Vastutuse jagunemine tootja ja tarnija vahel

Tarbija võimalus saada kahju hüvitamist tootjalt või tarnijalt on oluline õiguskaitsevahend. Tarbijalepingutele kehtivad erinõuded, mis tulenevad tarbijaõiguste direktiivist 2011/83/EL, sest tarbijat käsitletakse lepingu nõrgema poolena ja tema õigusi tuleb kaitsta. 

Käesolevas artiklis keskendutakse sellele, kuidas jaotub vastutus tootja ja tarnija vahel, kui toode on puudusega. Artiklis tutvustatakse esmalt direktiivis sätestatut, seejärel selgitatakse tarbijalepingute olemust ja tootja ning tarnija vastutust Eesti õigussüsteemis. Samuti on toodud näiteid Euroopa Kohtu otsustest ja käsitletud asjakohast Eesti kohtupraktikat, et illustreerida vastutuse jagunemise põhimõtteid praktikas.

## '''Direktiiv 85/374'''
Direktiiv on Euroopa Liidu õigusakt, mis on liikmesriikidele siduv saavutatud tulemuse osas, kuid jätab neile vabaduse valida, kuidas see tulemus saavutatakse. Tavaliselt tuleb direktiiv kahe aasta jooksul üle võtta riigi siseriiklikku õigusesse ning tagada selles sätestatud eesmärkide täitmine. Liikmesriigid peavad ülevõtmisest teavitama Euroopa Komisjoni.

Direktiiv 85/374/EMÜ ühtlustab EL-is reeglid, mille alusel tootja vastutab puudusega toote põhjustatud kahju eest sõltumata süüst, hõlmates nii valmistajat, koostisosa tootjat kui ka importijat. Toode on puudusega, kui see ei paku õigustatud ohutust. Sellisel juhul hüvitatakse nii isikukahju (kahju tervisele) kui ka teatud tingimustel varakahju, kusjuures vastutust ei tohi lepinguliselt piirata, mitme vastutaja korral vastutatakse solidaarselt. Direktiivi sisu käsitletakse täpsemalt peatükis “Tarbijaleping ja vastutus tarneahelas”, kuna Eesti on direktiivi oma seadustesse üle võtnud otse.

## Tarbijaleping ja vastutus tarneahelas
Tuleb osata eristada lepingulist suhet ja lepinguvälist suhet (delikti). Tarbijaleping (lepinguline suhe) on leping tarbija ja ettevõtja vahel, mille käigus tarbija ostab või kasutab kaupu või teenuseid eesmärgil, mis ei ole seotud tema majandus- ega kutsetegevusega. Tarbijalepingute puhul on tarbija kaitsmisel keskne roll tootjavastutusel, mis tähendab tootja kohustust hüvitada kahju, mille on põhjustanud puudusega toode. Järgnevalt selgitatakse tarbija õigusi, mis tekivad lepinguväliselt tootja vastu.Tootja vastutab sõltumata süüst, kui puudusega toode põhjustab inimese surma, kehavigastuse või tervisekahjustuse. Varalise kahju eest vastutab tootja vaid juhul, kui kahjustatud ese oli tavaliselt eratarbimiseks mõeldud ja seda kasutati väljaspool majandus- või kutsetegevust ning kahju ületab 500 eurot. **Tootjavastutus ei laiene tootele endale tekkinud kahjule**.

Tootjaks loetakse nii valmistajat, tooraine või koostisosa tootjat kui ka isikut, kes turustab toodet oma nime või kaubamärgi all, samuti käsitatakse tootjana importijat, kes toob toote EL-i või Eestisse müügi eesmärgil. Kui tegelikku tootjat ei saa kindlaks teha, vastutab tarnija kuni tootja või eelmise tarnija tuvastamiseni.

Toode on iga vallasasi, sh toode, mis on liidetud teise esemega. Toode loetakse puudusega olevaks, kui selle ohutus ei vasta sellele, mida kasutaja võib mõistlikult oodata, võttes arvesse toote esitlemist, kasutusviisi ja turule laskmise aega. Uue ja parema toote turuletulek ei muuda varasemat toodet automaatselt puudulikuks. Tootja vastutusest vabanemine on võimalik üksnes juhul, kui ta tõendab, et ei ole toodet turule lasknud. Samuti peab ta tõestama, et puudus ei esinenud turule laskmisel, toode vastas kehtivatele nõuetele või puudust ei olnud võimalik tolleaegse teaduse taseme juures avastada. Tootja vastutust ei saa vähendada siis, kui kahju tekkis samaaegselt nii toote puuduse kui ka kolmanda isiku tegevuse tõttu.

Kannatanu (tarbija) peab tõendama kahju ja põhjuslikku seost toote puuduse ja tekkinud kahju vahel. Nõude esitamise võimalus aegub kolme aasta jooksul, arvates päevast, mil kannatanu sai kahjust teada või pidi sellest teada saama. Tootja vastutus lõpeb 10. aasta möödumisel alates järgmisest päevast, mil ta toote esmalt turule lasi v.a. kui aegumine on peatunud (esitatud hagi kohtusse).

