open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Embūte kihelkond

**Embūte kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Amboten*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Embūte kihelkonna mõisad
*Embūte loss, kõrvalmõisad: *Jagmann*, Jagmini ja *Warken*, Varķes muiža
*Embūte kirikumõis, (*Pastorat Amboten*, Embūtes mācītājmuiža)
**Gross-Nikratzen*, Lielmuiža muiža
**Brinkenhof*, kõrvalmõis; *Klein-Nikratzen*, Murnieki
**Backhusen, Bakkhusen*, Bakūzes muiža
**Dehsseln*
**Groß-Wormsahten*, Dižvormsātes muiža
**Alschhof*, Alšu privātmuiža
**Welden*, Veldes muiža
**Wibingen*, Vībiņu muiža
**Meldsern*, Meldzeres muiža
**Nigranden*, Nīgrandas muiža, kõrvalmõis: *Pikkulhofs, Pikelhof*, Liepkalnu muiža
**Sirgen, Sirren, Dsirgen*, Dsiras muiža
**Grdsen*
**Baten*, Bate, kõrvalmõisad: *Alt-Baten*; *Charlottenhof*, Šarlotes muiža; *Augustenhof*, Augustumuiža
**Pastorat Baten*, 
**Gulben*, Gulbenes muiža
**Schmaisen*, Smaižu muiža
**Wainoden*, Vaiņodes muiža, kõrvalmõisad: *Berg-Baten*, *Kalten, Kalleten*, Dižkalētu muiža
**Rauden*
**Gross-Aswikken*, kõrvalmõisad: *Klein-Aswikken*, *Mittelhof*, Vidus muiža
**Groß-Damen*, Diždāmas muiža
**Klein-Damen*, Mazdāmas muiža, kõrvalmõis: *Gustavsberg*
**Gallkitten*, Galķintes privātmuiža
**Pleppen*, Plepju muiža, kõrvalmõis: *Gailenhof*, Gaiļa muiža
**Elkeseem*, Elkuzemes muiža
**Preekuln-Assiten*, Priekules Asītes muiža, kõrvalmõisad: *Elkeseem*, Elkuzemes muiža ja *Abelneeken*, Ābelnieki
**Firks-Assiten*, Baģu Asītes muiža, kõrvalmõis: *Berghof*
**Mescheneeken*, Mežnieku muiža, kõrvalmõis: *Karlshof*, Kārļa muiža
**Nodaggen*, Nodegu muiža, kõrvalmõis: *Weslaiden*
**Diensdorf*, Dinsdurbes muiža, kõrvalmõis: *Seppen*, Sepene
**Groß-Dselden*, Lieldzeldes muiža, kõrvalmõis: *Dseldgallen*
**Klein-Dselden*
**Lehnen*, Lēnu muiža, kõrvalmõis: *Lissen*
*katoliku kiriku *Pastorat Lehnen*, 
**Muggerkaul*, Mugurkaula muiža
**Tukkumshof, Tuckumshof*, Tukuma muiža
**Gross-Windaushof*, Ventasmuiža
**Klein-Windaushof*
## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573
Saka kihelkond

**Saka kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Sackenhausen*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Saka kihelkonna mõisad
*Saka kirikumõis (Kirchpiels-pastorat Sakkenhausen*)
* (saksa keeles *Seemuppen*, läti keeles Ziemupes muiža, [[kõrvalmõis]]: *Ewangen*, Evangas muiža
**Wallhof*, Valki muiža
**Stembern*, Stemberu muiža
**Sewneeken*
*[[Saka piiskopilinnus|Saka loss]] ja Saka mõis *Sackenhof, Sackenhausen*, Sakaspils, kõrvalmõis: *Charlottenhof*, Šarlotes muiža
**Rotenhof, Rothof*, Sarkanmuiža muiža
**Freiberg*, Freiberģes muiža
**Ostbach*, Ostbakas muiža
**Münde ehk Sackenmünde*, Mindes muiža
**Bächhof*, *Neuhof*
**Strandhof*, Strantes muiža
**Ullmalen, Ulmahlen*, Ulmales muiža
**Labraggen*, Labragas muiža
**Charlottenhof*, Šarlotes muiža.
**Apprikken*, Apriķu muiža
**Groß-Dserwen*, Lieldzerve
**Klein-Dserwen*, Mazdzerve
**Dubenalken*, Dunalkas muiža
**Duppelsdorf*, Dupelnieki
**Gross-Liepen*, Lipa 
**Rawen*, Rāvas muiža
**Schlosshof*, 
*[[Cīrava mõis]] *Zierau'', Cīravas muiža

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängud

**[[2014]]. aasta [[Rahvaste Ühenduse mängud]]** olid 20. mängud, mis toimusid 23. juulist 4. augustini Glasgow's Šotimaal.

See oli korraldamise ajal suurim Šotimaal peetav spordiüritus. Varem oli Rahvaste Ühenduse mängud toimunud Šotimaal 1970. ja 1986. aastal Edinburghis. Võistlustel osales 4947 sportlast 71 riigist. Toimus 261 võistlust 17 spordialal.

## Osalenud riigid
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel osales ligi 4950 sportlast. Rohkem sportlasi oli osalenud vaid eelmistel, 2010. aasta mängudel, kui osales ligi 6000 sportlast. 7. oktoobril 2013 kinnitas Gambia, et ei osale mängudel, kuna riik lahkus paar päeva varem Rahvaste Ühendusest.





## Spordialad
* Jalgrattasõit (sh maastikusõit, maanteesõit ja trekisõit; 23)
* Judo (14)
* Kergejõustik (50)
* Laskmine (19)
* Lauatennis (7)
* Maadlus (14)
* Maahoki (2)
* Murukeegel (10)
* *[[Netball]]* (1)
* Poks (13)
* Ragbi (1)
* *[[Squash]]* (5)
* Sulgpall (6)
* Triatlon (3)
* Tõstmine (19)
* Ujumine (44)
* Vettehüpped (10)
* Võimlemine (20)

## Medalitabel
Medali võitsid 37 Rahvaste Ühenduse maa sportlased, vähemalt ühe kuldmedali võitis 21 Rahvaste Ühenduse maad. Pärast 1986. aasta mänge oli medalitabelis esimene Inglismaa. Viimastel kuutel mängudel oli medalitabelis esimene Austraalia. Korraldajariik Šotimaa võitis rekordiliselt 19 kuldmedalit ja 53 medalit. Esimese Rahvaste Ühenduse mängude medali võitis Kiribati meeste tõstmisvõistlusel. Esimese Rahvaste Ühenduse mängude kuldmedali võitis Grenada meeste 400 meetri jooksus. Enim medaleid võitis Lõuna-Aafrika ujuja Chad le Clos, kes võitis seitse medalit (kaks kulda, ühe hõbeda ja neli pronksi). Kanada võimleja Patricia Bezzoubenko võitis enim kuldmedaleid. Viiele kuldmedalile võitis ta lisaks ühe pronksmedali.
 

## Viited

## Välislingid

* Ametlik koduleht
Võõpsu tsässon

**Võõpsu Migula tsässon** on tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võõpsu külas Setomaa vallas.

Tsässon paikneb Võõpsu küla läbiva Tartu–Petseri tee ääres Võõpsu kalmistul. Kunagisel külakalmistul lõpetati matmine umbes 19. sajandi keskel. 

Dendrokronoloogiliste uuringutega on leitud, et tsässon on tõenäoliselt ehitatud 1710. aastal. Tsässona restaureerimine lõppes 2010 ja see pühitseti uuesti 2011. aasta suvel.

