open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Thamar Berutšašvili

**Thamar Berutšašvili** (gruusia keeles თამარ ბერუჩაშვილი; sündinud 9. aprillil 1961 Thbilisis) on Gruusia poliitik, diplomaat ja kõrgkoolipedagoog. Ta oli 11. novembrist 2014 kuni 1. septembrini 2015 Gruusia välisminister.

Ta õppis aastatel 1978–1985 Patrice Lumumba nimelises Rahvaste Sõpruse Ülikoolis ja lõpetas selle keemia erialal, samuti õppis ta seal prantsuse keelt. Aastatel 1996–1998 õppis ta USA-s Bloomingtonis Indiana Ülikoolis rahvusvaheliste suhete võrdlevate uuringute alal ja sai aastal 1998 MPA kraadi (*Master of Public Administration*). Aastatel 2002–2006 õppis ta Thbilisi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas kraadiõppes ja sai majandusteaduste doktori kraadi.

Ta töötas aastatel 1998–2000 Gruusia väliskaubandusministrina ja aastal 2004 Gruusia euroatlantilise integratsiooni ministrina. Aastatel 2000–2003 ja 2013–2014 oli ta Gruusia asevälisminister. Lisaks oli ta aastatel 2000–2010 Thbilisi Riikliku Ülikooli õppejõud. 11. novembrist 2014 kuni 1. septembrini 2015 oli ta Gruusia välisminister.
Aigars Kalvītise valitsus

Aigars Kalvītis on juhtinud kaht Läti valitsust.

* **[[Aigars Kalvītise esimene valitsus]]** (2004–2006)
* **[[Aigars Kalvītise teine valitsus]]** (2006–2007)
Mardini provints

**Mardini provints** (araabia keeles ‏ماردين, Mardīn; kurdi keeles Mêrdîn, aramea keeles ܡܪܕܝܢ Merdin) on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist lõunasse jääb Süüria. Provintsi keskus on Mardin.

## Haldusjaotus
* Artuklu ringkond
* Dargeçiti ringkond (aramea: ܟܪܒܘܪܢ "Kerboran", kurdi *Kerboran*)
* Deriki ringkond (aramea: ܖܪܝܟܐ *Dêrike*, kurdi *Dêrik*)
* Kızıltepe ringkond (kurdi *Qoser*)
* Mardini ringkond (aramea: ܡܶܪܕܺܝܢ *Mardin*)
* Mazıdağı ringkond (kurdi *Şemrex*)
* Midyati ringkond (aramea: ܡܕܝܕ *Mëḏyaḏ*, kurdi *Midyad*)
* Nusaybini ringkond (aramea: ܢܨܝܒܝܢ *Niṣībīn*, kurdi *Nisêbîn*; ajalooliselt *[[Nisibis]]*)
* Ömerli ringkond (aramea: ܡܐܥܣܪܜܐ *Ma'asarte*, kurdi *Mehsertê*)
* Savuri ringkond (kurdi *Stewr*)
* Yeşilli ringkond (kurdi *Rişmil*)

## Viited

## Välislingid
* Mardini provintsi koduleht (türgi keeles)
Pavel Maslák

**Pavel Maslák ** (sündinud 21. veebruaril 1991 Havířovis) on Tšehhi kergejõustiklane, sprinter.

Tema isiklik rekord 400 meetri jooksus välitingimustes on **44,79**, mis on püstitatud 9. mail 2014 Dohas. Sisetingimustes on tema rekord **45,24**, mis on joostud 8. märtsil 2014 Sopotis.

## Viited

## Välislingid
*
Toomas Kokovkin

**Toomas Kokovkin** (sündinud 10. juulil 1960) on Eesti geograaf. Ta on Eesti saarte uurija ja jätkusuutliku arengu edendaja. 

Kokovkin on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli geograafina (1982) ja saanud geograafiakandidaadi kraadi Leningradi Ülikoolist (1990).

Ta oli üks Lääne-Eesti saarestiku biosfäärikaitseala eestvedajaid ning seejärel ekspert UNESCO programmi "Inimene ja biosfäär" (MAB) alal. Ta on olnud UNESCO Eesti Rahvusliku Komisjoni nõukogu ja nõukoja liige, programmi MAB koordineerimisnõukogu (ICC) liige aastatel 2011–2015 ja 2017–2020. Kokovkin on teinud koostööd ja koordineerinud mitmeid UNESCO ja Maailma Looduse Fondi projekte inimese ja looduse tasakaalustatud arengu teemal. 

Aastatel 2014–2021 oli ta SA Hiiumaa Muuseumid juhataja. 

Kokovkin on fotograafi ja kirjastajana avaldanud mitu raamatut ning osalenud rahvusvahelistel fotonäitustel.

## Teoseid
*Kokovkin, Toomas. *Kohtumispaik. Biosfääri kaitsealade kogemus maailmas ja Eestis, iseäranis Hiiumaal*. Kärdla: Uurimiskeskus Arhipelaag, 2004
*Idarand / koostaja Toomas Kokovkin ; [kujundus: Mae Kivilo ; fotograafid: Clive Evans ... jt.] Kärdla : Arhipelaag, 2008
*Business from and for nature : results from the WWF "One Europe more nature" programme / texts: Charlie Avis; editor Toomas Kokovkin ; design: Jaana Ratas ; photographs: Toomas Kokovkin. Pelagis, 2009.
*Iidlaste moodi Hiiumaa : Leader-projektid Hiiumaal 2009-2010 / Toomas Kokovkin, koostaja ; kujundus: Jaana Ratas ; fotod: Toomas Kokovkin. Kärdla : Pelagis, 2011
*Vaid ühel hetkel / [luuletused:] Ave Alavainu ; [fotod:] Toomas Kokovkin. Kärdla : Pelagis, 2013
Vassili Kuznetsov (kergejõustiklane)

**Vassili Kuznetsov** (7. veebruar 1932 – 6. august 2001) oli NSV Liidu kergejõustiklane (kümnevõistlus).

Melbourne'i olümpiamängudel 1956 võitis ta kümnevõistluses tulemusega **7465** punkti pronksmedali. Kulla võitis olümpiarekordiga **7937** Milt Campbell ja hõbeda Rafer Johnson tulemusega **7587**. Uno Palu jäi **6930** punktiga Kuznetsovi järel neljandaks.

Rooma olümpiamängudel  1960 võitis ta samuti pronksmedali. Tema lõpptulemuseks jäi **7809** punkti. Kulla võitis tookord uue olümpiarekordiga Rafer Johnson (**8392** punkti) ja hõbeda Chuan-Kwang Yang (**8334** punkti).
Danilo Rinaldi

**Danilo Ezequiel Rinaldi** (sündinud 18. aprillil 1986 San Nicolás de los Arroyoses Argentinas) on San Marino jalgpallur.

Ainsana värava rahvuskoondises on ta löönud sõprusmängus Maltale.
Estoniasamlingen.se

**Estoniasamlingen.se** on Estonia huku uurimisega seotud internetis kättesaadav dokumentide kogu (andmebaas), mis sisaldab ka audio- ja videomaterjali, sealhulgas komisjoni küsitlusprotokolle. Andmebaas on rootsikeelne.

Andmebaas avati 2004. aastal Rootsi valitsuse eestvõttel.

## Välislingid
*Estoniasamligen.se andmebaas
Eesti-Rootsi suhted

**Eesti-Rootsi suhted** on kahepoolsed diplomaatilised suhted Eesti ja Rootsi vahel. 

Ajalooliselt oli Eesti ala 1561–1721 Rootsi võimu all (Rootsi aeg). 

Rootsi ja Eesti taastasid diplomaatilised suhted 28. augustil 1991. 

Eestil on suursaatkond Stockholmis ning viis konsulaati Eskilstunas, Göteborgis, Karlskronas, Malmös ja Visbys. Rootsil on suursaatkond Tallinnas ning konsulaadid Narvas ja Tartus.

