open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakond

**Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakond** on aastatel 1990–1998 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi juures tegutsenud muusikalist keskeriharidust andev õppeasutus.

## Ajalugu
Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi Muusikaosakond loodi Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi juurde 1990. aastal eesmärgiga pakkuda Pärnu ja selle ümbruskonna noortele võimalus omandada muusikalist keskeriharidust. Kooli tegevus lõpetati 1998. aasta kevadel.

1998–1999 jätkus kooli sisuline tegevus Pärnu Ooperi ja Balleti Sihtasutuse juures tegutsenud Pärnu Sütevaka Muusikakoolina ning seejärel Georg Otsa nimelise Muusikakooli Pärnu filiaalina kuni viimase tegevuse lõppemiseni 2003. aasta kevadel.

## Õpetajad
Dilbar Baibikova – Silvi Baradinskas – Kristiina Birk – René Eespere – Eve Endoja – Helen Erastus – Tiit Erm – Tatjana Günter – Ludmilla Issakova – Svea Juckum – Johannes Jürisson – Anne Kann – Küllike Kivi – Dmitri Kogan – Aita Kriik – Eveli Kõrre – Tiiu Künnapas – Maarja Laak – Rein Laos – Tiit Laur – Loit Lepalaan – Irina Ljubõhh – Leelo Luur – Irina Matveus – Silvia Mellik – Anu Mänd – Aarne Männik – Reet Nurming – Tiina Palmer – Kai Parmas – Maimu Parts – Endel Priilinn – Peeter Prints – Herbert Pulk – Mati Põdra – Mall Pöial – Tatjana Rahmanina – Malle Raid – Artur Raidmets – Anne Rajaste – Eve-Riina Rannik – Pirgit Rea – Tõnu Rein – Anneli Rondo – Els Roode- Valdur Roots – Merike Saaremets – Ene Saava – Arvi Sommer – Heli Sommer – Venda Tammann – Helju Tauk – Eva Taul – Urve Tauts-Raudmäe – Toivo Traks – Vivian Traks – Helvi Treiblut – Ilmar Tõnisson – Maris Uffert – Mati Uffert – Eva Uibo – Külli Vabrit – Maris Valk-Falk – Tarmo Vallist – Maire Varma – Toomas Velmet – Urmas Vulp – Jaan Õun – Mikk Üleoja

## Õpilased
### I lend 1994
Katrin Allik- Kadi Kais – Küllike Kivi – Maarja Laak – Marge Lille – Juulia Motšalova – Marina Paštšenko – Ingrid Raat – Diana Sjomgina

### II lend 1995
Liana Hatšatrjan – Riina Kallas – Kadri Killing – Reine Niin

### III lend 1996
Marika Sarapuu – Lelde Jalakas – Eve-Riina Rannik – Reelika Raadik – Elo Kalda – Anne Liivrand – Veiko Rea

### IV lend 1997
Leonora Järvet – Kai Hanson 

### V lend 1998
Irina Fedotova – Maria Zarubina – Margarita Swarczewska – Varvara Jerilova – Liina Palu – Kristina Madissoon – Kelly Roosmaa – Ene Mihkelsoo

### Koolis on õppinud veel
Indrek Kalbus – Margrit Kits – Kairi Kiviselg – Leino Lume – Ene Mihkelsoo – Indrek Palu – Ave Randviir – Raer Saar – Külli Tomingas – Andres Toomsalu – Kaire Vilgats – Mirje Mändla – Ülle Petrovitš – Madis Priilinn
2001. aasta Eesti presidendivalimised

**2001. aasta Eesti presidendivalimised** toimusid 27. augustist kuni 21. septembrini 2001. Pärast kolme hääletusvooru Riigikogus ja kahte hääletusvooru valimiskogus osutus presidendiks valituks Arnold Rüütel.

## Hääletamine Riigikogus
Esimene hääletamine Riigikogus toimus Riigikogu erakorralisel istungjärgul 27. augustil kell 12.00. Hääletamissedeli said kõik Riigikogu liikmed, hääletamisest võttis osa 91. Märgistamata (ristita) hääletamissedelite arv oli 13. Peeter Kreitzberg sai 40 ja Andres Tarand 38 häält. Et ühegi kandidaadi poolt ei hääletanud Riigikogu koosseisu kahekolmandikuline enamus, peeti 28. augustil teine hääletusvoor. Enne teist vooru seati üles uued kandidaadid. 

Teises voorus sai hääletamissedeli 99 Riigikogu liiget. Hääletamisest võttis osa 91, kehtetuid hääletamissedeleid oli 1 ja märgistamata 19. Peeter Kreitzberg sai 36 ja Peeter Tulviste 35 häält.

Et ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat kahekolmandikulist häälteenamust, peeti samal päeval ka kolmas hääletusvoor. Hääletamissedeli said 99, hääletamisest võttis osa 90 Riigikogu liiget ja märgistamata hääletamissedeleid oli 24. Peeter Kreitzberg sai 33 ja Peeter Tulviste 33 häält. 

Et Vabariigi Presidendi valimisel Riigikogus ei saavutanud ükski kandidaat vajalikku Riigikogu koosseisu kahekolmandikulist häälteenamust, kutsus Riigikogu esimees  21. septembriks 2001 kokku valimiskogu. 

## Hääletamine valimiskogus

Valimiskogu koosnes 101 riigikogu liikmest ja 266 omavalitsuste esindajast. Kandideerisid eelmises voorus enim hääli saanud kandidaadid Peeter Kreitzberg ja Peeter Tulviste. Uute kandidaatide esitamise õigus on ka vähemalt 21 valimiskogu liikmel. 

Omavalitsustest oli valimiskogus suurim esindus Tallinnal: kümme. Tartu esitas neli ning Pärnu, Narva, Rakvere, Kohtla-Järve, Viljandi, Kuressaare ja Võru igaüks kaks valijameest. Teised omavalitsused saatsid presidenti valima ühe esindaja. 

Esimene hääletusvoor toimus 21. septembril. Hääled jagunesid järgnevalt: Peeter Kreitzberg 72, Arnold Rüütel 114, Toomas Savi 90 ja Peeter Tulviste 89. Et ühegi kandidaadi poolt ei hääletanud hääletamisest osavõtnud valimiskogu liikmete enamus, peeti 21. septembril teine hääletusvoor kahe edukama kandidaadi osalusel. 

Hääletamisest võttis osa 366 valimiskogu liiget. Kehtetuid hääletamissedeleid oli 2 ja märgistamata (ristita) hääletamissedeleid 23. Arnold Rüütel sai 186 häält ja Toomas Savi 155. Et Arnold Rüütel kogus üle poole hääletamisest osa võtnud valimiskogu liikmete häältest, siis osutus ta valituks Vabariigi Presidendiks.
Miyuni linnarajoon

**Miyuni maakond** (密云区 *Miyun Qu*, varem *Miyuni maakond* (密云县 *Miyun Xian*)) on linnarajoon Hiina pealinna Beijing Shi haldusalas.

Halduslikult jaguneb 2 kvartaliks, 17 aleviks ja 1 rahvusvallaks.

## Välislingid
* Linnarajooni koduleht
Nikolai Popov

**Nikolai Popov** on olnud mitme tuntud inimese nimi:

* Nikolai Petrovitš Popov, eesti botaanik (1884–?) 
* Nikolai Sergejevitš Popov, vene relvakonstruktor, tanki T-80 looja (1931–2008)
* Nikolai Mihhailovitš Popov, vene sõjaväelane (1903–1985)
*...
Superriigid

**Superriikideks** (ka üliriigid) on nimetatud riike, mis kõige enam mõjutavad maailma poliitikat ja majanduselu.

## Ajalugu

Esimesena kasutati seda mõistet Teise maailmasõja järel USA, Suurbritannia (Briti impeerium) ja NSV Liidu kohta. Kahe esimese riigi ja nende liitlaste vastasseisu NSV Liidu ja ta liitlastega nimetati külmaks sõjaks. Briti impeeriumi lagunemise tõttu kaotas Suurbritannia oma superriigi staatuse. NSV Liidu lagunemisega 1991. aastal kadus veel üks superriik. Seejärel omas Euroopas suurima poliitilise rolli Euroopa Liit, millega 20. sajandi lõpus hakkasid liitumisläbirääkimisi pidama ka mitu varem NSV Liidu mõjusfääris olnud riiki.