Võõpsu tsässon 2008 Foto Arne Maasik 3429.jpg|Võõpsu tsässon 2008. aastal
Võõpsu tsässon 2008 Foto Arne Maasik 3432.jpg|Sisevaade 2008. aastal
Pilt:Võõpsu tsässona altariruum.jpg|Võõpsu tsässona altariruum, 2015


## Vaata ka
* Võõpsu kalmistu
* Tsässonate loetelu

## Kirjandus
* Võõpsu. Migula tsässon. - Jaanus Plaat, Arne Maasik. Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 870-873

## Välislingid
* 
* Võõpsu küla Mikitamäe valla kodulehel
Limaskestabarjäär

**Limaskestabarjäär** (inglise keeles *mucosal barrier*) on epiteelirakkude membraanil ja nendevahelistel tiheliidustel põhinev limaskesta ioonide, molekulide, bakterite jm läbivust blokeeriv või pärssiv omadus.

Limaskestabarjäär ei ole kindel anatoomiline struktuur, ja kontseptsioonina kerkis see esile arvatavasti möödunud sajandi teisel poolel (1960. ja 1970. aastatel).  

Osade uurijate arvates esineb limaskestabarjäär näiteks sooltes ja maos. Limaskestabarjäär koosneb tõenäoliselt mitmetest komponentidest: lima epiteeli pinnal, bikarbonaatide moodustatud puhverkiht, epiteelirakkude rakumembraanid koos nendevaheliste tiheliidustega, epiteeli kattev fosfolipiidikiht ja epiteelirakkude rakusisene pH regulatsioonisüsteem. 

Limaskestabarjääri ülesandeks on neutraliseerida või ka elimineerida rakku sisenenud ülemäärased H+-ioonid ja bakterid, aga ka osalemine toitainete imendumisel ja jääkainete väljutamisel.  

Mao limaskestabarjäär kaitseb epiteeli ka maomahla lagundava toime eest.

Limaskestabarjääri talitluse häirumise korral võib tekkida ägedaid limaskestalesioone. Limaskestabarjääri kahjustavad ka mittesteroidsed põletikuvastased ravimid (näiteks atsetüülsalitsüülhape põhjustab endoskoopiliselt diagnoositud mao ja kaksteistsõrmiku limaskesta lesioone 70–90 protsendil tarvitajatest), kuid need paranevad ravimite tarvitamise lõpetamisel üsna ruttu. 

Limaskestabarjääri kahjustumise tagajärjel imendub soolhape limaskesta ja võib seal esile kutsuda põletikku meenutava protsessi. 

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Encyclopædia Britannicas
Ulrike Meinhof

**Ulrike Marie Meinhof** (7. oktoober 1934 Oldenburg – 9. mai 1976 Stuttgart) oli saksa ajakirjanik, poliitaktivist ja hiljem vasakäärmuslik terrorist.

Ulrike Meinhofi vanemad olid kunstiajaloolased Werner Meinhof ja Ingeborg Meinhof. Vanemad surid varakult ning pärast ema surma 1949. aastal sai Ulrike ja ta vanema õe Wienke eestkostjaks veendunud sotsialist ajaloolane Renate Riemeck. 

1955. aastal lõpetas Ulrike Meinhof gümnaasiumi ning õppis seejärel Marburgi ja Münsteri Ülikoolis filosoofiat, pedagoogikat, sotsioloogiat ja germanistikat.

1958. astus ta Sotsialistlikku Saksa Üliõpilasliitu (heideti sealt küll 1959. aastal vasakpoolitsemise tõttu välja) ja hakkas tegutsema ajakirjaniku ja publitsistina. 1959. aastal hakkas ta tegema kaastööd ajakirjale Konkret. 1960–1964 oli ta sama ajakirja peatoimetaja. 1961. aastal abiellus ta ajakirja väljaandja Klaus Rainer Röhliga. Neil oli kaks tütart. Abielu lahutati 1967. aastal. Tol perioodil oli Ulrike Meinhof üks Lääne-Saksamaa populaarsemaid ajakirjanikke.

1968. aastal kolis Meinhof Hamburgist Lääne-Berliini, kus töötas Berliini Vaba Ülikooli õppejõuna. Tema poliitilised vaated radikaliseerusid üha enam. 1969. aastal lõpetas ta ajakirjale konkret kaastöö tegemise.

1970. aasta 14. mail osales Meinhof Andreas Baaderi vangistusest vabastamises ja hakkas seejärel elama illegaalselt. Temast sai üks Punaarmee Fraktsiooni loojaid, ideolooge ja juhte.

Jordaanias said Meinhof, Gudrun Ensslin, Andreas Baader, Horst Mahler ja teised väljaõppe relvastatud võitluse alal. Lääne-Saksamaale tagasipöördumise järel osales ta pangaröövides ja korraldas pommiatentaate.

Politsei arreteeris Ulrike Meinhofi 15. juunil 1972 Hannoveris. 29. novembril 1974 mõistis kohus ta kaheksaks aastaks vangi. 21. mail 1975 algas tema ja teiste Punaarmee Fraktsiooni liikmete vastu uus kohtuprotsess. 9. mail 1976 leiti ta oma kambrist pooduna. Ametliku versiooni kohaselt oli tegemist enesetapuga.

## Viited
Limaskest

**Limaskestaks** ehk **mukoosaks** (ladina keeles *tunica mucosa*) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kehaavausi ja õõneselundite (sh sooled) sisepinda katvat kesta. 

Limaskestade areng, morfoloogia, funktsioonid, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi, arenguastmeti kui ka asendist lähtuvalt. 

Limaskest koosneb valdavalt mitmekihilisest limaskesta epiteelist ja selle all paiknevast sidekoelisest limaskesta päriskihist (*lamina propria mucosae*) ning paiguti ka limaskesta lihaskihist (*lamina muscularis mucosae*). Limaskestale järgneb submukooskiht. 

Limaskest on kantud rahvusvahelisse inimese anatoomia standardisse Terminologia Anatomica ning inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica vastavate elundite limaskestana. Eristatakse nina, suu, neelu, söögitoru, seedetrakti, mao, hingetoru, bronhide, sapipõie, ussripiku, kusejuha, kusepõie, peensoole, käärsoole, tühisoole, kaksteistsõrmiku, tupe, sugutiluku, pärasoole, emakalimaskesta ja silmade sidekesta jt.

Paljude limaskestade seintes paiknevad näärmed, mis eritavad lima. Mitmeis paigus sisaldavad limaskestad ka närve ja veresooni.   

Limaskestade funktsioonid sõltuvad elundkonnast. Nii on suuõõnes, neelus, söögitorus ja pärakus limaskesta ülesandeks limaskestaimmuunsuse tagamine, maos aga kaitse ja maomahla eritamine, peensooles imendumine, jämesooles kaitse, imendumine ja sooltes ka ainete transport.  

Immuunkaitse tagamisel osaleb limaskestas paiknev limaskestaga seotud lümfikude (sh ninaga seotud lümfikude, sooltega seotud lümfikude, bronhidega seotud lümfikude, silmasidekestaga seotud lümfikude, kõriga seotud MALT, nahaga seotud MALT, kuseteedega seotud MALT, LDALT, TALT jt).

Limaskestas on mitmeid rakutüüpe, mille esinemine oleneb limaskesta asukohast, näiteks Langerhansi rakud.  

## Vaata ka
*endokardium
*emakalimaskest
*limaskestabarjäär

## Viited

## Välislingid

* Sissekanne Encyclopædia Britannicass
* Beebipillide kasutamine võib rikkuda suu limaskesta, 6. märts 2013, veebiversioon (vaadatud 25.12.2014)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Mucous membrane]] seisuga 27.07.2014.*
Szmul Zygielbojm

**Szmul Mordechaj Zygielbojm** (שמואל זיגלבוים) (21. veebruar 1895 – 12. mai 1943 London) oli Poola juudi sotsialistlik poliitik.

