open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saeed Bin Ali Bin Wahf Al-qahtani

**Saeed Bin Ali Bin Wahf Al-qahtani** (araabia keeles:سعيد بن علي بن وهف القحطاني; sündinud 1951 Qahtani maakonnas Al-Areenissurnud 1. oktoober 2018 Ar-Riyāḑis) oli Saudi Araabia imaam ja kirjanik, kes on kirjutanud 80 teost, neist kuulsaim ja tähtsaim on Moslemite kindlus (حصن المسلم). Ta suri esmaspäeval, 1. oktoobril 2018.
## Tööd
Saeed Bin Ali bin Wahf Al Qahtani kõige tähtsamate tööde seas on:

* in Ahkāmi Sūrati al-Mā'idah
* Mursyid al-Mu'tamir wa al-Hājj wa az-Zāir fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Al-Umrah wa al-Hājj wa az-Ziyārah fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Birr al-Wālidain Mafhūm, wa Fadhāil wa ādāb wa Ahkām fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Shilatu al-Arhām Mafhūm, wa Fadhāil wa ādāb wa Ahkām fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Hishnu al-Muslim
* Manāsik al-Hājj wa al-'umrah fi al-Islām fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Ramyu al-Jamarāt fi ḍaui al-Kitāb wa as-Sunnah wa Ātsar ash-Shahābah
* Ar-Ribā adhrāruhu wa astāruhu fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Zakātul fithri fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Ash-Shiyāmu fi al-Islām fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Syarh Asmā'u al-Husnā fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Thahūru al-Muslim fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Āfāt al-Lisān fi dhaui al-Kitāb wa as-Sunnah
* Al-Jihād fi Sabilillah
* Nūr as-Sunnah wa Zhalamāt al-Bid'ah
* Al-Jihād fi Sabilillah Fadhluhu wa Murātabahu wa Asbābu an-Nashri 'alal a'dā'
* Shalātu al-Musāfir Mafhūm wa Anwā' wa Ādāb wa Darajāt wa Ahkām

## Surm
Sheikh Saeed bin Ali bin Wahf al-Qahtani suri esmaspäeval, 1. oktoobril 2018 ja tema matuseid peeti samal päeval Al-Rajhi mošees Ar-Riyāḑis.
Retaabel

**Retaabel** (prantsuskeelsest sõnast *rétable* < keskaja ladinakeelsest sõnast *retrotabulum*, sõnadest *retro* 'taga' ja *tabulum* 'tahvel'), ka **altariretaabel** on alates 11. sajandist kasutusele tulnud altaripealmik ehk ehissein altarilaua tagumisel serval. Retaabel on kaunistatud maalingute ja nikerdustega ning see kujunes sajandite jooksul mitmeosaliseks ja -korruseliseks dekoratiivseks ehitiseks.

### Sõnavara
Eestikeelses kunstiajalookirjanduses on retaabliks nimetatud nii tiibaltarit kui ka barokset tiibadeta altaripealmikku. See on küllalt sarnane saksakeelse sõna *Altaraufsatz* tähendusväljaga, mis on samuti märkinud igasugust altaripealmikku, mis seisab kas otse mensal või soklitaolisel predellal (eesti keelde vahendatudki sõnaga "altaripäälmik"). Igapäevases kõnekeeles nimetatakse retaablit ka lihtsalt altariks.

## Vaata ka
*ikonostaas
*kappaltar
*tiibaltar

## Viited
Roštšino (Leningradi oblast)

**Roštšino** (vene keeles *Рощино*; soome keeles *Raivola*) on asula Venemaal Leningradi oblastis Viiburi rajoonis. Ajalooliselt jäi see Lääne-Karjalasse.

Asulas elab 14 442 (2018).

Asulas on esimest korda mainitud 16. sajandil.

Asulat läbib Peterburi–Helsingi raudtee.

## Viited

## Välislingid
Volkovo

**Volkovo** (vene keeles Волково) on kohanimi:
*Volkovo (Volhovi rajoon), Venemaal  Leningradi oblastis Volhovi rajoonis
*Volkovo (Petseri), Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajooni Petseri linnaasunduses
*...
Laua otsa viimine

**Laua otsa viimine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Laua otsa viimine oli tuntud rahakogumise viis pulmades (nt Ambla, Pärnu-Jaagupi, Pärnu jne). Pärast tanutamist või veimede jagamist istus noorpaar laua taha, kõrvatsinaise ja isamehe vahele. Peiupoisid tõid kõik pulmategelased tähtsuse järjekorras noorpaari ette "laua otsa": kõigepealt äia ja ämma. Toodud pidid noorpaarile mingi kingituse lubama ja lauale asetatud taldrikule või vakasse raha viskama. Raha jäi noorikule (noorpaarile). Kes oli raha visanud, saab pitsi viina (veini). 

## Viited
Piitsaraha küsimine

**Piitsaraha küsimine** või **piitsaraha panemine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas.

Piitsaraha küsimine (põhiliselt Kirde-Eestis) oli peiu poolt  pulmalistelt korjatav raha, enne saajarahva pulmarongi sõitmist mõrsja järele. Samuti ka esimese pulmapäeva hommikul pulmavõõrastelt kogutav raha, kui peigmees küsib "Poisid, piitsaraha!" ja pakub raha andjale õlut või viina. Mõnes kohas tulid esimese pulmapäeva hommikul naabrid ja tuttavad peiukoju piitsaraha panema ning peig kostitas neid õlle-viina ja suupistega. Piits oli kas lühike või pikk - nii kuidas raha pandi. Kohati oli tavaks, et piitsaraha eest muretseti pulmapass, mille abil ületati pulmarongi teele tehtud tõkkeid. 

## Viited
Primorsk

**Primorsk** (vene keeles Приморск) on kohanimi:
*Primorsk, linn Venemaal Kaliningradi oblastis
*Primorsk, linn Venemaal Leningradi oblastis
*Primorsk, Ukraina linna Prõmorski venekeelne nimi
*...
Dudergofi järv

**Dudergofi järv** (vene keeles Дудергофское озеро, soome keeles Tuutarinjärvi ('Tuutari järv') või Villasinjärvi) on järv Venemaal Leningradi oblastis Krasnoje Selo rajoonis Dudergofi asula lähedal.

Järve pikkus on 1,3 km ja laius 0,7 km. Järve suurim sügavus on 4 m.
Seelze

**Seelze** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas. Linn paikneb Leine jõe ääres, umbes 10 km Hannoverist läänes.

Linna pindala on 54 km². 31. detsembril 2016 elas seal 34 036 inimest.

Täna on Seelze peamiselt magalarajoon Hannoveris töölkäijatele.

Linnaosad: Seelze (kesklinn), Letter, Almhorst, Dedensen, Lohnde, Döteberg, Harenberg, Gümmer, Velber, Kirchwehren ja Lathwehren.

## Muuseum

Kohalik muuseum ja kohaliku ajaloo muuseum (″Heimatmuseum Seelze″) asub 1856. aastal ehitatud puitraamhoones Letteri linnajaos. Muuseumi teemad on spetsiifilised: Seelze ja sellega liidetud külade ajalugu, Saksamaa sõjajärgsete põgenike integreerimise ajalugu endistelt Saksamaa aladelt, mis nüüd kuuluvad Venemaale ja Poolale, Seelze Rangierbahnhofi (sorteerimisala) ajalugu. Umbes kolm korda aastas saab vaadata erinäitusi. Püsiväljapanekus näeb kingsepa töötuba umbes 1930. aastast, juuksuri töötuba umbes 1920. aastast, küla koolituba umbes 1900. aastast ja elutuba umbes 1900. aastast.

