kala, mis tekitab linnas pööraseid liiklusummikuid.

Naksitrallid meelitavad kassid Kingpoole mänguasja, ratastel hiire abil metsa. Sellega aga lugu ei lõpe, kuna vanainimene on teiste kasside hulgas kaotanud oma kassi – Alberti ning naksitrallid otsustavad vanainimest aidata. Muhv ja Kingpool põgenevad furgoonautoga kasside eest järve peale, kus nad otsustavad keeduspiraali abil järvevee ära keeta ning enne keedetud vee mahasadamist kassid järve keskel olevale saarele meelitada. Plaan õnnestubki ning kassid jäävad saare peale lõksu. Samal ajal on metsa jäänud Sammalhabeme habemesse teinud pesa lind ning hoolimata kasside ohust aitab Sammalhabe linnul järglased üles kasvatada. Üks hall kass, kes otsustab neid rünnata, kukub aga püünisesse ning ta viiakse vanainimese juurde tagasi, kus pärast kassi pesemist selgub, et tegemist on tema Albertiga. Loo lõpuks saavad naksitrallid aurahad edukalt lõppenud kassivastase võitluse eest.

## Samast raamatusarjast
*"Naksitrallid. Teine raamat" (1975)
*"Jälle need naksitrallid. Esimene raamat" (1979)
*"Jälle need naksitrallid. Teine raamat" (1982)

## Välislingid
*Naksitrallid. Kohtumine jäätiseputka juures (katkend raamatust)
Naksitrallid. Teine raamat

**"Naksitrallid. Teine raamat"** on Eno Raua lasteraamat. Ka selle on illustreerinud Edgar Valter.

## Sisu
Naksitrallilugude teine raamat arendab ökotasakaalu teemat edasi. Naksitrallid, värsked auraha kavalerid, satuvad oma rännakul Kingpoole lapsepõlveradadele lossivaremetes. Varemetes nähakse mõningaid rotte, mis viib Muhvi verest välja, kuid Sammalhabe soovitab selle peale rahustavat teed. Teematerjali korjama minnes astub Kingpool kogemata peale rästikule, kelle Sammalhabe pistab taskusse ja otsustab terveks ravida ning hakkab teda hüüdma Rudolfiks. Pärast teejoomist, kui Sammalhabe on läinud Rudolfile piima tooma ning Muhv ja Kingpool magavad, varastab harakas Kingpoole rinnast helkiva auraha ja lendab sellega mäe otsast paistvate lossivaremete juurde, kus kasvava männi otsas on linnu pesa.

Naksitrallid suunduvad auraha ära tooma, kuid varemetes avanev pilt on õõvastav – paik on koduks tervele rotikarjale! Tänu Sammalhabeme toodud rassitaimele läheb naksitrallidel läheb korda pääseda puu otsa, kust Kingpool leiab pesast oma ammukaotatud ragulka üles, kuid kui rassitaim ära närtsib, jäävad nad puu otsa rottide kätte lõksu. Kingpool kukub puu otsast alla ja jääb tigeda roti ette, kuid Rudolf roomab Sammalhabeme taskust välja ja hammustab rotti, mispeale Kingpoolel õnnestub ronida tagasi puuõõnsusse. Puutüve sees olevas haraka varakambris süstematiseeritakse ja pannakse kirja kogu sinna aegade jooksul kokkukantud vara, lisaks annavad naksitrallid tõotuse, et kui nad peaksid kunagi sealt eluga pääsema, peavad nad ka saarelt kassid ära päästma. Ühtäkki aga rotid lahkuvad varemetest ning sõbrad pääsevad puu otsast alla. Nad võtavad haraka varanduse kaasa ning suunduvad linna, et leid loodusloomuuseumile annetada.

Linnas aga selgub, et pärast kasside kadumist (esimeses osas), on needsamad rotid linnakese vallutanud. Valitseb kaos ja eriolukord, rahvas põgeneb, üles on seatud kontrollpunktid jne. Naksitrallid mõistavad, et omal ajal kasse linnast välja meelitades käitusid nad tormakalt ning meelitavad kassid rahva juubeldamise saatel linna tagasi. Raamatu lõppakordina kirjutab Sammalhabe loodusmuuseumi raamatusse pühenduse: "Looduses peab valitsema tasakaal!"

## Samast raamatusarjast
*"Naksitrallid. Esimene raamat" (1972)
*"Jälle need naksitrallid. Esimene raamat" (1979)
*"Jälle need naksitrallid. Teine raamat" (1982)
Maddan

**Maddan** oli müütiline brittide kuningas, Locrinuse ja Gwendoleni poeg.

Ta valitses nelikümmend aastat.
Gwendolen

**Gwendolen** oli müütiline brittide kuninganna, Locrinuse naine. 

Pärast Locrinuse võitmist ja surma lahingus valitses Gwendolen viisteist aastat, loobus seejärel oma poja Maddani kasuks ja elas Cornwallis.

Ta oli Saamueli, Aeneas Silviuse ja Homerose kaasaegne.
Eero Vasar

**Eero Vasar** (sündinud 17. septembril 1954 Tartus) on Eesti arstiteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2010).

## Elulugu
Ta õppis aastatel 1962–1973 Tartu 5. Keskkoolis ja 1973–1979 Tartu Riiklikus Ülikoolis arstiteadust. Seejärel astus aspirantuuri füsioloogia erialal. Kaitses 1983. aastal Tartu Ülikooli juures meditsiinikandidaadi väitekirja (”Apomorfiini ja klonidiini agressiivsuse neuromediatoorsete mehhanismide farmakoloogiline analüüs”) ning 1992 samas meditsiinidoktori väitekirja („Koletsüstokiniini retseptorite osa käitumise regulatsioonis ja haloperidooli ja diasepaami toimes“). 

Alates 1991. aastast on Tartu Ülikooli füsioloogia instituudi (alates 2013 biomeditsiini instituut, alates 2016 bio- ja siirdemeditsiini instituut) juhataja. Alates 1992. aastast on ta Tartu Ülikooli korraline füsioloogia professor. Aastatel 2003–2008 arstiteaduskonna teadusprodekaan.

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2010. aastal arstiteaduse alal. Ta kuulub akadeemia bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda, on alates 2011 Eesti Teaduste Akadeemia arstiteaduse ja tervishoiu strateegia alalise komisjoni esimees.  

