open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Folkloristika

**Folkloristika** ehk **rahvaluuleteadus** on teadus folkloorist ehk rahvaluulest. Folkloristika tegeleb folkloori kogumise, talletamise, süstematiseerimise, analüüsimise ja publitseerimisega.  

Folkloristikaga tegelev teadlane on folklorist.

## Folkloristika ajalugu
Rahvaluuleteaduse kujunemine algas valgustusajastul, 18. sajandi teisel poolel. Valgustusega kaasnesid drastilised muudatused ühiskonnas: kiri sai valdavaks, taandus seisuslikkus, esile tõusis haritlaskond, algas industrialiseerumine, tõusis poliitiline huvi rahva vastu, toimus sotsiaalne eneseteadvuse tõus. Valgustusajastut iseloomustab huvi erinevate eluvaldkondade vastu ja ühiskonna uurimine (etnograafia, geograafia, demograafia). Mõiste "rahvas" tähendas metsikut, primitiivset, kirjaoskamatut. Romantismis eristati ülemkihti, kirjaoskusega linnaelanikkonda, kellel oli kultuur, ja alamkihti, kirjaoskamatuid talupoegi, kellel kultuuri ei arvatud olevat.

### Eestis
Eesti rahvaluuleuurimist on mõjutanud ühelt poolt eesti kultuuri ja teaduse üldine arengujoon (19. sajandi kultuurimurrang jne), teiselt poolt rahvusvahelised teaduskontaktid (saksa, nõukogude, soome jm).

Valgustus- ja romantismiajastul hakati Euroopas huvi tundma väikeste eksootiliste rahvaste vastu. Eestis avaldus see baltisakslastest estofiilide tekkega, kes uurisid eesti keelt ja kultuuri.

Eestikeelne rahvaluulealane terminoloogia kujunes 19. sajandil saksa keele mõjul. Esimesed eestikeelsed terminid olid tõlkelised ja kirjeldavad. Friedrich Reinhold Kreutzwald kasutas oma 1861. aasta rahvaluule kogumise üleskutses sõnu "vana vara". Esimest korda kasutas terminit "rahvaluule" Jaan Bergmann vana rahvalaulu tähenduses 1878. aastal. Jakob Hurt viis oma 1896. aasta kõnes lõpuks saksakeelsed terminid eestikeelsetega vastavusse. Hurt nimetas "rahvamälestusteks" (*die Volksüberlieferungen*) kõike, mida rahvas oma minevikust mäletab: need on nii jutud kui ka kombed, arvamised, usk, ütlemised ja ka laulud. "Rahvamälestuste" alaliikideks olid näiteks "vanad jutud" (*die Märchen*), "rahvalikud ajaloolised jutustused" (*die Sagen*), "vaimulikud rahvajutud" (*die Legenden*), "pruugid ja kombed" (*die Sitten und die Gebräuche*).

## Folkloristika mõisteid
- itk
- Kalevala-mõõt
- Kalevala-mõõduline luule 
– legend 
– loomismüüdid 
– müüt 
– parömioloogia
– pärimus 
– regilaul 
– regivärss 
– saaga

## Vaata ka

*Folkloristide loend
* Eesti mütoloogia 
* Etnograafia 
* Etnoloogia
* Etnomusikoloogia
* Mütoloogia
* Eesti rahvakalender
* Rahvamuusika
* Rahvausund
Essad Bey

**Mohammad Essad Bey** (sündinud **Lev Nussimbaum**, kasutas ka nime **Leo Noussimbaum**; hiljem **Kurban Said** ('vabatahtlik ohver'); 20. oktoober 1905, Kiiev – 1942 Itaalia, Positano) oli Ukraina juudi päritolu Saksamaa kirjanik ja ajakirjanik.

Kiievis sündinud Essad Bey veetis lapsepõlve Aserbaidžaanis Bakuus, kust põgenes bolševike eest 14-aastaselt, 1920. aastal. 1922. aastal omandas ta Saksamaal elades tõendi selle kohta, et oli pöördunud islami usku Berliini Türgi saatkonna imaami juuresolekul. Ta leidis endale niši publitsistina, kirjutades teemadel, millest Lääne avalikkus vähe teadis: Kaukaasiast, Vene keisririigist, 1917. aasta revolutsioonist Venemaal, toona vastavastatud naftamaardlatest ja islamist. Ta kirjutas saksa keeles Mohammad Essad Bey nime all.

Samu teemasid hästi tundvad ajaloolased ja kirjanduskriitikud on tunnistanud Essad Bey allikana ebausaldusväärseks. Tänapäeval tsiteerivad ajaloolased harva tema raamatuid, ehkki Essad Bey käsitletud teemad on endiselt kriitilise tähtsusega. Ka on tema loomingulise viljakuse tõttud kaheldud tema nime all avaldatud raamatute autorsuses. Ühe hüpoteesi kohaselt tegutses Essad Bey peamiselt vahendaja ning käsikirjade toimetajana, turustades neid enda nime all, mis oli selleks ajaks juba kuulus. 1934. aastal soovitas tema agent Werner Schendell (1891–1961) tal raamatute vahel aeg aastaks maha võtta, et ta nii viljakas ei paistaks. Tol aastal ei ilmunud Essad Beyl saksa keeles ühtki raamatut, üksnes kaks novelli poola keeles.

1938 põgenes Essad Bey natsismi eest Šveitsi.

## Viited

## Teoseid
*1934 "Mohammed" (eesti keeles "Muhamed", Tallinn 2000)
*1937 "Allah ist groß. Niedergang und Aufstieg der islamischen Welt von Abdul Hamid bis Ibn Saud" ("Allah on suur. Islamimaailma langus ja tõus Abdul Hamidist Ibn Saudini")
Frans Eemil Sillanpää

**Frans Eemil Sillanpää** (16. september 1888 Hämeenkyrö vald – 3. juuni 1964 Helsingi) oli soome kirjanik.

Tema looming eritleb põhjalikult hingeelu ning käsitleb varjundirohkelt inimese ja looduse vahekorda. Romaanides avaldub kibe ühiskonnakriitika.

Sillanpää populaarsemad romaanid on "Vaga viletsus" (1919, eesti keeles 1923), "Noorena uinunud" (1931, eesti keeles "Silja" 1935), "Inimesed suveöös" (1934, eesti keeles 1936) ja "Inimelu võlu ja vaev" (1945, eesti keeles 1975). 

1939. aastal pälvis Sillanpää Nobeli kirjandusauhinna.

## Teosed eesti keeles
* "Vaga viletsus: lõpule jõudnud soome elulugu" (romaan); autori loaga tõlkinud ja eessõna: August Anni (= August Annist), sari Noorsoo kirjavara: maailmakirjanduse seeria, nr 96, Eesti Kirjanduse Seltsi koolikirjanduse toimkond, Tartu 1923, 200 lk
* "Hildu ja Ragnar: lugu kahest inimlapsest", tõlkinud J. Põld, sari Looduse universaal-biblioteek, nr 3, Loodus, Tartu 1928 70 lk
* "Silja: noorena uinunu ehk Vana sugupuu viimne võsu" (romaan); autori loal soome keelest tõlkinud ja eessõna: Mart Lepik, Noor-Eesti Kirjastus, Tartu 1935, 304 lk
* "Inimesed suveöös: eepiline sari", tõlkinud Mart Lepik, kaas ja puugrvüürid: Ernst Kollom, sari Põhjamaade romaane, nr 6, Eesti Kirjastuse Kooperatiiv, Tartu 1936, 206 lk; teine trükk: Orto, Toronto 1966, 104 lk
* "Mehe tee: Ahrola talu oludest Paavo peremeheameti kindlakskujunemise ajal", tõlkinud Mart Lepik, sari Põhjamaade romaane, nr 12, Eesti Kirjastuse Kooperatiiv, Tartu 1937, 292 lk
* "Armas isamaa" (jutustused), autori loal tõlkinud Mart Lepik, Eesti Kirjastuse Kooperatiiv, Tartu 1940, 298 lk
* "Noorena uinunud; Inimelu võlu ja vaev" (romaanid), tõlkinud Mart Lepik ja Harald Lepik, järelsõna: Minni Nurme, Varamu sari, Eesti Raamat, Tallinn 1975, 384 lk
* "Lõikuskuu" (romaan), tõlkinud Ilmar Palli, sari Nobeli laureaat, Eesti Raamat, Tallinn 2016, 112 lk; ISBN 9789949567379