Szmul Zygielbojm oli pärit vaesest paljulapselisest perekonnast. Juba 10-aastaselt läks ta vabrikusse tööle. 1917. aastal ühines Zygielbojm Bundiga ja 1924. aastal valiti ta selle keskkomiteesse. 1927. aastal valiti ta Varssavi linnavolikogusse ja 1938. aastal Łódźi linnavolikogusse.

Pärast Poola okupeerimist Saksamaa poolt põgenes Zygielbojm 1939. aasta detsembris Belgiasse. Kui Saksa väed ründasid 1940. aasta mais Belgiat, põgenes ta Prantsusmaale ja sealt edasi Ameerika Ühendriikidesse. 1942. aasta märtsis saabus Zygielbojm Londonisse, kus ta oli Bundi esindaja Poola eksiilvalitsuse juures. 

Varssavi geto ülestõusu ajal kirjutas Szmul Zygielbojm 11. mail 1943 kirja Poola eksiilvalitsuse presidendile ja peaministrile. 12. mai 1943 sooritas ta oma Londoni korteris enesetapu, keerates gaasikraani lahti.

## Viited
Pervomaisk (Luhanski oblast)

**Pervomaisk** (Sokolohirsk) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Luhanski oblastis, Luhani jõe vasakkaldal. 2014. aastast on linn Venemaa poolt okupeeritud.

Linn on kasvanud välja Oleksandrivka (asutatud 1765. aastal) ja Petro-Marivka (asutatud 1865. aastal) asulast, linna õigused sai 1938. aastal. Kuni 1920. aastani kandis asula *Petro-Marivka* nime.

Pervomaiski haldusalas on kaks linna (Girske ja Zolote) ja kaks alevit (Nižne ja Toškivka)

Linnas elas 2011. aasta 1. jaanuaril 38 801 inimest.

## Ajalugu
### XXI sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid venemeelsed separatistid linna oma kontrolli alla.

25. juulil alustasid Ukraina relvajõud separatistide väljatõrjumist linnast. Operatsioon ei õnnestunud ja 2015. aasta seisuga on linn mässuliste kontrolli all. Septembris 2015 oli linnas hinnanguliselt 15&nbsp;000–17&nbsp;000 elanikku.

2024. aastal otsustas Ukraina ülemraada anda linnale uueks nimeks **Sokolohirsk**.


Первомайск ул.Трудовая.jpg|
2014-07-31. Батальон «Донбасс» под Первомайском 32.jpg|Ukraina sõdurid Pervomaiski piiril juulis 2014


## Viited

## Välislingid

* 14. november 2014. *[[Ukrajinska Pravda]]*. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (*ukraina keeles*)
* Первомайська міськрада
* 5. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. Гумконвой Путина не доехал: террористы раздают живых курей жителям оккупированного Первомайска. Видео (*vene keeles*)
* 9. oktoober 2014. *Liga Novosti*. Первомайск после обстрелов террористов: фото разрушений (*vene keeles*)
* 13. november 2014. *[[Infovastupanu]]*. Террористы ЛНР довели людей до голодовки: хлеб теперь по карточкам, 200 гр в однируки (*vene keeles*)
Pervomaisk

**Pervomaisk** on mitme asustatud koha nimi.

## Ukraina
* Pervomaisk – linn Luhanski oblastis
* Pervomaisk – linn Mõkolajivi oblastis

## Venemaa
* Pervomaisk – linn Nižni Novgorodi oblastis

## Vaata ka
*Pervomaiske
*Pervomaiskoje
Tohvri Kogrõjärv

**Kogrõjärv** (ka *Kogrejärv*, *Tohvri Kogrejärv*) on järv Valga vallas Valgamaal.

Järve suurus on 2,9 ha, see on ümbritsetud metsaga.

Järve äärde on rajatud puhkekoht lõkkevarustuse ja küpsetamiskohaga.

## Välislingid
*
Gramzda kihelkond

**Gramzda kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Gramsden*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Gramzda kihelkonna mõisad
*Gramzda kirikumõis (*Kirchspiels-Pastorat Gramsden*, Gramzdas mācītājmuižas vidme)
*saksa keeles *Gross-Gramsden*, läti keeles Dižgramzda muiža, kõrvalmõisad: *Johannishof*, *Smikkschen*, Smikši muiža
**Klein-Gramsden*, Mazgramzdas muiža, kõrvalmõis: *Birseneeken*
**Trekken*, Trekņu muiža, kõrvalmõis: *Klein-Trekken*
**Pormsaten, Pormsahten*, Purmsātu muiža, kõrvalmõisad: *Lainummen*, *Preedeneeken*, *Rawen* Rāvas muiža, *Wirpen*
**Kalleten*, Dižkalētu muiža, kõrvalmõisad: *Osseln*, Gali mõis  *Endenhof* Gala muiža, *Udikken, Uhdiken* Udiķu muiža, *Klein-Kalleten*
20. sajandi alguses kuulusid kihelkonda järgmised mõisad:
**Aiswicken*, Aizviķi
**Gross-Dahmen*
**Galkitten*
**Gross-Gramsden*
**Klein-Gramsden*
**Kalleten*
**Klein-Kruhten*
**Gross-Kruhten*
**Mescheneeken*
**Nodaggen*
**Pleppen*
**Pormsaken*
**Rauden*
**Schmaisen*
**Trecken*
**Wainoden*.

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573
Kaugjärv

**Kaugjärv** on järv Võru maakonnas Antsla vallas Hargla nõos Karula rahvuspargi alal. 

Järve pindala on 8.4 ha, valgala 4.3 km². 

Kaugjärve lõunaossa suubub Suurest Saarjärvest lähtuv Kaugjärve kraav, põhjaotsast algab Mustjõgi, Koiva jõe suurim ja veerikkaim lisajõgi Eestis.   

Järvest itta jääb Äestämise soo, põhja Haanja soo.  

## Viited
Väikene Mustjärv

**Mudajärv** (ka Väikene Mustjärv) on väike järv Valga maakonnas Valga vallas, Karula rahvuspargi põhjaosas.

Mudajärv on ühenduses temast loodes asuva umbes samasuure Mustjärvega. 

Järv on ümbritsetud metsaga.
Satya Nadella

**Satyanarayana Nadella** (telugu keeles సత్యనారాయణ నాదెళ్ల; sündinud 19. augustil 1967 Hyderabadis) on India päritolu USA IT-asjatundja ja ärijuht, alates 2014. aasta veebruarist Microsofti tegevjuht. 

Ta on Bill Gatesi ja Steve Ballmeri järel kolmas Microsofti tegevjuht. 

Nadella alustas tööd Microsoftis 1992. aastal. Enne tegevjuhiks saamist töötas ta Microsofti pilveteenuse ja ärilahenduste üksuse juhina. 

Tal on magistrikraad (MS) arvutiteaduses (University of Wisconsin-Milwaukee) ja magistrikraad (MBA) ärijuhtimises (University of Chicago Booth School of Business).

## Viited
Võõpsu kalmistu

**Võõpsu kalmistu** on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võõpsu külas Setomaa vallas.

Kalmistu rajamislugu pole teada, kuid arvatavasti maeti sinna juba 15. sajandil. Kunagisel külakalmistul lõpetati matmine umbes 19. sajandi keskel. 

Tänapäeval on kalmistu peale ehitatud hooned ja rajatud aiad, kalmistuala kõrvalt läheb Tartu–Petseri tee (võimalik, et tee läheb ka üle kalmistu). Kalmistul asub Võõpsu tsässon.