## Vaata ka
*Eesti-Rootsi piir

## Viited
Nordström & Thulin

**Nordström & Thulin AB** oli Rootsi laevaettevõte. Ettevõtte peakontor asus Stockholmis aadressil Skeppsbron 34.

Ettevõtte asutas 1850. aastal Stockholmis laevamaakler Carl David Nordström (1816–1881).

2000. aastatel lõpetas ettevõte tegevuse.

### N&T Estline AB
Ettevõtte Nordström & Thulin AB Gotlandslinjeni tegevdirektor ja ettevõtte N&T Estline AB juht oli väliseestlane Hans Laidwa. Tema algatas ja korraldas 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses Rootsi ja Nõukogude Liidu vahet sõitvat reisilaevaliini laevaga Nord Estonia. Kokkulepe Eesti NSV transpordikomitee ettevõttega Estline Eesti AS (loodud Eesti-Rootsi liini jaoks) sisaldas ka teise laeva ostmist liinile Eesti kulul. 1990. aasta lõpuks oli liiniga sõitnud 91 700 reisijat. Alguses koosnes laeva meeskond vaid rootslastest, ent 1991. aasta jaanuaris Riias ja Vilniuses toimunud Nõukogude eriüksuste rünnakute tõttu vähenes reisijate arv märkimisväärselt. 1991. aasta augustis reisijate arv taastus Eesti Vabariigi taasiseseisvumise tõttu. Alguses reisis liinil eestlasi vähem. 1992. aasta kevadtalvel ületas nõudlus pakkumist. Ettevõte ehitas stardikapitali eest Tallinna sadamasse terminalihoone, mistõttu oli ettevõttel raske nõudlust rahuldada teise laeva ostuga. Rahaliste raskuste tõttu lõpetas Nordström & Thulin AB ettevõttega Estline Eesti AS koostöö.

#### E-Liini AS
N&T Estline AB asutas 1992. aasta lõpus koos Eesti Merelaevandusega ühisettevõtte E-Liini AS. Nad ostsid Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga abiga 1992. aasta oktoobris 320 miljoni Rootsi krooni eest Silja Line tütarettevõttele Wasa Line kuulunud parvlaeva Wasa King. 1993. aasta 16. jaanuaril anti laev Turu laevatehases ettevõttele Estline Marine Company Ltd üle, samal ajal pandi laevale nimeks Estonia.

## Viited
Saber Strike

**Saber Strike** ('saabli löök') on USA sõjaväe 7. armee 2010. aastast igal aastal korraldatav sõjaväeõppus, mis toimub roteerudes Eestis, Lätis, Leedus ja Poolas. Õppuse üks eesmärke on harjutada USA ja NATO vägede koostööd. 

### 2020
2020. aasta õppus jäeti koroonaviirushaiguse pandeemia tõttu ära.
## Vaata ka
*Saber Knight
## Välislingid
*Saber Strike'ist U.S. Army Europe kodulehel
Massimo Gramellini

**Massimo Gramellini** (sündinud 2. oktoobril 1960 Torinos) on itaalia ajakirjanik ja kirjanik.

Massimo jäi üheksa-aastaselt emata. Ta lõpetas Torinos lütseumi ja õppis seejärel õigusteadust.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ajakirjanikuna.

Esikromaan ilmus 2010. aastal. Tema 2012. aastal ilmunud romaan "Fai bei sogni" on tõlgitud ka eesti keelde, see ilmus pealkirja "Ilusaid unenägusid" all 2015. aastal sarjas "Punane raamat" (tõlkija Auli Haabpiht).
Najaadid

Vanakreeka mütoloogias olid **najaadid** (vanakreeka keeles Nαϊάδες) naissoost veenümfid, kes elasid allikates, ojades, järvedes ja teistes mageveekogudes.
Puhta vee nümfid.

Najaadid olid jõejumalate tütred ning neid võis kohata ka Artemise saatjatena. Nad elasid voolava vee läheduses, peamiselt allikad, tiigid ja purskkaevud olid nende kodudeks. Tavaliselt olid nad rahumeelsed ja abivalmid ning ravisid taimi , lilli ja surelikke. Kuid ühel korral meelitasid nad allikale vett tooma läinud noormehe Hylase endaga kaasa ja teda ei nähtud enam kunagi. Najaadid ei olnud surematud, kuid selle eest oli neil ülimalt pikk eluiga. Arvatakse ka, et nad on osa võtnud Olümpuse mäel toimuvatest kokkusaamistest
Jānis Reirs

**Jānis Reirs** (sündinud 23. septembril 1961 Riias) on Läti poliitik. Ta on olnud Läti elektroonilise juhtimise minister (2004–2006), sotsiaalminister (2016–2019) ja rahandusminister (2019–2022).

Ta lõpetas 1990. aastal Läti Ülikooli majandusteaduskonna.

Aastatel 1989–1993 töötas ta tegevdirektori assistendina Riias. Aastal 1993 asus ta tööle pangandusse: ta oli Läti-Saksa panga krediidiala juhataja; seejärel oli ta seotud pangaga Trasta komercbanks. Aastatel 2001–2002 oli ta Dobele keemiatehase Spodrība juhatuse esimees.

2004–2006 oli ta elektroonilise juhtimise minister Aigars Kalvītise esimeses valitsuses. 5. novembrist 2014 kuni 11. veebruarini 2016 oli ta rahandusminister Laimdota Straujuma teises valitsuses ja alates 11. veebruarist 2016 sotsiaalminister Māris Kučinskise valitsuses. Alates 23. jaanuarist 2019 kuni 14. detsembrini 2022 oli ta rahandusminister Arturs Krišjānis Kariņši valitsuses. 

Ta kuulub parteisse Ühtsus.

## Välislingid
* Jānis Reirsi elulugu Läti Valitsuse kodulehel (inglise keeles)
Giacomo Furia

**Giacomo Furia** (2. jaanuar 1925 Arienzo – 5. juuni 2015) oli itaalia teatri- ja filminäitleja. 

Aastail 1948–1998 mängis ta rohkem kui 130 mängufilmis. 

Filmidebüüdi tegi Mario Mattoli 1948. aasta filmis "Assunta Spina".
Heinrich August Dietrich

**Heinrich August Dietrich** (4. november 1820 Saksamaa – 21. detsember 1897 (ukj) Tallinn) oli saksa päritolu Eestis tegutsenud aednik ja pargiplaneerija. Teda peetakse Eesti esimeseks mükoloogiks. 

Ta rajas Haimre mõisa pargi koos puiesteega ning Kunda mõisa viljapuuaia.

Aukodanik.

## Viited

## Välislingid
*
Raivo Roosna

**Raivo Roosna** (praeguse nimega **Daniel Ladion**; sündinud 31. oktoobril 1963) on eesti ettevõtja ja endine kurjategija. Aastal 1985 röövis ta koos Alex Lepajõe ja veel kahe kaaslasega Helsingi Tillanderi kullassepaäri. Saagiks saadi umbes 1,4 miljoni Soome marga väärtuses ehteid ja kelli. Järgmisel päeval rööviti pangakontorist 150 000 marka.

Juulis 1985 mõisteti Roosnale ligi kaheksa aasta pikkune vanglakaristus.

## Vaata ka
*1985. aasta Tillanderi juveelipoe rööv

## Viited
Trichosanthes dioica

*Trichosanthes dioica* on kõrvitsaliste sugukonna madukurgi perekonna taimeliik.

## Levik

*Trichosanthes dioica* on kultuurtaimena levinud Indias ja Bangladeshis.

## Kasutamine inimeste poolt ja toimed

Ajurveedas kasutatakse lehti palavikualandaja, diureetikumi, südametoonikumi ja lahtistina ja haavandite vastu.

Taime kasutatakse epilepsia ravis, alopeetsia, mitme nahahaiguse ja diabeedi korral.

Antimikrobiaalne toime: *[[Staphylococcus aureus]]*, *[[Klebsiella pneumonia]]*, *[[Escherichia coli]]*, *[[Pseudomonas aeruginosa]]*, *[[Mycobacterium smegmatis]]* bakteritele.