## Teadustöö
Uurimistöö põhisuunad on ärevusseisundite neurobioloogilised mehhanismid ning transgeense tehnoloogia rakendamine vaimu- ja neurodegeneratiivsete haiguste molekulaarsete mehhanismide selgitamiseks.

Tema sulest on ilmunud üle 300 teaduspublikatsiooni, ta on kolme patentse leiutise autor. Olnud 33 doktoritöö juhendaja. 

## Tunnustus
* 2001 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
* 2004 Eesti Vabariigi teaduspreemia meditsiini alal
* 2014 Tartu Ülikooli suur medal
* 2016 Karl Schlossmanni medal
* 2019 Tartu Ülikooli medal
* 2021 Eesti Vaberiigi teaduspreemia arstiteaduse alal
*2022 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler
*2023 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

## Isiklikku
Eero Vasara isa oli füsioloogiaprofessor Elmar Vasar, ema psühhiaater Helju Vasar, vennad psühhiaatriaprofessor Veiko Vasar ja veresoontekirurg Olavi Vasar. Tema emapoolne vanaisa oli veterinaariaprofessor Rudolf Säre.

## Viited



## Kirjandus
* Margus Maidla, "Akadeemik Eero Vasar: aju on peen mehhanism", rmt: "Teaduste Akadeemia - Eesti kollektiivne aju", Tallinn, 2014, lk 595–601

## Välislingid
* Eero Vasar Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
* Eero Vasar Eesti Teadusinfosüsteemis
* Eero Vasar ERIS-es
* Riho Laurisaar, "Professor Eero Vasar paneb hiiredki laulma", Eesti Päevaleht, 28. märts 2009
* Katre Tatrik, "Eero Vasara loeng: Kas rikkus on meelepete või meelepete on rikkus?", ERR, 21.09.2015 (artiklis on ka loengu täispikk video)
Margus Luik

**Margus Luik** (sündinud 11. jaanuaril 1980) on eesti võistluskäija ja spordipedagoog.

Margus Luik on õppinud Haapsalu Linna Algkoolis, Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumis ning Tallinna Pedagoogikaülikoolis kehakultuuri ja rekreatsiooni erialal. 

2002. aastast töötab õpetajana Tallinna Kristiine Gümnaasiumis (vanempedagoog) ja treenerina Midrimaa OÜ-s.

1990. aastast kuulus ta Läänemaa Kergejõustikuklubisse. Seal alustas ta treeninguid Endel Susi käe all. Esindades oma klubi peaaegu kõikidel kergejõustikualadel, valis põhialaks siiski suuremat edu toonud võistluskäimise. Hiljem esindas Bruno Junki Käimisklubi.

Margus Luik on 25-kordne Eesti meister, Balti karika võitja ja Läti meistrivõistluste hõbe 50 km käimises. Samalt distantsilt on ette näidata ka Baltimaade meistrivõistluste pronksmedal, Euroopa karikavõistluste 28. koht ja maailma karikavõistluste 68. koht. Tema maailma ja Euroopa karikavõistlustel välja käidud kohad on seni jäänud teistele eestlastele püüdmatuks.

Eesti meistrivõistlustelt on Luik eri käimisdistantsidel võitnud kokku 51 medalit (25 kuld-, 22 hõbe- ja 4 pronksmedalit).

Koostanud võistluskäimise trükise "Kiirkäimine – sinu võimalus särada!" (2008, 20 lk) ja spordibiograafia "Paralepast poodiumile: võistluskäija päevaraamat" (2017, 263 lk).

Ilukirjanduse vallas on Margus Luik koostöös kirjastusega Hea Lugu avaldanud suvitusromaanid "Sulnis Saara" (2020, 144 lk) ja “Elu Elisabethiga” (2024, 192 lk).

Margus Luik tegutseb ka pulmaisa ja õhtujuhina.

## Välislingid
* 
* Margus Luige blogi
* Elulugu "Paralepast poodiumile"
* Kaire Kenk. Eesti meister Margus Luik: kiirkäimine on lahe Õhtuleht, 8. mai 2006
* Ann Hiiemaa. Õpetajast käimissõltlane sihib olümpiamänge Postimees, 11. juuli 2007
* Riina Tobias. Margus Luik - mees nagu hunt Kriimsilm Lääne Elu, 27. september 2016
* Malle-Liisa Raigla. Margus Luik kirjutas armastusromaani Haapsalust Lääne Elu, 18. juuni 2020
* Monika Undo. Margus Luige "Sulnis Saara" lööb Haapsalu pärlina särama Lääne Elu, 3. juuli 2020
* Malle-Liisa Raigla. Margus Luik viib lugejad 1939. aasta Haapsallu Lääne Elu, 30. mai 2024
Ingemar Johansson

**Jens Ingemar Johansson** (hüüdnimi **Ingo**; 22. september 1932 Göteborg – 30. jaanuar 2009 Onsala, Kungsbacka vald, Hallandi lään) oli Rootsi poksija. 

## Harrastajana
Poksiga hakkas tegelema ta 1945. aastal, 16-aastaselt pidas esimese võistluse (1948).

Johansson osales 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel raskekaalus (+79,38 kg). Finaalis kohtus ta USA tõusva tähe Edward Sandersiga. Kohtumine oli mõlemalt poolt ettevaatlik, mõlemad said ka passiivsuse eest hoiatuse. Teise raundi lõpus sai Johansson teise hoiatuse ja diskvalifitseeriti. Hõbemedal jäeti välja andmata, Johansson sai selle kätte alles 1982. aastal. Ta on hiljem väitnud, et soovis oma vastast väsitada ja kolmandas raundis otsustavalt rünnata. Selline taktika oli tema senisele võistlusstiilile tõesti omane. 

## Elukutselisena
Johansson hakkas pärast olümpiamänge elukutseliseks. Ta võitis 1956. aasta elukutseliste Euroopa meistrivõistluste finaalis Franco Cavicchi (Itaalia). Ta kohtus 1959. aastal New Yorgis maailmameistrimatšis Floyd Pattersoniga ja võitis kolmandas raundis nokaudiga. Johansson tuli maailmameistriks.

Johansson kohtus Pattersoniga uuesti 1960. aastal, Patterson võitis nokaudiga viiendas raundis ja oli esimene raskekaallane, kes oli pärast vahepealset maailmameistrimatši kaotust end uuesti maailmameistriks võidelnud. Nad kohtusid veel 1961. aastal ning jälle võitis Patterson, seekord nokaudiga kuuendas raundis. Johansson võitis 1962. aastal uuesti elukutseliste Euroopa meistrivõistluste kuldmedali raskekaalus, alistades Brian Londoni Suurbritanniast.