## Transport
### Raudtee

Seelzes ja selle osades on 3 Hannoveri S-Bahni võrgustiku jaama: Letter, Seelze ja Dedensen/Gümmer, kõik asuvad liinidel S1 ja S2.

Seelze Rbf on väga tähtis sorteerimisala Saksamaal (Rbf: Rangierbahnhof, saksakeelne vaste "sorteerimisalale"). See paikneb "kaubarongi Hannoverist möödumiskohas" (Wunstorf - Lehrte) ja seal on 51 jaotusrada, 6 peamist sõidurada ning töökojad kaubavagunitele ja elektriveduritele umbes 6 km pikkuselt. Umbes 200 läbiva, alustava või lõpetava kaubarongiga päevas on ala suur Euroopa sorteerimisala ja üks suuremaid Saksamaal.

## Sõpruslinnad

* Grand-Couronne (Prantsusmaa)
* Schkeuditz (Saksimaa, Saksamaa)
* Mosina (Poola)
* Velten (Brandenburg, Saksamaa)

## Viited

## Välislingid

* Seelze ametlik koduleht
Maskovskaja metroojaam

**Maskoŭskaja metroojaam** (vene keeles Московская (*Moskovskaja metroojaam*), valgevene Маскоўская (transkribeerituna **Maskovskaja metroojaam**)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil.

Jaam avati 30. juunil 1984. Algselt oli see liini lõppjaamaks. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 102 meetri pikkune, see asub 7,9 meetri sügavusel maa all. Selle ehitusel kasutati ühendatud raudbetoonist elemente. Kasutusel olevad värvid on valge, punane ja kuldne. Seinal on mosaiikstiilis ornament, mille keskmes on Moskva Kremli stiliseeritud kujutis. Põrandat katavad tumepunased lihvitud graniidist plaadid, mille vahel on helehallidest plaatidest muster. Üks jaama väljapääsudest asub  aastal 1990 avatud Maskoŭskaja autobussijaama hoone lähistel. Ka  algab jaama lähistelt Minski lasteraudtee.

Jaam kandis kuni aastani 1984 projektis nime Vałhahradzkaja, kuna see pidi asuma Vałhahradzkaja tänaval. Seejärel valmis kava nimetada  osa Lenini nime kandvast tänavast ümber Maskoŭskaja tänavaks, mis aga ei teostunud. Kuna see kavandatav uus tänav asus ehitatava metroojaama juures, hakkas seda nime kandma ka jaam.

## Viited

## Välislingid

*Infot jaama kohta (*vene keeles*)
Laua pühkimine (pulm)

**Laua pühkimine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Laua pühkimine oli levinud rahakorjamise viis pulmades (Juuru, Mihkli, Emmaste, Pühalepa, Tõstamaa, Pöide, Märjamaa jne) ja ka varrudel (Risti, Kolga-Jaani). Pärast esimest sööki, enamasti aga pärast viimast söömist (mõnel pool ka iga söögi järel) pühiti lauda (vihaga, õlenuustikuga, hanetiivaga). Pühkimise ajal viskasid sööjad münte lauale, sõnades: "Näe, siin veel kont!", "Näe, siin veel leivaraasuke!" Kondid, leivapuru ja raha pühiti kõik ühte nõusse. Pühkija oli enamasti söögitegija või perenaine (idapoolsemas levikualas noorik). Raha jäi pühkijale. On üksikuid teateid, et pühkija olnud isamees ning raha läinud mõrsjale. 

## Viited
Kondiraha ajamine

**Kondiraha ajamine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas.
 
Kondiraha ajamine (nt Häädemeeste, Kolga-Jaani jne) oli viimane rahakorjamine pulmades: kokk pühkis söögilaualt kondid kokku ja hõikas ise: "Kondiraha!" Sööjad viskasid lauale raha, mis anti enamasti toiduvalmistajale (kokale). 

## Viited
Voiskorovo

**Voiskorovo** (vene keeles Войскорово; soome keeles Voiskorova) on asula Venemaal Leningradi oblastis Tosno rajoonis Ižora jõe ääres. 

Asulas elab 1799 inimest (2017).

Asulat on esimest korda mainitud 1617.

Voiskorovo on olnud ingerlaste küla Inkere kihelkonnas. See oli kihelkonna keskus, kus asus ka Voiskorovo kirik.
Karl Tulff

**Karl Johannes Tulff** (25. juuli 1886 Kirepi vald Tartumaa – 1. august 1934 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1927).

## Elukäik
Tulff lõpetas 1907. aastal kuldaurahaga Peterburi kommertskooli. Alustas õpinguid Peterburi Polütehnilises Instituudis, kuid astus vabatahtlikuna 1910. aasta 1. septembril 2. Soome küti-kahurväe divisjoni I patareisse. Sooritas 10. juulil 1911 Vilmanstrandi laagris tagavaraväe lipniku eksami.
 
15. augustist 1911 kuni 17. juulini 1914 viibis tagavaraväes, õppides edasi Polütehnikumis. Maailmasõja puhkedes pidi uuesti õppimisest loobuma ja sõjaväeteenistusse astuma. Teenis sõja kestel mitmes väeosas ja rindel kuni 26. veebruaril 1918 sakslaste kätte vangi langes. Vabanes sõjavangist 20. aprillil 1918.

Tuli Eesti väkke 18. novembril 1918 alamleitnandina. Määrati suurtükiväelao suurtükiosakonna ülemaks, 13. jaanuaril 1919 viidi üle 2. suurtükiväepolku väljapatarei nr 4 vanemaks ohvitseriks. 15. mail 1920 määrati sama patarei ülemaks ja 15. märtsil 1924 – II diviisi suurtükiväe 2. grupi ülemaks. 1927. aastal formeeriti viimane ringi 4. suurtükiväegrupiks ning Karl Tulff jäi edasi selle ülemaks. 5. märtsil 1934 vabastati tervislikel põhjustel 4. grupi ülema ametikohalt ning arvati kaitsevägede staabi juurde kuuluvasse juhtide reservi. Suri sama aasta augustis südamehaigusse.

## Auastmed
*Lipnik – 1911
*Alamleitnant – 1915
*Leitnant – 1920
*Alamkapten – 1920
*Kapten – 1920
*Major – 1924
*Kolonelleitnant – 1927

## Tunnustus
*Püha Stanislavi orden, III järk
*Püha Anna orden, III järk
*Priikooli õigus kõrgema kooli lõpetamiseni – 1920
*Tasuta maa normaaltalu mõõdus – 1920
*Vabadusrist, I liigi 3. järk – 1921

## Välislingid
*Ohvitseride andmebaas
Park Čaluskincaŭ metroojaam

**Park Čaluskincaŭ metroojaam** (vene keeles Парк Челюскинцев (*Park Tšeljuskintsevi metroojaam*), valgevene Парк Чалюскінцаў (transkribeerituna **Park Tšaljuskintsavi metroojaam**), tõlkes Tšeljuskinlaste pargi metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil.

Jaam avati 30. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 102 meetri pikkune. Jaama moodustab ühevõlviline monoliitraudbetoonkonstruktsioon. Jaam on nime saanud selle kõrval asuva pargi järgi; üks jaama väljapääsudest asubki Tšeljuskinlaste pargi peasissepääsu juures.

Jaama kujunduses on kasutatud kolme värvi: halli, valget ja pruuni. Sisekujunduses oli algselt plaanis kasutada Chatyńi hävingu motiive, ent seejärel leiti, et see teema on liiga valulik ja otsustati jaam kujundada nelja aastaaja järgi. Piotr Mašeraŭ surma järel loobuti ka sellest mõttest ja nii kujuneski jaam kaunistusteta lakooniliseks ehitiseks.

