Sergei Jessenin

**Sergei Aleksandrovitš Jessenin** (vene keeles Сергей Александрович Есенин; 3. oktoober (vkj. 21. september) 1895 Konstantinovo, Rjazani kubermang – 28. detsember 1925 Leningrad) oli vene luuletaja.

Ta on vene rahva hulgas üks populaarsemaid poeete. Ka tema luuletustes on sageli kujutatud küla ja maaelu.

Tema isa oli Aleksandr Jessenin (1873–1931), ema oli Tatjana Jessenina (18751955, sündinud Titova). Tal oli vanem vend, 4 nooremat õde ja veel 19 aastat noorem vend. Lastest kasvasid suureks lisaks Sergeile kaks noorimat õde Jekaterina (1905–1977) ja Aleksandra (1911–1981). Lisaks oli tal emapoolne poolvend Aleksandr Razguljajev (1902–1961).

Isaisa Nikita Jessenin oli surnud 42-aastaselt ja jätnud maha lese Agrafena kahe pojaga. Vanem poeg Aleksandr pidi juba 12-aastaselt minema Moskvasse lihunikuõpilaseks. 18-aastaselt oli ta juba lihunik, kui naasis ema juurde, et naine võtta ja Moskvasse tagasi minna. Põhiliselt elas ja töötaski ta mitte ematalus, vaid Moskvas. Kaks aastat hiljem abiellus ka Sergei onu Ivan ning majapidamises oli lisaks vanaemale tema kaks miniat, mis tekitas pingeid. Seetõttu saadeti väike Sergei juba kolmeaastaselt emapoolsete vanavanemate Fjodor ja Natalja Titovide juurde: nende pere oli mõnevõrra jõukam. Selles peres oli kolm täiskasvanud poega, Sergei onud. Kõik nad osalesid Sergei kasvatamises.

1901 läksid Sergei vanemad omavahel tülli. Ema lahkus kodust ja läks tööle Rjazanisse, kuid sai järgmisel aastal abieluvälise poja ja tuli koju tagasi, kus nähtavasti leppis oma mehega jälle ära.

1904 läks Sergei vanematekoju tagasi ja astus kohalikku neljaklassilisse semstvokooli. Halva käitumise tõttu jäeti ta 3. klassi istuma, aga kooli lõpetas ta 1909. aastal siiski kiituskirjaga. Seejärel astus ta Spass-Klepikis olevasse kaheaastasesse kirikukihelkonnakooli ja lõpetas selle.

Augustis 1912 asus ta tööle Moskvas kaupmees Krõlovi lihakarnis, kus poesellina töötas tema isa. Sergei hakkas elama Krõlovi ülalpeetavas poissmeestest poesellide ühiselamus. See hoone vahepeal hävis, kuid tänapäeval on selle kohal Moskva riiklik Sergei Jessenini muuseum.

1913. aasta kevadest töötas ta Moskva kirjastaja ja trükikojaomaniku Ivan Sõtini trükikojas. Samal sügisel sai temast Moskva Šanjavski-nimelise rahvaülikooli ajaloo-filosoofiateaduskonna vabakuulaja. Seal tutvus ta mitme nimeka luuletajaga.

Jessenini esimesed kirjanduslikud katsetused jäävad aastaisse 1903-1904, kui ta jäljendas lõbusaid vene rahvalaule tšastuškasid, mida kuulis vanavanematelt. Alates 1910 tegeles ta kirjandusega süstemaatiliselt. Tema esimesed avaldatud luuletused ilmusid illustreeritud lasteajakirja Mirok 1914. aasta jaanuarinumbris.

Jessenini esimene armastatu oli Anna Sardanovskaja (1896–1921), kellega tutvus Konstantinovos. Nad käisid kohtamas aastail 1906–1912, peamiselt koolivaheaegadel, ja pidasid kirjavahetust kuni 1917. aastani. Sardanovskaja abiellus teisega, töötas õpetajana ja suri kaksikute sünnitamisel.

1913 tutvus Jessenin Anna Izrjadnovaga (1891–1946), kes töötas Sõtini trükikojas korrektorina. 1914. aastast elasid nad koos, kuid ei abiellunud. Detsembris 2014 sündis poeg Juri. Paari kooselu kestis kaks aastat. Juri vahistati 1937 valesüüdistuse alusel ja lasti maha, 1956 rehabiliteeriti postuumselt.

