open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Magnus Brunner

**Magnus Oswald Brunner** (sündinud 6. mail 1972 Höchstis Vorarlbergi liidumaal) on Austria poliitik, Austria Rahvapartei liige. Ta on alates 1. detsembrist 2024 on ta Euroopa Komisjoni siseasjade ja rände volinik von der Leyeni teises komisjonis. 

## Haridus
Ta on õppinud Innsbrucki Ülikoolis õigusteadust. 1996. aastal sai ta Innsbrucki Ülikoolis õigusteaduse doktorikraadi väitekirjaga meditsiinilise konfidentsiaalsuse ulatuse teemal, seejärel lõpetas aspirantuuri Londoni King’s College’is.

## Poliitiline karjäär Austrias
Magnus Brunner oli alates 1. maist 2009 kuni 6. jaanuarini 2020 Austria Föderaalnõukogu liige. Alates 7. jaanuarist 2020 kuni 6. detsembrini 2021 keskkonnaküsimuste riigisekretär (*Staatssekretär*) Sebastian Kurzi teises valitsuses.

Alates 6. detsembrist 2021 kuni 20. novembrini 2024 oli ta Austria rahandusminister. 

## Euroopa Komisjoni volinik
Pärast 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimisi nimetas Austria valitsus Magnus Brunneri Euroopa Komisjoni voliniku kandidaadiks von der Leyeni teises komisjonis. Ametisseastuv president Ursula von der Leyen nimetas ta 17. septembril 2024 Euroopa Komisjoni siseasjade ja rände voliniku kandidaadiks. Tema kuulamine Euroopa Parlamendis toimus 5. novembril 2024. Von der Leyeni teine komisjon astus ametisse 1. detsembril 2024.

## Isiklikku
Ta on abielus, peres on kolm poega.
Ābsard

**Ābsard** (pärsia keeles آبسرد‎) on linn Iraanis Teherani provintsis Damāvandi maakonnas. Linn asetseb umbes 1900 m kõrgusel merepinnast Teherani ja Fīrūzkūhi vahelise maantee ääres 70 km kaugusel Teheranist.

2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 10648 elanikku.

Ābsardi ümbruses on palju puuviljaaedu ja Teherani elanike maamaju.

## Viited
Chabařovice

**Chabařovice** (saksa keeles *Karbitz*) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Ústí nad Labemi ringkonnas. Chabařovice asub Ústí nad Labemi kesklinnast ligikaudu 7 km läänes.

Chabařovicet on esmamainitud 1352. aastal. 1520. aastal on Chabařovicet mainitud ürikutes kui linna. Pruunsöe leiukohad avastati linna lähedal 1774. aastal. 20. sajandi viimasel veerandil kavandati söekaevandamise tõttu Chabařovice likvideerimist, kuid valitsus tühistas 1991. aastal need plaanid. 1. jaanuaril 1986 liideti Chabařovice Ústí nad Labemi linnaga. 1990. aastal sai Chabařovice iseseisva linna staatuse tagasi.

Chabařovice vanalinn on alates 1995. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Põõsas-kobarheinik

**Põõsas-kobarheinik** ehk **pruun kobarheinik** (*Lyophyllum decastes*) on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab põõsas-kobarheinik haljasaladel ja huumusrohketes segametsades.

Seen on söödav värskelt.

## Välislingid
*
Söögi-kobarheinik

**Söögi-kobarheinik** (*Lyophyllum shimeji*) on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab söögi-kobarheinik liivastes männimetsades.

Jaapanikeelne nimetus on *[[hon-shimeji]]*.

Seen on söödav värskelt.

## Välislingid
*
Ḩalabjah' kubernerkond

**Ḩalabjah' kubernerkond** on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Iraagis. See moodustati 2014. aastal väikesest osast As-Sulaymānīyah' kubernerkonnast. Piirneb idas ja lõunas Iraaniga.

Ḩalabjah' kubernerkond on osa Iraagi Kurdistanist.

Kubernerkonnas on neli ringkonda.

## Viited
Úštěk

**Úštěk** (saksa keeles *Auscha*) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Úštěk asub Litoměřicest umbes 16 km idakirdes ja Ústí nad Labemist ligikaudu 23 km idakagus.