## Vaata ka
*Võõpsu tsässon

## Kirjandus
*Võõpsu. Migula tsässon. - Jaanus Plaat, Arne Maasik. Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 870-873

## Välislingid
* 
*Võõpsu küla Mikitamäe valla kodulehel
Eesti mitmekeelne kohanimede loend

*Siin on esitatud Eesti mitmekeelne [[kohanimed]]e loend, kus on [[saksa keel|saksa]]-, [[vene keel|vene]]-, [[rootsi keel|rootsi]]- [[poola keel|poola]]- ja [[läti keel|lätikeelseid]] nimesid.*

## Märkusi loendi kasutamise kohta keele kaupa

## Vaata ka
*Läti saksakeelsete kohanimede loend
*Eesti mõisade loend

## Kirjandust
### Kirjandust saksakeelsete nimede kohta
*Koidu Uustalu, Eesti laene endisaegsete saksakeelsete kohanimede seas. Keel ja Kirjandus, 1970, nr 5, lk 280-288
* Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschliesslich Nordlivland). Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Köln, Wien, 1985 http://books.google.com/books?id=T7XEBNSgjloC&printsec=frontcover&cd=1&source=gbs_ViewAPI#v=onepage&q&f=false
* E. Ahman. Kohanimedest topograafilisel kaardil. Sõdur, 30. oktoober 1936, nr 43-44, lk 1089–1094.
* Linda Kongo. *[https://www.elus.ee/wp-content/uploads/2017/10/Abiks-loodusevaatlejale-100%20Saksa-Eesti-kohanimed.pdf Saksa-Eesti kohanimed]*. Abiks loodusevaatlejale 100. Tartu, 2016. ISBN: 9789949961368

## Välislingid
* Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschliesslich Nordlivland). Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Köln, Wien, 1985 http://books.google.com/books?id=T7XEBNSgjloC&printsec=frontcover&cd=1&source=gbs_ViewAPI#v=onepage&q&f=false
* Saksa-Eesti / Eesti-Saksa kohanimed (autorid Wiltrud Wiemold ja Carsten Wilms)
* Eesti mõisaportaal (sisaldab mh. kõikide maakondade, kihelkondade ja mõisate eesti- ja saksakeelseid nimesid)
*Mikulski, Krzysztof, Rachuba, Andrzej, Urzędnicy inflanccy XVI-XVIII wieku: spisy, Tom IX, Biblioteka Kórnicka 1994 (poolakeelsed eesti kohahimed) lk 36
Karula Savijärv

**Savijärv** on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas.

Järve pindala on 6,7 ha.

## Viited
Savur-Mohõla

**Savur-Mohõla** (venepäraselt Saur-Mogila; ukraina keeles *Савур-могила*, vene keeles *Саур-Могила*) on kurgaan Ukrainas, 12&nbsp;km kaugusel Snižnest lõunas. 277,9&nbsp;meetri kõrgusel merepinnast asuv kurgaan paikneb kolme&nbsp;– Ukraina Luhanski ja Donetski ning Venemaa Rostovi&nbsp;– oblasti piiril.

## Ajalugu
### XX sajand
Savur-mohõla üle peeti mitmeid võitlusi II maailmasõjas. Augustis 1943 õnnestus Nõukogude vägedel saada Savur-mohõla oma kontrolli alla. Nende sündmuste mälestuseks püstitati sinna memoriaalkompleks.

### XXI sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid strateegiliselt olulisel kohal asuva kõrgendiku oma kontrolli alla venemeelsed separatistid.

Kõrgendikult tulistati mitmeid ümberkaudseid asulaid, sealhulgas Marõnivkat. 23. juulil lasti alla kaks Savur-mogõla kohal 5182 meetri kõrgusel lennanud Ukraina õhujõudude hävituslennukit Suhhoi Su-25.

Valitsusvägede väitel vallutasid nad kõrgendiku tagasi 2014. aasta 28. juulil. "Separatistide" väitel lahingud kontrolli saavutamiseks kõrgendiku üle jätkusid.

29. juulil jätkasid valitsusväed kontrolli kindlustamist kõrgendiku üle, separatistid jätkasid kõrgendiku ründamist eesmärgiga see tagasi võita. Kõrgendikku tulistati jätkuvalt ka Venemaa territooriumilt.

21. augustil kukkus monument kokku.

Augusti lõpus läks Savur-mohõla valitsusvastaste vägede kontrolli alla.

## Viited

## Välislingid

* 4. august 2014. *Liga Novosti*. Видеозапись рейда сил АТО на Саур Могилу, Valitsusvägede reid kõrgendikule, video (53:05)
* 7. oktoober 2014. *Liga Novosti*. Под Саур-Могилой обнаружены тела 6 украинских солдат (*vene keeles*)
Kallõtõ järv

**Kallõtõ järv** ehk **Kallete järv** on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas.

Järve pindala on 7,7 ha. Põhi on mudane.

## Viited
Manipuri keel

**Manipuri keel** ehk **meithei keel** (manipuri keeles মেইতেই লোন্ *Meitei-lon*) on Kirde-Indias Manipuri osariigis ja ümberkaudsetel aladel Assami, Lääne-Bengali, Nagalandi, Tripura ja Uttar Pradeshi osariigis ning Bangladeshis ja Birmas kõneldav keel. 2001. aasta andmetel oli keele rääkijaid 1,5 miljonit.

Manipuri keel kuulub Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelerühma keelte hulka. Kirjutamisel kasutatakse bengali kirja, mis võeti kasutusele 18. sajandil. Enne seda märgiti tekst üles meitei kirjas. 20. sajandi keskel on meitei kirja hakatud uuesti kasutusele võtma ning 1980. aastast alates õpetatakse seda koolides paralleelselt bengali kirjaga.
Šķilbani

**Šķilbani** (vanasti ka **Šķilbēni**) on küla (*vidējciems*) Lätis Balvi piirkonnas, Šķilbēni vallas. 

Asulas asub Šķilbēni  mõisa (*Szkielbany*) süda. Lisaks on seal veel õigeusu kirik. Šķilbēni katoliku kirik asub valla keskuses Rekovas. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.
Kaatsi Mustjärv

**Mustjärv** (ka *Kaatsi Mustjärv, Kaadsi Mustjärv, Väike-Katsi järv*) on väike järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas.

Mustjärv on ühenduses temast kagus asuva Mudajärvega. Mustjärvest voolab välja oja, mis voolab Savijärve.

Järve pindala on 0,6 ha.

## Viited
Hilary Minc

**Hilary Minc** (24. august 1905 Kazimierz Dolny – 26. november 1974 Varssavi) oli juudi rahvusest Poola kommunistlik poliitik ja riigitegelane.

Hilary Minc oli pärit keskklassi juudi perekonnast. Poola Kommunistlikku Parteisse astus ta 1922. aastal. Ta õppis Varssavi ülikoolis õigusteadust. Kui Minci ähvardas tema vasakpoolse poliitilise tegevuse tõttu vahistamine, siis asus ta elama Prantsusmaale, kus jätkas ülikooliõpinguid. 1928. aastal saadeti ta Prantsusmaalt poliitilistel põhjustel välja. Poolasse tagasi tuli 1929. aastal. Poolas töötas ta Varssavis Poola Statistikaametis ja Rahandusministeeriumis teadusliku nõunikuna ning Gdynia linnavalitsuses. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes Hilary Minc Nõukogude Liitu. Esialgu elas ta Lvivis, pärast Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise sõja algust töötas Samarkandis ülikooli õppejõuna. Ta oli üks 1943. aasta märtsis loodud Poola Patriootide Liidu asutajaid. 1944. aasta jaanuaris moodustas ta Moskvas Poola Kommunistide Keskbüroo.

Aastatel 1944–1956 oli ta Poola Töölispartei ja Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liige, 1948–1954 Poliitbüroo liige. Aastatel 1944–1947 oli ta tööstusminister, 1947–1949 tööstus- ja kaubandusminister. 1948–1954 oli ta Riikliku Plaanikomitee esimees.