## Viited

## Välislingid

*Infot jaama kohta (*vene keeles*)
Sängiraha

**Sängiraha** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Sängiraha oli rahakogumise kombeks põhiliselt Saaremaa pulmas. Pulmaööl demonstreeriti pruudi sängi pulmalistele raha eest. 

## Viited
Säpliraha

**Säpliraha** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Säpliraha oli pulmanali ja rahakogumise viis Kirde-Eestis. Säppel oli hark varreta poti või panni ahju või ahjust tõstmiseks. Pulmas koguti raha ostmaks uus või terve säppel, sest muidu jääb pulmarahvas söömata. 

## Viited
Sehnde

**Sehnde** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 15 km Hannoverist kagus.

Linna pindala on 103,44 km². 31. detsembril 2016 elas seal 23 505 inimest.

## Ajalugu

Sehnde moodustati 1974. aastal, kui ühendati 15 autonoomset küla, mis kuulusid kolme kreisi: Bilm, Bolzum, Dolgen, Evern, Gretenberg, Haimar, Höver, Ilten, Klein Lobke, Müllingen, Rethmar, Sehnde, Wassel, Wehmingen ja Wirringen. Sehnde sai linnaõiguse 1997. aastal.

Kogu ala oli sajandeid põllumajanduslik, kuni 19. sajandi lõpus avastati suured söögisoola- ja potaselademed. Kaevati mitu potasekaevandust, esimene 1896. aastal Gustavshallis Hohenfelsis. 20. sajandil olid kaevanduste peamised kasusaajad Sehnde ja Ilten, kuni viimane 1995. aastal suleti. Alates 1950. aastatest muudeti enamus piirkonnast magalaküladeks, kuna tööd koondusid Hannoverisse. 2005. aastast domineerivad Sehnde ja selle külade suurtes osades väikesed ühepereelamud.

## Kultuur

Endises Hohenfelsi potasekaevanduses Wehmingenis asub Saksamaa trammimuuseum Hannoversches Straßenbahn-Museum.

## Viited

## Välislingid

* www.sehnde.de
August Kilgas

**August Kilgas** (6. september 1888 Vahastu vald, Järvamaa – 5. jaanuar 1953 Tallinn) oli eesti maalikunstnik, graafik ja pedagoog.

## Elulugu
Ta sündis Joosep ja Mai Kilgase paljulapselises talurentniku postijaamapidaja peres. Lõpetas 1904 Aruküla õigeusu kihelkonnakooli, 1907. aastal Tallinna Katariina II linnakooli ning 1908. aastal samas pedagoogikakursused. Oli 1908–1910 Virumaal Salatse ministeeriumikooli juhataja, asutas seal laulu- ja pillikoori ning juhatas neid.

Kunsti hakkas õppima aastatel 1904–1905 Ants Laikmaa ateljeekoolis, jätkas 1910–1911 Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi koolis ja 1911–1917 Stieglitzi kunsttööstuskoolis. Selle kooli lõpetas dekoratsioonimaali alal ja sai sealt ka joonistusõpetaja kutse. Ta oli seal viimane Stieglitzi kunstikooli lõpetanud eestlane. Õppis 1916–1917 ka Keiserlikus Arheoloogiainstituudis.

Alates 1917. aastast töötas Tallinnas Riigi Kunsttööstuskoolis, kus algul oli ta joonistus- ja dekoratsioonimaaliõpetaja, 1917–1918 oli juba juhi abi ja 1918–1934 inspektor.

August Kilgas oli üks kunstnikest, kes tegi kavandeid Roman Tavasti metallehistöödele. Tema kujundatud on näiteks 1922. aasta rahvaloendaja märk, mis telliti Pariisist. Vahepeal 1925. aastal täiendas ta end Pariisis ja 1928 aastal Poolas.

Aastatel 1934–1937 oli ta Riigi Kunsttööstuskooli rektor ja ühtlasi ka kunsttööstuskoolis käsitööõpetajate ettevalmistuskursuste lektor. 1937. aastast tegutses Haridusministeeriumi kutseoskuse inspektorina. 1944. aastast oli Tallinna Riiklik Tarbekunsti Instituudi õppejõud ja 1947. aastast dotsent. Aastatel 1946–1950 elustas metallehistöö eriala õpetamise ja oli ka selle kateedri juhataja.

1945. aastast alates oli Kunstnike Liidu liige, kuid 1950. aastal kustutati nimekirjast.

Noorpõlves joonistas ka karikatuure, mida avaldati huumoriajakirjas Kilk (1913).

Viljeles maalis ja graafikas peamiselt portreid, kuid maalis ka maastiku- ja linnavaateid. Tuntuks sai aastatel 1920–1930, kui maalis sõjaväelaste ja avaliku elu tegelaste esindusportreid. Eesti Vabariigi loomisaastatel, kui kuulutati välja riigivapi kavandi konkurss, osales ta ka seal. Tema vapikavandi keskseks kujundiks oli viljavihk.

August Kilgas on maetud Rahumäe kalmistule. Tema hauda tähistab tumedast gabrost hauasammas, mille kujundas skulptor Herman Halliste.

## Näitused
* 1922 esmaesinemine Tallinnas EKKKÜ näitusel
* 1923 Ants Laikmaa õpilaste näitus Tallinnas
* 1928–1929 Eesti Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapitali näitused
* 1929 Eesti kunsti näitus Helsingis, Lübeckis ja Kielis
* 1930 Eesti kunsti näitus Kölnis ja Kopenhaagenis

## Isiklikku
Tema vend Oskar Kilgas oli eesti ajal tuntud suka- ja trikotaaživabrikant, kes emigreerus Saksamaale. Näitleja Gunnar Kilgas oli August Kilgase venna Paul-Johannes Kilgase poeg.

## Viited

## Allikad
* Valter Jõeste. Meenutame kunstnikku pedagoogi August Kilgast (1888–1953). (Kunst. 1969. nr 2)
* Mart Eller. Töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt. 1. – Tiina Nurk – Mõnda Stieglitzi kunsttööstuskoolist (Tallinn, 1976)
Kirjassalõ

**Kirjassalõ** (vene keeles Кирьясало; soome keeles Kirjasalo) oli küla Venemaal, ajaloolisel Ingerimaal; praeguse haldusjaotuse järgi Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. 

Küla on esimest korda mainitud 1630. aastatel.

Kirjassalõ on olnud ingerlaste küla Lempaala kihelkonnas.

Küla oli 1919-1920 eksisteerinud Põhja-Ingeri vabariigi pealinn.
Rahatants

**Rahatants** oli Eesti talupojapulmas üks pruutpaari jaoks rahakorjamise tavadest.

Rahatants oli kasutusel põhiliselt Saaremaal. Rituaalset avatantsu teostas noorik vanema peiupoisiga või pruudivenna või ka isamehega. Seejärel võis iga pulmaline noorikuga tantsida (mõnes kohas koguni pidi), kuid ainult raha eest. Raha pandi taldrikule, tava jälgis pruudivend. 

## Viited
Nektar (mahlajook)

**Nektar** on puuviljadest, marjadest või köögiviljadest, veest ja sageli ka magusainetest valmistatud jook, kus mahla- või püreesisaldus on keskmiselt 25–50%, mis on väiksem kui mahlal. Sisuliselt on tegemist lahjendatud mahlaga.  

Nektarit valmistatakse kas otse viljadest tehtud toormahlast, püreest või kontsentraadist. Nektari valmistamisel kulub mahuühiku kohta vähem kallist tooret, seetõttu on need harilikult mahladest odavamad. Samas võimaldab nektari tegemine kasutada joogiks ka nende viljade mahla, mis 100% kontsentratsiooni juures oleks kas liiga happelised või liiga vänged. 