1980. aastatel hakkas majandusliku superriigina esile kerkima kiire majanduskasvuga Jaapan, mis oli pärast 1997. aastal üle elatud majanduskriisi tagaplaanile jäänud.

Tagantjärele on nimetatud superriikideks ka Vana-Egiptust, Rooma impeeriumi, Vana-Hiinat, Pärsia impeeriumi, mongolite impeeriumi ja ka Adolf Hitleri aegset Saksamaad.

## 21. sajandi superriigid

**[[Ameerika Ühendriigid]]** on üks NATO juhtriike nii sõjaliselt kui ka poliitiliselt. USA dollar on tähtsaim rahvusvaheline valuuta.

**Euroopa Liit** on poliitilise ja majandusliku riikide ühendusena suurima SKT-ga maailmas. Samas peavad (või on alustamas) liitumisläbirääkimisi veel mitu riiki. Pärast ühisraha euro kasutuselevõttu on see saavutanud olulise rahvusvahelise valuuta staatuse. Suurimaks Euroopa Liidu eksistentsiaalseks probleemiks on strateegiliste loodusvarade nappus.

**[[Hiina Rahvavabariik]]** on suurima rahvaarvuga riik maailmas. Suurim tarbekaupade tootja maailmas. HRV on kasvava poliitilise mõjuvõimuga riik maailmas.

**[[Venemaa]]** on suurima territooriumiga riik maailmas. Olles olnud NSV Liidu juhtiv liiduvabariik, ei suutnud ta 1990. aastate "emamaa" superriigi staatust säilitada. Väga suurte riikide sekka tuli Venemaa tagasi 21. sajandi esimestel aastatel, kui president oli Vladimir Putin. NSV Liidu lagunemisejärgse Venemaa ambitsioon on NSV Liidu aegse mõjuvõimu taastamine.

**[[India]]** on kiire majanduskasvuga, kuid väga ebaühtlaselt arenev suurriik. Elanike arvu poolest teine riik maailmas. Kui India ei suuda saavutada globaalselt tähtsa riigi rolli, siis vähemalt Aasias on ta suure mõjuvõimuga riik.

## Kas mõni riik on nimetamata?

**[[Brasiilia]]** on Lõuna-Ameerika suurim riik. Elanike arvult 5. kohal maailmas. Loodusvarade poolest rikkamaid riike. Võib omada potentsiaali tulevikus tõusta superriikide sekka.

**[[Kanada]]** on rikkalike loodusvaradega ja üks suurema sisserändega riike maailmas. Praegu on ta suuresti naabri USA ja Euroopa Liidu mõju all (assotsiatsioonileping Euroopa Liiduga). Elanike arvu kasvades ja "iseseisvumise" ambitsiooni tekkides on potentsiaali tõusta superriikide sekka.

**[[ASEAN]]** on Kagu-Aasias tegutsev poliitiline riikide liit, kus elab 575,5 miljonit (2007) inimest. Nende ambitsioon on luua samasugune mõjuvõimas ühendus nagu on Euroopa Liit. Suurimaks probleemiks on omavahelised vaidlused ja ebaühtlane arengutase. Kui nad oma probleemidest üle saavad, on potentsiaali tõusta superriigi staatusse.

## Vaata ka

*G8
Piisamrott

**Piisamrott** (originaalis rootsi keeles *Bisamråttan*, soome *Piisamirotta*) on soomerootsi lastekirjaniku Tove Janssoni muumilugude tegelane.

Piisamrott on loomult filosoof, kes usub, et kõik on mõttetu. Ta on väga tõsine ja ei naera kunagi. Ta on musta karvaga, halli näo ja sabaga, vurrudega ning umbes Koduvana-suurune.

Ta usub, et Muumimajas ei ole tal piisavalt rahulik elada. Lisaks satub ta paaril korral kentsakatesse olukordadesse. Seetõttu soovib ta mõnda eraklikku paika elama minna.

Ta on tegelane Muumiraamatutes "Sabatäht" ja "Võlukübar".
1996. aasta Eesti presidendivalimised

**1996. aasta Eesti presidendivalimised** toimusid 26. augustist kuni 20. septembrini 1996. Pärast kolme Riigikogus toimunud hääletusvooru valiti valimiskogus toimunud hääletuse teises voorus presidendiks Lennart-Georg Meri.

## Hääletamine riigikogus
Esimene hääletusvoor leidis Riigikogus aset 26. augustil. Lennart-Georg Meri sai 45 ja Arnold Rüütel 34 häält.

Et ühegi kandidaadi poolt ei hääletanud Riigikogu koosseisu kahekolmandikuline enamus, peeti teine hääletusvoor. Enne teist vooru oli võimalus üles seada uued kandidaadid, kuid uusi kandidaate ei esitatud.

Teine hääletusvoor toimus järgmisel päeval, 27. augustil 1996. Lennart-Georg Meri sai 49 ning Arnold Rüütel 34 häält.

Et ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat kahekolmandikulist häälteenamust, peeti samal päeval kolmas hääletusvoor. Lennart-Georg Meri sai 52 ja Arnold Rüütel 32 häält.

Et Vabariigi Presidendi valimisel Riigikogus ei saavutanud ükski kandidaat vajalikku Riigikogu koosseisu kahekolmandikulist häälteenamust, kutsus Riigikogu esimees kokku valimiskogu. Vabariigi Presidendi valimine valimiskogus määrati 20. septembriks 1996. 

## Hääletamine valimiskogus
Valimiskogu koosneb Riigikogu liikmetest ja kohaliku omavalitsuse volikogude esindajatest. Valimiskogu liikmeid oli 1996. aastal kokku 374: 101 Riigikogu liiget ja 273 kohaliku omavalitsuse volikogude esindajat.

Kandidaadi üles seadmise õigus oli vähemalt 21 valimiskogu liikmel. Kandidaatide registreerimine algas 16. septembril ja lõppes 18. septembril. Esimeseks hääletusvooruks kanti hääletamissedelile Riigikogu kolmandas hääletusvoorus osalenud kandidaatide Lennart-Georg Meri ja Arnold Rüütli ning valimiskogus esimeseks hääletusvooruks registreeritud kandidaatide nimed.

20. septembril 1996 toimus Estonia kontserdisaalis valimiskogu esimene hääletusvoor.
Tunne-Väldo Kelam sai 76, Lennart-Georg Meri 139, Siiri Oviir 25, Arnold Rüütel 85 ja Enn Tõugu 47 häält.

Et ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat häälteenamust, peeti samal päeval teine hääletusvoor kahe suurema häälte arvuga kandidaadi vahel.
Lennart-Georg Meri sai 196 ja Arnold Rüütel 126 häält.

Et Lennart-Georg Meri kogus üle poolte hääletamisest osavõtnud valimiskogu liikmete häältest, siis osutus ta valituks Vabariigi Presidendiks.
Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend

**Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend** loetleb aastatel 1940–1990 Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumit juhtinud isikud. 

Sageli on neid käsitletud Leedu NSV riigipeadena, kuid see määratlus ei ole päris täpne, sest konstitutsiooni kohaselt oli liiduvabariikides kollektiivseks riigipeaks Ülemnõukogu Presiidium tervikuna. Samas teostasid tegelikku võimu kohaliku kommunistliku partei keskkomitee I sekretärid.

Leedu NSV eksisteeris 21. juulist 3. augustini 1940 *[[de iure]]* iseseisva riigina, alates 3. augustist 1940 liiduvabariigina Nõukogude Liidu koosseisus. Leedu NSV likvideeriti 11. märtsil 1990 Leedu Vabariigi väljakuulutamisega.