Hariti & Rathee jt (1995) tõestasid *Trichosanthes dioica* seemneõli antibakteriaalset toimet põrnatõvebatsillile ja 
*[[Xanthomonas malracearum]]* 'ile. 
 
Loomkatsetes (laborirottidega) on *T. dioica* 'st valmistatud erinevatel ekstraktidel maksa kaitsev ja kolesterooli ja põletikku alandav ja immunomodulleeriv toime.


Trichosanthes cucumerina.jpg
Pointed gourd (Trichosanthes dioica) seeds.jpg|Trichosanthes dioica seemned
Trichosanthes cucumerina fruit.jpg
കാട്ടുപടവലം-ഛേദം.jpg


## Viited
Liisu Lass

**Liisu Lass** (sündinud 4. oktoobril 1988 Pärnus) on eesti ajakirjanik.

## Haridus

Liisu Lass on lõpetanud Pärnu Ühisgümnaasiumi (2007) ning õppinud Tartu Ülikoolis bakalaureuseastmes ajakirjandust ja suhtekorraldust ning rahvusvahelisi suhteid (2010). Magistritöö kaitses Tartu Ülikooli sotsiaal- ja haridusteaduskonnas kommunikatsioonijuhtimise erialal meediauuringute suunal (2013); magistritöö käsitles sotsiaalsete võrgustike rolli avaldumist Euroopa integratsiooniprotsessis.

## Töökäik

Eesti Rahvusringhäälingu uudistetoimetuses alustas Liisu Lass tööd 2010. aastal raadiouudiste Tartu toimetuses. Hiljem töötas Tallinna toimetuses raadiouudiste vastutava toimetajana. Alates 2014. aasta sügisest 2017. aasta sügiseni oli ta Eesti Televisiooni "Terevisiooni" uudiste saatejuht-toimetaja ja "Aktuaalse kaamera" toimetaja.. Alates oktoobrist 2017 on ta ERR-i uudistetoimetuse teleuudiste juht ning 2018. aastast 2025. aasta märtsini oli ta kahel päeval nädalas ka "Terevisioon" saatejuht.  Alates 2023. aasta märtsist on ta "Esimese stuudio" saatejuht. Ta on olnud mitmete Eesti Televisiooni valimisstuudiote ja debattide saatejuht ning toimetaja.

## Isiklikku
Tema elukaaslane on Ilmar Raag kellega tal on poeg Gustav.

## Viited
Pakruojise mõis

**Pakruojise mõis** (leedu *Pakruojo dvaras*) on endine mõis Leedus Šiauliai maakonnas Pakruojise rajoonis Pakruojise linnas. Mõisakompleks asub Kruoja jõe kaldal, peahoone aadress on Parko g. 5.

Mõisa on esmamainitud 1531. aastal. Esimeseks omanikuks oli M. Vakavičius. Hiljem kuulus mõis Martinavičiustele, Koleckistele, Juškevičiustele, Zabielodele, Burbadele ja Münsteritele. Aastatel 1780–1940 kuulus mõis von der Roppidele. Mõis oli suur, XVII–XIX sajandil kuulus sellele üle 30 000 hektari maad; praktiliselt olid selle kõrvalmõisateks veel üheksa mõisa. Pärast maareformi 1922. aastal vähenesid mõisa valdused 300 hektarini.

1780. aastal sai mõisa omanikuks Wilhelm von der Ropp. Tema ja ta poeg Theodor von der Ropp projekteerisid mõisale selle praeguse klassitsistliku peahoone ja ehitasid aastatel 1820–1840 selle valmis. Järgmise omaniku, Hermanni tegi tuntuks tema julmus talupoegade suhtes. Eelviimane omanik oli Leon, kes asutas Pakruojise linnas hoiu-laenuühistu, temalt päris aastal 1940 mõisa tema vennapoeg Julius. 1940. aastal mõis natsionaliseeriti, sealne kunstikogu viidi Kaunase ja Šiauliai muuseumidesse.

Peahoone on ristkülikukujuline kahekorruseline hoone, mida ehivad kolm sammastega portikust. Esiküljel asuv portikus on kuue sambaga. Maakivist hoone esimesel korrusel asusid paraadruumid, teisel korrusel magamiskambrid. Alumisel korrusel asub hea akustikaga Ovaalsaal. Pärast teist maailmasõda oli hoones kohaliku sovhoosi kontor. Aastal 1959 hoonet remonditi. 1979. aastal asus hoones põllumajandustehnikum. 2004. aastast kuulub hoone Pakruojise rajoonile. Euroopa Liit on mõisakompleksi restaureerimiseks eraldanud kokku 19,5 miljonit litti. 

Enamik kompleksist valmis XVIII sajandi lõpus – XIX sajandi alguses. Mõisakompleks jagunes neljaks osaks: kaks tootmiskompleks, tööstuspiirkond ja esindushooned. Mõisakompleksi pindala on 48,2 hektarit ja see on suurim säilinud mõisakompleks Leedus.

Vanimad hooned mõisakompleksis olid kauplus ning õlle- ja viinavabrik. Aastal 1940 kuulusid mõisakompleksi juurde veel kabel, üheksa mõisateenijate maja, kümme lauta, kuus küüni, kolm aita, vesiveski ja aastal 1823 valminud Hollandi tuulik, sepikoda, garaaž, pesuköök, kasvuhoone, lindla, puukuur ja silotorn. Tänapäeval on säilinud 34 hoonet, neist osad varemetes. Kruoja jõel asub kaaravadega pais-kivisild.

Mõisakompleksi juures asub ka 9,2 hektari suurune park. Kompleksi piiras müür, üks selles asunud värav on säilinud.


2010_04_28Pakruojodvaras19.JPG|Allee paisjärve kaldal, taamal vesiveski ja sild
2010_04_28Pakruojodvaras12.JPG|Mõisa laut


## Viited

## Välislingid

* Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (*leedu keeles*)
* Mõisa koduleht
* Pakruojise mõis
* Mõisakompleks YouTube'is
Tekirdaği provints

**Tekirdaği provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis, Türgi Euroopa-osas. Provints piirneb kagus Marmara merega. Provintsi keskus on Tekirdağ.

## Haldusjaotus

* Çerkezköy ringkond
* Çorlu ringkond
* Ergene ringkond
* Hayrabolu ringkond
* Kapaklı ringkond
* Malkara ringkond
* Marmara Ereğlisi ringkond
* Muratlı ringkond
* Saray ringkond
* Şarköy ringkond
* Süleymanpaşa ringkond
* Tekirdaği ringkond

## Viited

## Välislingid
* Tekirdaği provintsi koduleht (türgi keeles)
Kütahya provints

**Kütahya provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Kütahya.

## Haldusjaotus

* Altıntaşi ringkond
* Aslanapa ringkond
* Çavdarhisari ringkond
* Domaniçi ringkond
* Dumlupınari ringkond
* Emeti ringkond
* Gedizi ringkond 
* Hisarcıki ringkond
* Kütahya ringkond
* Pazarlari ringkond
* Simavi ringkond
* Şaphane ringkond
* Tavşanlı ringkond

## Viited

## Välislingid
* Kütahya provintsi koduleht (türgi keeles)
Andres Rundu

**Andres Rundu** (sündinud 1. aprillil 1960 Paides) on Eesti diplomaat. 

Ta lõpetas 1978. aastal Koeru Keskkooli ja 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

Ta töötas ligi kümme aastat reaalainete õpetajana Aravete Keskkoolis.

Aastast 1992 on Rundu töötanud Eesti välisministeeriumis. Aastatel 2004–2009 oli ta suursaadik Hispaanias ja mitteresideeruv suursaadik Andorras ning 2013–2018 suursaadik Portugalis ja mitteresideeruv suursaadik Marokos. 2022. aastast on Rundu taas suursaadik Hispaanias ja mitteresideeruv suursaadik Andorras. 

9. aprillil 2024 nimetas president Alar Karis Andres Rundu Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Argentina Vabariigis, asukohaga Madridis.