Nagu ka mahla puhul, tuleb nektari müügipakendil ära näidata valmistamiseks kasutatud puuvilja-, marja- või köögiviljaliikide nimetused ja mahla sisaldus („puuvilja/marja sisaldus vähemalt …%“). Nektarile võidakse lisada ka magusaineid (suhkrut, siirupit, mett vms) ja säilitusaineid.
Lucas Silva

**Lucas Silva Borges** (sündinud 16. veebruaril 1993 Bom Jesus de Goiáses) on Brasiilia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Cruzeiro.

Ta alustas Cruzeiros ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2012. aastal. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. 2014. aastal valiti ta lisaks Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2015. aasta jaanuaris liitus ta Hispaania kõrgliigaklubiga Madridi Real. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta sama aasta veebruaris kodumängus Deportivo de La Coruña vastu.

Hooaja 2015–2016 oli ta laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marseille. 2017. aasta jaanuaris suundus ta laenule tagasi Cruzeirosse. 2018. aasta juulis pikendati tema laenulepingut veel hooaja võrra. 

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Grêmio.

2023. aasta juulis naasis Lucas Silva Cruzeirosse, kellega sõlmis 1,5-aastase lepingu.

## Saavutused
;Cruzeiro
*Campeonato Brasileiro Série A: 2013, 2014
*Campeonato Mineiro: 2014, 2018, 2019
*Copa do Brasil: 2017, 2018
;Grêmio
*Campeonato Gaúcho: 2020, 2021, 2022, 2023
*Recopa Gaúcha: 2021, 2022, 2023

## Viited
Izvoz

**Izvoz** (vene keeles Извоз) on kohanimi:
*Izvoz (Kingissepa rajoon), Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis
*Izvoz (Kiriši rajoon), Leningradi oblastis Kiriši rajoonis
*Izvoz (Luga rajoon), Leningradi oblastis Luga rajoonis
*Izvoz (Volhovi rajoon), Leningradi oblastis Volhovi rajoonis
*Izvoz (Volossovo rajoon), Leningradi oblastis Volossovo rajoonis
*Izvoz (Novorževi rajoon), Pihkva oblastis Novorževi rajoonis
Käkisalmi linnus

**Käkisalmi linnus** (soome *Käkisalmen linna*, rootsi *Kexholms borg*, vene *Замок Корела*) on linnus Käkisalmis Vuoksi jõe saarel. Tänapäeval kuulub Venemaale, halduslikult asub Leningradi oblastis Priozerski rajoonis Priozerski linnas.

Linnust on esimest korda mainitud 1295, siis oli see karjalaste linnus. Ajalooliselt oli see üks Karjala kannase tähtsamaid linnuseid. 

Säilinud linnuse osasid eksponeeritakse tänapäeval muuseumina (vene keeles *Историко-краеведческий музей «Крепость Корела»*).

Linnus on arvele võetud Venemaa kultuurimälestisena.

## Vaata ka
*Käkisalmi lään
*Viiburi linnus
Akademija Navuki metroojaam

**Akademija Navuki metroojaam** (vene keeles Академия наук (*Akademija nauki metroojaam*), valgevene Акадэмія навук, tõlkes 'teaduste akadeemia metroojaam') on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni ja Saviecki rajooni piiril.

Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algseid jaamu.

Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune.

Jaam asub Valgevene Teaduste Akadeemia hoone juures, selle üks väljapääs viibki Teaduste Akadeemia maja juurde.

2015. aastal oli jaam Minski metroojaamade seas reisijate arvult viies. Seda kasutas päevas keskmiselt 40 400 reisijat.

Jaama on rajatud raudbetoontarinditest. Seda toestavaid sambaid katab hall, seinu aga valge marmor. Jaama põrand on kaetud hallide graniitplaatidega, mida läbivad labradoriidist ribad. 

## Viited

## Välislingid

*Infot jaama kohta (*vene keeles*)
Nõmme rajoon

**Nõmme rajoon** oli Tallinna linnarajoon aastatel 1945–1956.

Nõmme rajoon moodustati 18. mail 1945 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Tallinna linna rajoneerimise kohta ning oli sel ajal üks neljast Tallinna linnarajoonist koos Kopli rajooni, Kesklinna rajooni ja Mererajooniga.

Nõmme rajooni arvati varasem Nõmme linnaosa, Risti-Liiva asula ja osa Kurna metsa Liiva kalmistuga.

## Haldusorganid
Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi konstitutsiooni kohaselt oli Riigivõimuorganiteks linnades, rajoonides, Tallinna linnarajoonides, alevites ja maa-asulates vastavad rahvasaadikute nõukogud ning Kohalike rahvasaadikute nõukogude täitvateks ja korraldavateks organiteks olid nende poolt saadikute hulgast valitavad täitevkomiteed.

11. juunist 1948 Nõmme rajooni territooriumi laiendati ja selle koosseisu arvati Järve piirkond ja osa Tondi piirkonnast, nii et piir Kesklinna rajooniga kulges mööda Linnu teed ja Tondi tänavat.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 16. juunist 1956 Nõmme rajoon likvideeriti ja selle maa-ala liideti Kesklinna rajooniga.

## Viited
Płošča Jakuba Kołasa metroojaam

**Płošča Jakuba Kołasa metroojaam** (vene keeles Площадь Якуба Коласа (*Ploštšad Jakuba Kolasa metroojaam*), valgevene Плошча Якуба Коласа (transkribeerituna **Ploštša Jakuba Kolasa metroojaam**), tõlkes Jakub Kołasi väljaku metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Saviecki rajoonis.

Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Jaam on nime saanud Valgevene kirjaniku Jakub Kołasi järgi. 2013. aastal oli jaam reisijate arvult teine, seda läbis päevas keskmiselt 65 900 reisijat. 2016. aastal oli see reisijate arvult kolmas ja seda kasutas päevas keskmiselt 50 000 reisijat.

Jaama on rajatud raudbetoontarinditest. Selle kujundamisel on kasutatud valgevene rahvakunsti motiive. Jaama sambaid katavad kuldsetoonilised keraamilised plaadid. Samasugustest plaatidest on ka kassasaalidest perroonile viival teel asuv pannoo.

## Viited

## Välislingid

*Infot jaama kohta (*vene keeles*)
Õgilämbliklased

**Õgilämbliklased** (*Mimetidae*) on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond.

Õgilämbliklastel puudub anatoomiliselt võime võrku kududa, sest nende võrgunäsade arv on väiksem kui teistel sugukondadel. Nad toodavad võrguniiti, et mähkida muna kaitsvasse ümbrisesse. Lisaks võivad nad niidiga ümber mässida ka oma saagi. Õgilämbliklase teisel ja kolmandal jalalülil on iseloomulik muster. Kaks esimest jalapaari on palju pikemad kui järgnevad kaks ning vahel on need ämbliku keha peale kokku volditud.  Kõik nende jalad on karvased, kuid mitte nii pikkade ja jäikade karvadega kui kantsilmlastel.

## Toitumine
Õgilämbliklaste nimetus viitab röövtoidulisusele, mis tähendab, et nad söövad teisi ämblikke. Nad ei kasuta saagi püüdmiseks võrku, vaid varitsevad seda ning saagi võrku tungitakse tavaliselt sisse. Kõigepealt ümbritsevad nad saagi oma suurte esijalgadega. Seejärel hammustavad seda mürgihammastega jalast, süstides saaki mürki, mis teeb selle liikumisvõimetuks. Siis imevad nad saagi verest tühjaks. Õgilämbliklane liigub aeglaselt, et lähedal olevat saaklooma mitte hirmutada. Samuti ennetab õgilämbliklane ise saakloomaks sattumist, vältides teise ämbliku ärritamist. 
 