24. juunist 1941 13. juulini 1944 oli Leedu territoorium okupeeritud Saksa vägede poolt ja Leedu NSV juhtkond viibis eksiilis Venemaa territooriumil.

## Vaata ka

*Leedu Kommunistlik Partei
*Leedu NSV
*Leedu riigipeade loend

## Viited
Orkut Büyükkökten

**Orkut Büyükkökten** (sündinud 6. veebruaril 1975 Konyas) on türgi tarkvaraarendaja, kes lõi Google'is töötades suhtlusportaali orkut.com.

## Välislingid
* Orkut.com
* Hello.com
* Orkut Büyükkökten
F-sari

**"F-sari"** (ka lihtsalt **F**) oli kirjastuse Varrak ulmeraamatute sari. Mille välja andmist alustati 1996 ning viimane sarjas ilmunud raamat ilmus 2019. Seega ühte kokku andis kirjastus sarja välja 23 aastat.

Enamik sarjas ilmunud raamatutest olid välimaiste autorite esma tõlked eesti keelde: Terry Pratchett, Frank Herbert, George R. R. Martin, Lois McMaster Bujold ja paljud teised. Esindatud olid ka eesti autorid: Veiko Belials, Indrek Hargla, Marek Simpson, Lew R. Berg. Kuid nende panus sarja jäi tagasi hoidlikuks.

### Raamatud

Sarjas ilmunud järgmised teosed (NB! nimekiri ei pruugi olla täielik, kindlasti puuduvad siit mitmed trükikordused).

Kuigi kirjastus väidab oma kodulehel eksikombel sarja kuuluvaks ka Robin Hobb'i *Farseeri-triloogia* raamatud "Salamõrtsuka õpilane" (2. trükk, 2007) ja "Kuninglik salamõrtsukas : 1. osa" (2007), puudub raamatutes endis selle kohta igasugune märge, samuti ei ole neil sarjale omaseid kujunduselemente ja seega nad sarja ei kuulu.

Mitmed sarjas ilmunud raamatud on hiljem uuesti välja antud, kuid seda juba ilma sarjale omaste tunnusteta:
*Mort, 2020
*Düün, 2020 ja 2022
*Düüni messias, 2022
*Düüni lapsed, 2022
*Düüni jumal ja keiser, 2022
*Düüni ketserid, 2022
*Düün. Kapiitlisaal, 2022
*Ürgsorts, 2022
*Õed nõiduses, 2025
REAPER

**REAPER** (**R**apid **E**nvironment for **A**udio **P**roduction, **E**ngineering, and **R**ecording) on muusikatarkvara (*[[Digital audio workstation]]*), mis on mõeldud digitaalseks helitöötluseks ja muusika loomiseks. 

REAPER on praegu saadaval Windowsile, kuid varsti ilmub ka versioon MacOSXi jaoks. 

Funktsioonidelt sarnanedes tarkvaraga nagu Cubase, ProTools, Logic jt on REAPER tunduvalt odavam. Neile, kes ei soovi tarkvara kasutada kommertseesmärgil, on see saadaval 50 dollari eest, tavahind on 225 dollarit. Samuti peaks REAPER olema üpris vähenõudlik ressursside suhtes ning selle uuendused ilmuvad tihti, tootjad on avatud kasutajate tagasisidele.

Mõned funktsioonid: toetab DX ja VST liideseid, mõned on tarkvaraga kaasas; ReWire *host* ja *slave mode*; ReaMote liidese abil on võimalik kasutada teise arvuti ressursse kohtvõrgu kaudu.

## Välislingid
* http://www.reaper.fm/
Otto Gustav von Stackelberg

**Otto Gustav von Stackelberg** (vene: *Отто-Густав Штакельберг*); (7. aprill (vkj 27. märts) 1771 Kuksema mõis – 8. juuli (vkj 26. juuni) 1811 Roosna-Alliku mõis) oli Eestimaa poliitik ja vabahärra.

Ta sündis Kuksema ja Roosna-Alliku mõisniku Jürgen Johann von Stackelbergi ja Auguste Eleonora von Engelhardti pojana.

Alates 9. jaanuarist 1789 kuulus ta koos oma venna Georg Friedrich von Stackelbergiga Tallinna vabamüürlaste looži Isis. Sama aasta 13. juunil võeti mõlemad vastu selliks ja 17. juulil meistriks.

Aastail 1809–1811 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees.

Talle kuulus Roosna-Alliku mõis.

## Perekond

Otto Gustav von Stackelberg abiellus 20. augustil 1810 Tallinnas Henriette Elisabeth von Bergiga (1792–1873), kes oli Vaeküla mõisniku ja Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Georg von Bergi tütar. Abielust lapsi ei sündinud.

### Sugupuu

## Vaata ka
* Stackelberg
* Eestimaa rüütelkonna peameeste loend

## Viited

## Välislingid
* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust (saksa k.)
Kuksema mõis

**Kuksema mõis** (saksa keeles *Jürgensberg*) oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

## Ajalugu

Kuksema mõis eraldati 1766. aastal Roosna-Alliku mõisast ning ta kuulus 1867. aastani Stackelbergidele. Hiljem kuulus ta Schillingitele, viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Georg von Schilling.

## Mõisakompleks

Mõisas paiknes esinduslik puidust härrastemaja, mis lammutati 1989. aastal. 

Tänapäeval on säilinud Schillingite matusekabel, mis on korrastatud.

## Vaata ka
*Kuksema mõisa kalmistu
*Alfred Schilling
*Eesti mõisate loend

## Välislingid
*Kuksema mõisast Eesti mõisaportaalis
2XMM J083026+5243133

**2XMM J083026+5243133** on galaktikaparv Ilvese tähtkujus.

See asub 7,7 miljardi valgusaasta kaugusel ja selle läbimõõt on umbes 100 miljonit valgusaastat. Ta on nii suur, et sellesarnaseid ei saa palju olla. Seda peetakse üheks neist galaktikaparvedest, mis tekkisid paarsada miljonit aastat pärast Suurt Pauku.  

Selle avastasid 2008 Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) teadlased röntgenteleskoobi XMM-Newton abil.  

## Välislingid
*"Maailmaruumist leiti Linnuteest tuhat korda suurem galaktikaparv". elu24.ee. 26. august 2008
Tetracheilostoma carlae

***Tetracheilostoma carlae*** (sünonüüm *Leptotyphlops carlae*) on ahassuumadulaste sugukonda kuuluv madu, keda praegu peetakse maailma väikseimaks maoks.

Liik leiti Barbadose saarelt, mis on 431 km² suur. Usutakse, et ta on endeem ja mujal üldse ei ela. Barbados on väga tihedalt inimasustatud ja mets on saarelt suuresti maha raiutud ning nähtavasti ei ole maole sobivat elukeskkonda rohkem kui mõni ruutkilomeeter. Maod elavad Barbadose keskel, saare kõrgeimas osas (saar kerkib 340 meetri kõrguseni merepinnast).

Suurima isendi pikkuseks on mõõdetud 10,4 cm. Keskmine pikkus on 10,0 cm.

Nagu ülejäänud ahassuumadulased, nii ka *Leptotyphlops carlae* toitub peamiselt termiitidest ja sipelgavastsetest. Madu pole mürgine.

Madu arenes välja metsas ja eeldatavasti vajab ta eluspüsimiseks metsakeskkonda. Ürgmetsa ei ole Barbadosel säilinud. Mao ökoloogiast, levikust ja arvukusest on vähe teada. Ahassuumao perekonnas on hulk liike, mis on kõik eluviisilt sarnased, küllap on samasugune ka *Leptotyphlops carlae*.