## Viited
Kaja Tael

**Kaja Tael** (sündinud 24. juulil 1960 Tallinnas) on Eesti diplomaat ja filoloog. 

1983. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia alal. 

2001–2006 oli Tael Eesti suursaadik Londonis. Aastast 2006 töötas ta Eesti Välisministeeriumis, sealhulgas asekantslerina Euroopa Liidu küsimustes. 

Septembrist 2012 oli Tael Eesti suursaadik Saksamaal, 2016–2019 Eesti alaline esindaja Euroopa Liidu juures. Alates jaanuarist 2020 on ta olnud kliima- ja energiapoliitika erivolitustega diplomaatiline esindaja välisministeeriumis. 

20. jaanuaril 2023 nimetas president Alar Karis Kaja Taela Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks, alaliseks esindajaks Euroopa Koostöö ja Julgeoleku Organisatsiooni juures, asukohaga Viinis.

## Tunnustus
*2000 – Valgetähe III klassi teenetemärk
*2018 – Riigivapi III klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
Vironia (aurulaev)

**Vironia** oli Eesti reisilaev-aurulaev enne Teist maailmasõda. See oli Eesti suurim reisilaev enne Nõukogude okupatsiooni 1940. 

aastal.

Laev uppus 1941. aastal, viies endaga kaasa hulga okupatsioonivõimu esindajaid.

## Ajalugu
Laev ehitati 1906. aastal Kopenhaagenis algse nimega **Kong Haakon** firmale Det Forenede Dampskibs Selskab. 

1938. aastal ostis laeva Pärnu Laeva A/S, pannes talle nimeks **Vironia** ja kodusadamaks sai Pärnu. Laeva, mis osutus Eestis seni suurimaks reisilaevaks, kohandati esmalt natuke moodsamaks. 1939. aasta maikuu lõpust alates hakkas Vironia kurseerima koos Estoniaga Tallinna ja Stockholmi vahel. Juhtumisi oli tegemist suurima reisi-liinilaevaga, mis kurseeris sel ajal Stockholmi sadamasse. Sõit Tallinnast Stockholmi kestis 17 tundi.

Seoses okupatsiooniga 1940. aastal Vironia natsionaliseeriti ja sõjategevuse lähenedes 1941. aastal võeti Punalipulise Balti laevastiku koosseisu staabilaevana. 

28. augustil 1941 osales Vironia Nõukogude tsiviil- ja sõjalaevastiku evakuatsioonis Tallinnast Kroonlinna. Laeva pardale kogunes umbes 1300 inimest (teistel andmetel oli laeval lõpuks uppudes 2537 inimest), kellest paljud olid Balti laevastiku staabi, laevastiku eriosakonna, 10. laskurkorpuse juhtkonna ja Nõukogude riigivõimu olulised esindajad. Tallinnast lahkuti 1. konvoi koosseisus enne kella 12.00. Kell 17.30 paiku sai Vironia Juminda miinilahingus õhurünnaku tagajärjel pommitabamuse paremasse pardasse ja jäi juhitamatuks. Vahepeal oli pardale võetud 2 meremiinil uppunud allveelaevalt pääsenut. Et pardal olid olulised isikud, saadeti seda julgestama hävitaja, väike allveelaevahävitaja (merekütt) ja transpordilaev. Seejärel saabus ka päästelaev Saturn, mis võttis Vironia puksiiri ja liikumine jätkus. Hiljem hävitaja ja transpordilaev lahkusid. Kella 19 ja 20 vahel sõitis Saturn miinile ja puksiirots lasti lahti. Vironia jäi ankrusse. Umbes kolm tundi enne keskööd triivis talle külge meremiin ja laev uppus viie minutiga. Teadaolevail andmeil pääses laeva pardal olnuist vaid umbes 200 inimest. Mõned tunnid hiljem uppus ka Saturn.

Vironia vrakk avastati Eesti Meremuuseumi uurimislaevalt Mare 2009. aastal Keri tuletornist 8,5 miili eemal 98 meetri sügavusel.

## Kirjeldus
Laeva pikkus oli 83,21 m, laius 11,63 m ja süvis 6,88 m. Kogumahutavus 2026,06 brutoregistertonni. 4-silindriline 3 paisumisega aurumasin andis kiiruseks kuni 15 sõlme. Laev võis peale võtta kuni 500 reisijat.

## Vaata ka
*Estonia (laev 1910)
*Juminda miinilahing

## Välislingid
*Eesti suurim reislaev asub sõidule - Uus Eesti 1939
*Eesti uus reisijateaurik Vironia proovisõidul - Efis
*Vironia - Wrecksite.eu
Vere

**Vere** (gruusia ვერე) on jõgi Ida-Gruusias. Jõe lähe asub Thrialethi aheliku nõlvadel Väike-Kaukasuses, Didgori mäe lähistel. Vere suubub parempoolse lisajõena Kura jõkke Gruusia pealinnas Thbilisis.

Jõe pikkus on 45&nbsp;km, valgla pindala 194&nbsp;km². Jõgi toitub lumesulamisveest, vihmast ja põhjavetest.

Jõe suudme lähistel paiknevad 12. sajandil rajatud Lurdži klooster, Thbilisi loomaaed, laste puhkepark ja muud rajatised.

Jõele on iseloomulikud perioodilised äkktulvad. XX sajandi teise poolel toimusid need 1960., 1963., 1972. ja 1995. aastal. 1972. aasta kõrgvesi ujutas üle Thbilisi loomaaia, oli ka inimohvreid.

2015. aasta 14. juunil tõusis jõgi Thbilisis üle kallaste, hukkus vähemalt 19 inimest.


Tbilisi Flood 5.JPG|Üleujutusjärgne Thbilisi loomaaed 
Tbilisi flood 6.JPG|2015. aasta üleujutuse tagajärjed pealinnas


## Viited

## Välislingid
Mart Laanemäe

**William Mart Laanemäe** (sündinud 21. juunil 1959 Vancouveris Kanadas) on Eesti diplomaat. 

Aastatel 1999–2003 oli ta Eesti suursaadik Austrias, Slovakkias, Ungaris, 2008–2012 ja 2016–2019 Eesti suursaadik Saksamaal ning 2020–2024 Eesti suursaadik Taanis.

## Viited
Bernd Mützelburg

**Bernd Mützelburg** (sündinud 17. jaanuaril 1944 Mainzis Saksamaal) on endine Saksamaa diplomaat.

1995–1999 oli ta Saksamaa suursaadik Eestis.

1999 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Saksamaa suursaadikuna Eestis.

## Viited
Christian Matthias Schlaga

**Christian Matthias Schlaga** (sündinud 7. novembril 1953 Erfurdis Saksamaal) on Saksamaa diplomaat.

28. septembrist 2011 kuni 2015. aastani oli ta Saksamaa suursaadik Eestis.

2013 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Saksamaa suursaadikuna Eestis.

## Viited
Tallinna Kunstihoone Fond

**SA Tallinna Kunstihoone Fond** on Eesti Kunstnike Liidu asutatud sihtasutus, mis tegeleb näituste korraldamisega Tallinna Kunstihoones (Vabaduse väljak 8), Kunstihoone galeriis (Vabaduse väljak 6) ja Tallinna Linnagaleriis (Harju tänav 13) ning Tallinna Kunstihoone Fondi kunstikogu haldamisega. Põhikirjalisteks eesmärkideks on kunsti, kunstiteaduse ja -hariduse vallas loovuse ja initsiatiivi edendamine, Eesti kunsti ja kunstnike tutvustamine välismaal, kunstialase teabe levitamine.

Tallinna Kunstihoone Fondi juhatus võib koosneda ühest või mitmest liikmest. Juhatuse tööd kontrollib sihtasutuse nõukogu, kuhu kuulub üksteist liiget, neist Eesti Kunstnike Liidu volikogu valitud kaheksa liiget, kelle volitused kestavad viis aastat, ja Kultuuriministeeriumi, Kultuurkapitali ja Tallinna Linnavalitsuse esindaja. Nõukogu kui vastutav ja kontrolliv organ kinnitab Tallinna Kunstihoone eelarve, tööplaani ja näituseprogrammid ning valvab juhatuse otsuste, tegevuskava, eelarve täitmise ja aruandluse üle.