1956. aastal oli Minc sunnitud Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomiteest lahkuma ja 1959. aastal heideti ta parteist välja.

## Viited
Šķilbēni mõis

**Šķilbēni mõis** (läti keeles *Šķilbēnu muiža*) oli mõis Lätis. Endine mõisasüda jääb Balvi piirkonda Šķilbēni valda  Šķilbani külla. Poola keeles *Szkielbany*.

Šķilbēni  mõis kuulus aastani 1866 Ulanowskitele, aga kuna see suguvõsa osales Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusus, siis konfiskeeriti mõis ja anti see tsaariarmee ohvitserile Zinovjevile. Aastast 1899 sai mõisa omanikuks Ivan Lebedev. Enne võõrandamist aastal 1920 oli mõisa pindala 1140 hektarit.

Mõisa peahoone on punastest tellistest hoone, mis ehitati 1859. aastal. Pärast Teist maailmasõda on hoones asunud vallamaja, kohalik klubi ja raamatukogu, pärast Läti taasiseseisvumist oli seal aga baar. Tänapäeval seisab hoone tühjalt. 

Mõisa juurde kuulusid vähesed kõrvalhooned - oli olemas teenijate maja, mille vundamendile on tänapäeval ehitatud uus hoone, samuti asus seal ka lehtla, mis kolhoosikorra ajal lammutati, säilinud on vaid üksikud detailid. Lisaks kuulus mõisakompleksi juurde ka park, mida ehtis õunaaia juurde viinud roosiallee.

## Välislingid
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod *läti keeles*
Last 200

**Last 200** (vene keeles Груз 200 *Gruz 200*), vene kõnekeeles **Двухсотый** ('kahesajas'), on tinglik koodnimi, mida Venemaal kasutatakse lahingus langenute tähistamiseks nende transportimisel kodumaale; ka eufemism hukkunute tähistamiseks.

28. juulil 2014 Eestis TV3 kanalil näidatud dokumentaalfilmis "Mõrv taevas: lend MH17" tähendas venekeelse kõneleja poolt telefonivestluses kasutatud väljend "kahesajas" (двухсотый) Ukrainas Grabove kohal allatulistatud Malaisia reisilennuki reisija surnukeha.

Donbassi sõjas 2014. aastal toimunud Donetski lahingus hukkunute kodumaale transportimisel joonistati veokite külgedele ja katusele valgele taustale punane rist ja arv 200.

Koodnime "Last 300" (Груз 300) kasutatakse haavatud sõduri tähistamiseks.

## Vaata ka
*Last 100 – laskemoon
*Last 200 – lahingus langenud (KIA)
*Last 300 – lahingutegevuses haavatu (WIA)
*Last 400 – šokis või sõjavangid (POW)
*Last 500 – ravimid
*Last 600 – suuremõõtmeline veos
*Last 700 – sularaha
*Last 800 – eriline või keemiarelv
*Antonov An-12 – An-12 Must Tulp

## Viited

## Välislingid
* Battle for Donetsk airport: the story of one Russian fighter, TheGuardian.com, Lugu lahingus langenud Vene erivägede võitleja surnukeha toimetamisest kodumaale. (Inglise keeles)
* 29. august 2014. Российский груз 300: конвой для тех кто выжил. ФОТО. Last 300: neile, kes ellu jäid, fotod.
Indura

**Indura** (valgevene keeles Индура, poola keeles *Indura*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis, Indura külanõukogu halduskeskus. Asulas on 1481 elanikku (1995).

Induras on keskkool ja laste muusikakool, asulas on ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks XI–XIII sajandil kasutusel olnud linnamägi, XVIII sajandil püstitatud sünagoog, aastal 1815 ehitatud katoliku kirik ja aastal 1881 ehitatud õigeusu kirik.

## Ajalugu

Esimest korda on Indurat mainitud XVI sajandi algul. Aastal 1522 ehitati asulasse kirik, aga aastal 1525 sai Indurast alev. Rzeczpospolita haldusjaotuse järgi kuulus Indura Trakai vojevoodkonda ja Hrodna maakonda.

XVI–XVII sajandil olid Indura omanikeks teiste seas ka Kiszkad, Radziwillid, Pacid, Vałovičid, Isaykowskyd, XVIII sajandil aga Ogińskid, Sologubid, Massalskid. Põhjasõja ajal toimus Indura all rootslastele võidukas lahing.

Poola jagamisel läks Indura aastal 795 Venemaa koosseisu. Asula hilisemad omanikud olid Brzostowskid ja Kozłowskid. Kuni 1917. aastani oli Indura Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Indurast küla.

## Viited

## Välislingid
* Indura valduse ajalugu *poola keeles*
Galitš (täpsustus)

**Galitš** on mitme linna nimi Venemaal ja Ukrainas:

***[[Galitš]]** on linn Venemaa Föderatsioonis, Kostroma oblastis, endise Kirde-Venemaa Moskva suurvürstiriigi Galitši vürstiriigi (1246–1453) osastisvürsti Galitši vürsti residents, Merjamaal
*Galitš on Ukraina linna **[[Halõtš]]i** venepärane kirjaviis. See asub Ivano-Frankivski oblastis Halõtši rajoonis, endise Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi keskus.
Manhuš

**Manguš** (Мангуш) on alev Ukrainas Donetski oblastis Mokra Bilossaraika (Мокра Білосарайка) jõe ääres 127 km Donetskist edelas, Peršotravnevõi rajooni keskus.
Gertrud Scholtz-Klink

**Gertrud Scholtz-Klink** (sünninimi **Gertrud Emma Treusch**; 9. veebruar 1902 Adelsheim – 24. märts 1999 Tübingen) oli Saksa riigitegelane.

Gertrud Treusch oli pärit ametniku perekonnast. 1921. aastal abiellus ta endise ohvitseri ja õpetaja Eugen Klinkiga. Neil oli viis last. 1928. aastal astusid mõlemad abikaasad Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Varsti seejärel suri Eugen Klink ühel NSDAP-i miitingul südamerabandusse. 1931. aasta sügisel nimetati Gertrud Klink Hesseni gau naisliidu juhiks ja temast sai ka Hesseni siseministeeriumi naisliitude referent. 1932. aastal abiellus ta arst Günther Scholtziga. 24. veebruaril 1934 sai temast Saksa Naisliikumise (Deutsches Frauenwerk) ja Natsionaalsotsialistliku Naisühenduse (NS-Frauenschaft) juht. Lisaks asus ta samal aastal juhtima ka Saksa Töörinde Naisametit ja Saksa Punase Risti Naisliitu. Vormiliselt oli ta küll kõrgetel ametikohtadel, kuid tegelikku otsustusvõimu tal praktiliselt ei olnud. Välismaale suunatud propagandas aga näidati teda kui tähtsat isikut natsionaalsotsialistliku Saksamaa juhtkonnas. 

1938. aastal lahutasid Gertrud Scholtz-Klink ja Günther Scholtz abielu. 1940. aastal abiellus Gertrud Scholtz-Klink SS-Obergruppenführeri August Heissmeyeriga. Oma kõrgetele ametikohtadele jäi Gertrud Scholtz-Klink kuni Teise maailmasõja lõpuni.

Pärast sõja lõppu sattus ta Nõukogude vägede kätte ja ta paigutati sõjavangide laagrisse, kuid tal õnnestus sealt põgeneda. Valenime all elas ta koos abikaasaga Tübingeni lähedal. Pettus tuli aga ilmsiks, 28. veebruaril 1948 nad vahistati ja neile mõisteti 18-kuuline vanglakaristus. Varasema tegevuse eest toodi Scholtz-Klink kohtu ette alles 1949. aastal. Talle määrati uus 18-kuuline vanglakaristus. Protestide tõttu algas 1950. aastal tema vastu uus kohtuprotsess, talle mõisteti 2 aasta ja 6 kuu pikkune vanglakaristus.