## Euroopa Kohtu kohtupraktika
Euroopa Liidu tootevastutuse reeglid määravad, kes vastutab toote puuduse tõttu tekkinud kahju eest. Tavaliselt vastutab tootja, kuid EL õigus näeb ette, et teatud juhtudel võib vastutajaks olla ka ettevõte, kes ise toodet ei valmistanud, kuid kelle nimi või kaubamärk oli tootega seotud. Sellist isikut kutsutakse tootjana esinevaks isikuks. Selle eesmärk on tagada tarbijakaitse, sest kaubamärki kasutades annab ettevõte mõista, et ta vastutab toote kvaliteedi eest. Euroopa Kohus on seda praktikat täpsustanud kahes kohtuasjas C-264/21 ja C-157/23. Need kaks lahendit selgitavad üheskoos, millal võib müüjat või kaubamärgi omanikku pidada tootjana esinevaks isikuks. Ühes kaasuses on tootel kaubamärk, mille omanik ei valmista toodet ise ning teises kaasuses müüb toodet ettevõte, kes ei ole oma nime tootele eraldi lisanud. 

### '''C-264/21 - Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia'''
Kohtuasi C-264/21 puudutas kohvimasinat, mis põhjustas tulekahju. Masin kandis Philipsi ja Saeco kaubamärke, kuid selle oli tegelikult valmistanud Rumeenias asuv kontserni tütarettevõtte. Pärast õnnetust esitas kannatanu kindlustusandja Philipsi vastu kahjunõude, väites, et Philips vastutab kahjude eest, sest kohvimasinal oli ettevõtte kaubamärk.

Soome erineva astme kohtud olid eriarvamusel, kas Philips peaks kahju eest vastutama. Esimese astme kohus leidis, et Philips vastutab, sest tema kaubamärk on tootel. Appellatsioonikohus leidis seevastu, et Philips ei vastuta, sest ei ole tõendatud, et firma turustas kohvimasinat Soomes oma tootena. Seejärel pöördus Soome kõrgeim kohus Euroopa Kohtu poole eelotsuse küsimusega, et kas piisab vastutuse määramisel ainult sellest, et tootel on ettevõtte kaubamärk või on ka oluline, et toote valmistas hoopis tütarettevõtte.

Euroopa Kohus selgitas, et toote vastutuse eesmärk on teha tarbija jaoks olukord võimalikult lihtsaks. Kui tootel on mõne ettevõtte nimi või kaubamärk, siis võib tarbija mõistlikult eeldada, et just see ettevõte vastutab. Seetõttu ei ole oluline, et see ettevõte oleks ise tootmisprotsessis osalenud. See tähendab, et niipea kui ettevõtte kaubamärk või nimi on tootel, vastutab ka vastava kaubamärgi omanik toote puuduste eest samamoodi nagu tegelik tootja. Lisaks märkis Euroopa Kohus, et tarbija võib nõude esitada ükskõik kellele vastutavatest isikutest ning ei pea välja selgitama seda niiöelda õiget tootjat. Antud juhul tähendas see ,et Philipsi kaubamärgi tõttu on ettevõte käsitatav tootjana. Kokkuvõttes kinnitas kohus, et tootjana esineva isiku vastutus kehtib juhul, kui tootel on ettevõtte kaubamärk või nimi ning vastutuse määramiseks ei ole vaja täiendavaid tingimusi ega tõendeid.

### '''C-157/23 | Ford Italia'''
Teine kohtuasi (C-157/23) puudutas Fordi kaubamärgiga autot, mille turvapadi liiklusõnnetuses ei avanenud. Auto oli valmistanud Saksamaal ettevõte Ford WAG poolt, kuid seda turundas Itaalias ettevõte Ford Italia. Pärast õnnetust esitas kannatanu kahjunõude Ford Italia vastu väites, et Ford Italia vastutab kahju eest, sest Ford Italia turundas autot.

Itaalia kohtutes tekitas see küsimuse, kas Ford Italia on käsitatav tootjana esineva isikuna.

Esimese ja teise astme kohus pidasid Ford Italiat vastutavaks, kuid kõrgeim kohus soovis Euroopa Kohtu täpsustust. Euroopa Kohtult küsiti, kas müüjat saab lugeda tootjana vastutavaks ka siis, kui ta ei ole tootele oma nime lisanud, kuid müüja nimi ja kaubamärk kattuvad tootja kaubamärgiga.