## Kirjandus
* Aino Suits, "Ühe murrangulise monograafia puhul" (Tatu Vaaskivi, "F. E. Sillanpää") – Looming 1938, nr 1, lk 115–120
* A. A. (= August Annist, "F. E. Sillanpää juubel [50]" – Looming 1938, nr 7, lk 819–821
* A. H. T. (= A. H. Tammsaare), "F. E. Sillanpää – Nobeli laureaat" – Rahvaleht 14. november 1939, nr 268; ka: A. H. Tammsaare, Kogutud teosed, 17. köide, Eesti Raamat, Tallinn 1990, lk 450–452; ka: A. H. Tammsaare, "Armastusest ja lapselikkusest", sari Eesti mõttelugu, Tartu 2011, lk 326–328
* August Annist, "Frans Eemil Sillanpää ja tema bioloogiline eetika" – Looming 1939, nr 10, lk 1045–57; ka: August Annist, "Noorusmaa", sari Eesti mõttelugu, Tartu 2011, lk 368–386
* Salme Kabur, "Sillanpääle mõeldes" – Looming 1939, nr 10, lk 1061–65
* Panu Rajala, "100 aastat Soome Nobeli-kirjaniku F. E. Sillanpää sünnist", tõlkinud Piret Saluri – Looming 1988, nr 9, lk 1284–86 (samas lk 1219–22 Piret Saluri tõlkes ka Sillanpää lühijutt "Üks Tellervo-nimeline")
* Hilve Rebane, "Frans Eemil Sillanpää ja Eesti" – Keel ja Kirjandus 1989, nr 3, lk 163–169; uustrükk raamatus: Hilve Rebane, "Uhke põhjamaine", 2003, lk 208–225
Funktsionalism

**Funktsionalism** on 1920. aastail arhitektuuris, tööstus- ja tarbekunstis tekkinud suund.

Funktsionalismi rajasid Šveitsist pärit arhitekt Le Corbusier, saksa arhitekt Walter Gropius ja hollandi arhitekt Jacobus Oud. Tähtsaks keskuseks oli Walter Gropiuse rajatud kunstikool Bauhaus.

Funktsionalismi printsiibi kohaselt peab ehitise või eseme kujundus kajastama eelkõige tema otstarvet ehk funktsiooni (sellest tuleb suuna nimetuski). Seni peamisteks peetud esteetiliste iluprintsiipide kõrval said võrdselt tähtsaks tehnilised, sotsiaalsed ja majanduslikud tegurid.

Hakati vältima arhitektuurseid kaunistusi, üldilmes hakkas senisest rohkem kaasa rääkima materjali värv ja faktuur. Võeti kasutusele uued materjalid (teras, terasbetoon, klaaspinnad jne) ja konstruktsioonid (nt rippkonstruktsioon). Kujunesid uued proportsioonid (peened postid, laiad aknad jne).

Pärast teist maailmasõda on funktsionalism levinud kogu maailmas. Kuigi natsionaalsotsialistide võimuletulekuga üldine areng Euroopas pidurdus (edenes peamiselt mõnes demokraatlikus väikeriigis nagu Hollandis, Taanis ja Soomes), levis see Ameerika Ühendriikides. Tähtsaks ehituskeskuseks sai Chicago.

## Viited
Funktsioon

**Funktsioon** üldtähenduses on eesmärgipärane omadus, ülesanne, otstarve. 

Eri valdkondades võib *funktsioon* tähendada erinevaid asju.

*Funktsioon (bioloogia)
**Organismi funktsioonid
*Funktsioon (filosoofia)
*Funktsioon (matemaatika)
*Funktsioon (programmeerimine)
*Funktsioon (muusika)
*Psüühiline funktsioon
**Psühholoogiline põhifunktsioon (Jung)

## Vaata ka
*Vaimne funktsioon
*Intellektuaalne funktsioon
*Mõtlemisfunktsioonid
*Kõrgemad kognitiivsed funktsioonid
* Funktsionaalsus
François Quesnay

**François Quesnay** (4. juuni 1694 Méré, Yvelines – 16. detsember 1774 Versailles) oli Prantsuse majandusteadlane füsiokraatide koolkonnast. Ta oli ameti poolest kirurg.

Quesnay sündis töölisperekonnas. 13-aastaselt jäi ta orvuks. Lugema õppis ta alles 11-aastaselt tervisekäsiraamatust. Kohe pärast seda tekkis tal tohutu huvi lugemise ja õppimise vastu. Ta oli lühikest aega õpipoiss, käis mõnda aega Saint-Côme'is koolis ja abiellus Pariisi vürtspoodniku tütrega, mis tähendas suurt sotsiaalset tõusu. Quesnay hakkas Mantes'is maa-habemeajaja-kirurgiks. Ta paistis silma oma hariduse ja oskustega, mis ta oli ise omandanud, ning saades soovituse soovituse järel, jõudis ta kohalike aristokraatide teenistusse. See jättis talle aega, et rohkem lugeda, õppida ja kirjutada.

Quesnay' arvukad traktaadid kirurgiast kindlustasid tema mainet. Ta oli eriti huvitatud sellest, et tõsta kirurgia meditsiiniteaduse staatusse (asi, mis arstide meelest oli kohutav). Kuninga edikt, millega 1743 lahutati kirurgid habemeajajatest, ning hilisem kuningliku kirurgide kolleegiumi loomine olid osalt Quesnay teene.

1749 sai Quesnay kõva soovitusega Louis XV armukese *madame* de Pompadouri ihuarstiks. Quesnay asus elama Versailles'sse ning jõudis lõpuks välja kõige kõrgemasse võimusfääri. 1751 valiti ta Teaduste Akadeemiasse.

Quesnay hakkas majanduse vastu huvi tundma aastal 1756, kui tal paluti kirjutada Diderot' ja d'Alembert'i entsüklopeediale artikleid põlluharimisest. Quesnay hakkas lugema marssal de Vaubani, Pierre Boisguillebert'i ja Richard Cantilloni teoseid ning jõudis neile tuginedes välja omaenda majandusteooriani.

Quesnayst sai füsiokraatide majandusteadusliku ringi juht. Teised füsiokraadid nimetasid teda Euroopa Konfutsiuseks ja tänapäeva Sokrateseks.

1758 avaldas ta teose "Tableau économique", mis pani aluse füsiokraatide ideedele.

## Välislingid

*Portree
Fotograafia

**Fotograafia** on kogum protsesse, mille abil jäädvustatakse valgustundlikule materjalile või salvestatakse valgustundliku elektroonilise seadme (sensori) abil reaalsetest objektidest tõepäraseid ja detailseid kujutisi (ka faile). 

Seadet, mida kasutatakse kujutise jäädvustamiseks, nimetatakse fotoaparaadiks ehk fotokaameraks. Saadud tõepärast kujutist nimetatakse fotoks ja kujutise salvestamist fotoaparaadiga nimetatakse fotografeerimiseks ehk pildistamiseks.

Fotosid tegev inimene on fotograaf.

## Fotograafia ajalugu

### 13. sajand
Fotograafia ajaloo algust ei saa eriti täpselt määratleda, kuid nimetus "kaamera" pärineb fotograafia eelkäijaks olnud *[[camera obscura]]*st ehk pimekambrist. *Camera obscura* oli kasutusel juba 11. sajandil. 13. sajandi lõpul kasutasid astronoomid seda Päikese vaatlemisel. Läätse asemel on selles kaameras üksnes väike auk, mida läbinud valguskiired projitseerivad kambri vastasseinale ümberpööratud kujutise ava ees olevatest esemetest.