Gertrud Scholtz-Klink ei öelnud elu lõpuni natsionaalsotsialistlikust ideoloogiast lahti ega kahetsenud oma tegevust natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal. 1978. aastal ilmus tema raamat "Die Frau im Dritten Reich" ("Naine Kolmandas Riigis").

## Viited
Värska vana kalmistu

**Värska vana kalmistu** on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonna Setomaa valla Värska alevikus.

Värskas oli setude külakalmistu, millel asus ka tsässon. 

Õigeusu kogudus moodustati Värskas 1759. aastal ning siis ehitati ka puukirik vanast kalmistust umbes 400 m kagusse. See kirik lammutati 1907. aastal (praegu on selle kohal väike kabel) ning kõrvale püstitati aastatel 1904–1907 uus kirik. Siis asutati uue kiriku ümber ka uus (praegune) kalmistu.

Vana kalmistu jäeti seejärel tasapisi maha. Praegu (juuli 2014) on kalmistu tähistuseta ja kasutuseta. Värska vana kalmistu on olnud kultuurimälestis (nr 27797 "Kalmistu").

## Vaata ka
*Värska tsässon

## Kirjandus
*Tapio Mäkeläinen, Ahto Raudoja. Värska/Verska. Setomaa tsässonad. 2011. Lk 569–570

## Välislingid
*Värska kirik ja kalmistu
Teuvo Teräväinen

**Teuvo Henri Matias Teräväinen** (sündinud 11. septembril 1994 Helsingis) on Soome jäähokimängija. Ta mängib 2016. aastast NHL-i klubis Carolina Hurricanes keskründajana.

Teräväinen on esindanud Soomet U18-, U20- ja meeste koondises.

## Välislingid
*Teuvo Teräväinen – Eliteprospects
*Teuvo Teräväinen hockeydb.com lehel
Adelsk

**Adelsk** (valgevene keeles Адэльск, poola keeles *Odelsk*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Asula on Adelski külanõukogu halduskeskus.

Asulas on keskkool, raamatukogu ja klubi. Vaatamisväärsuseks on katoliku kirik XVII sajandist, kus säilitatakse mitmeid XVII sajandil valmistatud puulõikeid.

## Ajalugu

Adelskit on esmamainitud XV sajandil, mil seal asus Hrodna ja Bresti vahelisel kaubateel asunud kaupmeeste alev. 1546. aastal sai see õiguse pidada laata. 1588. aastast asus Adelskis riigimõis. 

Poola jagamisel läks Adelsk 1795. aastal Preisimaa koosseisu. 1807. aastast oli alev Venemaa koosseisus, kuuludes Hrodna kubermangu. Alevi rahvas võttis osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust. Adelskis peeti laata kuus korda aastas.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Adelsk Poola koosseisu ja kaotas 1934. aastal aleviõigused. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu.

## Adelski elanikke
* Tadeusz Kondrusiewicz – Poola vaimulik
* Eustachy Kotowicz – Rzeczpospolita vaimulik

## Välislingid

* Adelsk YouTube'is
Lümfiurked

**Lümfiurgeteks** (ladina ains *sinus lymphaticus*, mitm 
*sinus lymphatici*) nimetatakse paljude selgroogsete loomade lümfisõlmedes, lihastes või ka üldkehakatte all olevaid lümfiteid.

Lümfisõlmes paiknevad lümfiurked mis eraldavad lümfoidkude, kihnu ja põrkasid. 

Lümfiurked talitlevad sõlmes elundisiseste lümfivoolu teede ja rakuliste filtritena. Lümfiurgetes paiknevad retikulaarrakud ja makrofaagid puhastavad sõlme liikunud lümfi kehavõõrastest ainetest (antigeenidest).  

Lümfiurked moodustavad omamoodi kanalite võrgustiku. Lümfi äravoolu lümfiurgetest tagavad lümfisooned ja juhivad selle venoossesse vereringesse. 

Madudel on üsna suured ka nahaalused lümfiurked. 
  
Lümfiurked liigitatakse lümfoid(-immuun)süsteemi.   

Lümfiurgetega seostatakse inimestel siinushistiotsütoosi massiivse lümfadenopaatiaga.  

## Viited

## Välislingid
* Sissekanne Nomina Anatomica Veterinarias Sinus lymphaticus. Lümfiurge, lk 105, 5. väljaanne, 2012
Värska tsässon

**Värska tsässon** oli tsässon Setumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Värska alevikus Setomaa vallas.

Tsässon asus Värska vanal kalmistul ja oli tõenäoliselt ehitatud 18. sajandil. Pärast seda, kui vana kalmistut hakati alates 1907. aastast jätma maha, hakkas tsässon lagunema. See lammutati 1929. aastal ning tsässona koht tähistati suure puitristiga, mis tänaseks on hävinenud.

## Vaata ka
*Värska vana kalmistu
*Tsässonate loetelu

## Kirjandus
*Tapio Mäkeläinen, Ahto Raudoja. Värska/Verska. - Setomaa tsässonad. 2011. Lk 569-570
Krzysztof Penderecki

**Krzysztof Eugeniusz Penderecki** (; 23. november 1933 Dębica – 29. märts 2020 Kraków) oli poola helilooja ja dirigent.

Tema loomingusse kuulub vokaalsümfoonilist muusikat, sümfooniaid, instrumentaalkontserte, kammermuusikat ja vokaalteoseid. Ta oli Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige ning mitme ülikooli audoktor. 2010. aastal valiti ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktoriks,  
2014. aastal pälvis ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi. 

## Elukäik
Penderecki sündis Dębicas advokaat Tadeusz Penderecki peres. Ta õppis kompositsiooni eraviisiliselt Franciszek Skołyszewski juures ning aastail 1954–1958 Krakówi Riiklikus Kõrgemas Muusikakoolis, kus tema peamine õpetaja oli Artur Malawski. Lisaks õppis ta Krakówi ülikoolis filosoofiat ning kunsti- ja kirjanduslugu. Pärast Krakówi Riikliku Kõrgema Muusikakooli lõpetamist hakkas ta samas õpetama kompositsiooni. Aastail 1972–1987 oli ta sama kooli rektor.

## Teosed
Rahvusvahelise tuntuse tõi Pendereckile 1961. aastal UNESCO auhinnaga pärjatud "Itk Hiroshima ohvritele", milles on kasutatud väga suurt keelpillikoosseisu (52 pilli). 

Penderecki tuntumaid teoseid on 1965. aastal lõpetatud "Luuka passioon". Tema neljast ooperist on tuntuimad "Louduni nõiad" (1969) ja "Kaotatud paradiis" (1978). Suure tunnustuse osaliseks on saanud veel "Stabat mater", "Te Deum" (1979) ja "Poola reekviem" (1984). 

## Tunnustus
* 2001 Astuuria printsi auhind
* 2006 Balti Täht 
* 2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktor
* 2014 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid

*"Vastab Krzysztof Penderecki", Teater. Muusika. Kino, detsember 1998
Ernst Ederberg

**Ernst Ederberg** (10. mai 1891 Kaarma kihelkond, Saaremaa – 18. märts 1973 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane ja arhitekt.

Ta on õppinud Kuressaare gümnaasiumis, lõpetas 1909. aastal Tartu Aleksander I Gümnaasiumi ja 1916. aastal Riia Polütehnilise Instituudi arhitektina.

Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Vabadussõjast. Aastal 1923 käis ta õpireisil Itaalias ja Prantsusmaal ning aastal 1925 Palestiinas ja Egiptuses. Ta oli aastatel 1920–1922 Sõjaministeeriumi korteriosakonna töödejuhataja, aastatel 1926–1940 oli ta Teedeministeeriumi arhitektuuriosakonna arhitekt ning Tallinna Tehnikumi arhitektuuriajaloo ja arhitektuurivormide õppejõud. 

Aastal 1941 mobiliseeriti ta reservohvitserina Punaarmeesse. Ta viibis Leningradis, töötas metsatöödel; aastal 1943 viibis ta Permi oblastis Kaama laevatehase ehitusjärelevalves.

Aastatel 1944–1950 oli ta Tallinnas Arhitektuuri Valitsuse muinsuskaitseosakonna arhitekt ja juhataja; aastatel 1944–1950 oli ta ka ERKI õppejõud (olles aastast 1947 dotsent. Ta oli aastast 1944 Eesti Arhitektide Liidu liige.

## Teadustööd
Kunstiajaloo alalt avaldanud lühiuurimusi "Neue Ausgrabungen in der Revaler Scloss" (1924), "Ein spätmittelalterlicher Flügelaltar an der Kirche zu Pönal" (1929). Kirjutanud esimese eestikeelse lühikokkuvõtte Eesti vanemast arhitektuurist "Ehitusmälestised Eestis" (1926) ja hiljem keskaegsest elamust peatüki "Eesti arhitektuuri ajalukku" (1965).

Kultuurkapitali toel mõõdistas Hiiumaa ja Saaremaa ning liivlaste taluehitusi ja avaldas sel teemal "Hiiumaa taluehitusi" (1926) ja "Taluehitiste uurimusi" (1926).

## Isiklikku
Ta isa oli (Kaarma ja Kambja koguduste õpetaja) Friedrich Wilhelm Ederberg. Ema Julie Wilhelmine Ederberg (neiupõlves Elens; 1885–1902) oli Saaremaa esimene naisluuletaja. Tema vend Hermann Johannes Ederberg oli Hargla ja Koeru koguduste õpetaja, poolvend Bruno Ederma oli Lääne-Nigula ja Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja.

## Välislingid
*Eesti ohvitserid 1918-1940
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Haiyan (taifuun)

**Haiyan** (Filipiinidel ka **Yolanda**) oli taifuun Kagu-Aasias 2013. aasta novembris. See oli üks tugevamaid registreeritud taifuune maailma ajaloos.

Tuulepuhangud tõusid kohati üle 100 m/s ja tormilaine suurus ulatus üle 5 meetri. Hukkunute arv Filipiinidel on ligi 10 000.
Sapockin

**Sapockin** (transkribeerituna **Sapotskin**) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Alev on Sapockini külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles *Sopoćkinie*, leedu keeles *Sapackinė*.

Sapockini valitsev tööstusharu on metsandus. Alev on kohaliku poolakate kogukonna keskuseks, erandlikuna terve Valgevene peale on seal kakskeelsed tänavasildid (valgevene keeles ja poola keeles), samuti asub seal Poola saatkond. Sapockinis on keskkool ja laste muusikakool. Alevis asuvad ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on Tealini eeslinnas asuv katoliku kirik XVIII sajandist samuti ka mitmed kohalikul surnuaial asuvad kabelid. Asula piirides on ka vana X–XI sajandil püstitatud kurgaan. Lisaks on alevis Sapockini botaanilise kaitseala keskus.

## Ajalugu
Aastal 1514 said lähedal asuva Sviacki mõisa omanikeks Sopoćkod, ilmselt panid nad aluse ka Sapockinile ja seetõttu kannab see nime Sapockin. Alevit mainitakse esimest korda XVI sajandil. Toona kuulus Sapockin Trakai vojevoodkonda ja Hrodna maakonda. Põhjasõja ajal hõivasid asula Rootsi väed Karl XII juhtimisel. Aastal 1786 sai Sapockin õiguse korraldada laatasid. Aastal 1793 läks Sapockin üle Hrodna vojevoodkonda.

Poola jagamisel läks Sapockin aastal 1795 Preisimaa koosseisu. Aastast 1807 oli alev Varssavi hertsogiriigi osa, aga aastast 1815 oli asula Venemaa koosseisus. Algul kuulus Sapockin Augustowi kubermangu, hiljem aga Suwalki kubermangu.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Sapockin Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Kuni Teise maailmasõjani oli Sapockinis ka suur juutide kogukond, sõja ajal moodustati alevisse geto, kus tapeti 539 inimest. Aastani 1959 oli Sapockin Sapockini rajooni keskuseks. Aastal 1978 moodustati Sapockini botaaniline kaitseala.

## Tuntud elanikke
*Jarasłaŭ Ramančuk – Valgevene poliitik

## Viited

## Välislingid

* Asula ajaloost
* Sapockin *valgevene keeles*
Kursi II maailmasõja matmispaik

**Kursi II maailmasõja matmispaik** paikneb Kursi kalmistu lääneosas, kuid ei moodusta omaette kalmistut. Matmispaik asub Kursi kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. 

Kalmistuosale on mälestustahvlite järgi maetud 15 inimest. Sinna püstitati aprillis 1945 dolomiidist obelisk, mis 1977. aastal asendati graniitrahnudest tehtud skulptuurirühmaga (kujur Elmar Rebane).

Kursi II maailmasõja matmispaik tunnistati 1977. aastal kultuurimälestiseks.

## Vaata ka
*Kultuurimälestis nr 5849 "Kursi kalmistu"

## Viited

## Välislingid
*
*Puurmani vallavolikogu määrus nr 6, 28. juuni 2012. "Puurmani valla kalmistute kasutamise eeskiri"
Sviack

**Sviack** (valgevene *Свяцк*, transkribeerituna **Svjatsk**) on küla Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Sapockini külanõukogus. Poola keeles on asula nimi *Świack*, vanasti ka *Świąck*. Aastal 2010 elas seal 32 inimest.

Külas asub kohalik raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on endise Sviacki mõisa peahoone koos ülejäänud mõisakompleksiga, lisaks ka XIX sajandi lõpus – XX sajandi alguses ehitatud Valgevenes ainulaadne uusgooti stiilis kabel.

## Ajalugu

Sviacki küla sai alguse XVI sajandi alguses Hrodna maakonnale kuulunud mõisana. XVI sajandi keskel asus seal kaks samanimelist mõisa, üks neist kuulus Wołłowiczitele. XVIII sajandi teisel poolel ostsid Wołłowiczid teise mõisa ära ja ühendasid need valdused, ühtlasi rajasid nad sinna uhke mõisakompleksi.
 
Poola jagamisel läks Sviack aastal 1795 Preisimaa koosseisu. Aastast 1807 oli küla Varssavi hertsogiriigi osa, aga aastast 1815 oli asula Venemaa koosseisus. Algul kuulus Sviack Augustowi kubermangu, hiljem aga Suwalki kubermangu.

XIX sajandi teisel poolel läks Sviack üle Gurskite valdusse, küla jagati viide ossa. Ühes neist pandi käima melassivabrik, kus toodeti viinamarjasuhkrut ja kartulisiirupit.

Kuni 1917. aastani oli Sviack Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.


Pilt:Śviacak. Сьвяцак (2.09.2006).jpg|Sviacki kabel


## Välislingid

* Küla YouTube'is
Einojuhani Rautavaara

**Einojuhani Rautavaara** (9. oktoober 1928 Helsingi – 27. juuli 2016 Helsingi) oli soome helilooja.

Tema isa oli kuulus ooperilaulja ning üks Soome Rahvusooperi asutajaid Eino Rautavaara (1876–1939). 