Emasmadu muneb ühe muna, millest kooruv poeg on poole lühem kui täiskasvanud madu. Madu ei saagi oluliselt väiksem olla, sest on teatud mõõtmed, millest väiksem madu ei leia endale sobivat toitu ja see paneb piirid ka täiskasvanud maole, mille sisse vastava suurusega muna peab ära mahtuma. Juuresoleval pildil on madu kujutatud USA veeranddollarilisel, mille läbimõõt on 24,26 mm.

Madu avastati 2008. Alles hiljem selgus, et maailma muuseumides on selle mao kaks varasemat eksemplari, mis pärinevad aastatest 1889 ja 1963, aga need olid määratud ekslikult kuuluvana teise ahassuumaoliiki, mis elab üksnes naabersaarel Martinique'il.

Esimesena määratles mao eraldi liigina ja andis tema teadusliku kirjelduse Pennsylvania Osariigi Ülikooli bioloog S. Blair Hedges, kes nimetas mao oma abikaasa Carla Ann Hassi järgi.

## Viited

## Välislingid
*S. Blair Hedges, *[http://www.mapress.com/zootaxa/2008/f/zt01841p030.pdf At the lower size limit in snakes: two new species of threadsnakes (Squamata: Leptotyphlopidae: Leptotyphlops) from the Lesser Antilles.]*, Zootaxa, n. 1841, lk 1–30, 2008  Veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles)
Evald Mardo

**Evald Mardo** (15. mai 1915 Türi – 6. juuli 1944 Keri saare lähedal) oli Eesti (nooremleitnant) ja Saksa (ülemleitnant) sõjaväelane.
 
1934 lõpetas Türi Gümnaasiumi. 1. aprillil 1935 asus Lennukoolis õppima tagavaraväe lendurite-allohvitseride kursusel, lõpetas Lennukooli 1937. 1. märtsist 1937 asus tagavaraväest teenima ÜLD nr 3 II salka lenduri kohusetäitjana. Asus seejärel õppima Sõjakoolis, mille lõpetas 5. augustil 1939. Alates 5. augustist 1939 viidi lipnik Mardo lennuaspirandina Sõjakoolist üle 3. Lennuväedivisjoni ning määrati II salga ülekoosseisuliseks lenduriks. Eesti lennuväes kuni selle lõpuni, pärast võeti teenima 22. territoriaalkorpuse eskadrilli.

Sõja puhkedes otsustas ta koos teiste eskadrilli lenduritega mitte lasta end Venemaale evakueerida, oli 27. juunil 1941 Jägala laagrist jalgsi lahkunud lendurite grupis. Edasi Hirvelaane pataljon. Sonderstaffel Buschmannis kevadest 1942. Hiljem jõudis teenida nii ööpommituslennukite kui mereluure salgas. Kokku jõudis sooritada üle 130 lahinglennu. 

Hukkus 6. juulil 1944 koos lendurvaatleja Johannes Roometsaga lennuülesande täitmisel Keri saare lähedal. Maetud Maarjamäe sõjaväekalmistule.

## Auastmed
*Lipnik – 1. septembrist 1938
*Nooremleitnant – 16. veebruaril 1940 (vanusega 24. veebruarist 1940)
*Ülemleitnant (sks Oberleutnant) – 1. oktoobril 1943 (vanusega 1. novembrist 1940)

## Tunnustus
*Raudrist, II ja I klass
*Rindelennu pannal (saksa keeles *Frontflugspange*) – pronks, hõbe ja kuld
Voldemar Post

**Voldemar Post** (18. veebruar 1897 Kuressaare – 14. mai 1970 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja lennukikonstruktor, Eesti lennukite PTO-4, PON-1, PON-2, PN-3 konstruktor ja ehitaja, samuti lendur.

## Voldemar Post - ühe eesti lenduri saatus

NSV Liidu jõustruktuuride organiseeritud 1940 juunipööre Eestis. Eesti kaotas iseseisva riigi staatuse.
Nõukogude võim alustas kohe Eesti sõjaväe likvideerimist, sealhulgas ka Eesti lennuväe likvideerimist.  
1941. a. 22. juunil kuulutas Saksamaa Nõukogude Liidule sõja.

Saksamaa vägede lähenemisel Eesti aladele kuulutasid Nõukogude võimuesindajad Eesti NSV-s välja sundmobilisatsiooni. Tuhanded eesti noored mehed ja endised eesti sõjaväelased, nende hulgas ka lendurid, veeti tapirongidega Nõukogude tagalasse nii öelda "väljaõppele" tööpataljoni laagritesse, mis ei erinenud sisuliselt Nõukogude GULAG-i vangilaagritest.
 
Sellises olukorras oli eesti meestel Stalinlikes töölaagrites kaks valikut, surm töölaagris või ellujäämise võimalus võideldes rindel  Saksa vägede vastu moodustatavas Eesti Laskurkorpuses Punaarmee koosseisus. Valiti ellujäämise võimalus.
 
Osa Eesti lennuväelastest osutus niisugustel asjaoludel Punaarmee koosseisus võitlema, näiteks Hugo Abram, H. Ratas, Karl Haas, Arseni Palu, **V. Post**, A. Luik, H. Erisild, E. Inti, A. Kanter, I. Ambre, E. Laasi, Roman Kuul, Johannes Brenner, Richard Tomberg, A. Nõmmik, Edmund Rokk, A. Heinlaid, A. Koks, E. Liive, E. Künnap ja teised.

Andekal konstruktoril V. Postil ei olnud võimalik Nõukogude tagalas tegelda lennukite konstrueerimisega, organiseerimisvõimelise insenerina pandi ta juhtima tagala autotransporti.

Pärast sõda, Nõukodude Liidu okupatsiooni taaskehtestamise järel, oli Voldemar Post Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Autotranspordi Peavalitsuse (kuni 1946. aasta) esimees.

Nimetamisväärsed olid V. Posti teened Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajal mootorispordivõistluste traditsioonide taastamisel.

Lisaks muule tegevusele juhtis V. Post Eesti ALMAVÜ  lennuklubis mootorlennu sektsiooni. 
ALMAVÜ lennuklubi õppekava raames avaldati 1964. aastal V. Posti noortele mõeldud raamat "Lennukid ja raketid". 
 
Nõukogude Liidu personaalpensionär V. Post on maetud Tallinnas Metsakalmistule. 

## Teosed
*Voldemar Post, "Lõikeriistade kõvendamine elektrisädemega" (Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1954) Lõikeriistade kõvendamine elektrisädemega
*Voldemar Post, "Lennukid ja raketid" (Eesti Raamat, Tallinn, 1964).Lennukid ja raketid

## Tunnustus
*20. veebruar 1939 – Kotkaristi IV klassi teenetemärk.

## Viited
Janar Talts

**Janar Talts** (sündinud 7. aprillil 1983) on eesti endine elukutseline korvpallur, kes töötab 2019. aastast Tartu Ülikooli korvpallimeeskonna spordidirektorina.

Aastatel 2004–2019 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Talts esindas enamiku klubikarjäärist Tartu Ülikooli korvpallimeeskonda, kuid mängis ka Saksamaa, Venemaa ja Itaalia klubides.

## Klubikarjäär
Talts alustas profikarjääri 2001. aastal, kui liitus TTÜ/A. Le Coqi meeskonnaga. Ta mängis seal 2002. aasta lõpuni, kuni sõlmis lepingu Tallinna Kaleviga, kelle ridadesse jäi kaheks aastaks. 2003. aastal tuli ta Kalevi meeskonnaga Eesti meistriks. 

2004. aastal sõlmis Talts lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Köln 99ers. Kölni klubiga tuli Talts 2006. aastal Saksamaa meistriks ning võitis 2005. ja 2007. aastal Saksamaa karika.

2007. aastal liitus Talts Eesti meistri Tartu Ülikool/Rockiga. Talts aitas Tartu Rocki EuroCupi nelja parema hulka, kui võideti Permi Ural Greati. Finaalturniiril tuli aga vastu võtta ainult kaotused ja piirduti neljanda kohaga. 2007/08. hooajal jõudis Tartu Eesti meistrivõistlustel finaali, kus alistati vana rivaal Tallinna BC Kalev/Cramo mängudega 4 : 0.