## Viited
Adolph Eduard Grube

**Adolph Eduard Grube** (18. mai 1812 Königsberg – 23. juuni 1880 Breslau) oli saksa zooloog.

Ta uuris mitmeid loomarühmi, ent eriti huvitasid teda hulkharjasussid.  

Aastatel 1843–1856 oli ta Tartu ülikooli zooloogiaprofessor ja seejärel töötas Breslau ülikoolis. 

Grube tegutses ka Tartu zooloogiakabinetis (hilisem Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseum), mille juurde rajas raamatukogu.
Edgar Loening

**Edgar Loening** (ka **Edgar Friedrich Lüning**, 14. juuni 1843, Pariis – 19. veebruar 1919, Halle) oli saksa õigusteadlane. 

Raamatukaupmehe poeg. Õppis Bonni, Heidelbergi ja Leipzigi ülikoolides. Ta töötas Strasbourgis, aastatel 1877–1883 korralise professorina Tartu ülikoolis, 1883–1919 Rostocki ülikoolis. 1919. aastal kolis ta Hallesse. 

## Viited
Nathanael Bonwetsch

**Gottlieb Nathanael Bonwetsch** (17. veebruar 1848 Saratovi kubermang Norka asundus – 18. juuli 1925 Göttingen) oli saksa teoloog. 

Nathanael Bonwetsch õppis 1859–1865 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1866–1870  Tartu ülikooli usuteaduskonnas, korporatsioon  „Arminia“ liige. 

Teenis seejärel luteriusu vaimulikuna Venemaal, Moskva konsistooriumiringkonna esimeses praostkonnas Volga mäestikupiirkonnas, Norkas.

1882. aastast oli ta Tartu ülikooli professor ja aastatel 1891–1920 kirikuajaloo professor Göttingeni ülikoolis.
## Isiklikku
Tema isa Christoph Heinrich Bonwetsch (1804 Wüttenberg – 1876 Saratovi kubermang) oli luteriusu vaimulik Venemaal, pastor ja praost, vend Samuel Theofil Theophil Bonwetsch (1832–1914) oli luteriusu vaimulik Venemaal, pastor Kurskis, vennapoeg Emil Friedrich Bonwetsch (1861–1937) oli luteriusu vaimulik Venemaal. 
## Viited

## Välislingid
*БОНВЕЧ Готлиб Натанаэль (Нафанаил Андреевич) (Bonwetsch, Gottlieb Nathanael) (5 (17) февраля 1848, нем. кол. Норка Камышинского у. Саратовской губ. – 18 июля 1925, Геттинген, Германия), lexikon.wolgadeutsche.net
*Nathanael Bonwetsch, Erik Amburgeri andmebaas
Heinrich Bruns

**Ernst Heinrich Bruns** (4. september 1848 Berliin – 23. september 1919 Leipzig) oli saksa matemaatik ja astronoom. 

Aastail 1873–1876 tegutses ta Tartu observatooriumis. Aastast 1882 oli ta Leipzigi observatooriumi direktor.
Phaidon Elisest

**Phaidon Elisest** (kreeka Φαίδων ὁ Ἠλεῖος, 5.–4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Elise-Eretria koolkonna rajaja, kes oli pärit Elise piirkonnast Peloponnesose poolsaarel.

Phaidon oli sündinud Elises kõrgest soost perekonda, kuid temast sai sõjavang ning ori, tõenäoliselt prostituut Ateenas. Ilmselt vangistati ta Sparta ja Elise sõja käigus, mis toimus 402–401 eKr ning kus ateenlased ühinesid spartalastega. Ateenas sattus ta aga Sokratese lähikonda ning väidetavasti maksis Alkibiades või Kriton Alopekest tema eest lunaraha. Ta oli Sokratese õpilane kuni tolle surmani 399 eKr ning ilmselt viibis ka viimase surma juures. Sokratese õpilasena oli Phaidon Platoni hea tuttav ning Platoni ühe dialoogi nimitegelane.

Pärast Sokratese surma naasis ta Elisesse, kus rajas oma koolkonna. Tema õpilaseks oli Pleistanos Elisest ning hiljem Menedemos Eretriast ja Asklepiades Phleiusist, kes viisid kooli Elisest Eretriasse. Sellepärast nimetatakse Phaidoni rajatud koolkonda sageli Elise-Eretria koolkonnaks.

Phaidoni õpetusest ei ole peaaegu midagi teada ning selles suhtes ei ole suurt kasu ka Platoni temanimelisest dialoogist, kus Phaidoni enda filosoofiat ei käsitleta. Nähtavasti kirjutas ta oma teosed dialoogi vormis, millest mõned pealkirjad on ka teada. Diogenes Laertios nimetab enda teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus Phaidonile pühendatud peatükis, et Phaidonile omistatud dialoogidest on ilmelt "Zopyros" ja "Simon" autentsed, "Nikias" ja "Antimachos ehk Vanemad" vaieldava autorsusega ning "Mediose" ja "Kingsepa lugusid" omistatakse muuhulgas Aischinesele Sphettiosest. "Suda" nimetab tema dialoogidena veel "Simmiast", "Alkibiadest" ja "Kritolaost".

## Viited

## Kirjandus
* Platon, "Phaidon" – *Teosed I*, tõlkinud Marju Lepajõe, Tartu: Ilmamaa, 2003, lk. 47–148.
Johan Transchiöld

**Johan Transchiöld** (enne aadeldamist 1690 **Johan Trana**; 1656 Nyköping – 7. september 1699) oli rootsi matemaatik ja riigiametnik.

Aastast 1677 oli ta Tartu ülikooli matemaatikaprofessor.

1690 sai ta aadlikuks ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda 1697.
Thomas Clausen

**Thomas Clausen** (16. jaanuar 1801 – 24. mai 1885 Tartu) oli taani astronoom ja matemaatik. 

Aastast 1842 tegutses ta Tartu observatooriumis ja 1866–1872 oli observatooriumi direktor. 

## Välislingid
* Tõnu Viik: THOMAS CLAUSEN – KARJAPOISIST PROFESSORIKS
* Thomas Clausen Tartu Tähetorn
* Thomas Clausen Tartu Observatoorium
Aigars Kalvītise esimene valitsus

**Aigars Kalvītise esimene valitsus** oli 2. detsembril 2004 Läti Vabariigi Seimi kinnitatud Aigars Kalvītise juhitud nelja erakonna koalitsioonivalitsus. Valitsuse volitused lõppesid 7. novembril 2006, kui tööd alustas Aigars Kalvītise teine valitsus.

Koalitsiooni koosseis:

## Vaata ka
*Läti peaminister
*Läti riigipeade loend

## Viited
Rudolf Boehm

**Rudolf Albert Martin Boehm** (19. mai 1844 Nördlingen – 19. august 1926) oli saksa farmakoloog ja apteeker.

Ta on õppinud Müncheni ja Würzburgi Ülikooli arstiteaduskondades.

Alates 1872. aastast oli ta Tartus apteeker. 1881. aastast oli ta Marburgis apteeker. 1884 sai ta Leipzigi ülikooli farmakoloogia, toksikoloogia ja farmakognoosia professoriks.
ERK (ajakiri)

**ERK** oli Eesti Rahvuslaste Klubi välja antud üld-, majandus- ja kultuurpoliitiline ajakiri. Ajakiri ilmus aastatel 1933–1940 sagedusega 12 numbrit aastas.

Ajakirja vastutavad toimetajad olid Eduard Roos (1933), Järvo Tandre (Rudolf Stokeby-Tandre) (1936–1937) ja Karl Särgava (1938–1940). Ajakirja tegevtoimetaja 1933–1934 ja 1936–1937 oli Edgar Kant.

Ajakirja numbrid on kättesaadavad ka digitaalselt Rahvusraamatukogu digiarhiivis DIGAR.