### 16.–17. sajand
Läbimurdeks oli 1550. aastal läätse taasavastamine, mille abil saadi luua heledamaid ja samas ka teravamaid kujutisi. 

### 18. sajand: eelkäijad ja eellugu
Vaata ka *[[laterna magica]]*, panoraam ja dioraam. Keemikud, näiteks Humphry Davy, hakkasid valgustundlikke aineid uurima ja loodud kujutise kinnisteid otsima.

### 19. sajand: varased tehnoloogiad

## Fotograafia alaliigid

Digitaalfotograafia on fotograafia alaliik, kus tulemuseks on digitaalne pilt, mida saab vaadata arvutiekraanil või mõne muu seadme vahendusel või teha sellest printimise teel paberfoto. Digitaalfotograafias salvestatakse pilt digitaalse infona.

Digitaalfotograafia eeliseks võrreldes filmile pildistamisega on vahetu tulemus ja operatiivsus. See võimaldab vaadata pilti kohe pärast pildistamist, edastada seda elektrooniliselt ilma füüsilise kohale viimiseta, töödelda, kasutada ja väljastada füüsilisel kujul.

## Fotograafia stiilid
*Pitoreskne fotograafia ehk pitorealism
*Sirge fotograafia

## Vaata ka
*Fotograafia mõisteid
*Välismaa fotograafide loend
*Eesti fotograafide loend
*Dokumentalistika 
*Eesti Fotopärand
*Eesti fotoharidus

## Kirjandus
* Peeter Linnap. "Eesti Fotograafia Ajalugu 1839-2015". Tartu Kõrgem Kunstikool Pallas, 2016.https://www.ester.ee/record=b4550940~S34*est
* Kaljula Teder. "Eesti fotograafia teerajajaid. Sada aastat (1840–1940) arenguteed". Illustreeritud fotodega muuseumide, raamatukogude, arhiivide, klubide ja eraisikute kogudest.) Tallinn, Eesti Raamat 1972. 148 lk.
* Moonika Teemus. *Reisides toas. Pano-, kosmo- ja dioraamadest Tallinnas ja Tartus (1826–1850)*. Tartu 2005. ISBN 9949-11-122-6
Fejzi Alizoti

**Fejzi** Bej **Alizoti** (22. september 1874 – 14. aprill 1945) oli Albaania poliitik.

Oli 22. jaanuarist 7. märtsini 1914 Albaania Keskadministratsiooni esimees. 

Alizoti oli Albaania rahandusminister 1918–1920, 1927 ja 1939–1940.

Kui Itaalia oli vallutanud suure osa Jugoslaaviast, anti Mussolini otsusega 29. juunil Albaaniale üle albaanlastega asustatud alad Itaalia okupatsiooni all olevast Jugoslaaviast: suurem osa Kosovo provintsist, Lääne-Makedoonia (Tetovo, Gostivari, Kitševo, Debari ja Struga distrikt) ning väike osa Montenegrost. Alizoti määrati nende alade ülemkomissariks (tsiviilkuberneriks). Ta nõudis selle ala muutmist etniliselt ja konfessionaalselt homogeenseks, nii et seal elaksid ainult albaanlased ja moslemid. Alizoti  jäi sellele ametikohale kuni 3. detsembrini, mil need alad ametlikult annekteeriti.
Filosoofilised uurimused

**"Filosoofilised uurimused"** (**"Philosophische Untersuchungen"**) on üks Ludwig Wittgensteini kahest tähtsamast teosest kõrvuti "Loogilis-filosoofiline traktaadiga".

Wittgenstein töötas selle raamatu kallal aastaid ning see avaldati 1953 saksa-inglise paralleelväljaandena. Trükkitoimetajad olid G. E. M. Anscombe ja Rush Rhees. Inglise keelde tõlkija oli Anscombe ning raamatu pealkiri inglise keeles on "Philosophical Investigations". 

"Filosoofilisi uurimusi" peavad paljud 20. sajandi, kui mitte kõigi aegade filosoofia üheks tähtteoseks. 

Raamatul on filosoofiale ainulaadne lähenemine. Enamik filosoofiaraamatuid teeb kokkuvõtte juba mõeldud mõtetest; Wittgenstein toob lugeja mõttelaborisse, kus tal tuleb teha mõttelisi eksperimente, seega ise filosofeerida. Filosoofilistele järeldustele peab lugeja ise tulema. 

Wittgensteini meelest tulevad filosoofilised probleemid sellest, et filosoofid mõistavad keele reegleid vääriti. Filosoof küsib näiteks: "Mis on ilu?", eeldades, et peab olema mingi olemuslik asi, mis teeb ilusad asjad ilusaks. Wittgensteini järgi on aga tegemist grammatikaveaga, mis tuleneb küsimuse "Mis *on* ilu?" vormist. Wittgenstein osutaks tavakogemusele viidates, et sõna "ilus" õigeks kasutamiseks ei ole tarvis mõista ilu olemust. Grammatika poolt eksitatuna räägivad nad veidraid asju, millest keegi teine ei saa aru. Wittgenstein paneb ette hoopis vaadata, kuidas sõna "ilus" tegelikult kasutatakse, sealhulgas seda, kuidas lastele selle sõna kasutamist õpetatakse. 

Wittgensteini ideed sõnastatakse tavaliselt nii: tähendus ongi kasutus. Sõnade tähendust ei määratle asjad, vaid sõnade kasutamise viis. Ei ole tarvis postuleerida, et lisaks ilusatele asjadele on olemas veel ilu. Sellega raamatu sisu siiski ei piirdu.  

Wittgenstein teeb lugejale ettepaneku defineerida sõna "mäng". Selgub, et ei ole olemas tunnust, mille alusel saaks mänge eristada mittemängudest. Ometi me oskame sõna "mäng" kasutada. Kuigi meil puudub definitsioon, oskame öelda ka seda, millal sõna "mäng" kasutatakse valesti.

Kuidas see võimalik on?

Eesti keeles on raamat ilmunud 2005. aastal Andres Luure tõlkes (Tartu: Ilmamaa, ISBN 9985-77-080-3).
Florianus

**Florianus** (**Imperator Caesar Marcus Annius ''Florianus'' Augustus**); sünninimi teadmata; ? – september 276) oli Vana-Rooma keiser juulist 276 kuni surmani.
Folkungid

**Folkungid** on Rootsi ja Norra valitsejate, Folkungite dünastia liikmete loetelu:

*                  Folke Paks    
*                  Bengt Snivil
*        –1202 Birger Brosa
*1250–1266 Birger Jarl
*1250–1275 Valdemar Birgersson
*1275–1290 Magnus Aidalukk
*1290–1298 Torgils Knutsson
*1290–1318 Birger Magnusson
*1318–1319 Mathias Kettilmundsson
*1319–1364 Magnus Eriksson
*1356–1359 Erik Magnusson
*1362–1364 Håkan Magnusson

## Vaata ka
*Rootsi ajalugu, Rootsi kuningas
*Norra ajalugu, Norra kuningate loend, Rootsi riigipeade loend
Filippo Tommaso Marinetti

**Filippo Tommaso Marinetti** (sünninimi **Emilio Angelo Carlo Marinetti**; 22. detsember 1876 Egiptus, Aleksandria – 2. detsember 1944 Itaalia, Bellagio) oli itaalia luuletaja, kes kirjutas itaalia ja prantsuse keeles.

Sünninime arvatavasti kunagi ei kasutatud. Nime "Filippo Tommaso" võttis ta endale ise. Tema enda andmetel oli ta eesnimi tegelikult Filippo Achille Giulio. Bakalaureusediplomil seisis "Philippe Achille Emile", doktoridiplomil "Filippo", sõjaväepiletil "Emilio". Koduste jaoks oli ta Tom.