Úštěkit on esmamainitud 1218. aastal. Linnaõigused sai Úštěk 1361. aasta paiku.

Úštěki vanalinn on alates 1980. aasta oktoobrist linnakaitsereservaat.

## Viited
Tüvi-kobarheinik

**Tüvi-kobarheinik** ehk **hall kobarheinik** (*Lyophyllum fumosum*) on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab tüvi-kobarheinik liivastes männimetsades.

Seen on söödav värskelt.

## Välislingid
*
Morgenshtern

**Ališer Tagirovitš Morgenštern**, esinejanimi **Morgenshtern** (vene keeles *Алишер Тагирович Моргенштерн*; sünninimi *Алишер Валеев*; sündinud 17. veebruaril 1998 Ufas Baškortostanis) on Venemaa räppar, poplaulja, muusik ja meelelahutaja (sõumees).

Morgenshternil on ilmunud 2021. aasta novembri seisuga 8 stuudioalbumit, kaks minialbumit ja 63 singlit. YouTube'is on tema kanalil 2023. aasta seisuga 11,8 miljonit jälgijat. Seal avaldatud muusikavideotest on vähemalt kolme neist vaadatud üle 100 miljoni korra. 

Ajakirja Forbes venekeelse versiooni kohaselt kuulus Ališer Morgenštern 2020. aastal Venemaa 40 edukama kuni 40-aastase tähe hulka (aastatulu 1,5 miljonit USA dollarit andis edetabelis 21. koha).

Oktoobris 2020 avati Moskvas ühe ärihoone viimasel korrusel restoran Kaif Provenance, mille pearahastaja ja üks kolmest kaasomanikust on Morgenshtern.
 
Novembris 2021 teatas Venemaa Föderatsiooni Juurdluskomitee esimees Aleksandr Bastrõkin meediale, et räppar Morgenštern "sisuliselt müüb sotsiaalmeedias narkootikume". Varsti pärast seda lahkus Morgenštern Venemaalt. 

## Viited

## Välislingid
*
*Morgensterni muusikavideo "Pablo". YouTube, 27. mai 2021
Valge kobarheinik

**Valge kobarheinik** (*Leucocybe connata*, varem *Lyophyllum connatum*) on *[[Leucocybe]]* perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab see näiteks metsateede servades.

Seen ei ole söödav.

## Välislingid
*
Charles Joseph Bonaparte

**Charles Joseph Bonaparte** (9. juuni 1851 Baltimore, Marylandi osariik, USA – 28. juuni 1921 Baltimore'i maakond, Marylandi osariik, USA) oli prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide riigitegelane, Prantsuse keisri Napoleon I venna Vestfaali kuninga Jérôme Bonaparte'i lapselaps. 

Charles Joseph Bonaparte sündis Ameerika farmeri Jérôme Napoléon Bonaparte'i (1805–1870) perekonnas. 1871. aastal lõpetas ta Cambridge'is Harvard College'i. Seejärel jätkas õpinguid Harvard Law Schoolis.

Bonaparte töötas mõnda aega juristina Baltimore'is ja tegi kohalikku poliitikat. Hulk aastaid võitles ta oma linnas mustanahaliste õiguste kaitse eest.
Astus Vabariiklikku Parteisse.

## Riigitööl
Juulist 1905 kuni märtsini 1909 kuulus Bonaparte president Theodore Roosevelti kabineti koosseisu, esialgu sõjamerejõudude ministrina (*Secretary of the Navy*), seejärel (alates detsembrist 1906) justiitsministrina. Märtsis 1909 lõppes Roosevelti ametiaeg ja koos sellega ka Bonaparte'i ministrikarjäär.

Justiitsministrina asutas Bonaparte justiitsministeeriumi haldusalas 1908. aastal Juurdlusbüroo (BOI), mida J. Edgar Hooveri juhtimise ajal oluliselt laiendati ja mis sai 1935. aastal tänapäevase nimetuse Föderaalne Juurdlusbüroo.

## Välislingid
Eugène Labaume

**Louis Eugène Antonin de Labaume** (14. august 1783 Viviers, Ardèche'i departemang – 5. veebruar 1849 Pont-Saint-Esprit, Gardi departemang) oli prantsuse sõjatopograaf ja sõjaajaloolane.