Mõned õgilämbliklased toituvad putukatest, kes on teiste ämblike võrgus. Teised liigid aga püüavad putukaid ise. Õgilämbliklased, kes ei koo võrke, toituvad teistest ämblikest. Kuigi mõned liigid on istuvad-ootavad (saagivaritsejad) kiskjad, siis õgilämbliklased tüüpiliselt jälitavad teisi ämblikke, lähevad nende võrku ja ründavad neid. Nende saagiks langevad tavaliselt võrkurlased (*Araneidae*) ja keraämbliklased (*Theridiidae*). Kui neil pole muud võimalust, söövad nad ka teiste võrgust putukaid. On täheldatud, et nad söövad ka oma saagi munasid.

## Taksonoomia ja levik
Õgilämbliklasi on kirjeldatud 156 liiki. Euroopas on esindatud 3 perekonda 10 liigiga: *[[Ermetus]]* (1), *[[Ero]]* (6), ja Mimetus (3).
Õgilämblikke leidub igal kontinendil peale Antarktika, kuigi Põhja-Ameerika põhjaaladel neid ei esine.

## Viited
Ehitusjäätmed

**Ehitusjäätmed** on jäätmed, mis tekivad ehitustööde käigus. 

Ehitusjäätmed koosnevad mitmesugustest materjalidest, mis on tekkinud ehitusobjekti puhastamise, kaevamise, ehitamise, restaureerimise, lammutamise või teetööde tõttu. Ehitusjäätmed koosnevad põhiliselt naeltest, tellistest, puidust, betoonist, puukändudest, kividest. Üle 90% ehitusjäätmetest on taaskasutatavad maaparandamise käigus. Näiteks betooni ja asfalti on võimalik uuesti kasutusele võtta ehitiste ja teede tarbeks. Orgaanilisi ehitusjäätmeid, mis tekivad ehitamise käigus, näiteks bambus, puit ja taimed, ei saa taaskasutada maaparandusel. Jäätmed tuleb sortida ja transportida jäätmekäitluskohta.

## Jäätmekäitlus
Tihtipeale tekivad ehitusjäätmed halva planeerimise käigus. Ehitusplatsidel on levinud toormaterjali liigne raiskamine, ebakorrektne jäätmekäitlus ja tööliste vähene teadlikkus ehitusjäätmete sortimisest. Ehitusobjektile tuleks eelnevalt koostada jäätmekäitluskava, et oleks võimalik tuvastada peamised jäätmete liigid ja korraldada kohapealne jäätmete nõuetekohane sortimine.

## Jäätmekäitlus Eestis
Eestis pakuvad ehitusjäätmete transporti mitmed ettevõtted. Ettevõte rendib välja konteineri, kuhu on võimalik visata kõik jäätmed, mis tekivad ehitamise käigus. Konteineri täitumisel transporditakse see jäätmekäitluskohta. Jäätmekäitlusettevõte sordib ehitusjäätmed vastavalt kõrgetele keskkonnanormidele ja püüab taaskasutada võimalikult suure osa jäätmetest. Mõningad jäätmed tuleb eraldi sortida, näiteks eterniit, mis on väga ohtlik keskkonnale. Eesti eri piirkondades on jäätmekäitlusjaamad, mis teeb jäätmete transpordi kiiremaks ja keskkonnasõbralikumaks.

## Viited
Töötahe (kolhoos)

**Kolhoos "Töötahe"** (ka **Töötahte kolhoos**) oli kolhoos Tõrva rajoonis Taagepera külanõukogus.

Kolhoos tegutses aastatel 1951–1959.

1959. aastal kolhoos likvideeriti ja tema maad kogupindalaga 2216 ha anti üle Hummuli sovhoosile, kus moodustati Taagepera osakond.

## Viited
Schlüsselburgi linnus

**Schlüsselburgi linnus** (vene keeles Орешек *Orešek*; soome keeles *Pähkinälinna*; rootsi keeles *Nöteborg*) on linnus Venemaal Leningradi oblastis Kirovski rajoonis Schlüsselburgi linna lähedal Neeva jõe lähtes Pähkinälinna saarel.

## Ajalugu
### Orešek

Orešeki linnust on esimest korda mainitud 1323. aastal, Pähkinäsaari rahulepingus, millega määrati esmakordselt ära Novgorodi vabariigi ja Rootsi vaheline idapiir.

### Nöteborg
Aastatel 1612–1702 kuulus Nöteborgi kindlus Rootsi kuningriigile, Ingerimaa kubermangu Nöteborgi läänis ja vallutati 1702. aastal Põhjasõjas. Rootsi Nöteborgi kindlusepealikuna (rootsi k. *slottshauptman på Nöteborg*) tegutsesid: Jakob Claesson Uggla (1638), Hans Drake (1642/1643), (1644), Lars Eriksson Stormhatt (1645), Detlof Siwers, aadeldatult Kuhlefelt (1654).

Ingerimaa (Vadja viiendik) ja Käkisalmi lään läks Rootsi valdusse 1617 Ingeri sõja lõpetanud Stolbovo rahulepingu alusel. Stolbovo rahulepinguga sai Venemaa Rootsilt tagasi vene alad, kuid pidi loovutama Rootsile Ingerimaa koos Ivangorodi kindlusega (Jaanilinna), Jaama, Koporje kindluse, Nöteborgi kindluse ja Laadogast läänes oleva Laadoga-Karjalaga Käkisalmi lääni, mille tõttu kaotasid venelased täielikult ühenduse Soome lahele ja Läänemerele. Rootsi Ingeri alad moodustati Ingerimaa kubermangu.
#### Põhjasõjas
1702. aasta septembris alustasid Vene väed Laadoga järve ääres Neeva jõe suudmes asuva Nöteborgi piiramist. Vene väed kindral Boriss Šeremetevi juhtimisel hõivasid Neeva jõe kaldad, piirates Pähklisaare, millel asus Nöteborgi kindlus. Blokeerimaks Rootsi laevastiku võimalikku abi mööda jõge, paigutati jõe kallastele paadid jalaväe jaoks ning paigaldati kindluse pommitamiseks 51 suurtükki. Kindluse piiramisel osalesid 12 000 otseselt kindluse juures ja 20 000 piirkonnas. Kindluse komandant Gustav Wilhelm von Schlippenbach, keeldus kindluse loovutamisest lootes abivägedele, kuid Fjodor Apraksin oli juba 24. augustil (13. vkj) purustanud Ižora jõel Soomes asunud Rootsi vägede ülemjuhataja Abraham Cronhjorti väed.

12. oktoobril (1. vkj) 1702 alustati kindluse pommitamist, mis kestis kümme päeva, kuid millega ei suudetud oluliselt kahju tekitada. 22. oktoobril (11. vkj) vallutati Nöteborgi kindlus 12 tundi kestnud tormijooksuga ja garnison kapituleerus. Nöteborgi vallutamisega saavutasid Vene väed kontrolli Laadoga järve ja Neeva jõe ülemjooksu üle.
### Schlüsselburg
Nöteborgi vallutamise järel nimetati linn Schlüsselburgiks ('võtmelinnus'), Venemaa keisririigi ajal kasutati Schlüsselburgi kindlust vanglana (seal hoiti kinni ka Venemaa keiser (1740–1741) Ivan VI, kus ta ka hukkus ja hiljem poliitvange:  1818–1827 Timotheus von Bock, Sergo Ordžinikidze jt).