2008/09. hooajal hõbedaga leppinud Tartu tuli uuesti Eesti meistriks hooajal 2009/10, kui finaalis alistati taas Kalev/Cramo. Talts valiti finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks.

2010. aasta detsembris liitus Talts Venemaa klubiga Samara Krasnõje Krõlja. Juba kolm kuud hiljem siirdus Talts edasi Itaalia kõrgliigasse Pallacanestro Varese ridadesse.

Talts naasis Tartu Rocki 2013. aasta augustis ja võitis 2013/14. hooajal Eesti meistriliigas hõbeda. Järgmisel aastal tuli Talts neljandat korda Eesti meistriks, kui Tartu alistas finaalis 4 : 1 Kalev/Cramo. Talts valiti nii kuldse 2014/15. hooaja kui ka hõbedase 2015/16. hooaja põhjal meistriliiga parimaks kaitsemängijaks.

## Koondisekarjäär
Janar Talts kuulus aastatel 2004–2019 Eesti korvpallikoondisse. 

2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel tõi Talts keskmiselt 10,4 punkti ja 4 lauapalli mängus ning Eesti saavutas 20. koha.

## Saavutused
* Saksamaa meister (2006)
* Võitnud 2 Saksamaa karikat (2005, 2007)
* 4-kordne Eesti Korvpalli Meistriliiga võitja (2003, 2008, 2010, 2015)
* 5-kordne Eesti Korvpalli Meistriliiga hõbe (2009, 2014, 2016, 2018, 2019)
* Eesti Korvpalli Meistriliiga pronks (2017)
* Võitnud 4 Eesti karikat (2009, 2010, 2013, 2014)
* Eesti Korvpalli Meistriliiga finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2010)
* Eesti Korvpalli Meistriliiga parim kaitsemängija (2015, 2016)

## Välislingid
*
Ants Saar (purilendur)

**Ants Saar** (7. august 1914 Rakvere – 10. oktoober 1995 Tallinn (Nõmme)) oli Eesti purilendur.

Pärast  sõjaväevelskrite kursuse lõpetamist 1936. aastal töötas Ants Saar velskrina Tallinna Keskhaiglas. Ta päästis 6. septembril 1938 oma meditsiiniliste oskuste ja otsustava tegutsemisega Ülemiste järve kohal toimunud Varssavi lennuklubi lendurite  demonstratsioonlendudel lennukiga järve kukkunud Poola lenduri Zbigniew Oleński elu.  Tänutäheks võimaldas Varssavi lennuklubi A. Saarele täieliku väljaõppe ühes tema enda valitud Poola purilennukoolidest, milleks A. Saar valis Sokola Góra purilennukooli.

Aastal 1939, 23. juunil (?) püstitas Ants Saar Poolas mäeveerulennul senini kehtiva Eesti  purilennu kestuslennurekordi 11 tundi 46 minutit. (Sellist rekordiliiki FAI tabelites enam ei ole).

## Viited

## Kirjandus
* 
* Ants Saar. Purilenduri mälestusi. Spordileht, 8.– 25. veebruar 1963.

## Välislingid
* Ajalugu kordub: ka 1938. aastal sumatas Poola lendur Ülemiste järve
* 
* Õnnetus Poola lenduriga Ülemistel. Päewaleht, nr. 242, 7. sept. 1938
* Purilenduri mälestusi. Spordileht nr.11, 8. veebruar 1963
*  nr. 12, 11. veebruar 1963
*  nr. 13, 15. veebruar 1963
*  nr. 14, 18. veebruar 1963
* nr. 15, 22 veebruar 1963
* nr. 16, 25. veebruar 1963
*
Valdu Rannaleet

**Valdu Rannaleet** (kuni 1935 **Voldemar Vunn**; 28. mai 1902 Nähri talu, Jõgeveste vald, Helme kihelkond – 5. mai 1974 Uppsala) oli eesti purilendur.

Ta lõpetas 1925. aastal Tõrva gümnaasiumi. Aastatel 1925–1929 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja 1933–1939 õigusteaduskonnas (kumbagi teaduskonda ta ei lõpetanud). Kuulus ka korporatsiooni Ugala.

19. septembril 1934 püstitas ta Tallinna kohal Eesti purilennu kestusrekordi 45 minutit 6 sekundit. Ta eraldus 2000 meetri kõrgusel lennukislepist ja liugles peamiselt Pirita, Kose ja südalinna kohal. 21. septembril 1934 lendas Valdu Rannaleet purilennukiga Sinilind (Tallinna Tehnikumi üliõpilaste Poola litsentsi alusel ehitatud õppepurilennuk Komar ehk Saksa Schneider ESG-31 (1931) kloon) üle Soome lahe, läbides sellega maailmas purilennu pikima teekonna üle veekogu (60 km).

1944. aastal töötas Valdu Rannaleet Tallinna linnavalitsuses. Kui Tallinnale hakkasid lähenema Nõukogude väed, õnnestus tal 1944. aasta septembri lõpus koos pojaga Rootsi põgeneda. Abikaasa oli juba varem Saksamaale ümber asunud.

Ta on maetud Uppsala kalmistule.

## Isiklikku
Valdu Rannaleedi vend Henn Välme oli samuti lendur. Poeg Leo Rannaleet on meteoroloog.

## Tunnustus
* 1940 Kotkaristi teenetemärgi kuldrist

## Viited

## Kirjandus
* Eesti lenduri rekordsaavutus: Purilennukil üle Soome lahe. Kaja, 22. september 1934, nr. 224, lk. 1.
* Ameerikas õpetatakse välja 1 miljon purilendurit aastas. Kaja, 3. mai 1935, nr. 103, lk. 6.
Ants Saar

**Ants Saar** (12. november 1920 Tuhalaane vald – 10. november 1989) oli eesti kirjanik ja EKP Keskkomitee funktsionäär. 

## Elulugu
Ta sündis Tuhalaane vallas Pahuvere koolimajas õpetaja perekonnas, käis algkoolis Pahuvere ja Tuhalaane koolis ning õppis aastatel 1935–1940 Viljandi Maagümnaasiumis. Hiljem õppis Saar aastatel 1948–1950 Moskvas Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis (kaugõppes) ja 1950–1953 NLKP Keskkomitee Kõrgemas Parteikoolis.

Saar astus 15. augustil 1940 Eestimaa Kommunistlikku Noorsooühingusse, oli Tuhalaane valla komsomolisekretär. 1940. aasta detsembris töötas ta Viljandi ajalehe Punane Täht toimetuses ja Paide ajalehe Töötav Järvalane vastutava toimetajana. 1941. aastal astus Saar hävituspataljoni, ta teenis Teise maailmasõja ajal 8. Eesti Laskurkorpuses ning pärast sõda Punaarmees aastani 1946. Saar oli NLKP liige 1943. aastast kuni surmani 1989. aastal.

A. Saar oli aastal 1946 Tallinnas Eesti NSV Ministrite Nõukogu Kunstide Valitsuse inspektor ning töötas samast aastast aastani 1948 ajalehe Sakala toimetajana, seejärel 1948–1950 ajalehe Stalinlik Noorus toimetajana, 1953–1961 ajalehe Sirp ja Vasar toimetajana, 1961–1965 Tallinnfilmi peatoimetajana. Seejärel oli ta mõnda aega vabakutseline kirjanik. 

Aastatel 1969–1978 töötas Ants Saar EKP Keskkomitee kultuuriosakonna juhataja asetäitjana. Partei liikme ja funktsionäärina esindas jäika ortodoksset liini. 1978–1981 töötas Saar ajakirja Tallinn peatoimetajana. 

Ants Saar on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Looming
Oma kirjanduslikus loomingus oli Ants Saar järjekindel kommunistlike ideaalide peegeldaja. Ta oli filmide "Pöördel" (1957), "Jäljed" (1963) ja "Me olime kaheksateistkümneaastased" (1965) stsenarist.