Johansson pidas elukutselisena 28 võistlust ja võitis neist 26, neist 17 nokaudiga. Ta lõpetas elukutselisena 1963. aastal.

Johansson tegutses hiljem USA-s filmi alal. 1990. aastate keskel diagnoositi tal Alzheimeri tõbi. 

## Välislingid
* 
*Ingemar "Ingo" Johansson lehel ''BoxRec''. Inglise keeles
*Toivo Kivimets, "Ingemar Johansson lahkunud", Eesti Päevaleht 31. jaanuar 2009
Panama vapp

**Panama vapp** on Panama ametlik riigivapp.

Vapp võeti kasutusele aastal 1904.

Vapikilbi keskmisel väljal on Panama kanali kujutis. Maapinna roheline värvus sümboliseerib taimekasvu. Taevas on näha lainete kohale tõusev täiskuu ja mägede taha loojuv päike, mis sümboliseerivad Panama iseseisvuse väljakuulutamise aega.

Vapi ülemisel vasakpoolsel väljal on relvad, mis sümboliseerivad valmidust vabadusvõitluseks (kuni vapi esimese muutmiseni 1941. aastal tähistasid need kodurahu) ning parempoolsel tööriistad, mis sümboliseerivad kanali rajamist ja töökust. Kilbi alumistel väljadel on jõukust tähistav küllusesarv ja tiibadega vesiratas, mis sümboliseerib progressi.

Vapikilbi kohal on iseseisvuse sümbolina kotkas, kes hoiab nokas hõbedast linti ladinakeelse deviisiga *"Pro mundi beneficio"* ('maailma hüvanguks'). Kotka pea kohal on üheksa tähte, mis tähistavad Panama üheksat provintsi.

Kilpi ümbritseb neli riigilippu, kaks kummalgi küljel.

Kuigi aastal 1949 vastu võetud seadus sätestas, et Panama vapi kohal on kotkas, ei määratlenud see, mis liiki kotkas see on. Üldjuhul kujutati vapil harpüiat. Aastal 2002 kinnitati harpüia Panama rahvuslinnuks. Sellest lähtudes muudeti sama aasta 17. mail Panama vapi seadust ja sätestati, et vapi ülaosas on kujutatud harpüiat.

## Vaata ka
*Panama lipp
Ingo

**Ingo** võib tähendada järgmist:
*Ingo (eesnimi), mehenimi
*Ingo oli Rootsi poksija Ingemar Johansson hüüdnimi
*...
Tuli pimendatud linnas

**"Tuli pimendatud linnas"** on Eno Raua jutustus, mis viib lugeja 1940. aastate Saksa okupatsiooni aega. Raud on tunnistanud, et teoses on mõndagi tõsielulist ning ka osa prototüüpe on samad, mis teostes "Roostevaba mõõk" ja "Sõjakirves on välja kaevatud".

Jutustus algab sakslaste tulekuga, kui minategelane Ülo on suvepuhkusel maal sugulaste juures ning hakkab linna naasma. Selgub, et Ülo isa on mobiliseeritud Punaarmeesse. Ülo otsustab sõbra Oleviga alustada võitlust Saksa okupantide vastu. Koos satutakse mitmetesse haaravatesse seiklustesse: saadetakse hoiatuskirju, paljastatakse sakslaste nuhk härra Velirand, levitatakse koolis Nõukogude Informatsioonibüroo teadaandeid, tegeldakse usalduse ja reetmise teemaga jne. 

Teosele vajutab pitseri selle ilmumisaeg. Tuleb tähele panna, et ehkki Eno Raud kirjeldab Saksa okupatsiooni vastavalt ilmumisaja kaanonitele kriitilises võtmes, ei püüa ta mingil moel esile tõsta lugejale teadaolevalt järgnenud Nõukogude okupatsioonivõimu eeliseid. Raud mainib põgusalt rahva rasket ainelist olukorda, vihjatakse toidukaartidele ning küllusele enne sõja algust. Ühes peatükis kirjeldatakse vestlust saksa sõduriga, misjärel minategelane Ülo järeldab, et ka saksa sõdur on eelkõige inimene, kodumaast kaugele sattunud noormees, kellegi vend või poeg, hitlerliku süsteemi käsutäitja. 

Tegeldakse ka tabuteemadega nagu vastaspooltele sõdima sattunud eestlaste ja nende omaste olukord tagalas ning vihjatakse üldisele vaesusele Venemaal. Jutuks tuleb ka kadaklus ning vihjamisi baltisakslaste lahkumine Eestist.

Jutustuse viimases peatükis tsiteerib kirjanik Eduard Bornhöhe "Tasujat". Noored süütavad linna taga asuva veski varemetes jüriööl tule, mis sümboliseerib võitlustahet ja vabadust. Sedagi võib tõlgendada mitmeti, arvestades romaani ilmumisaega 1967. aastal, mil Eestis kestis Nõukogude okupatsioon. 

Teose põhjal valmis 1973. aastal mängufilm "Tuli öös".
Roostevaba mõõk

"**Roostevaba mõõk**" on Eno Raua autobiograafiliste sugemetega jutustus, mis viib lugeja Teise maailmasõja eelse Tallinna äärelinna poiste mängudemaale.

Algselt 1957. aastal välja antud teosest on ilmunud ka mitu kordustrükki ning see on tõlgitud vene ja tšehhi keelde.

## Sisu
Teose konflikt saab alguse uue poisi Jaani saabumisega Männilinna, kuna Jaan kogub enda ümber kamba Sõjaliste Mängude Komitee ehk SMK. Kamp tekitab rivaliteedi juba eksisteeriva indiaani mänge harrastava poistekambaga, mille eesotsas on lastekodulaps Roland Sahk ehk Rolts, hüüdnimega Must Surm. Kahe kamba poisid jõuavad pärast väiksemaid kokkupõrkeid otsustava lahinguni, millest väljub võitjana SMK. 