Eugène Labaume teenis alates 1805. aastast Itaalia kuningriigi sõjaväes topograafina. 1812. aastal võttis osa kapteni auastmes 1812. aasta Prantsuse-Vene sõjast. Osales ka 1813. ja 1814. aasta Napoleoni sõjakäikudes. 1839. aastal läks sõjaväeteenistusest erru.

## Tunnustus
*Auleegioni rüütli klassi orden (1812)
*Püha Louis' Kuningliku Sõjalise Ordu rüütli klassi orden (1821)
*Auleegioni ohvitseri klassi orden (1833)

## Teosed
**Relation circonstanciée de la campagne de Russie en 1812*. (1814)
**Relation complète de la campagne de Russie en 1812*. (1816)
**Réflexions sur les inconvénients et les avantages de l'histoire contemporaine*. (1818)
**Histoire de la chute de l'empire de Napoléon. Ornée de huit plans ou cartes pour servir au récit des principales batailles livrées en, 1813 et 1814 par Eugène Labaume, chef de bataillon au corps royal de l'état-major, chevalier de la Légion d'Honneur et de l'ordre impérial de la Couronne de fer d'Autriche*. (1820)
**La famille Sainte-Amaranthe ou le règne de la Terreur*. (1827)
**Manuel de l'officier d'état-major*. (1827)
**Histoire monarchique et constitutionnelle de la Révolution Française. Composée sur un plan nouveau et d'après des documents inédits, précédée d'une introduction et d'un tableau du règne de Louis XVI jusqu'à l'ouverture des États généraux par Eugène Labaume*.(1834)
Kobarheinik

**Kobarheinik** (*Lyophyllum*) on *[[Lyophyllaceae]]* sugukonda kuuluv perekond seeni.

## Eesti liigid
Eestis on leitud kasvamas vähemalt 12 liiki kobarheinikuid. Põõsas-, tüvi-, söögi- ja nahk-kobarheinik on söödavad.

**Lyophyllum amygdalosporum* – mandeleoseline kobarheinik
**Lyophyllum caerulescens* – sinetuv kobarheinik
**Lyophyllum decastes* – põõsas-kobarheinik ehk pruun kobarheinik
**Lyophyllum fumosum* – tüvi-kobarheinik ehk hall kobarheinik
**[[Lyophyllum konradianum]]*
**Lyophyllum loricatum* – nahk-kobarheinik
**Lyophyllum mephitica* – pisi-kobarheinik
**Lyophyllum semitale* – kääveoseline kobarheinik
**Lyophyllum shimeji* – söögi-kobarheinik

## Endisi selle perekonna liike
**Calocybe gangraenosa* – lõhnav kobarheinik, värvuv kobarheinik
**Hypsizygus ulmarius* – jalaka-servikheinik
**Leucocybe connata* – valge kobarheinik
**Sphagnurus paluster* – soo-kobarheinik
**Tephrocybe rancida* – jahu-kobarheinik

## Välislingid
*
Suchdol nad Lužnicí

**Suchdol nad Lužnicí** (saksa keeles *Suchenthal*, ka *Suchental an der Lainsitz*) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Suchdol nad Lužnicí asub Austria piirist 7 km kaugusel, Jindřichův Hradecist 30 km lõunaedelas ja České Budějovicest 31 km idakagus.

Suchdol nad Lužnicí asub merepinnast 454 meetri kõrgusel.

Asulat on esmamainitud 1362. aastal. Linnaõigused sai Suchdol nad Lužnicí 2005. aastal.

## Viited
Zlaté Hory

**Zlaté Hory** (aastatel 1869–1948 **Cukmantl**, saksa keeles *Zuckmantel*, poola keeles *Złote Góry*) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Jeseníki ringkonnas. Zlaté Hory asub Poola piiri ääres, Jeseníkist ligikaudu 14 km idakirdes.

Asulat on esmamainitud 1263. aastal, linnaõigused sai 1306. aastal.

1910. aasta rahvaloenduse andmetel pidas 100% linna elanikest saksa keelt emakeeleks.