Ta oli kirjandusliku futurismi rajaja ja teoreetik, kelle tuntumad teosed on "Futurismi esimene manifest" (1909), "Kirjandusliku futurismi tehniline manifest" (1912) ja helipoeem "Zang Tumb Tumb".

## Elulugu
Marinetti sündis Aleksandrias rikka ja eduka advokaadi Enrico Marinetti teise pojana. Ta õppis prantsuskeelses jesuiitide kolleegiumis algul Aleksandrias ja pärast sellest koolist väljaheitmist Pariisis. Ta sai bakalaureusekraadi Pariisis, seejärel õppis Pavias ja Genovas õigusteadust ja sai Genovas ka doktorikraadi.

Kuigi Marinetti plaanis arvatavasti algul juristikarjääri, oli tema kireks kirjandus. Juba kooliõpilasena avaldas ta aastatel 1892–1894 midagi ühes kirjandusajakirjas. 1898. aastal ilmus tema esimene vabavärsis teos.

1900. aastaks oli ta otsustanud pühenduda täielikult itaalia ja prantsuse kirjandusele.  
  
Prantsuse luuletajad Catulle Mendès ja Gustave Kahn märkasid tema luuletust "Les vieux marins" ("Vanad meremehed").

Ta kirjutas ja avaldas mitmesugust luulet ning prantsuskeelse näidendi "Le roi Bombance" ("Kuningas Bombance").

1905 asutas ta rahvusvahelise ajakirja Poesia (Luule) ning andis seda Milanos välja 1909. aastani. Tema eesmärgiks oli vabastada luule traditsioonilise interpunktsiooni ja süntaksi kammitsaist. Oma ajakirjas propageeris ta vabavärssi.

1910 ilmus tema esimene romaan "Mafarka le futuriste" ("Futurist Mafarka").

Veebruaris 1912 ilmus ajalehes Le Figaro "Manifeste technique de la littérature futuriste" (Kirjandusliku futurismi tehniline manifest), provokatiivne tekst, mis ülistas kiirust ja sõda. Seejärel pidas ta rea ettekandeid ja loenguid, et värvata futurismile poolehoidjaid.

1919 astus Marinetti esimeste seas fašistlikku parteisse. Et ta toetas fašistlikku režiimi, valiti ta Itaalia Akadeemiasse.

## Teosed
* "Le roi Bombance" (1905) 
* "Mafarka le futuriste"/"Mafarka il futurista" (1910; avaldati korraga prantsuse ja itaalia keeles)

## Välislingid
*Luuletused "Raskus ja lõhn" Johannes Semperi tõlkes
*Hasso Krulli kommentaar Semperi Marinetti-tõlgetele
*Katkendid, sealhulgas manifestidest
Grigori Pomerants

**Grigori** Solomonovitš **Pomerants** (vene Григорий Соломонович Померанц; 13. märts 1918 Vilnius – 16. veebruar 2013 Moskva) oli juudi päritolu Vene kirjandusteadlane, kultuuriteoreetik, filosoof ja õiguskaitsja.

Lõpetas 1940. aastal Moskva Ajaloo-, Filosoofia- ja Kirjandusinstituudi vene kirjanduse osakonna. Et tema kursusetöö polevat olnud ideoloogiliselt väljapeetud, siis teda aspirantuuri ei võetud. 

Võttis osa suurest isamaasõjast. Käis läbi sõjatee Stalingradist Berliinini. Sai kaks korda haavata.

1946. aastal heideti Pomerants parteivastaste avalduste eest parteist välja. 1949. aastal arreteeriti ta süüdistatuna nõukogudevastases tegevuses ning mõisteti süüdi. Pärast Stalini surma 1953. aastal ta vabastati ja 1956. aastal rehabiliteeriti. 

Pomerants oli tihedates suhetes dissidentlike ringkondadega. Tema teoseid anti palju välja tamizdatis ja samizdatis.

Aastail 1976–1988 oli Nõukogude ajakirjanduses keelatud Grigori Pomerantsi nime mainida.

Grigori Pomerants on maetud Danilovskoje kalmistule.

## Töökohad
* 1940–1941 – Tula Pedagoogilise Instituudi õppejõud
* Töökoht trustis Sojuzenergomontaž
* 1946–1949 – Ajakirjanduslevi kiosköör
* 1953–1959 – maakooli õpetaja
* 1956. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia ühiskonnateaduste fundamentaalraamatukogu Aasia ja Aafrika maade osakonna bibliograaf

## Teosed

*1965 – samizdatis avaldati tema diskussiooniline ettekanne "О роли нравстенного облика личности в жизни исторического коллектива" ("Isiksuse kõlbelise palge rollist ajaloolise kollektiivi elus"), millest sai üks 1960. aastate teisitimõtlemise märgilisi sündmusi 
*1972 – "Неопубликованное" ("Avaldamata kirjutised"; 1960. aastatel samizdatis avaldatud tekstide kogumik), München
*1984 – "Сны Земли" ("Maa unenäod"), Pariis
*1989 – "Открытость бездне. Этюды о Достоевском" ("Avatus kuristikule. Etüüdid Dostojevskist"), New York
*1990 – "Открытость бездне. Встречи с Достоевским" ("Avatus kuristikule. Kohtumised Dostojevskiga"), Moskva
*1993 – "Собирание себя" ("Enesekogumine"; esseede tsükkel isiksuse saamisloost), Moskva
*1994 – esseekogu ajakirjas Russkoje Bogatstvo
*1995 – "Выход из транса" ("Transist väljumine"; filosoofilised ja religioossed esseed 1960. aastatest 1990. aastateni), Moskva
*1998 – "Записки гадкого утенка" ("Inetu pardipoja märkmed"; filosoofilised memuaarid), Moskva
*1998 – "Страстная односторонность и бессмертие духа" ("Kirglik ühekülgsus ja vaimu surematus"; esseed, põhiliselt kirjandusest), Moskva

Pomerants avaldas raamatuid ka kaasautorluses oma luuletajast abikaasa Zinaida Mirkinaga, näiteks "Великие религии мира" ("Maailma suured religioonid"). 

Ta pidas regulaarselt loenguid Moskvas Venemaa metseenide ja heategijate muuseumis.

## Vaata ka
* Grigori Pomerantsi ettekanne Isiksuse kõlbelise palge rollist ajaloolise kollektiivi elus

## Välislingid
* Gleb Pavlovski. Померанц и изобретение советской интеллигенции, gefter.ru, 19. veebruar 2013
Gravelines

**Gravelines** [gravl'iin] (hollandi: *Grevelingen*) on linn Prantsusmaal Nordi departemangus Aa jõe paremal kaldal suudme lähedal, Dunkerque'i–Calais' joonel 25 km kaugusel kummastki linnast.

Linnas elab üle 12 000 inimese.

Linna territoorium asub 0–25 meetri kõrgusel üle merepinna.

## Sõpruslinnad
* Biblis, Saksamaa (1986)
* Fáskrúðsfjörður, Island (1990)
* Dartfordl, Suurbritannia (1991)

Gravelinesis asub Euroopa Liidu suuruselt teine tuumaelektrijaam (valminud 1985). Kuue surveveereaktori koguvõimsus on 5706 MW.

## Viited

## Välislingid
*Linna koduleht (*prantsuse keeles*)
Gordianus I

**Gordianus I** (**Imperator Caesar Maecii Marvilli Marcus Antonius Gordianus Sempronianus Romanus Africanus Senior Augustus**, sünninimi **Marcus Antonius Gordianus Sempronianus**; 158 – 12. aprill 238) oli Vana-Rooma keiser 22. märtsist 238 kuni surmani.