Autor tegeleb teemadega nagu ustavus, andestamine ja reetmine. Teose kulminatsiooni, suure kampadevahelise lahingu järel, otsustab õppenõukogu Roltsi saata raskesti kasvatatavate laste kooli, kuna Roltsi kahtlustatakse kooli direktori kabineti akna lõhkumises (mida Roland aga pole teinud). Olukorda sekkub endine verivaenlane Jaan, kes süü enda peale võtab ja Roltsi sellest päästab. Poistest saavad head sõbrad. Selgub ka tegelik süüdlane – lastekodu juhataja poeg Uudu, kes lõhkus akna, tahtes Rolandile kätte maksta lõuahaagi eest, mille viimane talle andis.

Rolandi ja Jaani seiklused jätkuvad teoses "Sõjakirves on välja kaevatud".

## Väljaanded
* Roostevaba mõõk. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1957
* Roostevaba mõõk. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 
* Roostevaba mõõk. Tallinn: Eesti Raamat, 1990. ISBN 5450018843
* Roostevaba mõõk. Tallinn: Ilo, 2005 ISBN 9985576934
* Roostevaba mõõk. Tallinn: Tänapäev, 2019. ISBN 9789949856022
Klitteni vald

**Klitten** on endine vald Saksamaal Saksimaa Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisis praeguse Boxbergi valla territooriumil.

## Vallaosad
Dürrbach (*Dyrbach*), Jahmen (*Jamno*), Jasua, Kaschel (*Košla*), Klein-Radisch (*Radšowk*), Klein-Oelsa (*Wolešnica*), Klitten (*Klětno*), Tauer (*Turjo*) ja Zimpel (*Cympl*).
Kose Muusikakool

**Kose Muusikakool** oli muusikakool Harju maakonnas Kose vallas Kosel. Kool asutati 1978. aastal ja suleti 2019. aastal, kui asutati Kose Huvikool, kuhu koondati Kose Kunstikool, Kose Muusikakool ja Kose Spordikool.  

Kuni 2013. aastani tegutses Kose Muusikakool vanas puumajas aadressil Pikk tänav 8, seejärel koliti endise Kose Teeninduskooli ruumidesse aadressil Hariduse tänav 2. Samas jätkab tegevust ka Kose Huvikooli muusikaosakond. 

Koolis saab õppida akordioni-, klaveri-, viiuli- ja kitarrimängu, puhkpilliosakonnas antakse nii puu- kui ka vaskpillide õpet. Õpetajaid on koolis kümmekond.

Kooli direktor oli 2012. aastani Tiit Helilaid, seejärel Tarmo Velmet. 2019. aastal sai kooli direktoriks Kai Rei-Pikajago, kellest sai ka Kose Huvikooli direktor.

Kooli staažikamad õpetajad on olnud klaveriõpetajad Maarja Laas ja Karin Kivisild, viiuliõpetajad Juta Helilaid ja Angelika Kadarik ning akordioniõpetaja Karin Sarapuu.

Tuntud inimestest on Kose Muusikakoolis õppinud näiteks Rauno Roosnurm, Katrin Viirpalu, Sandra Nurmsalu, Meelis Kompus, Vahur Valgmaa, Eike Vellend, Brita Baumann, Janika Sillamaa jt.

## Viited
Kõrboja peremees (film)

"**Kõrboja peremees**" on Leida Laiuse 1979. aastal lavastatud mängufilm. 

Film on loodud A. H. Tammsaare samanimelise romaani ainetel. Teose läbiv teema on Katku Villu ja Kõrboja Anna traagiline armastus. Peategelased kohtuvad taas pärast Villu vanglas veedetud aastaid, kuid miski pole enam endine.

Filmi "Kõrboja peremehe" võtted toimusid Kõrvemaal Paukjärve lähistel.

## Osades
*Kaie Mihkelson – Kõrboja Anna
*Lembit Peterson – Katku Villu
*Ants Eskola – Kõrboja Rein
*Elo Tamul – Kõrboja Madli
*Oskar Liigand – Villu isa
*Maimu Pajusaar – Villu ema
*Lea Sild – Eevi
*Ita Ever – Eevi ema
*Inge Oks – noor Anna
*Tõnu Peterson – noor Villu

## Filmi pealkiri teistes keeltes
* "The Master of Kõrboja" (inglise)
* "Husbonden pa Körboja" (rootsi)

## Välislingid
* Kõrboja peremees. Eesti filmiklassika. Eesti Päevalehe sari nr. 22
* Lembit Peterson, Kaie Mihkelson ja Paul-Eerik Rummo. Saatejuht Mark Soosaar. Filmi-ilm. Vikerraadio, 15. juuni 2012
Sõjakirves on välja kaevatud

**"Sõjakirves on välja kaevatud"** on Eno Raua teos, kus autor jätkab juba "Roostevabas mõõgas" tuttavaks saanud poiste seikluste kujutamist.

## Sisu
Käes on suvi ja vanemateta lastekodupoiss Roland Sahk ehk Rolts, hüüdnimega Must Surm, on saadetud suveks maale, sulaseks Lõuna-Eestis asuvasse Rabaranna tallu. Taluperemees aga ei anna Rolandile armu – töö on poisi jaoks harjumatu ning ebaõnnestumisi saadab varjamatult pahatahtlik suhtumine "linnamehesse". Roland saab linnasõpradelt Jaanilt ja Antsult kirja, et viimased on teel Lõuna-Eestisse jalgsimatkale ning kavatsevad teel külastada ka Rolandit.

Vahepeal on aga Rolandil tekkinud tüli turjaka külapoisi Rebase Arnoga ning pärast järjekordset sõnavahetust peremehega ütleb Roland talle koha üles. Ta lahkub talust koos Jaani ja Antsuga, kes vahepeal on saabunud.

Üheskoos minnakse külast eemale Mustmetsa, kus järve ääres seatakse üles tõeline "indiaanilaager". Sündmustik võtab pöörde, kui poisid ostavad läbisõidul olevatelt mustlastelt kana – mis nagu hiljem selgub, on varastatud Rebase-Arno talust. Arno esitab ultimaatumi – olgu kana õhtuks tagasi toodud, või tuleb verevalamine. Poisid otsustavad sõja vastu võtta.

Öine lahing lõpeb kummagi poole jaoks suurema võidu ja kaotuseta. Kana viiakse siiski õigele omanikule tagasi ning Roland leiab hiljem enesele uue teenistuskoha vaesemas, kuid sõbraliku suhtumisega talus.
Sipsik (raamat)

**"Sipsik"** on Eno Raua lasteraamat, mille on illustreerinud Edgar Valter.

Teost on välja antud ka inglise, komi, leedu, läti, poola, saksa, soome, tadžiki, udmurdi, ukraina, valgevene ja vene keeles.