Linnus on arvele võetud Venemaa kultuurimälestisena. 1990. aastal kanti linnus UNESCO maailmapärandi nimistusse.

## Viited

## Välislingid
Nyenskansi linnus

**Nyenskansi linnus** (vene k. *Ниеншанц*, rootsi k. *Nyenskans*, soome k. *Nevanlinna*) oli linnus Rootsi Ingerimaa kubermangu Nöteborgi lääni alal Nyeni linnas Ohta jõe ühinemiskohas Neeva jõega (praeguse Peterburi territooriumil).

Ajalooliselt asus  Ohta jõe suudmes, 1300. aastal rootslaste ehitatud Landskrona linnus, mis Novgorodi vabariigi ja Rootsi vahelistes sõdades hävitati. Pähkinäsaari rahulepinguga jäid alad Novgorodi vabariigile.

Nyenskansi linnus ehitati 1611. aastal, Rootsi poolt Ingeri sõja ajal.

## Linnuse komandandid
* 1617 – Fredrik Möller, Nyeni reduudi lipujunkur (*förvaltare på skansen vid Nyen*)
* 1645–1660 – Simon Skragge (aadeldatult Skraggensköld), linnusepealik (rootsi k. *slottshövitsman*), hilisem Ingerimaa kubermangu Nyeni ja Nöteborgi lääni asehaldur
* 1661–1669 – ooberst Alexander Andersson, komandant
* 1669–1687 – ooberst Alexander Pereswetoff-Morath, komandant
* 1687–1689 – major Anders Fraser, komandant
* 1689–1703 – ooberst Johan Apolloff, komandant

## Põhjasõjas
1703. aastal vallutas linna ja linnuse Peeter I, Põhjasõjas, kui 1703. aasta kevadel jõudsid Vene väed Boriss Šeremetevi juhtimisel Neeva alamjooksule, kus Ohta jõe suudmes asus Nyenskansi kindlus. Aprillis jõudis Šeremetevi 20 000-meheline vägi mööda Neeva jõe paremat kallast kindluseni. 6. mail (25. aprillil vkj) tungis 2000-meheline Vene vägi peale Rootsi 150 eelsalgale kindluse juures ning purustas selle. Samal päeval alustati ka kindluse juurde jõudnud Vene peavägede poolt kindluse piiramist. 7. mail (26. aprillil vkj) saabusid Nyeni juurde laevadel ka piiramissuurtükid ja Vene tsaar Peeter I. 30. aprillil tehti kindluse komandandile ettepanek kapituleereda, millest too keeldus. Keeldumise järel algas kindluse pommitamine ning pärast nädalast piiramist vallutas 12. mail (1. vkj) Nyenskansi kindluse koos Nyeniga. Nyeni kaitseks saabus kindluse juurde ka 10 Rootsi laevastiku laeva. 18. mail 1703, ründas 30 alusest koosnev Vene flotill Nyeni lähedal, Neeva jõe suudmes, kahte Rootsi laeva. Rootsi Laadoga ja Peipsi laevastiku ülemjuhataja viitseadmiral Gideon von Numersi juhtimise all olnud 8 kahuriga brigantiini Astrild (1699) ja 10 kahuriga kaljast Geddan, mis said Vene Balti mere laevastiku esimeseks sõjasaagiks.

1703. aasta 14. mail (vkj) vallutasid Vene väed taas Jaama kindluse, 18. mail (vkj) Koporje kindluse ja Marienburgi Ingerimaal.

Hiljem jäi Nyeni linn ja linnus rajatava Peterburi linna alla, kui tsaar Peeter I otsustas 16. (27.) mail 1703 rajada Neeva jõe äärde Peeter-Pauli kindluse ja mõni aeg hiljem selle müüride alla linna, mille nimeks sai Peterburi (Sankt-Peterburg).

## Vaata ka
*Landskrona kindlus (:ru)

## Viited
Novgorodi kroonika

**Novgorodi kroonikaid** (vene keeles Новгородская летопись) on olnud mitu:
*Esimene Novgorodi kroonika
*Teine Novgorodi kroonika
*Kolmas Novgorodi kroonika
*Neljas Novgorodi kroonika
*Viies Novgorodi kroonika
Denis Naughten

**Denis Naughten** (sündinud 23. juunil 1973 Drumis) on Iirimaa poliitik. Ta oli 6. maist 2016 kuni 11. oktoobrini 2018 Iirimaa kommunikatsiooni-, kliimamuutuste alase tegevuse ja keskkonnaminister.

Ta sündis aastal 1973 Drumis Roscommoni krahvkonnas Connachti provintsis. Ta on õppinud Dublini Ülikooli Kolledžis ja Corki Ülikooli Kolledžis Corkis; viimases õppis ta PhD programmi alusel toidu mikrobioloogiat, kuid ei lõpetanud õpinguid.

6. maist 2016 kuni 11. oktoobrini 2018 oli ta Iirimaa kommunikatsiooni-, kliimamuutuste alase tegevuse ja keskkonnaminister.

## Isiklikku
Ta on aastast 1999 abielus, tal on neli last. Tema isa Liam Naughten (1944–1996) oli Iirimaa poliitik.
Peter von Köppen

**Peter von Köppen** (vene keeles Пётр Иванович Кёппен; 2. märts (vkj 19. veebruar) 1793 Harkov – 4. juuni (vkj 23. mai) 1864 Krimm) oli baltisaksa päritolu Venemaa teadlane. 

Ta avaldas töid ajaloost, geograafiast, etnograafiast, demograafiast ja statistikast. Ta oli Peterburi Teaduste Akadeemia liige (aastast 1839).

Ta tegi muu hulgas kaastööd kogumikule "Этнографической карты России" ('Venemaa etnograafilised kaardid'; avaldati 1851).
## Kirjandus
*П. И. Кеппен, Дорожные записки 1821-го года. Содержащие поездку по северозападным губерниям Российской Империи. Книга I от С.-Петербурга через Тихфинь, Псков и Ревель в Митаву с 31 мая по 21 июля.
*Raimo Pullat, Akadeemik P. Koeppenist ja tema reisimärkmeist. Keel ja Kirjandus, 1969, nr 11, lk 675-677
Googolplex

**Googolpleks** on arv 1010100 ehk number 1, millele järgneb gugol nulli.

Dokumentaalsarjas "Cosmos" hindas astronoom ja teleesineja Carl Sagan, et googolpleksi kümnendarvuna (s.o number 1, millele järgneb gugol nulli) kirjapanemine on füüsiliselt võimatu, sest see nõuab rohkem ruumi, kui on teadaolevas universumis.
Tulekahju kustutamine (pulm)

**Tulekahju kustutamine** oli üks pulmakombeid Eesti talupojapulmas, millega korjati pruutpaari jaoks raha.

Tulekahju kustutamine (nt Harjumaal) käis järgmiselt: taldrikule valati viina ja see süüdati põlema ning isamees kutsus pulmalisi tulekahju kustutama, mida sai teha vaid taldrikule visatava rahaga.  

## Viited
Karl Keerdoja

**Karl Robert Keerdoja** VR I/3 (kuni 1936. aastani **Karl Robert Kerberg**) (2. jaanuar 1896 Koiola vald, Võrumaa – 21. august 1968 Stockholm, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1934), metsandus- ja omavalitsustegelane. 

## Elukäik
Karl Kerberg sündis Koiola vallas kooliõpetaja pojana. Lõpetas Põlva kihelkonnakooli ja seejärel Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis, üliõpilaste mobilisatsiooni korras kutsuti 1. mail 1916 Vene sõjaväeteenistusse ja saadeti 3. Peterburi lipnikkude kooli. Pärast kooli lõpetamist teenis Jekaterinburgis. Sõjategevusest võttis osa Looderinde vägede koosseisus. 