## Viited
Olof Hermelin

**Olof Nilsson Hermelin** (enne aadeldamist 1702 **Olof Nilsson Skragge**, eestikeelses kirjanduses ka *Olaus Skragge*; 31. jaanuar 1658 Filipstad, Rootsi – 1709 või hiljem, Venemaa) oli rootsi õigusteadlane, historiograaf, riigisekretär, diplomaat.

## Elulugu

Olof Nilsson Skragge sündis 31. jaanuaril 1658 Filipstadis linna linnapea Nils Månsson ja Karin Andersdotteri perre. Omandas hariduse Karlstadis koolis ja jätkas 12. septembrist 1677 haridusteed Uppsala Ülikoolis. Ülikoolis õppis ta keeli, ajalugu ja õigusteadust ja õpingute ajal arenesid tema vaated väga rootsimeelseks.

Skragge jätkas õpinguid Lääne-Euroopas, rahastades neid samal ajal olles informaator Magnus Stenbockile. 1685. aastast töötas krahvi Magnus Gabriel De la Gardie sekretärina. Ta lootis saada professoriks Uppsalas, aga sai hoopis 1687. aastal Tartu Ülikooli kõnekunsti ja poeesia professoriks (rootsi *professor i romersk retorik och poesi*). 9. juulil 1695 vahetas ta ametikohta ja temast sai Tartu Ülikoolis Rootsi ja Rooma õiguse professor. TÜ-s töötades kohtas ta baltisakslaste vastuseisu, peamiselt ajendatud Karl XI ja baltisakslaste kehvadest suhetest. Ametikohal püsis ta 1697. eluaastani.

1698. aastal naasis ta päris Rootsi, kus asus 2. märtsil 1699 tööle kuningliku sekretäri ja riigihistoriograafina. Põhjasõja tõttu jäi tema töö ajaloolasena pooleli ja ta valmistas Rootsi sõjapropagandat, kujunedes Karl XII jaoks oluliseks liitlaseks. 11. septembril 1701 sai temast kuningliku kantselei sekretär, vastutav Saksamaa eest, 1702. aasta 1. märtsist töötast ta kuninga lähikonnas Ida-Euroopa spetsialistina.

Ta aadeldati 15. novembril 1702 ja introdutseeriti 1704. aastal Rootsi rüütelkonda. 9. oktoobril 1705 sai temast kuningas Karl XII riigisekretär. Sõja jooksul eelistas ta olla ettevaatlik ja oleks sõja lõpetanud võimalikult varakult, eelistades diplomaatiat ettearvamatule sõjale, kuid ei vaielnud kuninga soovile vastu. Samal ajal jätkas ta tööd haridusvallas, plaanides õpetamisreformi Rootsi ülikoolides.

Olaus Hermelin langes Poltaava all 1709. aastal Poltaava lahingus Vene sõjavangi. Tema täpne edasine elulugu pole teada, kuid eeldatavasti ta ka suri vangina mõne aasta jooksul. Tema oletatavaks surma-aastaks on arvatud nii 1709. aastat kui ka 1712. aastat.

## Viited
Laurentius Molin

**Laurentius Molin** (ka **Lars Molin**; 26. november 1657 Västmanland – 20. september 1723 Uppsala) oli rootsi vaimulik, teoloogiaprofessor, Tartu ülikooli rektor, Uppsala Ülikooli rektor ja riigiametnik.

Laurentius Mölin õppis Upsalas, oli 6 aastat Erik Benzelius vanema (hilisema 1700–1709 Uppsala peapiiskopi) poegade kodukooliõpetajaks, 1689. aastal krahv Magnus Gabriel de la Gardie bibliotekaar. Aastatel 1690–1694 oli õppereisil Taanis, Saksamaal, Itaalias, Inglis- ja Hollandimaal. 1690 nimetati konsistooriumi assessoriks, 1694. aastal õuekonsistooriumi assessoriks.

1694. aastast oli ta Tartu ülikooli (tollal Academia Gustavo-Carolina) Tartu ülikooli usuteaduskonna teoloogiaprofessor ja Nõo Püha Laurentsiuse koguduse pastor. 1697/98 ja 1701/02 oli ta Tartu ülikooli rektor.

1703. aastast oli Rootsi kuninganna (Rootsi regent aastail 1660–1672, 1697 ja 1700–1713 oma poja Karl XI ja pojapoja Karl XII alaealisuse ning Karl XII eemalviibimise ajal) Hedvig Eleonora (1636–1715) õuejutlustajaks, Stockholmi toompraostiks ja prof. primarius theol. Uppsalas, 1705. aastast Uppsala ülikooli rektor.

Järglased aadeldati Meldercreutzi nime all ja kanti Rootsi rüütelkonda 1720. aastal nr 1607 all.
## Viited
Jonas Johannis Scarinius

**Johans Johannis Scarinius** (1616 – 1687 Växjö) oli rootsi teoloog ja vaimulik.

1640. aastatel lõpetas ta Tartu ülikooli.

Aastatel 1675–1687 oli ta Växjö piiskop.
Harilik mürt

**Harilik mürt** (ka *mirt*) (*Myrtus communis*) on mürdilaadsete seltsi mürdiliste sugukonna taimeliik.

## Botaaniline kirjeldus

Harilik mürt on igihaljas kuni 4&nbsp;m kõrguseks kasvav põõsas või väike puu.

Hariliku mürdi lehed on vastakud, elliptilised kuni munajad, terveservalised.

Hariliku mürdi õied on valge värvusega, lõhnavad ja paiknevad lehtede kaenlas.

Hariliku mürdi vili on ümar või ovaalne tumesinine mari.

## Levik

Harilik mürt kasvab looduslikult Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerika lähistroopilises osas.

Kultuurtaimena kasvatatakse harilikku mürti paljudes maades.

## Kasutus ja toime

Maitsetaimena kasutatakse mürdilehti teatud piirkondades, sarnaselt loorberilehtedega, kastmete maitsestamiseks.

Mürditaimi külastanud mesilastelt on varem saadud mürdimett.  

Itaalias valmistatakse marjadest ja lehtedest alkohoolseid jooke *Mirto Rosso*t ja *Mirto Bianco*t.

Droogina kasutatakse hariliku mürdi lehti (*Myrti folium*) ja eeterlikku õli (*Myrthi aetherolum*).

Pikaajalisest kasutamisest hoolimata, ravivõtteid mürdiosadega kirjeldas juba arvatavasti Hippokrates, pole mürdi toimed (bioaktiivsus) teaduslikult tõestatud.

Tervistavate väidetena on mainitud mürdi toimet külmetus- ja seenhaiguste leevendamisel, närvisüsteemi rahustamisel ja uneaja pikendamisel.

*[[In vitro]]* katsetes on mürdi eeterlikul õlil tuberkuloosi mükobakteri kliinilistele isolaatidele inhibeeriv toime.

Vastunäidustusena on mainitud eeterliku õli ja selle preparaatide toimet lastele – näopiirkonda määritult võib see põhjustada bronhiaalastmat, ja seespidiselt manustatuna mõjub halvasti neile, kellel esineb seedeelundite (eriti maksa ja sapiteede) põletikke.

Eeterliku õli mürgine annus on üle 10 grammi. Õlis leiduv tsineool langetab vererõhku, tekivad hingamisraskused ja võib kujuneda kollaps. Mürgistuse korral vajab inimene arstiabi – hapnikumaski, diasepaami, atropiini jt aineid.

## Kultuuris
Vanarooma mütoloogias oli see põõsas pühendatud armastusjumalanna Venusele. Legendi järgi oli Venus merevahust sündides ehitud mürdiokstega ning tema templite ümber kasvasid mürdipõõsad.

Mürdipärga on seostatud ka Jupiteri ja Ceresega.

Kreeklastele on mürt olnud armastuse ja surematuse sümbol.