## Raamatu sisu
Sipsik on rääkiv, mõtlev ja võrdlemisi isepäiselt tegutsev kaltsunukk, mille Mart õmbles sünnipäevaks oma pisemale õele Anule. Kaltsunukk on nagu väike laps – rõõmus, uudishimulik, kohati hulljulge, vahel mõtlik ja nukkergi. Sipsik satub koos Anuga kaasahaaravatesse seiklustesse; koos käiakse katusel ja ujumas, õpitakse sukeldumist, sõidetakse taksos, ollakse üksi kodus jm. Kirjanik tabab hästi väikse lapse mõtte- ja tundemaailma erisugustes situatsioonides.

Kui peamiselt on jutukestes just Anu see, kes seletab Sipsikule "elutõdesid", n-ö kasvatab teda, siis viimane peatükk toob muutuse. Sipsik tabab end mõttelt, et kui Anu suuremaks sirgub, ei tahagi ta enam temaga mängida. Ta palub Anu, et see ei unustaks teda, vaid paneks ta mõnda tühja kingakarpi, kust Anu ta vahel, kasvõi juba suure tüdrukuna, vahel välja võtaks ja meenutaks nende ühiseid seiklusi – sedasama katuselkäiku, ujumist jne.

Kirjanik Eno Raua isa nimi oli Mart ja ta õde on Anu Raud. Teoses on huvitav tähele panna, et samu nimesid kannavad ka raamatu peategelased.

## Vaata ka
* Anu ja Sipsik

## Viited
Mezeni laht

**Mezeni laht** (vene keeles Мезенская губа) on laht Euroopa põhjaosas Venemaal, Valge mere osa.

Mezeni lahte ümbritsevad Arhangelski oblasti (Abramovski rannik) ja Neenetsimaa rannik, sealhulgas Kanini poolsaare läänerannik (Konušinski rannik). Lahe pikkus on 105 km, laius 97 km, sügavus 5–25 m. Lahe pindala on 6630 km².

Lahe suudmes asub Moržovetsi saar.

Lahte läbib üsna keskelt põhjapolaarjoon, aga selle kaldad jäävad polaarjoonest üldiselt lõuna poole.

Lahte suubuvad Koida, Kuloi, Mezeni ja Nessi jõgi.

Lahe vesi on vähem läbipaistev kui mujal Valges meres. See tuleb asjaolust, et lahte suubuv Mezeni jõgi on üsna sogane.

Talvel laht jäätub, aga tugevate loodete tõttu ei ole jääkate kuigi kindel. Lahvandusi esineb südatalvelgi. Loodete kõrgus ulatub 10,3 meetrini. Seetõttu on sinna kavas rajada loodeteelektrijaam võimsusega 11,4 GW .

Mezeni lahe rannikul asuvad Koida, Kamenka ja Jažma asula, kaugele ei jää Kuloi kaldal olev Dolgoštšelje, Mezeni jõe kaldal olev Mezen ja Nossi jõe kaldal olev Noss.

Mezeni lahe äärde ei saa sõita raudteega. Mezenisse viib maantee, mis kohati on kattega ja kohati katteta. 

## Viited
Roy Khan

**Roy Sætre Khantatat** (sündinud 12. märtsil 1970), tuntud kui **Roy Khan** või **Khan**, on Norra laulja. Khan oli 2011. aastani sümfoonilise ''power metal'''i ansambli Kamelot laulja. Enne *metal*-lauljana kuulsaks saamist õppis ta Norras kolm aastat ooperit. 

Enne Kamelotiga ühinemist 1997. aastal laulis Khan progressiivse ''metal'''i bändis Conception. Temale eelnev Kameloti vokalist, Mark Vanderbilt, lahkus bändist 1998. aastal. Khan kirjutas kõik Kameloti laulud koos kitarristi ja asutajaliikme Thomas Youngbloodiga.

2005. aastal ühines Khan taas Conceptioniga, kellega andis kontserdid sama aasta 16. septembril ProgPower USA VI festivalil ja 1. oktoobril Norras Scream Magazine'i 15 Years & 100 Issues festivalil.

## Diskograafia
### [[Conception]]
**Stuudioalbumid**
*"The Last Sunset" (1991)
*"Parallel Minds"(1993)
*"In Your Multitude" (1995)
*"Flow" (1997)

**EP-d**
*"Guilt/Sundance" (1995)
*"My Dark Symphony" (2018)

**Singel**

* "Re:Conception" (2018)

### [[Kamelot]]
**Stuudioalbumid**
*"Siége Perilous" (1998)
*"The Fourth Legacy" (2000)
*"Karma" (2001)
*"Epica" (2003)
*"The Black Halo" (2005)
*"Ghost Opera" (2007)
*"Poetry for the Poisoned" (2010)

**Kontsertalbumid**
*"The Expedition" (2000)
*"One Cold Winter's Night" (2006) CD ja DVD

**Külalisesinemised**
*Crest Of Darkness – "The Ogress" (1999), laulud "Reference" ja "Sweet Scent Of Death"
*Epica – "Consign to Oblivion" (2005), laul "Trois Vierges"
*Avantasia – "The Scarecrow" (2008), laul "Twisted Mind"

## Välislingid
*Kamelot
*Roy Khan'i informatsioon Kamelot kodulehel
*Conception'i koduleht
Bóbr

**Bóbr** on jõgi Tšehhis ja Poolas, Odra vasakpoolne lisajõgi. 

Jõgi saab alguse Krkonoše mäestikus, kahe kilomeetri kaugusel Poola piirist.

Jõe pikkus on 279 km, valgala pindala 5874 km².

Suuremad jõe ääres asuvad linnad on Lubawka, Kamienna Góra, Jelenia Góra, Wleń, Lwówek Śląski, Bolesławiec, Szprotawa, Małomice, Żagań, Nowogród Bobrzański ja Krosno Odrzańskie.

## Viited

## Välislingid
Surnumatja

**Surnumatja** (ka **matusekorraldaja**) elukutseline surnute matja. Surnumatja ülesannete seas on surnu sängitamine või kremeerimine, matusetseremoonia korraldamine.