## Isiklikku
Tema poeg oli sotsioloog Andrus Saar.

## Teoseid
*"Mõrvarid maskita" (koostaja, toimetaja; koonduslaagritest; 1961)
*"Ebatavalised kohtumised" (reportaažid kohtuistungitest sõjakurjategijate üle; 1968)
*"Nõiutud ring" (jutustuste kogu; 1969)
*"Vaikne suvi vaikses linnas" (jutustused omakaitselaste inimsusvastastest kuritegudest Petserimaal 1941–1944), Tallinn: Eesti Raamat 1971)
*"Selgus saabus enne südaööd" (jutustus koonduslaagrist; 1983) 
*"Killud suurest mosaiigist: ühe maakonna noorte lugu" (1986)
*"Peatused teel" (1986)
*"Sirgjoonel". Mälestusi Tallinna kommunistlike noorte tegevusest 1917–1986. Ants Saar. "Lugu tundmatust", Tallinn: Eesti Raamat 1988

## Viited

## Kirjandus
*Arnold Sepp. Politruk nuttis ja laulis "mu isamaa, mu õnn ja rõõm". Eesti Päevaleht, 30. aprill 1971, nr. 34, lk. 4.

## Välislingid
*
William Laanekõrb

**William Laanekõrb** (28. mai 1910 Rapla – 4. jaanuar 2004 Adelaide) oli eesti lendur ja Saksamaa sõjaväelane (kapten).

## Elukäik
William Laanekõrb lõpetas 1928. aastal Tallinna Reaalkooli, läbis sõjaväeteenistuse ning asus tööle AS-i J. Puhk & Pojad, algul ametnikuna ja hiljem Tallinna osakonna juhatajana. 1936. aastast oli ta Eesti Avio asjaajaja, hiljem peaosanik. 

Laanekõrb oli mitmekülgne sportlane – parimaid tulemusi saavutas purjetamisel, kuid ta harrastas edukalt ka jalg-, võrk- ja jääpalli ning ratsutamist. 1935. aastal omandas ta Õhu- ja Gaasikaitse Liidu mootorlendurite kursusel mootorlenduri kutse. Ta oli Eesti Aeroklubi sekretär, 1938. aastal viidi ta sõjaväes üle lennuväe reservi ning sai aeroklubis lennata sõjaväe reservlenduritele ette nähtud tundide jagu. Laanekõrb jõudis 1. juuniks (juunipöördeks) 1940 iseseisvalt lennata 83 tundi ja 10 minutit. Auaste – kapral.

1942. aastal kuulus W. Laanekõrb Sonderstaffel Buschmanni asutajate hulka ning sellega seoses anti talle leitnandi auaste. 1. aprillil 1943 sai ta 127. luurelennugruppi esimese salga ülemaks. 1943. aasta novembris, mil 127. luurelennugrupist eraldati iseseisvaks üksuseks 11. öölahingulennugrupp, määrati ülemleitnant William Laanekõrb üksiku mereluurelennusalga 1/127. ülemaks. Ta taganes koos salgaga 1944. aastal Saksamaale, kus salk 25. oktoobril 1944 likvideeriti. 

Pärast sõja lõppu elas W. Laanekõrb koos abikaasa ja lastega Baieris Wielandshagi UNRRA põgenikelaagris ning töötas kohalikus IRO peakorteris. 1949. aastal emigreerus ta kolme lapse ja abikaasaga Austraaliasse, kus sai töökoha pangas.

## Tunnustus
*Medal "Talvelahing Idas" (saksa keeles *Medaille Winterschlacht im Osten 1941/42*)
*Luurelenduri kuldmärk (*Frontflug-Spange für Aufklärer im Gold*)
*Haavatu märk (*Verwundetenabzeichen*)
*Raudrist, II klass
*Raudrist, I klass
*Aupokaal erilise saavutuse eest õhusõjas (*Ehrenpokal für besondere Leistung im Luftkrieg*)

## Kirjandus
*In memoriam. Sõjaväelendur kapten William Laanekõrb. Võitleja, jaanuar 2004, nr. 1, lk. 2 ja 6. 
*Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn, 2011.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Rudolf Cramer von Clausbruch

**Rudolf Cramer von Clausbruch** (19. september 1900 Hamburg – 1. september 1979 Rio de Janeiro) oli saksa lendur.

1924 töötas Tallinna-Helsingi lennuliinil.

## Välislingid
*Foto ja elulugu (portugali keeles)
Eesti Langevarjuklubi

**Eesti Langevarjuklubi** (**ELAK**) on eesti langevarjurite Viktor Annuse, Reiko Teepere ja Peeter Paul Mõtsküla poolt ja rootslase Lennart Vestbomi kaasabil 21. augustil 1998 loodud Eesti langevarjuklubi. Klubi viib praegu oma hüppetegevust läbi maist oktoobrini Kuusiku lennuväljal Rapla maakonnas, Raplast paar kilomeetrit Märjamaa pool Iira külas. 

Klubil on ligikaudu 300 liiget.

## Lennukid

Kaheksa aastat hüpati renditud lennukitelt.

2006. aasta sügisel ostis klubi lennuki Britten Norman BN-2A Islander (*pildil*), millele klubi langevarjurid andsid hüüdnime Brita. Lennuk mudelinumbriga BN-2A-26 oli valmistatud 1969. aastal seerianumbriga 48; Eestis kandis lennumasin registreerimisnumbrit ES-PNA. 2012. aasta sügisel müüs Eesti Langevarjuklubi lennuki maha. Brita oli üks kaheksast lennukist, mida kasutati James Bondi-filmi "007 Spectre" võtete ajal langevarjuhüpete jaoks; neist lennukõlbulikke oli vaid kaks.

2015. aasta suvest on kasutab Eesti Langevarjuklubi lennukit Pilatus PC-6 Porter, mis pärineb aastast 2006.

## Parasummer
Igal aastal peetakse ka langevarjurite treeningulaagrit ParaSummer. Esimene treeninglaager toimus 1999. aastal. Seni rekordilisem ParaSummer toimus aastal 2005, mil kaheksa päeva jooksul tegid 12. riigi hüppajad kokku 3084 hüpet. Üheskoos välismaalastega tehti tookord tänaseni suurim Eesti taevas olnud 21. liikmest koosnev kujund vabalangemises.

ParaSummeril hüpatakse 10 päeva jutti kella 9–20 (muidugi kui ilm lubab), õhtuti toimuvad teoreetilised õpitoad erinevate vabalangemise ja tiibvarjuga lendamise alaliikide omandamiseks. Lennuväli on tavaliselt avatud ka pealtvaatajaile. Külastajatel on võimalus proovida ka tandemhüpet 3500 meetri kõrguselt koos videosalvestusega.

## Rekordid
Senine ametlik kujundhüppamise rekord pärineb aastast 2001, mil Eesti langevarjurid moodustasid langevarjurite treeningulaagri Parasummer ajal 10 varjurist koosneva kujundi. 2005. aasta hüppelaagris tehti 21 inimesest koosnev kujund, mis aga ei läinud kirja ametliku rekordina, sest hüppajate seas oli ka välismaalasi. 2008. aasta augusti Rootsi hüppelaagris võeti aga sihiks 17 eestlasest koosnev kujund, mis ka edukalt ära tehti. 

Rekordiürituse Rootsis tegemise põhjuseks olid sealse langevarjuklubi suuremad lennukid Twin Otter ja Cessna Caravan, mis mahutavad rohkem langevarjureid kui Eesti Langevarjuklubi hüppelennuk Brita.

## Viited


## Välislingid
* Eesti Langevarjuklubi koduleht
Evald Döring

**Evald-Reinhold Döring** (23. november 1899 Einmanni mõis, Järvamaa – 2. juuli 1977 Enköping) oli Eesti sõjaväelane (major).