Pärast Maximinus Thraxi võimuhaaramist 235. aastal jäi tema populaarsus väga väikseks ning 238. aastal (tuntud ka kui Kuue keisri aasta) korraldas Rooma senat Aafrika provintsis mässu, mille juhiks Gordianus I vastumeelselt hakkas. Kuna ta oli liiga vana, hakkas tema kaaskeisriks tema poeg Gordianus II. Kuigi mäss oli esialgu edukas ning pälvis toetust nii senatilt kui ka enamikult provintsidelt, hukkus Gordianus II vaid loetud päevad hiljem Kartaago lähedal lahingus Numiidia asehalduri ja Thraxi toetaja Capelianuse vastu. Gordianus I poos ennast pärast lahingut omaenda vööga üles.

Gordianus I ja tema poja Gordianus II valitsemisaeg, 21 päeva, oli Rooma Keisririigi ajaloos kõige lühem.
Gordianus III

**Gordianus III** (**Imperator Caesar Divi Marcus Antonii Gordiani Divi Antonii Gordiani Sororis Maximus Antonius ''Gordianus'' Augustus**; sünninimi **Marcus Antonius Gordianus**; 20. jaanuar 225 – 11. veebruar 244) oli Vana-Rooma keiser 9. maist 238 kuni surmani.

Ta surma kohta on 4 erinevat versioonirühma:
#Ladina ajalookirjutuse traditsioon väidab, et ta tapeti, kuid üksikasjad on eri versioonides erinevad
#Ladina traditsioonis mainitakse, et tema tapmises süüdistatavad olevat levitanud valeteateid tema surma kohta haiguse tagajärjel
#Pärslased väidavad, et ta langes lahingus
#Kreeka traditsioon, alates 6. sajandi ajaloolasest Johannes Malalasest väidab, et ta sai lahingus hobuselt kukkudes surmavalt viga ja suri hiljem vigastustesse.
Gaius Caesar

**Gaius Caesar** (*Gaius Julius Caesar Vipsanianus*; 20 eKr – 4 pKr) oli Vana-Rooma keisri Augustuse tütrepoeg, kasupoeg ja pärija, Marcus Vipsanius Agrippa ja Julia poeg. 

Augustus adopteeris Gaiuse ja tema venna Lucius Caesari 17 eKr. 

15-aastaselt (täisikka jõudnult) sai Gaius senati liikmeks. Aastal 1 pKr sai ta konsuliks ning talle anti tiitel *[[princeps juventutis]]*.

Pärast konsuliaega läks Gaius 1. aastal prokonsulina Partiasse. Seal kohtus ta 2. aastal Partia kuningaga, määras Armeeniasse sõltlasest kuninga ning surus seal maha mässu.

Artagira piiramisel sai Gaius raskelt haavata ning suri 18 kuud hiljem tagasiteel Rooma.   

Kui Gaius ja Lucius olid mõlemad surnud, oli keiser Augustus sunnitud adopteerima Livia poja Tiberiuse.

Pärast Gaiuse ja Luciuse surma püstitati nende auks monumente ja nimetati hooneid.

## Välislingid

*Foto skulptuurist
*Skulptuur
Gallienus

**Gallienus** (**Imperator Caesar Divi Valeriani Publius Licinius Egnatius ''Gallienus'' Augustus**); sünninimi **Publius Licinius Egnatius Gallienus**; umbes 218 – september/oktoober 268) oli Vana-Rooma keiser oktoobrist 253 kuni surmani.

Lisanimed: Germanicus maximus (254), Dacicus maximus (257). Tapeti sõdurite poolt.
Geta

**Publius Septimius Geta** (*Imperator Caesar Divi Septimii Severi Pii Divi Marcus Antonini Publius Septimus Severus Geta Antoninus*; 7. mai 189 Rooma – 19. detsember 211 Rooma) oli Vana-Rooma keiser 4. veebruarist 211 kuni surmani.

Ta oli Septimius Severuse ja tema teise naise Julia Domna poeg. Geta sai oma vanaisa nime. Geta suhted oma venna Caracallaga olid alati halvad ning ema pidi sageli vendi lepitama. See oli vastuolus õnneliku perekonna pildiga, mida isa laskis avalikkuse ees etendada: isa kui keiser, Caracalla kui troonipärija, ema kui nõuandja ning Geta hooleks jäid administratiivsed ülesanded ja bürokraatia.

Juba noorelt hakkas Geta poliitikas osalema, tehes 197 kaasa sõjakäigu Partia vastu. 197. või 198. aastal sai Geta tseesari tiitli, millega ta aga rahule ei jäänud, sest Caracalla sai samal ajal augustuse tiitli. Alles 202 naasis keisriperekond koos Getaga Rooma, 203–204 külastas keisri sünnilinna Leptis Magnat Liibüas. Aastal 209 andis isa ka Getale augustuse tiitli ja vendade suhted pisut paranesid.

Aelius Spartianuse kirjelduse kohaselt olnud Geta ilus noormees, kogelenud kergelt, ent olnud sellegipoolest laulva häälega. Tema elus olid kaks kirge: vein ja riietus, eriti viimane. Riiete peale kulutanud ta niisugusel hulgal vara, et isegi isa naernud tema üle. Tema hobiks nimetas Spartianus kirjandust ja filoloogiat: teda huvitanud sõnade tähenduse tundmaõppimine. Sõdurite hulgas oli ta üsna populaarne, eriti Partia II Leegionis.

Pärast isa surma (211 Yorgis sõjaretke ajal brittide vastu) kuulutati vennad kaaskeisriteks ja nad naasid Rooma, kus Caracalla peatselt Geta tappis. Caracalla lasi oma venna mälestuse ära needa ning tema nimi kõrvaldati kõigist dokumentidest ja tema skulptuurid hävitati. Üleüldse korraldas Caracalla oma poliitiliste ja muude vastaste hävitamise kampaania, mille käigus tapeti kuni 20 000 inimest.

Geta elulugu tuntakse peamiselt Cassius Dio ja Herodianuse kirjelduse järgi.
Galba

**Galba** (**Servius Sulpicius ''Galba'' Imperator Caesar Augustus**; sünninimi **Servius Sulpicius Galba**; 24. detsember 3 eKr – 15. jaanuar 69 pKr Roomas) oli Vana-Rooma keiser 8. juunist 68 kuni surmani, valitsedes seega umbes 7 kuud.  

Tema valitsemist on iseloomustatud jäiga ja kindlana, kuigi tema nõuandjaid on nimetatud korruptiivseteks.  

Galba isa oli konsul Gaius Sulpicius Galba ja ema oli Mummia Achaica. Ta oli pärit rikkast ja väärikast suguvõsast ning kuulus keiser Augustuse ja Tiberiuse soosingualuste hulka. Ta sai senaatoriks aastal 33 pKr. Aastatel 40–42 pKr sai ta ühe väeüksuse juhiks Ülem-Germaania aladel ning 44–45 pKr teenis ta Aafrikas prokonsulina. 

60. aastal määrati Galba Hispaania Citeriori provintsi juhiks, kus ta teenis 68. aastani. Uskudes, et keiser Nero plaanib teda mõrvata, nõustus Galba osalema valitseva keisri vastases mässus. Ettepaneku tegi Gallia Ludunensise provintsi juht Vindex. Seejärel lõi Galba Hispaanias uue leegioni ning värbas ka teistest impeeriumi piirkondadest endale ustavaid mehi. Samal ajal kaotas Vindex lahingu Reini ääres seal paiknevate leegionite vastu. Pretooria prefekt Gaius Nymphidius Sabinus meelitas keiserlikku ihukaitset Nerot hülgama, mille järel sooritas keiser 9. juunil 68 enesetapu. Pärast seda marssis Galba Rooma ning senat kuulutas ta keisriks.