## Vaata ka
*hauakaevaja

## Viited
Kalle Kilk

**Kalle Kilk** (sündinud 21. märtsil 1978) on eesti biokeemik.

## Haridus
Kalle Kilk on lõpetanud Tartu Ülikooli keemia erialal 2000, omandanud samas magistrikraadi biokeemia erialal 2002 ning doktorikraadi Stockholmi Ülikoolis neurokeemia erialal 2004. Doktoritöö teemaks oli "Cell-penetrating peptides and bioactive cargoes. Strategies and mechanisms."

## Töökäik
Ta on töötanud Tartu Ülikooli arstiteaduskonna üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi immunoloogia õppetooli erakorraline teadurina 2005–2007 ning alates 2007. aastast töötab Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudi molekulaarse biotehnoloogia laboris erakorraline vanemteadurina ja TÜ arstiteaduskonna biokeemia instituudi meditsiinilise biokeemia õppetooli teadurina.

## Tunnustus
Kalle Kilk kuulus 2009. aastal keemia ja molekulaarbioloogia valdkonnas Eesti Vabariigi teaduspreemia pälvinud kollektiivi.

## Välislingid
* 
* Indrek Rohtmets: Valgud on salapärasemad kui geenid, Horisont, 2006, nr 4
Henry Winkler

**Henry Franklin Winkler** (sündinud 30. oktoobril 1945 New Yorgis) on ameerika filminäitleja, -režissöör ja -produtsent. 

## Filmograafia
### Filmid
* *[[Crazy Joe (film)|Crazy Joe]]* (1974)
* *[[The Lords of Flatbush]]* (1974)
* *[[Katherine (film)|Katherine]]*, also known as *The Radical* (1975)
* *[[Heroes (1977 film)|Heroes]]* (1977)
* *[[The One and Only (1978 film)|The One and Only]]* (1978)
* *[[Night Shift (film)|Night Shift]]* (1982)
* *[[Scream (1996 film)|Scream]]* (1996) (uncredited)
* *[[Ground Control (film)|Ground Control]]* (1998)
* *[[The Waterboy]]* (1998)
* *[[P.U.N.K.S.]]* (1999)
* *[[Dill Scallion]]* (1999)
* *[[Little Nicky]]* (2000)
* *[[Down to You]]* (2000)
* *[[Holes (film)|Holes]]* (2003)
* *[[Berkeley (film)|Berkeley]]* (2005)
* *[[The Kid & I]]* (2005)
* *[[Unbeatable Harold]]* (2006)
* *[[Click (2006 film)|Click]]* (2006)
* *[[I Could Never Be Your Woman]]* (2007)
* *[[A Plumm Summer]]* (2007)
* *[[You Don't Mess with the Zohan]]* (2008)
* *[[The Most Wonderful Time of the Year (film)|The Most Wonderful Time of the Year]]* (2008)
* *[[Group Sex (film)|Group Sex]]* (2010)
* *[[Adventures of Serial Buddies]]* (2011)
* *[[Beatles Stories]]* (2012) (Himself) (Documentary)
* *[[Here Comes the Boom]]* (2012)
* *[[Larry Gaye: Renegade Male Flight Attendant]]* (2015)

### Televisioon
* *[[Happy Days]]* (1974–1984)
* *[[MacGyver]]* (1985–1992)

## Välislingid
* Henry Winkler @imdb.com
Tšoša laht

**Tšoša laht** (vene keeles *Чёшская губа*) on laht Euroopa põhjaosas Venemaal, Barentsi mere osa. Laht ümbritseb Kanini poolsaare idarannikut ja Mandri-Euroopa rannikut. Lahel on ümmargune kuju, pikkus 110 km ja laius kuni 130 km, tavaline sügavus on 50 m, leidub palju madalaid sügavusega 2–3 m.

Lahte suubuvad Tšoša jõgi, Vižass, Oma jõgi, Snopa ja Pjoša.
Eesti Diviis

**Eesti diviisiks** on nimetatud mitut Eestiga seotud väeüksust.
* 1. Eesti jalaväediviis, Venemaa keisririigi Keiserliku Armee koosseisus moodustatud rahvusväeosa
* 1. Eesti Kütidiviis, Eesti Vabadussõja käigus Nõukogude Venemaa Punaarmee koosseisus moodustatud rahvusväeosa
* 1. Diviis, Eesti Vabadussõja käigus Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe koosseisus moodustatud väeüksus
* Eesti kütidiviis, Venemaa kodusõja käigus eestlasest moodustatud väeosa
* 20. eesti diviis, teise maailmasõja käigus Eestis moodustatud Relva SS-i koosseisu kuulunud rahvusväeosa
* 7. Eesti Laskurdiviis, teise maailmasõja käigus NSV Liidus moodustatud rahvusväeosa
* 249. Eesti Laskurdiviis, teise maailmasõja käigus NSV Liidus moodustatud rahvusväeosa
* Diviis, tänapäeval kaitseväe üksus.

## Vaata ka
* Diviis (Kaitsevägi)
Ilusa oja

**Ilusa oja** on oja Otepää ja Nõo vallas. 

Oja voolab välja Mõrtsuka järvest ja suubub Laguja jõkke.

## Välislingid
*
Mikrokeha (bioloogia)

**Mikrokeha** ehk **mikrokehake** on raku tsütoplasmas olev membraaniga ümbritsetud enamasti ümar organell. Mikrokehas on enamasti ensüüme, ja neis toimuvad mitmed metaboolsed protsessid.

Tüüpilised mikrokehad on peroksüsoomid ja glüoksüsoomid.
Tõnis Uibo

**Tõnis Uibo** (sündinud 17. novembril 1945) on eesti laulja (bariton).

## Teatritee

Tõnis Uibo õppis laulmist Tallinna Konservatooriumi ettevalmistuskursustel Jenny Siimoni juures. Õpinguid jätkas ta Vanemuise vokaalstuudios Rudolf Jõksi õpilasena. Alates 1969. aastast on ta Vanemuise ooperi- ja operetisolist. Ta täiendas ennast Linda Sauli juures.

Tõnis Uibo on lõpetanud Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ujumise erialal.