## Viited

## Välislingid

*
Sidgunda

**Sidgunda** (vananenud läti kirjanduses ka *Rikteres muiža* (Riktere mõis) või *Riktere*, saksapäraselt *Siggund*) on küla (*ciems*) Lätis Sigulda piirkonna Mālpilsi vallas. Küla asub Lielā Jugla jõe kaldal merepinnast 80 meetri kõrgusel. Sidgunda jääb valla keskusest Mālpilsist 7 ja Riiast 60 kilomeetri kaugusele.

Sidgundas asuvad põhikool ja raamatukogu, seal on Ausekļi, Sidgunda ja Pagriezienz uz Sidgundas staciju bussipeatus. Küla asub ajaloolise Liivimaa territooriumil, Suda ja Mergupe jõgede vahel asub vana liivlaste linnamägi. Küla lähistel asuv Sidgunda linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Kuni 1905. aastani asus külas ajaloolise Sidgunda mõisa (*Siggund*) süda. 1949. aastani oli küla Sidgunda valla halduskeskuseks, 1963. aastani aga Sidgunda külanõukogu halduskeskuseks.

Sidgundas kasvav pärn ja neli tamme on looduskaitse all.

## Elanikkond


* 94 (1970)
* 178 (1979)
* 426 (1989)
* 456 (2000)
* 466 (2008)

* 358 (2011)
* 405 (2015)
* 339 (2021)
* 380 (2025)


## Viited
Šarašova Kõigepühama Kolmainu kirik

**Šarašova Kõigepühama Kolmainu kirik** (Valgevene keeles *Касцёл Найсвяцейшай Тройцы*) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Šarašova alevis aadressil вул. Перамогі, 3"А" .

Kirikut kasutavad katoliiklased, see on muinsuskaitse all. Šarašova kirik kuulub Pinski piiskopkonda.

## Kirikuhoone

Šarašova kirik on klassitsistlik kahe torniga hoone, mille fassaadi kaunistavad kaks apostleid kujutavat puidust skulptuuri. Tornide ülaosas on kaaraknad. Hoone on kolme lööviga, lööve eraldavad kuus sammast. Lae moodustab silindervõlv. Altarit piiravad Korintose stiilis sambad. Altari kõrval asub kaks käärkambrit. 

## Ajalugu

Šarašova kirik valmis aastal 1848. Sel perioodil toetati riiklikult ainult õigeusu kirikute ehitamist, seega finantseeriti ehitust usklike annetustest. Nii on Šarašova Kõigepühama Kolmainu kirik ainus Pružany rajooni kirik, mis sel ajal ehitati. 

1850. ja 1860. aastatel valmisid kirikus asuvad muusikariistadega ingleid kujutavad freskod.

Teise maailmasõja järel muudeti kirik laohooneks, kirikuvarad riisuti. Kirik tagastati kogudusele 20. sajandi lõpus.

## Galerii


Касьцёл_Найсьвяцейшай_Тройцы_(Шарашоў)_07.JPG|Puitskulptuur kiriku fassaadil
Касьцёл Найсьвяцейшай Тройцы (Шарашоў) 27.jpg|Kiriku altar
Касьцёл Найсьвяцейшай Тройцы (Шарашоў) 30.jpg|Kiriku interjöör
Касьцёл Найсьвяцейшай Тройцы (Шарашоў) 22.jpg|Surnuaed kiriku juures


## Viited

## Välislingid

*Koguduse koduleht
*Fotod kiriku kohta
Saja rahva lood

**"Saja rahva lood"** on kirjastuse Eesti Raamat aastail 1973–1991 ilmunud raamatusari maailma rahvaste muinasjuttudest.

Kirjastus Tiritamm jätkas sarja aastail 1992, 2006–2007.
Šarašova Jumalaema Sündimise kirik

**Šarašova Jumalaema Sündimise kirik** (Valgevene keeles *Царква Раства Багародзіцы*) on endine kirik Valgevenes Bresti oblasti Pružany rajoonis Šarašovas. Kirik oli iseloomulik näide Valgevene puitarhitektuurist. Hoone on kuulunud kreekakatoliku kirikule ja õigeusu kirikule. 

## Ajalugu

Kirikut on esmamainitud 1517. aastal, mil Jan Abramowicz sellele raha andis. Aastal 1760 ehitati kirik põhjalikult ümber. Aastal 1803 põles maha vana pastoraadi hoone, selle asemele ehitati uus, mis on ka tänapäevani säilinud. Aastal 1818 allus kirikule kolm kabelit. Aastal 1833 avastati kirikust XV sajandi lõpul ja XVI sajandi alguses loodud käsitsi kirjutatud Šarašova evangeeliumid (vanim käsikiri arvatakse pärinevat aastast 1495, tänapäeval on need hoiul Valgevene Rahvuslikus Kunstimuuseumis.

Aastal 1839 anti kirikuhoone õigeusklike käsutusse, ühtlasi sai see tänapäevase nime. Poola võimu ajal hoone hüljati. Kirik seisis tühjana kuni 20. sajandi keskpaigani, kuni 1960. aastatel lammutati; sealt saadud lauad viidi Pružanysse majade ehitamiseks.  

## Arhitektuur

Kirikuhoone kirjeldusest aastast 1725 on teada, et hoonet kattis sindelkatus. Hoonet ümbritses ristikäik, katusel asus kuppel. Aastast 1809 on teada, et kirikus oli kuus sammast. Hoonesse pääses läbi ühe kahest käärkambrist.

Peale kiriku lammutamist viidi kiriku ikonostaas hoiule Valgevene Rahvuslikku Kunstimuuseumisse.

## Kellatorn

Kiriku kellatorn valmis aastal 1799. Eraldi seisev klassitsistlik hoone valmistati ilma ühtegi naela kasutamata. Hoone on kahekorruseline, ruudukujulise põhiplaaniga (5,3×5,6 meetrit). Kellatorni kõrgus on 18 meetrit. Kellatorn on konserveeritud ja arhitektuurimälestisena kaitse alla võetud.
## Viited

## Välislingid
*Kirik; vanad fotod
Menedemos Eretriast

**Menedemos Eretriast** (kreeka Μενέδημος ὁ Ἐρετριεύς, u 345– u 260 eKr) oli vanakreeka filosoof, Elise-Eretria koolkonna esindaja, kes oli pärit Eretria linnast Euboia saarel.

Menedemos oli sündinud lugupeetavasse suguvõssa, kuid oli ise ehitaja või siis dekoraator ning vaene. Ta saadeti sõjaretkele Megarasse, kuid otsustas külastada ka Platoni Akadeemiat ning otsustas seejärel sõjateenistusest loobuda ja asuda filosoofiat õppima. Platoni Akadeemiast suundus ta koos Phleiusi Asklepiadesega Megarasse Stilponi õpilasteks ja sealt omakorda edasi Elisesse, kus nendest said Phaidoni kooli õpilased. Hiljem suundusid nad Asklepiadesega Menedemose kodulinna Eretriasse ning sellest ajast nimetati Elise kooli Eretria kooliks. Sageli on kasutusel ka Elise-Eretria koolkonna nimetus.

Tema elu kohta on Diogenes Laertios oma teose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus Menedemost puudutavas peatükis üles kirjutanud mitmeid anekdoote. Üks nendest väidab, et Eretria koolis puudus kord ning korrapärane pinkide asetus ja igaüks võis kuulata millist vestlust tahes, ringi liikudes või istudes.

Menedemose filosoofiliste seisukohtade ja õpetuste kohta pole palju teada. Diogenes Laertios väidab, et ta ei sallinud Platoni Akadeemia õpetajaid, muuhulgas Xenokratest ega ka kürenaiku Paraibatest, eelistades nendele enda Megara õpetajat Stilponit. Menedemos olnud osav vaidlustes, eriti vastuväidete ülesehitamisel ning Diogenes Laertios osundab üht tema väidetavatest meelisargumentidest:

Lisaks olevat Menedemos arvanud, et tõde ei saa väljendada eitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ega ka liidetud (vanakreeka συνημμένα) ning põimitud (vanakreeka συμπεπλεγμένα) väidetega, nõudes selle asemel kinnitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ja ühetimõistetavate (vanakreeka τὰ οὐχ ἁπλᾶ) väidete kasutamist.