Galba katsed kärpida Nero-aegseid ekstravagantseid kulutusi olid väga ebapopulaarsed, mida võimendasid Nero loodud väeüksuste likvideerimine ja oponentide, nagu Lucius Clodius Macer hukkamine, kes oli alustanud mässu just Nero vastu, lõigates läbi Rooma varustatuse teraviljaga. Galba keeldus maksmast tasu ka pretoriaanidele, mis viis uue keisri ühe lähima liitlase, Nymphidiuse mõrvani. Keiser premeeris Vindexile lojaalseid väeosi Gallias, mis tekitas pahameelt Vindexi alistanud Ülem-Germaania väeüksustes. 1. jaanuaril 69 keeldusid need Ülem-Germaania väeosad vanduma truudust Galbale ning ühinesid Alam-Germaania leegionite otsusega kuulutada keisriks Vitellius. 

Kui seni oli Galba oma järglaseks määranud Otho, siis senati toetuse võitmiseks otsustas keiser kuulutada oma järglaseks Lucius Calpurnius Piso Frugi Licinianuse, kes oli pärit auväärsest Rooma perekonnast. Endine Galba ustav liitlane Otho pöördus nüüd keisri vastu ja võitis pretoriaanide poolehoiu, lubadusega neid rahaliselt premeerida. Pretoriaanid mõrvasid seejärel 15. jaanuaril keiser Galba ja ka tema soosiku Piso Rooma foorumil. 

Ajaloolane Tacitus on kirjutanud Galba kohta: "See oli kõigi arvamus, et ta oli võimeline valitsema impeeriumi, mida ta kunagi ei valitsenud."

## Vaata ka
* Nelja keisri aasta

## Viited
Galerius

**Galerius** (**Imperator Caesar Caius ''Galerius'' Valerius Maximianus Augustus**); sünninimi **Maximinus**; 255 – 5. mai 311) oli Vana-Rooma keiser 1. maist 305 kuni surmani.

Kuulutas  311. aasta  aprillis, veidi enne oma surma, kristluse praktiseerimise lubatuks Rooma keisririigi aladel.

Lisanimed:  Germanicus maximus (293), Gothicus maximus (293), Aegyptiacus maximus (294), Thebaicus maximus (294), Sarmaticus maximus (294), Persicus maximus (295?), Britannicus maximus (296?), Carpicus maximus (297?), Medicus maximus (298), Adiabenicus maximus (298). Loomulik surm.
Gruusia kirjandus

**Gruusia kirjandus** on gruusia keeles kirjutatud kirjandus.

## Gruusia kirjanikke
*Alekhsandre Abašeli
*Grigol Abašidze
*Irakli Abašidze 
*Tšabua Amiredžibi
*Nikoloz Barathašvili
*Guram Dotšanašvili
*Mihheil Džavahhišvili
*Nodar Dumbadze
*Konstantine Gamsahhurdia
*Thengiz Gudava
*Revaz Inanišvili
*Otia Ioseliani
*Amiran Kaladze
*Amiran Kurašvili
*Guram Odišaria
*Guram Petriašvili
*Guram Phandžikidze
*Moriss Potshišvili
*Šotha Rusthaveli
*Sajathnova
*Manana Šalikašvili
*Giorgi Šatberašvili
*Mariam Tsiklauri
*Rezo Tšeišvili
*Bela Tšekurišvili
*Othar Tšiladze
*Thamaz Tšiladze
*Daniel Tšonkhadze
*Važa-Phšavela
Grigol Abašidze

**Grigol Abašidze** (გრიგოლ აბაშიძე; 1. august (vana kalendri järgi 19. juuli) 1914 – 29. juuli 1994 Thbilisi) oli Gruusia kirjanik ja tõlkija, Gruusia hümni sõnade kaasautor.

## Teosed

*1942 "Giorgi Kuues" (ajalooline poeem)
*1950 "Lenin Samgoris" (luuletsükkel)
*1966 "Kuldne viinamägi" (luulekogu kaasaegsest elust)
*romaane 13. sajandi Gruusiast ("Kuninga armuke", "Kuninganna öö", "Lašareli pikk öö")

## Tunnustus

*1951 Stalini preemia luuletsükli "Lenin Samgoris" eest
*1974 sotsialistliku töö kangelane 
*1979 Gruusia Teaduste Akadeemia akadeemik
Gwangju

**Gwangju** [gwang'džu] (ka *Kwangju*; hangõlis 광주, hani kirjas 光州) on keskalluvusega linn Lõuna-Koreas.

2005. aastani oli Gwangju Lõuna-Jeolla provintsi halduskeskus.

Linna pindala on 501 ruutkilomeetrit ja elanike arv 1,3 miljonit.

Linnas asub Chonnami Riiklik Ülikool.

Aastal 2015 toimus seal suveuniversiaad. Samuti peeti seal 2019. aasta ujumise maailmameistrivõistlused.

## Sõpruslinnad
*  Tainan, Hiina Vabariik (1968)
*  San Antonio, USA (1981)
*  Guangzhou, Hiina (1996)
*  Medan, Indoneesia (1997)
*  Sendai, Jaapan (2002)
*  Maceió, Brasiilia (2009)

## Viited
Ganghwa maakond

**Ganghwa maakond** (*Ganghwa-gun*, hangulis 강화군, hanjas 江華郡) on Incheoni haldusüksus. Jaguneb üheks *[[eup]]*iks ja 12 *[[myeon]]*iks.
Gyeonggi provints

**Gyeonggi provints** (ka *Kyŏnggi provints*, Lõuna-Korea omaladinas *Gyeonggi-do*, McCune-Reischaueri süsteemis *Kyŏnggi-do*) on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Korea loodeosas, 126° ja 127° idapikkuse ning 36° ja 38° põhjalaiuse vahel. Provints hõlmab 10,2% kogu Lõuna-Korea pindalast.

Provintsis oli 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 9,28 miljonit elanikku.

Gyeonggi provintsi haldussüsteem koosneb kubernerist ja kolmest leitnant-kubernerist. Provintsivalitsuses on 16 osakonda ja 64 sektsiooni. Provintsis on 28 linna ja kolm maakonda.

## Viited
Põhja-Gyeongsangi provints

**Põhja-Gyeongsangi provints** (ka *Põhja-Kyŏngsangi provints*, Lõuna-Korea omaladinas *Gyeongsangbuk-do*, McCune-Reischaueri süsteemis *Kyŏngsang-pukto*) on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Korea edelaosas.

Provints on Lõuna-Korea suurim &ndash; ta hõlmab 19,2% kogu riigi pindalast.

## Viited
Lõuna-Gyeongsangi provints

**Lõuna-Gyeongsangi provints** (ka *Lõuna-Kyŏngsangi provints*, Lõuna-Korea omaladinas *Gyeongsangnam-do*, McCune-Reischaueri süsteemis *Kyŏngsang-namdo*) on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Koreas.

Pindalalt on see riigi neljas provints ja võtab enda alla 10,5% kogu Lõuna-Korea pindalast.

Lõuna-Gyeongsangi provints on tasane ja madal maa. 37% on madalam kui 100 m, 49% on 100–500 m kõrgune, 12% on 500–1000 m kõrgune ja 2% on ulatub üle 1000 m. Provintsi idaosas on palju orge ja üle 1000 m kõrguvaid mägesid: Cheonhwangsan (1189 m), Sinbulsan (1209 m), Wonhyosan (922 m) ja Cheonseongsan (840 m).

Praegune nimi Lõuna-Gyeongsang anti provintsile kohaliku omavalitsuste süsteemi reformi käigus Joseoni perioodi lõpul (edikt nr 36 4. augustist 1896). Varasem süsteem vahetati uue vastu välja, 23 *bu*d muudeti 13 *do*ks ning Gyeongsangi provints jagati põhja- ja lõunaprovintsiks.

## Viited

## Välislingid
Gangwoni provints

**Gangwoni provints** (ka *Kangwŏni provints*, korea omaladinas *Gangwon-do*) on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Korea kirdeosas.

Provintsi linnad: Chuncheon (keskus), Gangneung, Samcheok, Sokcho, Taebaek, Wonju ja Donghae.

## Välislingid
* Provintsi koduleht
Gangneung

**Gangneung** on linn Lõuna-Korea idarannikul Gangwoni provintsis.

Linnas on 2003. aasta andmete järgi  230 000 elanikku.