## Suuremaid osatäitmisi:
*Nardo "Armastuse aed"
*Raoul  "Montmartre'i kannike" 
*Cascada "Lõbus lesk",
*Onegin "Jevgeni Onegin" ,
*Don Giovanni "Don Giovanni",
*Deemon "Deemon",
*Edwin "Silva",
*Frol Skobejev "Vääritu väi",
*Sid "Albert Herring",
*Sharpless "Madame Butterfly",
*Petrov "Tormide rand", 
*Jake "Porgy ja Bess",
*Marco "Gianni Schicchi",
*Olav "Vikerlased", 
*Malatesta "Don Pasquale",
*Almaviva "Figaro pulm",
*Vandersell "Kuu", 
*John Sorell "Konsul",
*Pistola "Falastaff", 
*Edward Hawley "Rose-Marie",
*Isa "Hansuke ja Greteke",
*Kass "Pinocchio".
Kanini poolsaar

**Kanini poolsaar** on poolsaar Euroopa põhjaosas Venemaal Valge ja Barentsi mere piiril. Selle edelarannikut ümbritseb Valge mere Mezeni laht, läänerannikut Valge meri, põhja- ja kirderannikut Barentsi meri ning idarannikut ümbritseb Barentsi mere Tšoša laht. Poolsaare pikkus põhjast lõunasse on üle 300 km, pindala umbes 10,5 000 km&sup2;. 

Poolsaare põhjapoolseim punkt on Kanin Nossi neem, idapoolseim punkt on Mikulkini neem. 

Poolsaare põhjaosas paikneb Kanin Kameni kõrgustik kõrgusega kuni 241 m (Mohhovaja sopka). 

Poolsaare läänerannikul asuvad Jažma, Kija ja Šoina asula ning alaline polaarjaam Mikulkin Noss.
Napihambulised

**Napihambulised** (*Pilosa*) on selts loomi imetajate klassis. Sinna kuuluvad kaks nüüdisaegset sugukonda,
laisiklased ja sipelgaõgilased.

Varem loeti napihambuliste seltsi (siis *Xenarthra*) hulka ka vöölaste sugukond. Tänapäeval eelistatakse vöölased eristada omaette vööloomaliste seltsi (*Cingulata*) ning käsitleda *Xenarthra* taksonit ülemseltsina.

## Viited
Tuli ja raud

"**Tuli ja raud**" on Karl Ristikivi 1938. aastal ilmunud esimene romaan.

Koos teostega "Õige mehe koda" ja "Rohtaed" moodustab "Tuli ja raud" Ristikivi Tallinna triloogia, mis käsitleb linnastumise mõju ühiskonna erinevatele klassidele.

Teos sai kirjastuse Loodus romaanivõistlusel esikoha. Debüütromaani ilmumise järel tituleeriti Karl Ristikivi kirjandusringkondades A. H. Tammsaare mantlipärijaks.

## Sisu
Jüri Säävel lõpetab 1880. aastail põlluharimise, kolib Tallinna ning hakkab tehasetööliseks. Ta elab üle 1905. aasta revolutsiooni, Esimese maailmasõja, Eesti iseseisvumise ja Vabadussõja. Kogu elu jooksul on tema ideaalideks raske töö, ausus ja ligimesearmastus. Üks tema poegadest hukkub õnnetuses ning teine poeg rändab isa eeskujul parema elu otsingutel Ameerika Ühendriikidesse. Jüri saadab oma vaeslapseks jäänud pojapoja vastloodud Tallinna Tehnikaülikooli. Viimane tähistab progressi: Jüri ise on valutehase tööline, tema poeg oli masinainsener ja lapselaps ülikoolidiplomiga insener.

Teoses esineb ka vastupidine arengusuund: Jüri lapselaps jätab oma naise koos väikese lapsega maha. Jüri sureb ilma pojapojale pere mahajätmist andestamata.

## Viited

## Välislingid
* Rait Milistver, *[http://paber.ekspress.ee/viewdoc/6E200EF4330110D9C2257436003DA7F1 Karl Ristikivi "Tuli ja raud"]*. Eesti Ekspressi kultuurilisa Areen, 9. mai, 2008.
The Fourth Legacy

**"The Fourth Legacy"** on neljas Kameloti album, mis anti välja 2000. aastal Noise Recordsi / Modern Musicu kaudu.

## Lugude nimekiri
#"New Allegiance" – 0:54
#"The Fourth Legacy" – 4:55
#"Silent Goddess" – 4:15
#"Desert Reign" – 1:39
#"Nights of Arabia" – 5:26
#"The Shadow of Uther" – 4:45
#"A Sailorman's Hymn" – 4:05
#"Alexandria" – 3:53
#"The Inquisitor" – 4:35
#"Glory" – 3:42
#"Until Kingdom Come" – 4:11
#"Lunar Sanctum" – 5:59

Jaapani versioon sisaldab boonuslugu: 

13. "Can You Remember?" (live) – 4:27

## Koosseis
*Roy Khan – laul
*Thomas Youngblood – kitarr, taustalaul
*Glenn Barry – basskitarr
*Casey Grillo – trummarid

## Albumi info
*Salvestatud Gate Studios ja Pathway Studios (Wolfsburg, Saksamaa) august-september 1999
*Produtseerinud Sascha Paeth ja Miro
*Juhtkond: KMI Entertainment
*Albumi illustratsioon: Derek Gores 
*Fotograaf: Thomas Kuschewski

## Külalismuusikud
*Klahvpillid ja orkestri arranžeering – Miro
*Lisakitarrid – Sascha Paeth
*Taustavokaal lauludes "Nights of Arabia", "Until Kingdom Come" ja "Alexandria" – Thomas Rettke
*Lisatrummid – Dirk Buirneberg ja Robert Hunecke-Rizzo
*Naisvokaal laulus "A Sailorman's Hymn" – Rannveig Sif Sigurdardóttir
*Naisvokaal laulus "Nights of Arabia" – Cinzia Rizzo
*Flööt ja lisatrumm laulus "Desert Reign" – Farouk Asjadi
*D-basskitarr laulus "Nights of Arabia" – Andre Neygenfind
*Keelpillid – Fallersleben String Quartet
*Flööt – Simon McTavish

## Välislingid
*Koduleht
Diskontomäär

**Diskontomäär** (inglise keeles *discount rate*) on keskpangast kommertspankadele ja teistele finantsvahendajatele antavatele laenudele kehtestatud intressimäär. Mida madalam on diskontomäär, seda rohkem keskpangalt laenatakse.
Berliini lahing

**Berliini lahing** oli Teise maailmasõja viimane Euroopas peetud suur lahing, mille tulemusena Punaarmee vallutas Berliini linna ja sundis Saksamaa alistuma.
Lahingu esimene etapp oli Seelow’ kõrgendike kaitsmine Saksa vägede pollt 16.-18. aprillil 1945.