## Viited
Eskişehiri provints

**Eskişehiri provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Eskişehir.

## Haldusjaotus
* Alpu ringkond
* Beylikova ringkond
* Çifteleri ringkond
* Günyüzü ringkond
* Hani ringkond
* İnönü ringkond
* Mahmudiye ringkond
* Mihalgazi ringkond
* Mihalıççıki ringkond
* Odunpazarı ringkond
* Sarıcakaya ringkond
* Seyitgazi ringkond
* Sivrihisari ringkond
* Tepebaşı ringkond

## Viited

## Välislingid
* Eskişehiri provintsi koduleht (türgi keeles)
Kocaeli provints

**Kocaeli provints** on provints Loode-Türgis Marmara piirkonnas Musta mere ääres. Provintsist läänes asub İstanbul, põhjas Must meri, provintsist edelas asub Marmara mere İzmiti laht. Provintsi keskus on İzmit.

## Haldusjaotus

* Başiskele ringkond
* Çayırova ringkond
* Darıca ringkond
* Derince ringkond 
* Dilovası ringkond
* Gebze ringkond
* Gölcüki ringkond
* İzmiti ringkond
* Kandıra ringkond
* Karamürseli ringkond
* Kartepe ringkond
* Körfezi ringkond

## Viited

## Välislingid
* Kocaeli provintsi koduleht (türgi keeles)
Juozas Bernatonis

**Juozas Bernatonis** (sündinud 8. septembril 1953 Kaunases) on Leedu poliitik ja diplomaat.

Ta lõpetas aastal 1971 Kaunase 7. Keskkooli ja aastal 1976 Kaunase Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna.

Aastatel 1990–2017 kuulus ta Leedu Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.

2001–2003 oli ta Leedu siseminister. 

Aastatel 2006–2012 oli ta Leedu suursaadik Eestis.

13. detsembrist 2012 kuni 13. detsembrini 2016 oli ta Leedu justiitsminister.

## Tunnustus
* 2013 – Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk

## Viited
Päivo Kasekamp

**Päivo Kasekamp** (25. jaanuar 1924 Tallinn – 21. juuni 2013 Tartu) oli soomepoiss ja eesti metodisti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1942 Jakob Westholmi Gümnaasiumi.

Aastatel 1942–1943 oli ta Riigi Tööteenistuses Saksamaal.

Tööteenistuse järel õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.

9. novembrist 1943 oli ta Soome sõjaväes, ta viibis väljaõppel Taavettis ja oli rindel Rajajoel JR 47 koosseisus, lõpetas ohvitserikursuse.

Tagasi Eestisse saabus ta 19. augustil 1944, viibis Klooga õppelaagris. Ta taandus Saksamaale, oli väljaõppel Neuhammeris ja Beneschaus, võitles Sileesia rindel, langes 19. märtsil 1945 Oppelni lahingus Nõukogude sõjavangi.

Ta oli vangilaagris Komi ANSV-s ja tööpataljonis Narvas, vabastati aastal 1946 tervislikel põhjustel.

Arreteeriti uuesti 18. jaanuaril 1948, talle mõisteti 10+5 aastat. Ta vabanes Inta vangilaagrist Komi ANSV-s 24. oktoobril 1955, ta jäi samasse tööle kaevurina.

Eestisse tagasi saabus ta aastal 1958, oli organist ja metodisti pastor EMK Haapsalu koguduses. Aastatel 1969–1972 oli ta pastor EMK Rakvere koguduses, aastatel 1972–1987 EMK Tartu Püha Luuka koguduses, seejärel jäi ta pensionile.

Aastal 1994 läks ta perega USA-sse, kus viibis aastani 2005, mil ta tuli tagasi Eestisse. Elu lõpuaastatel elas ta Tartus.

## Teoseid
* Maxie D. Dunnam. "Kristlase tee Wesley järgi. Saksa keelest tõlkinud Päivo Kasekamp. Haapsalu 1993
* "Mälestusi käidud teelt. Soomepoiss Päivo Kasekambi elulugu". Rakvere 2015. ISBN 9789949909469

## Isiklikku
Tema isa oli Eesti sõjaväelane, kindralmajor August Kasekamp, vennapoeg Andres Kasekamp on olnud ka Tartu Ülikooli Rahvusvaheliste suhete õppetooli Balti poliitika professor.

## Kirjandus
* "Soomepoiste elulood. Soome sõjaväes II maailmasõja aastatel teeninud eestlased ja Eesti vabatahtlikud". Koostanud Peep Pillak ja Heini Vilbiks, konsultant Vello Salo. Eessõnad: Toomas Hendrik Ilves, Sauli Niinistö. Grenader. Tallinn 2015

## Välislingid
* Päivo Kasekamp Riigi Tööteenistuses Saksamaal. Haapsalu ja Läänemaa Muuseumite fotokogu, HM F 1715:101 Ff 1649
* ''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Haud Tartu baptisti kalmistul
Kalju Reesalu

**Kalju Reesalu** (20. veebruar 1924 Loksa – 22. mai 2015 Partille) oli soomepoiss, ettevõtja ja eesti aktivist Rootsis.

Ta õppis Tallinnas Riiklikus Inglise Kolledžis. Kool jäi sõja tõttu pooleli viimases klassis, kui ta põgenes Soome ja astus Soome armeesse.

24. aprillist 1943 oli Soome armees ja võitles rindel Rajajoel JR 47 koosseisus. 5. novembril 1943 lahkus ta omavoliliselt väeosast (arvatakse ka, et lahkus eriülesandega), naasis Eestisse ja tegeles põgenike üleveoga Soome. Ta vahistati Saksa okupatsioonivõimude poolt jaanuaris 1944 ja teda hoiti 9 kuud Patarei vanglas. Pärast vanglast põgenemist septembris 1944 põgenes ta Soome kaudu Rootsi.

Rootsis suunati ta metsatööle, sealt pääses vabrikutööle Göteborgi kandis. Õppis õhtukoolis ehitust ja sai ehitusinseneri kutse kätte kahe aastaga (nelja asemel). Ta moodustas ehitusfirma Byggnadsfirma Estnia. Göteborgi eeslinnas Partilles tegutseb siiani tema firma Partille Industriservice AB. Tema ehitusalased teadmised tulid kasuks 1960. aastatel Göteborgi Eesti Maja muretsemisel, mil ta vastutas ostetud majas vajalike ümberehitustööde korraldamise eest. Temast sai Eesti Maja suurim aktsiate omanik ja juhatuse esimees. 21. sajandi alguses oli tema teadmistest abi, kui Eesti Maja müüs kinnisvara südalinnas ja muretses uued (nüüdsed) Eesti Kodu ruumid, mis samuti vajasid ümberehitamist.  

Pärast seda, kui Eestis oli taastatud iseseisvus, laiendas ta oma ehitustehnilise äritegevuse Eestisse. Tema loodud ettevõte AS Reldor ehitas ning omab Eesti esimest tööstusküla ja ehitab nüüdisaegseid eramuid. 

Mõnda aega oli ta ka Pärnu sadama kaasomanik. Lisaks kuulusid talle restoran ja ööklubi Hispaanias ning mitu võidusõiduhobust, lühikest aega oli tema kui reederi valduses ka mõni kaubalaev Läänemerel.

Kalju Reesalu suri 22. mail 2015 Göteborgi eeslinnas Partilles.

## Isiklikku
Tema poeg on vaimulik Jaak Peeter Reesalu.

## Kirjandus
* Soomepoiste elulood. Soome sõjaväes II maailmasõja aastatel teeninud eestlased ja Eesti vabatahtlikud. Koostanud Peep Pillak ja Heini Vilbiks, konsultant Vello Salo. Eessõnad: Toomas Hendrik Ilves, Sauli Niinistö. Tallinn, Grenader 2015.
* Mart Mägi. Kalju Reesalu *in memoriam* Stockholmi Eesti Päevaleht 10. juuni 2015, lk.19

## Välislingid
* http://isik.tlulib.ee/index.php?id=930