1948–1952 õppis ta Sibeliuse Akadeemias, hiljem stažeeris Šveitsis ja Saksamaal.
1966–1990 oli ta Sibeliuse Akadeemia õppejõud, alates 1976. aastast professor.

Tema varasest loomingust on tuntuim teos "Cantus Arcticus" (1972), mida on tihti nimetatud kontserdiks lindudele koos orkestriga, kuna selles on kasutatud linnulaulusalvestisi.

Tema kaheksast sümfooniast on kõige populaarsem seitsmes (1994) pealkirjaga „Valguse ingel“, mille salvestis nomineeriti Grammy auhinnale.  

Rautavaara kirjutas ka kontserte klaverile, viiulile, vioolale, flöödile, orelile, kontrabassile, harfile ja klarnetile, samuti hulgaliselt kammer- ja koorilaule ning oopereid. 

## Tunnustus
* 1968 Pro Finlandia

## Välislingid
Mati Gilden

**Mati Gilden** (7. jaanuar 1942 Tallinn – 29. juuli 2014 Tallinn) oli eesti jalgpallur.

Gilden hakkas spordiga tegelema juba 1940. aastate lõpus. Tema põhiala oli jalgpall, kus tema treener oli kõigepealt Ülo Ollis ja seejärel Hans-Davis Viirmaa. Ta lõpetas 1960. aastal kutsekooli.

Gilden mängis aastatel 1960–1962 Tallinna Kalevi ning 1963–1968 Tallinna Dünamo meeskonnas. Ta tuli 1971. aastal Tallinna Tempo koosseisus Eesti NSV meistriks ning kuulus ründajana 1962–1974 Eesti NSV koondisse.

Gilden mängis aastatel 1960–1961 Tallinna Kalevi koosseisus NSV Liidu kõrgliigas kokku 36 mängu. Ta lõpetas jalgpallurikarjääri 29-aastaselt vigastuste tõttu.

## Kirjandus
* Marko Välja. "Mati Gilden. Palliga sina peal". Jalka (aprill 2009), lk 40–41

## Välislingid
*Biograafia ESBL-is
*1971. aasta Eesti NSV meistrivõistlused jalgpallis lehel Sport24
*Haud Tallinna Liiva kalmistul
Sviacki mõis

**Sviacki mõis** ehk **Svjatski mõis** (valgevene keeles *Двор Свяцк*) on endine mõis Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Sapockini külanõukogus Sviacki asulas.

Sviacki mõis sai alguse sai alguse XVI sajandi alguses Hrodna maakonnale kuulunud mõisana. XVI sajandi keskel asus seal kaks samanimelist mõisa, üks neist kuulus Wołłowiczitele. XVIII sajandi teisel poolel ostsid Wołłowiczid teise mõisa ära ja ühendasid need valdused, ühtlasi rajasid nad sinna uhke mõisakompleksi. 

Projekti autor oli itaalia arhitekt Giuseppe de Sacco. Peahoone on hea näide varajase klassitsismi ja hilise baroki vahelisest üleminekust. Mõisakompleksi juurde kuulusid veel kaks tiibhoonet, 12 hektarit suur park, rahula, kuhu hiljem ehitati kabel. Tiibhoonetest oli ühes maneež, teist kasutati eluruumidena.

XIX sajandi teisel poolel läks Sviack üle Gurskite valdusse, ühtlasi ehitati kompleks kaasaegsemaks. Aastast 1921 jagunes mõis taas kaheks osaks, üks neist kuulus Humińscytele. Peahoone ostis Poola riik, rajades sinna narkomaanide rehabilitatsioonikeskuse. Aastal 1938 ehitati hoone sanatooriumiks ümber. Sanatoorium tegutses hoones XXI sajandini.

Park pärineb XVIII sajandist, ka seda muudeti XIX sajandi alguses. Pargi keskmeks on peahoone ja selle esine parter. Park asub kahel künkal, seda liigendavad veekogud.
Kuldīga kihelkond

**Kuldīga kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Goldingen*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Kuldīga kreisis.

## Kuldīga kihelkonna mõisad
*(saksa keeles) *Amt-Goldingen*, läti keeles Kalna muiža, kõrvalmõisad: *Welsen*, Vedzes muiža; *Schrundeneek*, Skrundenieki
**Grikken, Grücken*, Griķu muiža, kõrvalmõis: *Kikkurn*, Ķikures muiža
**Duren*
**Groß-Rönnen*, Lielrendas muiža*, kõrvalmõis: *Neuhof*
**Usmaiten*, Usmas muiža
**Turlau*, Turlavas muiža, kõrvalmõis: *Alt-Turlau*, Vecturlava muiža
**Warduppen*, Vārdupes muiža
**Erbprinzenhof*, Princmuižas muiža ehk *Prinzenhof*, Princa muiža
**Wagenhof*, Vāgas muiža
**Tigwen*, Tigves muiža, kõrvalmõis: *Abaushof'', Abavas muiža.

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912). Kreis Goldingen, seite 493-533
Skidziel

**Skidziel** (valgevene *Скі́дзель*, transkribeerituna **Skidzel**) on linn Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Linn on Skidzieli külanõukogu halduskeskuseks. Leedu keeles *Skidlius*, poola keeles *Skidel*. Asub Hrodna ja Masty vahelise raudtee ääres.

Asula nimi pärineb ilmselt jatvingi keelest ja tähendab väikest kilpi.

Linna piirides on kolm keskkooli, muusikakool ja spordikool. Linnas on ka kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on raudteejaam XX sajandi algusest, juutide kvartal (XX sajandi algus), katoliku kirik aastast 1870 ja aastal 1863 valminud õigeusu kirik. Skidzieli linnas asub ka XIX sajandil rajatud mõisakompleks (park, väravad, majandushooned). Linna on ehitatud uued katoliku ning õigeusu kirikud, samuti asub Skidzielis luuletaja Michaś Vasiloki muuseum.

Tööstusettevõtetest on Skidzielis toiduainetetööstus, toodetakse ka ehitusmaterjale. Valmistatakse leiba, sidrunhapet ja suhkrut.

## Ajalugu
Skidzielit on esmamainitud 1469. aastal. Toona asus Skidziel Trakai vojevoodkonda kuuluvas Hrodna maakonnas. Aastal 1516 läks asula Radziwillide valdusse. Aastal 1644 sai Skidziel õiguse kaks korda aastas laata pidada, samuti turuplatsi, kuigi tegemist ei olnud aleviga. Asulast sai alev alles aastal 1783.

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 läks Skidziel Vene impeeriumi koosseisu, kuuludes seal Hrodna kubermangu. Aastal 1885 oli Skidzielis viinaköök, seal töödeldi ka nahkasid. Tegutsesid kool ja apteek.

Aastast 1921 oli Skidziel Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Toona korraldasid kohalikud juudid ja valgevenelased kommunistliku partei juhtimisel alevis mässu, korraldades rünnakuid poolakate vastu ka ümbruskonnas (sealhulgas Małaja Bierastavicas).

II maailmasõja ajal lõid natsid Skidzielisse geto, kus tapeti 2330 juuti. Skidzielist sai linn aastal 1974.

## Pilte

Pilt:Skidel_St._Joseph's_Catholic_Church.JPG|Skidzieli uus katoliku kirik
Pilt:Skidel_Church_of_sacred_New_martyrs_and_confessors_of_Belarus.JPG|Skidzieli uus õigeusu kirik
Pilt:Башни.JPG|Skidzieli mõisa väravad
Pilt:Вокзал_в_Скиделе.JPG|Skidzieli raudteejaam
Pilt:Костёл_в_Скиделе.JPG|Skidzieli katoliku kirik


## Tuntud elanikke
*Aleś Čobat – valgevene luuletaja
*Piotr Siaŭruk – valgevene luuletaja

## Viited

## Välislingid

* Skidziel