## Viited

## Välislingid
* Gangneungi linna koduleht (*inglise, korea, jaapani ja hiina keeles*)
Haridus

**Haridus** on õppeprogrammidega ettenähtud teadmiste, oskuste ja vilumuste, väärtuste ja käitumisnormide süsteem, mida ühiskond tunnustab ning mille omandatust ta kontrollib. 

* Hariduseks võidakse nimetada teadmiste jne omandamist mõnes spetsiifilises valdkonnas, aga ka eluks vajalike kogemuste omandamist laiemas tähenduses, st pigem üldist ning ühiskonna poolt suunatud sotsialiseerumise ja kultuuriga kohanemise protsessi.

* **Hariduseks** nimetatakse ühtlasi sel viisil omandatud või omandatavaid teadmiste, oskuste ja vilumuste süsteemi ennast (nt kui räägitakse kellegi haridusest vms).

* **Haridus** on kultuuri funktsioon ja vastupidi.

Haridust kõige otsesemas tähenduses omandatakse õppeasutustes.

## Hariduse liigitus ülesannete alusel
### Üldharidus

Üldharidus on teadmiste, oskuste, vilumuste, väärtuste ning käitumisnormide süsteem, mis võimaldab inimesel kujuneda pidevalt arenevaks isiksuseks, kes on suuteline elama väärikalt, austama iseennast, oma perekonda, kaasinimesi ja loodust, valima ning omandama talle sobivat elukutset, tegutsema loovalt ning kandma kodanikuvastutust.

### Kutseharidus

Kutseharidus on teatud erialal töötamiseks, teatud kutse saamiseks, teatud ametikohale kandideerimiseks või selle säilitamiseks vajalike teadmiste, oskuste, vilumuste, väärtuste ja käitumisnormide süsteem, mille omandamine ja täiendamine loob eeldused tulemusrikkaks erialaseks tegevuseks.

### Huviharidus

Huviharidus on teadmiste, oskuste, vilumuste, väärtuste ja käitumisnormide kogum, mis on omandatud süsteemse juhendatud tegelemise kaudu vaba tahte alusel tasemekoolitusest, tööalasest koolitusest ja tööst vabal ajal ning mis loob võimalusi isiksuse mitmekülgseks arenguks.

## Hariduse liigitus tasemete alusel
### Alusharidus

Alusharidus on teadmiste, oskuste, vilumuste ja käitumisnormide kogum, mis loob eeldused edukaks edasijõudmiseks igapäevaelus ja koolis.

### Põhiharidus

Põhiharidus on riigi haridusstandardiga ettenähtud kohustuslik üldharidusmiinimum. Põhihariduse omandamine loob eeldused ja annab õiguse jätkata õpinguid keskhariduse omandamiseks. Põhiharidus on 1.–9. klass.

### Keskharidus

Keskharidus on haridustase, mis põhineb põhiharidusel. Keskharidus jaguneb üldkeskhariduseks ja kutsekeskhariduseks.

Üldkeskharidus on põhikooli ja gümnaasiumi riikliku õppekavaga kehtestatud nõuete kogum. Üldkeskhariduse omandamine loob eeldused ja annab õiguse jätkata õpinguid kõrghariduse omandamiseks.

Kutsekeskharidus on kutseharidusstandardi ja kutse- või erialade riiklike õppekavadega kehtestatud nõuete kogum. Kutsekeskhariduse omandamine loob eeldused ja annab õiguse asuda tööle õpitud kutse- või erialal või jätkata õpinguid kõrghariduse omandamiseks.

## Vaata ka
*Kasvatus
*Õppimine
*Õpetamine
*Kultuur
*Haritus
*Haritlane
*Teadus
*Õpetajate loend
*Keskkonnaharidus
*Ühisharidus
*Rakenduskõrgharidus
*Maailma ülikoolide loend 
*Kõrgkoolide loend riikide kaupa
*Eesti haridus

## Viited
Harku järv

**Harku järv** (varem *Haabersti järv, Loodjärv, Argo järv*) asub Tallinna lääneservas.

Järve pindalaks on mõõdetud 1,64 km&sup2; ja sügavuseks kuni 2,5 meetrit. See on kunagine Läänemere osa, mis umbes 2000 aastat tagasi maapinna kerkimise tagajärjel eraldus omaette veekoguks. Järve põhjas on 2–3 meetri paksune mudakiht. Harku järv on hea kalapüügiks, seal harrastatakse ka suplust ja veesporti.

Vanasti nimetati Harku järve Loodjärveks. Nimi tulenes sellest, et ülalt mäenõlvalt vaadates näis järv olevat sama kõrgel kui taamal paistev meri. Arvatakse, et raamatus "Tasuja" mainitud Lodijärve nime tuletas Eduard Bornhöhe just selle järve nimest.

## Galerii

Harku järv Tallinn.jpg|Päikeseloojang järve ääres
Õhuvaade Harku järvele.jpg|Õhuvaade järvele
Harku järv, talv 87 (30).jpg|Harku järv talvel 1987
Harku järv, talv 87 (01).jpg|Harku järve ääres talvel 1987


## Välislingid

*
Hape

**Hape** on keemiline aine, mis vesilahustes dissotsieerudes (lagunedes) annab lahusesse vesinikioone. Selle happeteooria on loonud Rootsi keemik Svante Arrhenius ja seda nimetatakse elektrolüütilise dissotsiatsiooni teooriaks.

Protolüütilise teooria ehk Brønstedi-Lowry teooria järgi on hape keemiline aine, mis keemilise reaktsiooni käigus loovutab prootoni, ehk hape on prootoni doonor.

Lewise teooria ehk elektronteooria kohaselt on hape osake, mis käitub elektronpaari aktseptorina. Seega happel peab olema vaba orbitaal.

Omad puudused on kõigil kolmel teoorial. Neist kõige laiemalt kasutatakse protolüütilist teooriat. Arrheniuse teooria kõlbab ainult vesilahuste uurimiseks.

## Happed
*Tugevad happed, tugevamast nõrgemani:
**Perkloorhape
** Lämmastikhape
** Väävelhape
**Soolhape
** Vesinikjodiidhape
**Vesinikbromiidhape

#### Karboksüülhapped
* Äädikhape (CH3COOH)
* Sidrunhape (C6H8O7)
* Sipelghape (HCOOH)
* Piimhape (CH3-CHOH-COOH)
* Askorbiinhape

#### Nukleiinhapped
* Desoksüribonukleiinhape(DNA)
* Ribonukleiinhape (RNA)

## Vaata ka
*Alus
*pH
*Prootonhape
*Lewisi hape
Hugo Treffneri Gümnaasium

**Hugo Treffneri Gümnaasium** (lühend **HTG**) on gümnaasium Tartus.

Gümnaasium asub 1919. aastast Rüütli ja Munga tänava nurgal aadressil Munga 12 // Rüütli 20.

Kooli direktor on 2001. aastast Ott Ojaveer.

Koos teiste Lõuna-Eesti koolidega osaleb kool igal aastal Viie Kooli Võistlusel.

Anton Hansen Tammsaare romaani "Tõde ja õigus II" sündmused toimuvad Hugo Treffneri Gümnaasiumis ehk Mauruse koolis.