Oktoobris 1917 tuli üle Tartu Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus teenis kuni , mil oli sunnitud teenistusest lahkuma, kuna sakslased saatsid pataljoni laiali.

Vabadussõja alul detsembris 1918 astus Tartus 2. jalaväepolku, kust hiljem viidi üle Tartu kaitsepataljoni. Pataljoni ümbernimetamisel 8. jalaväepolguks teenis viimases kuulipildurite roodu ülemana, võttis nimetatud väeosade koosseisus osa kõigist lahinguist kuni vaherahuni. 

15. juulil 1920 lahkus Kerberg omal soovil kaitseväest ja jätkas õppimist ülikoolis. Lõpetas 1924. aastal Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna *[[cum laude]]*. Korporatsioon Ugala liige. Oli seejärel Eesti Metsaühingute Liidu teaduslik sekretär ja Riigi Metsatööstuses osakonnajuhataja.

Kapten K. Keerdoja oli 1925 on KL Mustvee malevkonna pealik ja 1934—1940 Kaitseliidu Tallinna maleva Toompea malevkonna pealiku abi.

1941. aastal oli septembrist kuni detsembrini Tallinna II linnapea, seejärel 1942 kuni 1944. aasta septembrini Tartu linnapea. 

1944. aastal põgenes Rootsi, oli ka seal tegev metsanduse alal. Algul Rootsi Kuningliku Metsadevalitsuse metsahindaja, seejärel Uddevalla abimetsaülem. Viimastel aastatel enne pensionile jäämist töötas metsadevalitsuse peavalitsuses.

## Auastmed
* Lipnik – 1916
* Alamleitnant
* Leitnant – 1920
* Kapten – 1934

## Tunnustus
* Priikooli õigus kõrghariduse omandamiseni, 1920
* tasuta maa normaaltalu mõõdus, 1920
* Vabadusristi I liigi 3. järk, 1921
* Rahaline autasu 40 000 marka
* Soome Metsateadusliku Seltsi kirjavahetajaliige, 1934
* Kaitseliidu Valgerist, III klass
* Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1938

## Kirjandus
* "Sõdur" nr 30/31 1926, lk 644; Vabaduse Risti kavalerid. Leitnant Karl Kerberg. Vabaduse Risti I liigi 3. järgu kavaler
* Vaba Eesti Sõna nr.35, 29. august 1968, lk 12. Karl R. Keerdoja In memoriam.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
*Metsateadlane Karl Keerdoja 60-a, Stockholms-Tidningen Eestlastele, 31 detsember 1955
Vankritegemine

**Vankritegemine** oli ükspruutpaari jaoks rahakorjamise tavasid Eesti talupojapulmas.

Vankritegemine (nt Rapla, Märjamaa) oli rahakogumine pulmanaljana. Pulmalisi kutsuti noorpaarile vankrit tegema: lauale pandi paberraha vankrikereks ja hõbemüntidest pidi panema rattad. 

## Viited
Verelaskmine (pulm)

**Verelaskmine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Verelaskmine (nt Kambjas, Võnnus jne) oli pulmanali raha kogumiseks. Isamehe näitamise järgi võtsid peiupoisid ühe pulmalise kinni, puuväitsaga "lõigati" tollele haav ja kuremarja mahl oli vereks. Vabanemiseks tuli raha maksta. 

## Viited
Vihtlemine (pulm)

**Vihtlemine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Vihtlemine (Rapla, Lihula, Karuse, Kursi, Maarja-Magdaleena jne.) oli pulmanali raha kogumiseks. Ehitati reest ja muust kolist lava või pandi redel ahju najale või toodi virutseküna (ühest tüvest õõnestatud suur pesuküna). Sinna viidi pulmaline ja vihuti kuiva vihaga. Lisaks seoti haspli iga haru otsa viht ja vihuti sellega. Pärast vihtlemist pakuti õlut, mille järel pidi pulmaline vihtlemise eest pidi maksma. 

## Viited
Soodevahe radarijaam

**Soodevahe radarijaam** oli Harju maakonnas Soodevahe küla ligidal asunud radaripositsioon, kus paiknesid kaks kahedimensioonilist P-37 primaarradarit ning sekundaarradar KOREN-AS. P-37 radarid asetsesid 10 m kõrgustel betoonblokkidest tornidel ning sekundaarradar 15 m sõrestiktorni otsas ning tegid 3 pööret minutis. Radarijaama kasutajaks oli aastatel 1985–1997 tsiviillennundus (esmalt Eesti NSV Tsiviillennunduse Valitsus, siis Lennuamet, hiljem Lennuliiklusteeninduse Keskus ja seejärel Lennuliiklusteeninduse AS). Tegemist oli ainsa trassiradari positsiooniga Eestis. Seoses uute Martna ja Tallinna sekundaarradarite kasutuselevõtuga anti 6. novembril 1998 radaripositsioon üle Eesti õhuväele. 2001. aasta alguse seisuga olid radarid töös keskmiselt 5 tundi nädalas. Uute radarijaamade kasutuselevõtmisel jäid Soodevahe radarid reservi.

Radarijaam suleti 2013. aasta veebruaris seoses radarite aegumisega. Üks radaritest viidi 13. märtsil 2013 museaalina Eesti Lennundusmuuseumi ja teine Ämari lennubaasi.

## Vaata ka
*Kellavere radarijaam
*Muhumaa radarijaam
*Tõikamäe radarijaam

## Viited
Tanu näitamine

**Tanu näitamine** või **tanu vaatamine** oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.

Tanu näitamine oli nooriku tanu, s.o. tanutatud nooriku näitamine pulmalistele või lapulistele raha eest. 
Levinud oli rohkem Lääne-Eestis ja saartel. 
. 

## Viited
Palma de Mallorca lennujaam

**Palma de Mallorca lennujaam** (IATA: **PMI**, ICAO: **LEPA**) on rahvusvaheline lennujaam, mis asub Palma de Mallorcas Hispaanias. Lennujaam asub umbes 8 kilomeetrit Palma de Mallorca kesklinnast. Lennujaam on Air Europa kodulennujaam. Lennujaama läbis 2017. aastal 27,97 miljonit reisijat.
Krasnaja Gorka (täpsustus)

**[[Krasnaja Gorka]]** oli fort Kroonlinna juures. Krasnaja Gorka võib tähendada ka järgmist:
***Krasnaja Gorka** (ka '''Staraja Krasnaja Gorka'''), asula (soome keeles *Yhinmäki*)
***Krasnaja Gorka** (ka '''Novaja Krasnaja Gorka'''), asula (soome keeles *Riikola*)
*'''Krasnaja Gorka''', Baškortostani Nurimanovski rajooni keskus
Comcast Building

**Comcast Building**, aadressiga **30 Rockefeller Plaza**, on pilvelõhkuja, mis asub Ameerika Ühendriikides New Yorgi linnas Manhattani linnaosas Rockefeller Centeri keskpunktis. 1933. aastal valminud  hoone arhitekt on Rockefelleri keskuse peaarhitekt Raymond Hood. Pilvelõhkuja on *[[art déco]]* stiilis. 

Aastatel 1933–1988 oli hoone nimi **RCA Building** ja 1998–2015 **GE Building**. 

Hoone nimetati Comcast Buildinguks 2015. aastal seoses Comcasti saamisega hoone uueks omanikuks. Tihti nimetatakse hoonet lühidalt **30 Rockiks**, NBC-l on ka samanimeline komöödiasari.