Kulla kaevandamist alustati Zlaté Horys tõenäoliselt 13. sajandil. Kullakaevandamine lõpetati 1993. aasta detsembris.

Zlaté Hory vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Hiina turakas

**Hiina turakas** on kaardimäng, mille eesmärk on kaotada kõik oma mängukaardid. Mäng sai seas populaarseks 20. sajandi lõpus.   Kuigi mängu põhistruktuur jääb üldiselt muutumatuks, on mängu algsetes reeglites piirkondlikke variatsioone.

## Viited
Witi

**Witiness Chimoio João Quembo** (tuntud kui **Witi**; sündinud 26. augustil 1996 Beiras) on Mosambiigi jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis CD Nacional ja Mosambiigi jalgpallikoondises.

Nacionaliga liitus ta 2014. aastal. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 11. jaanuaril 2015 mängus Boavista vastu. Kolm päeva hiljem lõi ta Taça da Liga mängus värava Moreirense vastu. Mõni aeg hiljem liitus ta Lissaboni Benficaga, kuhu kuulus kuni hooaja lõpuni. 2015. aasta juunis naasis Witi Nacionali. Esimese värava Portugali kõrgliigas lõi ta 10. aprillil 2016 mängus Estorili vastu.

Mosambiigi jalgpallikoondises debüteeris Witi 5. mail 2015 COSAFA CUP'i veerandfinaalis Malawi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 26. mail 2019 COSAFA Cup'i alagrupimängus Namiibia vastu.

Pikkus: 1.78m
Kaal: 65kg

## Viited
Theodor Teder

**Theodor Aleksander Teder** (ka Tedder; 14. november 1871 Helda küla, Maidla vald, Juuru kihelkond, Harjumaa – 25. detsember 1913 Tallinn) oli eesti organist ja koorijuht.

Theodor Teder oli pärit koolmeistri perekonnast. Tema isa Juhan Teder oli Maidla vallakooli koolmeister ja hiljem Juuru Mihkli kiriku köster. Muusikaande päris ta oma isalt, kelle käe all sai ta esimese juhatuse orelimängu alal. Keskhariduse omandas ta Tallinnas Nikolai (tänapäeval Gustav Adolfi) gümnaasiumis, mille kõrvalt täiendas ennast Tallinna Toomkiriku sakslasest organisti Ernst Reinicke juures. Viimase innustusel jätkas ta õpinguid Leipzigi konservatooriumis (1893–1896), kus õppis oreli, klaveri ja kompositsiooni erialal. Seega kuulub ta esimeste Eesti soost muusikute hulka, kes olid saanud kõrgema muusikahariduse. 

Lõpetamise järel tegutses ta Tallinnas klaveriõpetajana ning 1898. aastast "Lootuse" ja Käsitööliste Seltsi, hiljem ka "Lyra" seltsi koorijuhina. Järgnes töö organistina: 1900–1904 Tallinna roomakatoliku Peeter-Pauli  kirikus ja 1904–1913 Tallinna Kaarli kirikus. Aastatel 1898–1901 oli ta ühtlasi August Buschi väljaandel ilmuva Eesti Postimehe noodikaasande "Muusiku-Lisaleht" tegevtoimetaja, mis oli Karl August Hermanni toimetatud "Laulu ja mängu lehe" järel tähtsaim perioodiline noodiväljaanne. 

Ta käis kontserdireisidel koos tuntud sopranite Aino Tamme, Paula Brehm-Jürgensoniga ja teistega. Ühtlasi kuulus ta 1910. aastal Tallinnas toimunud VII üldlaulupeo ettevalmistavasse toimkonda. 

Inimesena oli Theodor Teder tagasihoidlik, jäädes avalikus elus meelsamini varju. Siiski jättis ta oma ligemale paar aastakümmet kestnud tööga Tallinna muusikaellu märgatava jälje.

Theodor Teder suri 25. detsembril 1913. aastal Tallinnas.

## Perekond
Tema poeg oli jurist Teofil Teder. 

## Viited
Scandinavia House

**Scandinavia House** (täieliku nimega *Scandinavia House – The Nordic Center in America*) on Põhjamaade kultuurikeskus Ameerika Ühendriikides. 