1922. aastal osales ta Viktor Kingissepa arreteerimisel. 1940. aastal oli ta Jõgevale paigutatud 2. Lennuväedivisjoni ülemana Jõgeva garnisoni ülem.

Pärast  vabanemist Nõukogude Liidu (GULAG) vangilaagrist Siberis lubasid Nõukogude võimud tal sõita perekonna juurde Rootsi, kus ta suri.

## Kirjandus
*Jüri Remmelgas. Lendurmajor Döring surnud: Elas kaasa Vabadussõja ja Norilski orjalaagri. Eesti Päevaleht (Stockholm), 16. juuli 1977, nr 53, lk 5

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Aleksander Riisenberg

**Aleksander Riisenberg** (27. mai 1902 Suure-Kõpu  – 8. september 1941 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1933).  

12. jaanuaril 1940 deserteerus A.Riisenberg õppelennukil PON-1 Nõukogude Liitu. Nõukogude okupatsiooni algul, mõni päev pärast seda, kui Eestist oli Saanud Eesti NSV, tuli Riisenberg tagasi Eestisse. A.Riisenberg arreteeriti kohe pärast seda, kui Punaarmee üksused olid Tartu maha jätnud ning 08.09.1941 lasti ülekuulajaile avameelselt oma arvamusi avaldanud endine lendur Tartus maha..

## Viited

## Veel
Ohvitseride andmekogu: Riisenberg, Aleksander.

## Kirjandus

* Remi Milk. "Stalini kotkaste" luurelend Eesti kohal ja reeturi lend N. Liitu. Võitleja, aprill/mai/juuni 2003, nr. 2, lk. 5.
Boriss Štšepotjev

**Boriss Štšepotjev** (vene keeles Борис Александрович Щепотьев; saksapäraselt Boris Schtschepotjew; 27. aprill / 9. mai 1893 Narva, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang – pärast 1962, arvatavasti Vene NFSV) oli sõjaväelane Venemaal (mitšman) ja Eestis (kaptenmajor).

Ta lõpetas 1912. aastal Narva Linna poeglastegümnaasiumi.

Ta astus 1912. aastal kadetina Venemaa Mereväe Korpuse nooremasse spetsialistide klassi. Lõpetas korpuse 1914, ülendati mitšmaniks 6. novembril 1914. Astus 1915. aastal Bakuu Merelennukooli,
lõpetas selle 1916. aastal. Teenis Esimese maailmasõja ajal mereväelendurina ka Tallinna mereväebaasis.

Septembris 1919 lendas punaste juurest üle ja astus Loodearmee teenistusse.

## Eesti Vabariigis tegevteenistuses
Ta astus 14. veebruaril 1920 Eesti Vabariigi tegevteenistusse ja määrati lennuväkke. Aastatel 1924–1927 teenis ta Lennuväerügemendis.

Ta viidi 1927. aastal üle Kindralstaapi ning teenis edaspidi sealses topo-hüdrograafia osakonnas hüdrograafi ja kartograafina. 

## [[Nõukogude võim]]u ajal
Ta arreteeriti 26. juunil 1941 ning ENSV Ülemkohtu otsusega 17. septembrist 1941 mõisteti talle Vene NFSV KrK §58-13 järgi 10 aastat vabadusekaotust.

Vabanes Nõroblagi sunnitöölaagrist 12. septembril 1951, jäi edasi asumisele Nõrobi. Hiljem jäi sinna ka elama, pärast 1962. aastat puuduvad temast teated.

## Tunnustus
*1916, 19. oktoober Püha Vladimiri ordeni 4. järk mõõkade ja lindiga
*1922, 6. oktoober Poola lenduri kutsemärk (autasu kandmise loa andmine)
*1922, 20. november Eesti sõjaväelenduri kutsemärk (autasu kandmise loa andmine)

## Isiklikku
Tema esimene abikaasa oli Anna Spies (aastatel 1919–1928 Anna Štšepotjeva), neil oli poeg Igor Štšepotjev (sündinud 1922). Tema teine abikaasa oli ajakirjanik ja tõlk Jelena (Helene) Štšepotjeva (sündinud 1901; kuni 1920 Jelena Jaron; kuni 1929 Jelena (Helene) Hennings) ja äi oli sõjaväeinsener ja arhitekt Aleksandr Jaron.

## Viited

## Välislingid
*Eesti ohvitseride andmekogu
*Наш Баку. История Баку и бакинцев. Щепотьев Борис Александрович Vene keeles
* Русская Эстония. Щепотьев Борис Александрович Boriss Štšepotjev Vene keeles
Albert Grauen

**Albert Grauen** (3. märts 1902 – 6. september 1992) oli Eesti sõjaväelane (nooremveebel).

1928. aastal asus Lennukoolis lenduriks õppima. Lõpetas 1930. aastal Lennukooli ning kinnitati 31. maist 1930 sõjaväelenduri kutses. Määrati 1. juunist 1930 teenima ÜLD number 1 ülekoosseisuliseks lenduriks. 1934. aasta suvel viidi Grauen üle Lennubaasi Aviotöökoja lennukite töötoa aviomehaanik-kalkuleerijaks. 

Grauen oli Tallinna lennuväe üleajateenijate laskespordiühingu esimeheks ning saavutas ka ise häid tulemusi laskealal. Lisaks harrastas ta ulukijahti ja kalapüüki. Oli ka väga hea lendur ning jätkas lendamist ka kalkuleerija ameti kõrvalt. Kuna laskespordi asjaajamine oli talle hingelähedasem ning kalkuleerija töö seetõttu kannatas, siis viidi ta 1938. aastal üle ÜLD number 3 I salka lenduriks. 

Teises maailmasõjas, 1941. aasta märtsis läks Punaarmee lennuväeteenistusest vallandatud sõjaväelendur Albert Grauen, tuttavatelt lenduritelt saadud jääluure andmeid kasutades, suuskadel üle lahe Soome.

24. juunil 1941 liitus Erna rühmaga, osales dessandis Kolga randa. Võitles kõigis Erna lahingutes, 1942 läks suusatades üle lahe jää Soome tagasi. Elas Soome Põhjalas, 1948 siirdus Rootsi, kus töötas lendurina eralennuliinidel.
Arnold-Gustav Under

**Arnold-Gustav Under** (11. juuli 1897 – 31. jaanuar 1973 Reutlingen) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja filatelist.

## Tunnustus
*Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1934

## Kirjandus
*Kolonel Underi markidekogumisest. Eesti Päevaleht, 13. september 1972, nr. 70, lk. 8.
Otto Org

**Otto-Raimund Org** (1. aprill (vkj)/ 13. aprill 1900 Tapa – 17. mai 1945 Tallinn) oli eesti insener, Teedeministeeriumi õhusõiduosakonna direktor ning Eesti lennukite PON-1, PON-2 ja PTO-4 üks konstruktoreid.

## Elulugu
Ta lõpetas 1918 Tallinna Linna Saksa Poeglaste Gümnaasiumi ning osales Vabadussõjas kooliõpilaste pataljoni koosseisus. 1921–1922 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat, alates 1921 Danzigi Tehnikaülikoolis ja Berliin-Charlottenburgi Tehnikaülikoolis, mille lõpetas 1927 masina- ja lennukiehitusinseneri kutsega. Ta oli korporatsiooni Rotalia vilistlane.

1927–1929 oli ta Eesti Tehnika Järelevalve Seltsi insener.

## Lennunduse alal
1929–1934 Lennubaasi töökodade juhataja ja Lennubaasi ülema abi. Ta osales kohaliku lennukitööstuse rajamisel ja Eestis loodud lennukite biplaan PON-1, monoplaan PON-2 ja õppelendudeks mõeldud PTO-4 arvutamises, konstrueerimises, katsetamises ja valmistamises.

1934–1938 Teedeministeeriumi lennuasjanduse inspektor ja 1938-1940 õhusõiduosakonna direktor. 30. mail 1934 määrati ta Vabariigi Valitsuse esindajaks lennuasjanduse komiteesse. Ta oli Insenerikoja revisjonikomisjoni liige.