## Viited

## Allikad
* Tim Newark. *Murrangulised lahingud : viiskümmend lahingut, mis muutsid ajalugu*. (Tallinn: Varrak, 2002), lk 162–165
* Zaloga, Steven J. (1982), 'The Polish Army, 1939–45, Osprey Publishing
* Glantz, David M. (1998), When Titans Clashed: How the Red Army Stopped Hitler, University Press of Kansas, ISBN 978-0-7006-0899-7
* Glantz, David M. (2001), The Soviet-German War 1941–1945: Myths and Realities: A Survey Essay, The Strom Thurmond Institute
* Ziemke, Earl F. (1969), Battle for Berlin End of the Third Reich Ballantine's Illustrated History of World War II (Battle Book #6), Ballantine Books
* Murray, Williamson; Millett, Allan Reed (2000), A War to be Won, Harvard University Press, ISBN 978-0-674-00680-5
* Antill, Peter (2005), Berlin 1945, Osprey, ISBN 978-1-84176-915-8
* Wagner, Ray (1974), The Soviet Air Force in World War II: the Official History, Doubleday
* Bergstrom, Christer (2007), Bagration to Berlin – The Final Air Battles in the East: 1944–1945, Ian Allan, ISBN 978-1-903223-91-8
* Beevor, Antony (2002), Berlin: The Downfall 1945, Viking-Penguin Books, ISBN 978-0-670-03041-5
* Krivosheev, G. F. (1997), Soviet Casualties and Combat Losses in the Twentieth Century, Greenhill Books, ISBN 978-1-85367-280-4
* Müller, Rolf-Dieter (2008), Das Deutsche Reich und der Zweite Weltkrieg, Band 10/1: Der Zusammenbruch des Deutschen Reiches 1945 und die Folgen des Zweiten Weltkrieges – Teilbd 1: Die militärische Niederwerfung der Wehrmacht (in German), Deutsche Verlags-Anstalt, ISBN 978-3-421-06237-6
Volbriöö

**Volbriöö** (ka **Walpurgi öö** või **nõidade põletamise öö**) on volbrilaupäeva öö vastu volbripäeva (1. maid). 

Volbripäev on saanud nimetuse püha Walburga järgi, kelle mälestuspäev on 1. mail, ning volbriöö omakorda volbripäeva järgi. Volbriööl Walburgaga sisulist seost ei ole.

Saksa folklooris seostatakse seda õhtut nõidade sabatiga Brockeni (Blocksbergi) mäel. Keskajast pärineb kujutelm sellest kui nõidade vastu suunatud kaitse- või puhastusööst, mil nõidade põletamisega usuti inimestele rahu ja turvatunnet pakutavat. Mitmes Euroopa riigis tähistatakse volbriööd traditsiooniliselt lõkete süütamise, laulmise ja tantsimisega. 

## Nime päritolu
Saksakeelne nimi *Walpurgisnacht* (volbriöö) pärineb pühak Walburga nimest. Keskajal tähistati Walburga-nimelist päeva 1. mail, ehkki saksa rahvakalendris on see hiljem nihkunud 25. veebruarile, mis on pühaku surmapäev. Esimesele maile eelnenud üheksat päeva nimetati Walpurgi päevadeks ning sel ajal lasti kirikukelladel heliseda, kaitsmaks inimesi nõidade ja nende loitsude eest. 

Rahvapärimuses usuti, et 30. aprilli ja 1. mai vahelisel ööl kogunevad nõiad pidustusteks kõrgetele mägedele, sealhulgas Brockeni mäele. Selline kujutlus levis laiemalt 15.–16. sajandi kirjanduse mõjul, milles nõidade pidustusi ja rituaale kirjeldati väga elavalt ning detailirohkelt, kujundades inimeste ettekujutust selle öö müstilisest tähendusest. 

Idee volbriööst populariseeriti Goethe Fausti (esimese osa) kaudu, kuid varasemaid dokumentatsioone on olemas 18. sajandist. Üks sellistest dokumentatsioonidest on Adelungi sõnaraamatust (1774–1786). 17. sajandist on pärit Johannes Praetorise raamat "Brockeni häving", mis oli avaldatud Leipzigis 1668.

## Kombed ja traditsioonid
Paljud vanad volbriöö kombed säilisid talupojakultuuris. Talu ja kodu kaitsmiseks tehti valju piitsaplaksutamist, jäeti õue katkiseid luudasid ning kaunistati elamute ümbrust maipuudega, et hoida eemale kurje jõude. Maipuudeks kasutati sageli kaski, mis toodi maja ette kevade ja viljakuse sümbolina.

Maipuu sümboliseeris rahvapärimuses viljakust nii põllumajanduses kui ka pereõnne tagamisel. Keskajal usuti, et armastuse rituaalid põldudel aitavad kindlustada maa viljakuse järgmiseks aastaks. Noored tüdrukud külastasid sageli ka nn pruudikive (monoliidid Wendlandis, Niedersachsenis), mille kaudu loodeti leida õnne abielu ja partneri leidmisel.

Paljud volbriööga seotud kombed on seotud noorte paaridega, mis väljendab kogukondlikkust ja elu jätkumist. Rahvapärimuses usuti, et kahe lõkke vahelt läbikäimine aitab puhastuda loitsudest ja haigustest. Volbriöö tähendus muutus aja jooksul, eriti kristianiseerimise mõjul, kui vanu paganlikke kombeid hakati rahvapärimuses tõlgendama kui viise kurjade jõudude tõrjumiseks. Selle tulemusena hääbus paljude algsete rituaalide esialgne tähendus. 

Volbri kombeid on mitmeid ja enamasti tähistatud Saksamaal kuid ka Põhja-Euroopas. Põhja-Euroopas tantsiti, lauldi ja nauditi üksteise seltskonda lõkete lähedal sellel ööl. 

## Vaata ka
* Volbripäev

## Viited


## Välislingid

* "Magistritöö: 19. sajandi volber meenutas rohkem lõkkeõhtut" ERR Novaator, 13. juuni 2024
Grisli

**Grisli** ehk **grislikaru** (*Ursus arctos horribilis*) on pruunkaru alamliik, kes elab Põhja-Ameerika mägedes.

## Viited
Raketiheitjapataljon

**Raketiheitjapataljon** on mitmelasuliste raketiheitjatega relvastatud pataljon, mis kuulub reaktiivsuurtükiväe relvaliigi (väeliigi) koosseisu.

Pataljon koosneb staabist ja raketiheitjapatareidest.