Kognitiivne nihe

**Kognitiivne nihe** või **kognitiivne moonutus** (ingl *cognitive bias*) on teatud seaduspärasid järgiv kõrvalekalle loogilisest otsustusprotsessist, mille tulemusena jõutakse teiste inimeste või situatsioonide kohta ebaloogilistele järeldustele. Kognitiivse nihke tekkimisel lähtub inimene enda loodud subjektiivsest sotsiaalsest reaalsusest. See võib hakata kognitiivse nihke tagajärjel dikteerima inimese sotsiaalset käitumist. Kognitiivse nihke puudumisel mõjutavad käitumist objektiivsed andmed. Kognitiivne nihe seisneb seega justkui moonutatud tajus ning põhjustab ebatäpseid otsuseid ja ebaloogilisi tõlgendusi, mida üldiselt kutsutakse irratsionaalsuseks.

Kognitiivse nihke tüüpe on mitu. Mõned kognitiivsed nihked on tõenäoliselt kohastumuslikud. Kognitiivne nihe võib olenevalt kontekstist juhtida hoopis efektiivsemate tegudeni. Lisaks lubab kognitiivne nihe langetada inimesel otsuseid kiiremini, näiteks kui otsustamise kiirus on selle täpsusest olulisem. Teised kognitiivsed nihked võivad olla n-ö limiteeritud infotöötluse kõrvalsaadused, mis võivad tuleneda vaimsetest mehhanismidest, näiteks piiratud ratsionaalsusest.

Teadlased on kognitiivseid nihkeid uurinud juba peaaegu kuuskümmend aastat, kasutades selleks kognitiivteaduslikke, sotsiaalpsühholoogilisi ja käitumisökonoomilisi uurimismeetodeid. Kognitiivsete nihete uurimine on oluline, kuna sellised süstemaatilised vead võivad viidata otsustamisprotsesside psühholoogilistele alusmehhanismidele. Daniel Kahneman ja Amos Tversky väidavad, et kognitiivsete nihete uurimisel on piisavalt praktilist väärtust ka muudes valdkondades, näiteks kliinilises hindamises.

## Ülevaade

Kognitiivsed nihked võivad tuleneda erinevatest protsessidest, mille eristamine võib vahel olla keeruline. Sellised protsessid on näiteks järgmised:
* informatsioonitöötluse otseteed (heuristikud);
* mentaalne müra (näiteks sisekõne);
* mõistuse piiratud infotöötlusvõime;
* emotsionaalne ja moraalne motivatsioon;
* ühiskondlikud mõjutused.

Kognitiivsete nihete olemasolule pöörasid esmalt tähelepanu Amos Tversky ja Daniel Kahneman aastal 1972. Nad puutusid kokku inimestega, kes ei suutnud aru saada matemaatilisest loogikast ega intuitiivselt juurelda suuremate suurusjärkude üle. Tversky, Kahneman ja nende kolleegid demonstreerisid mitmel korrataval viisil, kuidas inimeste otsused erinevad ratsionaalse valiku teooria seaduspärasustest. Nad selgitasid inimeste erinevusi hinnangutes ja otsuselangetamises erinevate heuristikutega. Heuristikud on niinimetatud vaimsed otseteed, mis võimaldavad inimestel anda kiireid hinnanguid ebamäärastele tajudele. Heuristikutest suudab inimaju aru saada kerge vaevaga, kuid vahel on heuristilise mõtlemise tulemiks ka ränk süstemaatiline viga.

Näiteks esinduslikkuse heuristikut defineeritakse kui tendentsi hinnata teatud juhtumi tõenäosuse sagedust, tuginedes tüüpsündmusele. Esinduslikkuse heuristiku hea näide on nn Linda probleem. Linda probleem on ülesanne, mille lahendajatele esitatakse kirjeldus fiktiivsest naisest Lindast. Kirjelduse põhjal võib arvata, et Linda on ilmselt feminist. Tema kohta mainitakse näiteks, et talle lähevad korda soolise diskrimineerimise ja muud sotsiaalse õigluse teemad. Seejärel küsitakse osalejatelt, kas Linda on tõenäolisemalt (a) pangateller või (b) teller ja aktiivne feminist. Enamik uuringus osalejaid vastab, et Linda on tõenäoliselt (b) teller ja aktiivne feminist. Selline viga (matemaatiliselt ei saa vastus (b) olla tõenäolisem kui vastus (a)) on hea näide konjunktsiooniveast. Tversky ja Kahneman väitsid, et vastajad teevad vea, kuna variant (b) on nende arvates Lindale sobivam kirjeldus. Esinduslikkuse heuristik võib viia sarnaste vigadeni ka muudes kontekstides, näiteks võivad inimesed lähtuda stereotüüpidest ja anda heuristiku põhjal teiste kohta ebatäpseid hinnanguid.

Kahnemani ja Tversky kriitikud väidavad, et heuristikud ei tohiks viia meid arvamuseni, et inimese mõtlemine on kognitiivsetest nihetest läbi imbunud, vaid pigem panna meid vaatlema ratsionaalsust kui kohastumuslikku tööriista, mis ei allu formaalse loogika seaduspärasustele või tõenäosusarvutustele. Sellest hoolimata on kognitiivseid nihkeid demonstreerivad eksperimendid (näiteks Linda probleem) kasvanud ajapikku heuristikute ja kognitiivsete nihete uurimisprogrammiks ja praeguseks levinud ka akadeemilisest psühholoogiast teistesse valdkondadesse, näiteks meditsiini ja politoloogiasse.

## Uuritumate kallutatuste näiteid

## Vaata ka
* Kognitiivne psühholoogia
* Illusioon
* Psühholoogia

## Viited

## Välislingid