1917. aasta kevadel tutvus Jessenin Petrogradis Zinaida Raichiga, kes töötas sekretär-masinakirjutajana. Sama aasta juulis nad abiellusid. Neile sündis kaks last Tatjana (1918–1992) ja Konstantin Jessenin (1920–1986). Tütrest sai ajakirjanik ja kirjanik, pojast NSV Liidu üks tähtsamaid spordistatistikuid ja jalgpallikommentaatoreid. 1920. aasta alguses jättis Jessenin oma raseda naise ja poolteiseaastase tütre maha, abielu lahutati 1921. aasta sügisel. Jessenin lubas Zinaidat ja lapsi aineliselt toetada ja kohtuski lastega edaspidi korduvalt, aga ei toetanud neid kuigivõrd nii sellepärast, et reisis välismaal, kui sellepärast, et ei elanud kaua.

Zinaida Reich abiellus režissööri, näitleja ja teatripedagoogi Vsevolod Meierholdiga, kes Jessenini lapsed lapsendas ja suureks kasvatas. Reich sai Vene NFSV teeneliseks näitlejaks. 1939 Meierhold vahistati ja 1940 lasti Stalini otsesel käsul maha. Ajal, mil ta vahi all oli, mõrvati Reich metsikult ning selle eest mõisteti 3 meest surma ja hukati. Pole teada, kas nad tegid seda KGB käsul.

Aastatel 1922–1923 oli ta abielus tantsija Isadora Duncaniga. Arvatavasti lähendas neid ühesugune arusaam kunstist, kuid abielu takistas see, et Jessenin ei osanud õieti muid keeli peale vene keele, mida jälle Duncan peaaegu ei osanud. Abielu jooksul saatis Jessenin Duncanit tema maailmaturneel mööda Euroopat ja Põhja-Ameerikat.

Jessenin jättis Duncani maha umbes samal ajal, mil tutvus näitleja Avgusta Miklaševskajaga (1891–1977). Jessenin pühendas talle luuletsükli "Huligaani armastus". Vähem kui aasta enne oma surma tunnistas Miklaševskaja ajakirjanikule, et tema ja Jessenini armastus oli platooniline ning nad isegi ei suudelnud kordagi.

1924. aastal sündis Jesseninil luuletaja ja tõlkija Nadežda Volpiniga (1900–1998) vallaspoeg Aleksandr Jessenin-Volpin (1924–2016). Temast sai väljapaistev matemaatik, kuid ta on tuntud pigem dissidendina, kes oli kuus aastat vanglas, asumisel ja hullumajas, kuni tal 1972 lubati USA-sse elama asuda.

1925. aasta sügisel abiellus Jessenin kolmandat korda, seekord Lev Tolstoi lapselapse Sofia Tolstajaga (1900–1957), kuid aasta lõpus Jessenin juba suri. Sofia pühendas oma ülejäänud elu Jessenini loomingu otsimisele, säilitamisele, uurimisele ja trükiks ettevalmistamisele, ta kirjutas ka mälestusi Jesseninist.

Algul Jessenin toetas revolutsiooni, kuid pettus peagi ja tõmbus kõigest sellest eemale. Suur osa tema loomingust oli nõukogude võimu ajal keelatud.

Jessenini surnukeha leiti Leningradi hotellist Angleterre. Ametliku versiooni järgi sooritas ta enesetapu, kuid arvatakse, et tegelikult oli mängus OGPU käsi. Ta on maetud Moskva Vagankovo kalmistule.

## Teoseid
* "Радуница" (1916)
* "Сельский часослов" (1918)
* "Кобыльи корабли" (1920)
* "Москва кабацкая" (1924)
* "Баллада о двадцати шести", (1924; eesti keeles "Ballaad kahekümne kuuest"; tõlkinud Debora Vaarandi, 1966)
* "Анна Снегина" (1925; eesti keeles "Anna Snegina (poeem; tõlkinud Ants Salum, 1987)

## Kirjandus
* Henrik Visnapuu, "Mälestusi Sergei Jesseninist" – Looming 1927, nr 2, lk 179–183
* Ants Salum, "Sergei Jessenini varasem retseptsioon Eestis" – Keel ja Kirjandus 1977, nr 7, lk 392–405
* Ilja Šneider, "Ballett ja poeesia" (mälestused) – järjejutuna ajakirjas Kultuur ja Elu 1969, nr 2–11
* Aivar Kull, "Selles elus surra pole raske" (Jessenin 100) – Postimees 6. oktoober 1995, nr 231, lk 14
* Carola Stern, "Isadora Duncan ja Sergei Jessenin". Saksa keelest tõlkinud Kersti Kittus. Sinisukk, Tallinn 1998, 133 lk
* Jelena Skulskaja, "Vene rulett" (kirjutisi vene kirjandusest). Eesti-Kambodža Sõprusühing & Juku-Kalle Raid, Tallinn 2002 ("Mees, kes muutis luule ja veini lahutamatuks", lk 113–118)

## Välislingid

* Vaapo Vaher, "Vene Verlaine ja vene Rimbaud (Jessenin ja Nikolai Kljujev) (Sirp, 7. veebruar 2003, lk 5)