## Kronoloogia
* 1883 – 19. detsembril (vkj. 7. detsembril) sai Hugo Treffner loa asutada oma kool, mis jaanuaris 1884 hakkas tegutsema. See oli kolme noorema gümnaasiumiklassiga kool, mille õppekeeleks oli saksa keel.
* 1886 – kooli asupaigaks sai maja Hobuse tänaval.
* 1889 – kooli õppekeeleks sai vene keel.
* 1890 – Treffneri kool sai 8-klassilise gümnaasiumi õigused.
* 1907 – Hugo Treffner sai oma koolile eragümnaasiumi nime ja õigused.
* 1912 – suri Hugo Treffner, kooli asusid juhtima tema lesk ja mitmed kooli õpetajad.
* 1917 – direktoriks sai Konstantin Treffner.
* 1918 – sügisest hakkas õppetöö toimuma eesti keeles.
* 1919 – veebruaris koliti praegusesse koolimajja Rüütli ja Munga tänava nurgal, olles sel ajal Eesti suurim kool. Kooliga ühendati osa endisest Tartu Aleksandri Gümnaasiumist.
* 1933 – tähistati suurejooneliselt kooli 50. aastapäeva. Pidustustest võttis osa ka riigivanem Konstantin Päts.
* 1940 – kool nimetati Tartu IV keskkooliks.
* 1944 – kool ühendati Tartu I Gümnaasiumiga ja moodustus Tartu I Keskkool, mis tegutses HTG majas.
* 1954 – muudeti senine poeglastekool segakooliks.
* 1958 – kool nimetati A. H. Tammsaare nim. Tartu 1. Keskkooliks.
* 1984 – tähistati Hugo Treffneri Eragümnaasiumi asutamise 100. aastapäeva konverentsiga Tartu Riikliku Ülikooli aulas ja õpilaste kontserdiga Vanemuises.
* 1990 – taastati Hugo Treffneri Gümnaasium.
* 1995 – lõpetati õpilaste vastuvõtt 7. klassi.
* 1998 – kool muutus täielikult kolmeklassiliseks gümnaasiumiks. 16. novembril toimus koolimajas tulekahju.
* 1999 – alustati koolimaja renoveerimist.
* 2008 – kooli 125. aastapäev. 5. detsembril avati koolimuuseum.


Tartu Treffneri Gümnaasium.jpg|Gümnaasium Hobuse tänaval
Treffneri Gümnaasium 1895.jpg|Gümnaasiumi maja Kalda ja Hobuse tänava nurgal


## Õppesuunad
1998. aastast koosneb kool vaid gümnaasiumiklassidest (10., 11. ja 12. klass). Igal aastal võetakse kooli vastu viis (tavaliselt 36 õpilasega) paralleelklassi: kaks reaalklassi (a- ja b-klass), üks loodusklass (c-klass) ning kaks humanitaarklassi (d- ja e-klass).

## Direktorid

*  Hugo Treffner 1883–1912
*  Vladimir Uspenski 1913–1914
*  Nikolai Sahharov 1914–1917
*  Konstantin Treffner 1917–1940
*  Johannes Valgma 1940–1941
*  August Raielo 1941–1944
*  Karl Maasik 1944–1950
*  Juhan Truus 1950–1953
*  Elmar Loodus 1953–1956
*  Allan Liim 1956–1970
*  Uno Langer 1970–1975
*  Laine Raudsepp 1975–1987
*  Helmer Jõgi 1987–2001
*  Ott Ojaveer 2001–...

## Vaata ka
* Tartu Kesklinna Kool
## Kirjandus
* Johannes Voldemar Veski, Mälestusi eesti kultuurielust. Keel ja Kirjandus, 1961, nr 4, lk 243-248

## Välislingid

* Hugo Treffneri Gümnaasiumi koduleht
Harrastuste loend

See loend loetleb harrastusi.

__NOTOC__

## B
bibliofiilia – 
bonistika

## E
ekslibristika

## F
faleristika – 
ferridromofiilia – 
filateelia – 
fillumeenia – 
filofoonia – 
filokartia - 
fotograafia – 
fromoloogia

## G
gumofiilia

## H
heraldika

## J
jahindus

## K
kalandus – 
kalendristika –
kepikõnd -  
kiiking – 
kopoklefiilia – 
kofrokartia

## L
langevarjuhüpped – 
lebelistika –
lilleseade -  
loteristika-

## M
matkamine – 
meisterdamine – 
merematkamine – 
mängud -
*[[mölkky]]*

## N
numismaatika

## O
origami

## P
paintball 
- petank - planking
- purjetamine - 

## R
raadioamatörism
raudteemudelism

## S
sukeldumine - skripofiilia

## Z
zorbing

## T
taksidermia
- tervisesport

## W
Wardriving
Helgi Vihma

**Helgi Vihma** (sünninimi Helgi Stamberg; 5. juuni 1931 Tartu – 12. oktoober 2025) oli eesti keeleteadlane ja kultuuriloolane.

Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.

## Looming
Helgi Vihma uuris Muhu murrakut (diplomitöö sellest 1957) ning kirjutas artikleid leksikoloogiast ja leksikograafiast. Ta osales Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu koostamisel. Aastast 1970 oli tema peamiseks uurimisteemaks Johannes Aaviku elulugu ja keeleuuendus. Ta asutas 1992. aastal Johannes Aaviku Seltsi.

## Tunnustus
Helgi Vihma oli Johannes Aaviku Seltsi auliige. 2024. aastal avati Kuressaares Johannes ja Joosep Aaviku majamuuseumi aias Helgi Vihma tänupink, avamisele eelnes Helgi Vihma elutöö teemaline konverents.

### Teoseid
*1990 "Kultuurilugu kirjapeeglis: Johannes Aaviku & Friedebert Tuglase kirjavahetus"
*1994 "Kataloogitermineid: eesti-inglise-saksa-soome-vene. Raamatukogusõnastik I" (koos Ivi Piibelehega)
*2000 "Johannes Aavik ja keeleuuendus: Bibliograafia 1901–1996"

## Isiklikku
Tema poeg on Ülo Vihma ja tütar on Sirje Normet.

## Viited

## Välislingid
* "Helgi Vihma", Eesti entsüklopeedia
* Sirje Vihma-Normet, "Aiakonverents ja tänupink Helgi Vihmale", Eesti Elu, 20. august 2024
* Erika Klaats, "Johannes Aavik viimistles emakeelt", Maaleht, 7. detsember 2000
* "Helgi Vihma ja Johannes Aavik", raadiosaade sarjas "Keelekõrv", toimetaja Maris Johannes, Vikerraadio, 27. november 2010 (pikkus 30 minutit)
Hallrebane

**Hallrebane** (*Urocyon*) on koerlaste perekond, kuhu kuuluvad tava-hallrebane (*Urocyon cinereoargenteus*) ja ranna-hallrebane (*Urocyon littoralis*).

## Välimus
Välimuselt on hallrebased lähedased rebastele. Nad on pisut lühemate kõrvade ja koonuga. Nende keha ülaosa, pea ja saba on kaetud hallika kirmega, mis selgroo kohal ja sabal läheb üle mustaks jutiks. Pea, kaela ja keha külg on roostekarva, kõht valge.

Tava-hallrebane on suurem kui rannarebane. Tema tüvepikkus on 53–69 cm, sabapikkus 28–45 cm ja mass kuni 7 kg.

## Levila, eluviis ja toitumine
Hallrebaste levila ulatub USA ja Kanada piirist kuni Panamani. Nad elavad ainult seal, kus kasvab puid. Ranna-hallrebane elab mõnel California saarel. 

Eluviisilt ei sarnane nad eriti rebase perekonna liikidega. Nad on ainsad koerlased, kes puu otsa ronivad. Selles on nad nii osavad, et neid kutsutakse puisrebasteks. Nad rüüstavad orava- ja linnupesi ning varjuvad puu otsas vaenlaste eest. Vahel nad puhkavad puu otsas. Sagedamini elavad nad siiski urgudes, kaljulõhedes, kivivaredes, koobastes ja langenud puude õõnsustes.

Hallrebaste toiduks on kõik elukad, kellest jõud üle käib, kuid ajuti on nende toidus ülekaalus puuviljad ja rohelised taimeosad. Vahel varastavad nad tibusid.

## Paljunemine
Pärast 63-päevast tiinust sünnitab emane kevadel kuni 7 mustakarvalist poega. Juba poolteise kuu pärast hakkavad pojad sööma tavalist toitu ja hilissuvel või varasügisel alustavad iseseisvat elu. Vanemad aga jätkavad kooselu.