Hoones paiknevad telekanali NBC New Yorgi stuudiod ja ametiruumid, lisaks restoran Rainbow Room. Hoone on 260 meetrit kõrge ning sellel on 66 korrust, mis teeb selle kõrguselt 22. hooneks New Yorgis ja 47. hooneks Ameerika Ühendriikides, kui pilvelõhkuja avati oli see maailmas kõrguselt kolmas hoone.

## Vaateplatvorm
Hoone katusel paikneb vaateplatvorm hüüdnimega Top of the Rock, mida peetakse vaate poolest üheks linna parimaks.

### Panoraam

## Vaata ka
*Rockefeller Center

## Välislingid

* Rockefeller Centeri veebileht (inglise)
* Top of the Rock veebileht (inglise)
Ameerika Loodusloomuuseum

**Ameerika Loodusloomuuseum** (*American Museum of Natural History*; lühendatult **AMNH**), mis asub Upper West Side'il Manhattani linnajaos New Yorgis Ameerika Ühendriikides, on üks maailma suuremaid loodusmuuseume. 

Muuseum loodi loodusteadlasest Albert S. Bickmore'i ettepanekul New Yorgi osariigi kuberneri John T. Hoffmani käskkirjaga 6. aprillil 1869.

Muuseumi hoonetekompleks hõlmab 28 omavahel ühendatud hoonet, milles on 45 näituseruumi, planetaarium ja raamatukogu. Muuseumi kogudes on üle 33 miljoni eksponaadi. Muuseumis töötab üle 200 teadlase ja see rahastab rohkem kui 100 uurimisretke igal aastal. 

Muuseumi külastab igal aastal umbes viis miljonit inimest.

## Viited

## Välislingid

* Ametlik koduleht
Kroonlinna kindlus

**Kroonlinna kindlus** (vene keeles Кронштадтская крепость) oli kindlus Venemaal Kroonlinna ümber. 

Kindlust on esimest korda mainitud 1723.

Kindluse alluvuses olid teiste seas Ino fort ja Krasnaja Gorka fort.

Kindlus on arvele võetud Venemaa kultuurimälestisena. 1990 kanti kindlus UNESCO maailmapärandi nimistusse.

## Välislingid
Kogula Valla Põllumeeste Kogu

**Kogula valla Põllumeeste Kogu**, Kogula valla piirides tegutsenud põllumeeste kogu.

Kogu registreeriti Tallinna-Haapsalu rahukogus 21. juunil 1920 Kogula vallas Rahu külas elutsevate põllumeeste Ado Koidu, Georg Tamme ja Ado Uustalu palvel, kelle volinik oli Georg Tamm.

Kogula valla põllumeeste kogu oli esimene Saaremaal ja Saaremaa esimene oli ka tema roheline lipp, mille õnnistasid 26. augustil 1928 praost Hermann Theodor Mähle ja ülempreester Vassili Ristkok.

Põllumeeste kogu esimees oli August Kindel. 

Kogula vald arvati 14. märtsil 1936 Pärsamaa põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda (RT 1936, 22, 152 § 4.). 
Poliitiliste parteide ehk erakondade ja teiste samu sihte taotlevate poliitiliste ühingute ja nende liitude likvideerimiskomisjoni otsusega 6. juunist 1939 otsustati põllumeeste kogu likvideerimistoimetus lõpetada. Ühingu roheline lipp ühes lipuvardaga, üks riigilipp, kirjavara, arhivaalid ja kummitempel tagastati põllumeeste kogu juhatusele. Põllumeeste kogu põhikirja ei leitud üles, tõenäoliselt oli see kaduma läinud. Raha kassas ei olnud (113,58 krooni oli annetatud Sihtasutisele "Valjala Rahvamaja"), võlgu, kohustusi ega võlgnikke samuti mitte.

## Allikad
*ERA.14.2.495
*ERA 14.18.128
Springe

**Springe** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas. Asub Deisteri mägede lähedal, 22 km Hannoverist edelas.

Linna pindala on 159,78 km². 31. detsembril 2016 elas seal 28 918 inimest.

Springe linnaosad on Springe, Bennigsen, Eldagsen, Völksen, Gestorf, Altenhagen I, Lüdersen, Alferde, Alvesrode, Holtensen, Mittelrode ja Boitzum.

## Ajalugu

Springet on esmamainitud 1013. aastal kui *Hallerspringe*. Hildesheimi piiskopkonna piiride kirjelduses dateerimata käsikirjast, kuid mis on oma vormilt ja sisult tõestatud olevat 10. sajandist, mainitakse Springet kui *Helereisprig*. 10. sajandi lõpus on esmamainitud ka selliseid linnu, mis kuuluvad tänapäeval Springesse, ja 1300. aastaks olid kõik olemasolnud külad nimed saanud.

Hallermundi krahvid püstitasid linnuselaadse hoone maale, mis on nüüd Springe, pärast Burg Hallermundi Kleiner Deisteris kaotamist 1282. aastal Welfidele. Nad valitsesid oma krahvkonda sellest uuest võimukeskusest, mis oletatavasti lõppes Springe asustamisega. Krahvide asukoha loomine ja paiga kindlustamine viis 13. sajandil linnaõiguse vajaduseni. Keskajal oli Springe Hallermundi krahvide ja nende järglaste, Käfernburgi krahvi kõrvalliini pikaajaline asukoht. Nende võimualal tekkis Springe ametkond ning pärast erinevaid ümbernimetamisi ja laiendamisi moodustati 1884. aastal Springe kreis.

Piirkonna asutamine ja kasv on seotud selle asukohaga Deisterpfortes, piiril rohtla ja mägede vahel, mis on mugav transpordile poolel teel Hannoveri ja Hamelni vahel. Edasine areng toimus "kõrgendatud tee" ehitamisega (tänapäeval maantee B217) 18. sajandil ning raudteeliini valmimisega Hannoveri ja Altenbekeni vahel 1872. aastal.

Pärast Esimese maailmasõja lõppu ja isegi rohkem pärast Teise maailmasõja lõppu jätkus ühtlane areng keskmise suurusega linna suunas (1933. aastal oli rahvaarv 3912). Kuni 1974. aasta reformideni oli Springe samanimelise kreisi keskus. Pärast seda kuulus Springe Hannoveri kreisi, millest sai 1. novembril 2001 praegune Hannoveri piirkond. Täna elab 13 000 elanikku Springe südames. Reformide tõttu 13. sajandil kaotas Eldagsen oma linnaõigused ja on nüüd Springe osa. Pärast Eldagseni elanike proteste sai linn tagasi oma "linna" tiitli ja kannab nüüd ametlikku tiitlit "Eldagseni linn, Springe linna osa".

## Sõpruslinnad

* Niort, Prantsusmaa
* Waren (Müritz), Mecklenburg-Vorpommern

## Tuntud inimesi

* Johann Heinrich Schröder, (1646–1699), hümnikirjutaja ja teoloog
* Heinrich Göbel, (1818–1893), pärast 1849. aastat tuntud ka kui Henry Goebel; Saksa-Ameerika peenmehaanik ja leiutaja, väidetavalt oli ta lambipirni leiutaja enne Thomas Alva Edisoni patenti 1880. aastal
* Carl Dopmeyer, (1824–1899), Hannoveri skulptor, kelle loodud on näiteks Lutheri mälestusmärk ja *[[Gänseliesel]]*
* Hermann Gunkel (1862–1932), protestantlik teoloog
* Herbert Ihering, (1888–1977), ka *Herbert Jhering*, oli Saksa näitekirjanik, filmirežissöör, ajakirjanik ja teatrikriitik
* Heinrich Hüper (1898–1983) oli õpetaja ja kirjanik, kes kirjutas ülemsaksa keeles, aga ka ostfaali murdes

## Viited

## Välislingid