Keskus korraldab mitmesuguseid kultuuriüritusi (näitusi, kontserte), mis seotud Skandinaavia ja Baltimaade kultuuriga.

Keskus asub New Yorgis, Manhattanil, aadressil 58 Park Avenue. See kuulub Ameerika-Skandinaavia fondile (*The American-Scandinavian Foundation*) ja avati aastal 2000.

## Välislingid
Mangaia

**Mangaia** on saar Polüneesias, üks Cooki saartest.

See on Cooki saartest lõunapoolseim ja suuruselt teine pindalaga 51,8 ruutkilomeetrit. Saare kõrgeim tipp on 169 m kõrgune Rangi-motia.

Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 499 inimest, peamiselt rarotongad ehk Cooki maoorid. 1966. aastal oli saare rahvaarv 2002, kuid see hakkas seejärel vähenema majanduskriisist tingitud väljarände tõttu. Suurim asula on läänerannikul asuv Oneroa.

1901. aastast kuulub saar Uus-Meremaale. 1946. aastal hakati saarel kasvatama ananasse.

Saarel räägitakse maoori keelele lähedase rarotonga keele mangaia murret.

Saare avastas 29. märtsil 1777 James Cook, kuid see vajus unustusse kuni 1823. aastal avastas selle uuesti inglise misjonär John Williams.

## Välislingid

*http://www.ck/mangaia.htm
*http://www.cookislands.org.uk/mangaia.html
Simon Kofe

**Simon Kofe** (sündinud aastal 1983 Funafutil) on Tuvalu poliitik. Ta on 19. septembrist 2019 Tuvalu justiits-, side- ja välisminister.

Ta sündis aastal 1983 Funafutil Tuvalus Vaikse ookeani lõunaosa ülikooli õpetaja pojana. Ta omandas 2004. aastal Vaikse ookeani lõunaosa ülikoolis õigusteaduse bakalaureusekraadi, millele järgnes 2014. aastal Malta ülikooli magistrikraad mereõiguse alal.

Kuna endine Tuvalu vanemkohtunik Afele Kitiona läks juuni keskel pensionile, määrati ta Tuvalu vanemkohtunikuks 24. septembril 2014.

Kuna Kamuta Latasi astus parlamendiliikme kohalt tagasi 17. oktoobril 2018. 20. novembril 2018 toimusid järelvalimised, kus Kofe võitis oma koha 30,5% häälte koguarvust. Ühes intervjuus märkis ta, et soovib panustada põhiseadusreformi projekti, millega ta osales vanemkohtunikuna.

Ta töötas parlamendi opositsioonis peaminister Enele Sopoaga valitsuses 2015-2019 ametiaja viimastel kuudel. Parlamenti valimise ajal oli ta 35-aastane parlamendiliikmetest noorim. Ta valiti tagasi 2019. aasta Tuvalu üldvalimistel.

19. septembril 2019 valiti Kausea Natano kümneliikmelise parlamendihäälteenamusega Tuvalu peaministri ametisse. Kofe nimetati justiits-, side- ja välisministriks.
Saint Gilesi katedraal

**Saint Gilesi katedraal** (inglise keeles *St Giles' Cathedral*, šoti keeles *High Kirk of Edinburgh*, gaeli keeles *Cathair-eaglais Naomh Giles*) on šoti kiriku kihelkonnakirik Edinburghis.

## Välislingid
*
Staurakios

**Staurakios** (kreeka keeles: Σταυράκιος; umbes 790. a alguses – 1. jaanuar 812) oli Bütsantsi keiser (26. juuli – 2. oktoober 811 ehk 2 kuud ja 6 päeva). Tema isa oli Nikephoros I, kuid ema on teadmata. Nikephoros võttis keisritrooni Irenelt 802. aastal ning 803. aasta detsembris kuulutati Staurakios kaasvalitsejaks. Staurakios sai keisriks pärast isa surma Pliska lahingus, kus Staurakios isegi raskelt haavata sai. Oma vigastuste tõttu polnud ta võimeline valitsema, mistõttu võttis võimu tema õemees Michael. 