Ta oli Eesti Lennuliinide AS-i "Ago" asutajaliige (1939) ja juhatuse liige (1939–1940).

## Teoseid
Org avaldas artikleid lennuasjandusest ning lennukitööstusest ja lennukite ehitamisest.
* Lennukitööstuse arengu võimalusi Eestis. // Eesti Lendur: Tallinna Õhuasjanduse Ühingu album 2. Tallinn 1933
* Eesti lennuasjanduse arendamise võimalusi. // Eesti Lendur: Tallinna Õhuasjanduse Ühingu album. Tallinn 1934
* Lennuasjandusele. // Lendav Mulk. Viljandi 1935
* Lennuasjandus Eestis. // Tallinna Õhuasjanduse Ühingu 3. eralennupäev 15. septembril 1935. a. eraaerodroomil, Ülemiste järve ääres. Tallinn 1935

## Liikmesus
*Eesti Inseneride Ühing
*Eesti Aeroklubi asutajaliige (1937) ja juhatuse liige (1937–1940)

## Tunnustus
*Poola Polonia Restituta orden
*Soome Valge Roosi komandöririst

## Isiklikku
Tema isa oli Tapa jaamaülem Otto Org.

## Viited

## Kirjandus
* Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. Tallinn 1939, lk 190
* Album academicum universitatis Tartuensis, II köide. Tartu 1994, lk 178
*Raul Juursoo. Tallinn – Eesti õhuvärav. // Vana Tallinn V (IX). Tallinn 1995, lk 171–172
*Frederik Gerdessen, Toivo Kitvel, Johannes Tilk. Aeg, mehed, lennukid: Eesti lennunduse arengulugu kuni 1940. aastani. Tallinn 2001, lk 183–184, 241–243, 383
*Raul Juursoo. Eesti lennuklubid aastail 1930–1940, nende roll riigikaitses. // Laidoneri Muuseumi aastaraamat 2001. Tallinn 2002, lk 71, 72, 79–80
**Laidoneri Muuseumi aastaraamat 2002. Tallinn 2003, lk 104, 107, 109
*Vahur Mägi. Eesti lennukroonika. Tallinn 2003, lk 136, 143

## Välislingid
* 
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Ohvitseride andmekogu
*Foto. Eesti Rahvusarhiiv, RA EAA.2111.1.9907.1
*Haud Tallinna Hiiu kalmistul
Sonderstaffel Buschmann

**Sonderstaffel Buschmann** oli Teise maailmasõja aegne eestlastest komplekteeritud Saksa lennuväeüksus, nimetatud ülema Gerhard Buschmanni järgi.

## Ajalugu

Gerhard Buschmann oli 1941. aasta sügisel Saksamaa sõjaväeluure Abwehr teenistuses ning saabus Tallinna organiseerimaks siin kaugluureüksust Leningrad. Tallinnas sai Buschmann kontakti endiste aeroklubi kaaslastega, kes teavitasid teda neljast lahtivõetud ning peidetud PTO-4 lennukist. Buschmann pakkus 1942. aasta jaanuaris Saksa mereväe juhatusele eestlastega mehitatud endisi Eesti lennukeid luurelendude sooritamiseks.

Sonderstaffel Buschmanni alustas tegevust 12. veebruaril 1942. aastal. Selle mehed olid kirjas politseiüksustes ning nende palk maksti politsei eelarvest. Tehniline varustus, kütus ning määrdeained saadi Saksa lennuväe käest ning ülesanded pidi andma Saksa merevägi. Üksuse staap asus alul mereväe staabihoones Vabaduse väljakul, praeguses linnavalitsuse majas. Lennuväljaks sai Ülemiste lennuväli, kuhu hiljem ka staap üle viidi.

Üksuse esimesteks lenduriteks olid Gerhard Buschmann ise, William Laanekõrb, Harry Habel, Herman Kabe, Ants Repnau, Koit Kava ja Mart Napa. Üksuse ülesanneteks said luurelennud Soome lahe idaosas ning varustuslennud sakslaste poolt mehitatud Tütarsaartele. Kui kuuldus oma lennuüksusest levis, siis hakkas see lisanduvate vabatahtlike tõttu kiiresti kasvama.

Buschmann otsis PTO-4 lennukitele lisa sakslaste trofeede seast Lätis. Sealt saadi üks Miles Magister ning kaks endist Poola RWD õppelennukit. Samuti varem Läti lennuliinidele kuulunud De Havilland DH-89 Dragon Rapide reisilennuk. 1942. aasta suvel sai üksus omale esimesed päris sõjalennukid – Heinkel He 60 mereluurelennukid. Siis hakati kasutama ka Ülemiste lennusadamat. Uute lennukitega lisandus ka uus ülesanne – salk hakkas teostama Nõukogude allveelaevade luuret Soome lahel ja Läänemere idaosas.

1942. aasta detsembris allutati üksus lühikeseks ajaks vormiliselt Himmleri käsutuses olnud 7. eriülesannetega lennugrupile, saades selle 6. salgaks (saksa keeles 6./Fliegergruppe z.b.V 7). Lennugrupp ise paiknes Berliinis ja täitis kulleri- ning sideülesandeid.

1. aprillil 1943 formeeriti salk ümber Saksa õhujõudude Luftwaffe koosseisu kuulunud 127. luurelennugrupiks (saksa keeles Aufklärungsfliegergruppe 127).

## Lennukid
*PTO-4 - neli lennukit, kandsid tähiseid SB+AA, SB+AB, SB+AC ja SB+AD
*Miles Magister - üks lennuk, oli tähistatud kui SB+AF
*De Havilland DH-89 Dragon Rapide - üks lennuk, oli tähistatud SB+AH
*RWD-8 - kaks lennukit, üks oli tähistatud SB+AJ
*Stampe et Vertongen SV.5 - neli lennukit, üks oli tähistatud SB+AK, ei leidnud kasutust
*Heinkel He 60 - vähemalt 18 lennukit, mainitud on ka arve 20 ja 28 lennukit.

## Kirjandus
*Hendrik Arro, "Eesti lendurid lahingute tules", (Tallinn 1995)
Lothlórien

**Lothlórien** on paik J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".

Lothlórien on koduks Galadrielile ja Celebornile ning nende hõimule. See on ainus mets Keskmaal, kus kasvavad mallorni puud ja seetõttu kutsutakse seda paika ka Kuldseks Metsaks. Lothlórien on paik, kus aeg näib seisvat paigal. Seal olles näis, nagu oleksid sa unenäos sattunud tagasi iidsesse haldjate aega.
Mõhhailo Hruševskõi monument

**Mõhhailo Hruševskõi monument** on Ukraina poliitikule ja ajaloolasele Mõhhailo Hruševskõile pühendatud mälestusmärk Kiievis. See asub Kiievi Ülikooli humanitaarteaduste hoone ees.

Mälestusmärk avati 1. detsembril 1998.
EELK Laste- ja Noorsootöö Ühendus

**SA EELK Laste- ja Noorsootöö Ühendus** (lühend **LNÜ**) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku sihtasutus. LNÜ on asutatud 3. detsembril 2003 EELK Pühapäevakooliühenduse (asutatud 07.04.1990) ja EELK Noorsootöö Keskuse (asutatud 05.12.1935) poolt. 

Muuhulgas korraldab LNÜ kord aastas kiriku noortepäevi Järgmine Peatus. 

Noorsootööga tegelevad CHECKPOINT Lääne-Nigula kogudusemajas ja Esik Sakus.

## Viited

## Välislingid

*LNÜ koduleht
Järgmine Peatus

**Järgmine Peatus** (lühend **JäPe**) ehk **Kiriku noortepäevad** on EELK Laste- ja Noorsootöö Ühenduse (LNÜ) korraldatav kristlik suvine noortefestival. 

## Välislingid

*JäPe koduleht