Euroopa Kohus leidis, et oluline ei ole see, kas müüja lisab tootele eraldi märgistuse. Oluline on see, kuidas tarbija seda seost tajub. Kui müüja nimi sisaldab sama kaubamärki, mis on tootel ja ta kasutab seda nime toodete turustamiseks, siis võib tarbijal tekkida arusaam, et müüja on tootjaga otseselt seotud. See mulje on piisav, et pidada müüjat tootjana esinevaks isikuks. Euroopa Kohus leidis, et ka Ford Italia puhul on mõistetav, et tarbija ei suuda eristada nime Ford Italia ja Ford tegelikku tähendust. Seega otsustas kohus, et kohalikku tarnijat võib lugeda tootjana esinevaks isikuks ka siis, kui ta ise pole tootele oma nime lisanud. Vastutuseks piisab ainult sellest, et toote kaubamärk kattub ettevõtte ärinime ja tegeliku tootja nimega. Ford Italia puhul olid kõik need tingimused täidetud, sest auto kandis Fordi kaubamärki,ning Ford Italia nimi sisaldas samuti Fordi nime. Järelikult sai kannatanu nõuda Ford Italialt õnnetusega põhjustatud kahju hüvitamist.

### Kokkuvõte
Mõlemad Euroopa Kohtu lahendid kinnitavad, et tootevastutuse raames võib vastutus laieneda ka isikule, kes ei ole toodet otseselt valmistanud, kui ta tekitab tarbijale mulje tootja vastutusest. Philipsi kaasuses piisas ainult kaubamärgi olemasolust tootel ning Ford Italia kaasuses isegi nimest tulenevast kaubamärgist. Mõlemal juhul oli tegemist tootjana esineva isikuna ning seega said kannatanud nõuda kahju hüvitamist. Selline lähenemine tagab, et tarbija ei jää kaitseta olukorras, kus tegelikku tootjat on keeruline tuvastada või tootja asub välisriigis. Euroopa Kohtu tõlgenduste järgi jagavad toote valmistaja ja tootjana esinev isik omavahel vastutust ning tarbijal on õigus nõuda hüvitist ükskõik kummalt.

## Eesti kohtupraktika
Kuigi Eesti kohtupraktika on antud teemal kasin, sarnaneb selle õiguslik tõlgendamine Euroopa Kohtuga. Mõlemad kohtud rõhutavad tarbija õiguste kaitset ning tootja vastutust puuduse korral. Tallinna Ringkonnakohtu lahend puudutab just puudusega toodet ning tootja vastutust tekitatud kahju puhul. 

### TlnRnKo 2-21-10225/47 | Rauasiirup
Kohtuasjas ostis ema oma lapsele apteegist rauasiirupit, mille kõrvaltoimel tekkisid lapse hammastele pigmendilaigud. Seetõttu esitas kannatanu ema kahjunõude rauasiirupi tootja vastu. Tootja ei tunnistanud hagi, väites, et rauasiirup ei olnud puudustega ning tootja ei vastuta hamba kahjustuste eest. Kohus leidis, et hammaste pigmentatsiooni saab pidada tervisekahjustuseks ning seega järelikult oli rauasiirup puudusega toode. Kohus rõhutas, et toode on puudusega, kui see ei ole ohutu määral, mida isik on õigustatud ootama. Kuna tegemist ei olnud ravimiga, vaid toidulisandiga, siis tavapäraselt käituv mõistlik isik ei ootaks sellist ohtu. Järelikult oli tegemist toote puudusega. Lisaks kontrollis kohus, kas esines tootja vastutust välistavaid asjaolusid. Tootja tugines väitele, et tootja ei vastuta tootest tuleneva kahju eest, kui ta tõendab, et puudus on tingitud sellest, et toode vastas turule laskmise ajal kehtinud kohustuslikele nõuetele. Teisisõnu väitis tootja, et rauasiirup vastas kohustuslikele nõuetele ning seetõttu ei vastuta tootja kahju eest. Kohus ei nõustunud sellise väitega ning leidis, et turuleviidav toidulisand peab olema ohutu inimese tervisele ning asjaolu, et rauasiirupile ei ole soovitatud riigi poolt teisi hoiatusi, ei oma vastutuse hindamisel rolli. Seega leidis kohus, et rauasiirupi tootja vastutas kannatanule tehtud kahju eest.

## Kokkuvõte
Artiklis käsitleti puudusega toote korral tekkivat vastutust tootja ja tarnija vahel, tuginedes EL-i tootevastutuse raamistikule ning Euroopa Kohtu praktikale. Direktiiv 85/374/EMÜ seab tootjale süüst sõltumatu vastutuse ning laiendab tootja mõistet ka isikutele, kes turustavad toodet oma nime või kaubamärgi all või tekitavad tarbijale mulje, et nad vastutavad toote eest.

Euroopa Kohtu lahendid C-264/21 ja C-157/23 täpsustavad, et tootjana saab käsitada ka kaubamärgi omanikku või müüjat, kelle ärinimi kattub toote kaubamärgiga, isegi kui nad ise toodet ei valmista. Tarbija ei pea seetõttu välja selgitama tegelikku tootjat ja võib esitada nõude sellele isikule, kelle identiteet tootega seondub.

Eesti kohtupraktika näitab, et toote puudus võib seisneda ka ebapiisavas teavitamises, mitte ainult toote füüsilises defektis. Kokkuvõttes kinnitab töö, et tarbija kaitse eesmärgil jaguneb vastutus tarneahelas laialt, tagades tarbijale lihtsama ja tõhusama võimaluse kahju hüvitamiseks.