## Valitsemine ja kukutamine
Nikephoros I poeg Staurakios osales koos isaga saatuslikul sõjakäigul bulgaarlaste vastu ja võttis samuti osa 811. aasta 26. juuli lahingust. Seal sai ta raskelt haavata. Bulgaarlaste nool tabas teda selga, mis veel kord tõendab, kui ootamatu oli vaenlase rünnak ja milline segadus valitses bütsantslaste laagris. Kuid Staurakiosel oli oma isast rohkem õnne. Sõdurid kandsid ta lahinguväljalt minema ja nii osutus ta üheks vähestest, kellel tol päeval õnnestus pääseda. See õnnelik pääsemine aga tähendas Staurakiosele vaid ajapikendust. Saadud haav ei tahtnud kuidagi paraneda ning keiser oli aheldatud voodi külge. Keisri abitut seisundit kasutades üritas patriarh saada keisrilt luba vanade privileegide taastamiseks, kuid vaatamata raskele tervislikule seisundile Staurakios keeldus, jäädes nii ka kiriklikust toest ilma.

Mõistes, et tema elupäevad on ilmselt loetud, olevat ta mõnede andmete järgi üritanud pärandada võimu oma abikaasale, sest lapsi tal ei olnud. Samas ei suutnud ta haigena astuda mingeid otsustavaid samme oma tahte elluviimiseks. Lisaks oli õukonnas piisavalt teisi võimupretendente, kes sõlmisid keisri vastu vandenõu, mille etteotsa asus Staurakiose õemees ja seega Nikephoros I väimees Michael I. Kui kuulujutud vandenõust jõudsid lõpuks keisrini, otsustas ta tegutseda ning andis käsu Michael vangistada ja sandistada. Kuid jõuetu voodihaige Staurakiose käsu täitmisega ei kiirustatud, seda enam, et keisri lähikond koosnes selleks ajaks juba valdavalt reeturitest. Igaks juhuks aga otsustasid vandeseltslased viivitamatult tegutseda ja 811. aasta 2. oktoobril tõugati Staurakios troonilt. Et nüüd juba väga haige endine keiser ei kujutanud enesest mingit ohtu, siis kingiti talle elu ja tal lubati jääda pealinna. Seal ta ka järgmise aasta 11. jaanuaril suri.

Staurakiose lühike valitsemisaeg ei paistnud mitte millegi poolest silma. Pealegi ei suutnud keisririik nende kuude jooksul veel toibuda hävitavale kaotusele järgnenud šokiseisundist. See on ka ilmselt põhjuseks, miks Staurakiose nimi Bütsantsi keisrite loetelust sageli üldse puudub.

## Vaata ka
* Nikephoros I
* Michael I
* Bütsants
* Bütsantsi ajalugu
* Bütsantsi keisrite loend

## Viited
Aitutaki

**Aitutaki** on saar Polüneesias, Aitutaki atolli suurim saar, üks Cooki saartest. Asub Rarotongast 230 km põhja pool.

See on Cooki saartest suuruselt kuues pindalaga 18,1 ruutkilomeetrit. Saare kõrgeim tipp on 123 m kõrgune Maunga Pu. Lisaks peasaarele on atollis veel vähemalt 16 väiksemat saart kogupindalaga umbes 1,25 ruutkilomeetrit.

Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 1712 inimest, peamiselt rarotongad ehk Cooki maoorid. Suurim asula on läänerannikul asuv Arutanga. Saarel on 8 küla.

Aitutakil räägitakse maoori keelele lähedast rarotonga keelt.

Esimeste eurooplastena külastasid saart HMS Bounty kapten William Bligh ja tema meeskond 11. aprillil 1789. 1821 külastas saart misjonär John Williams ning Aitutaki oli esimene Cooki saartest, mis võttis vastu ristiusu. 1835 külastas saart laeval Beagle Charles Darwin.

Saare peamine majandusharu on turism, vähemal määral ka kalandus ja põllumajandus. 1903–1927 ja taas alates 1972. aastast antakse välja oma postmarke.

## Välislingid

*http://www.ck/aitutaki/index.htm
*http://www.aitutakicookislands.info/
*http://www.cookislands.org.uk/aitutaki.html
Postoloprty

**Postoloprty** (saksa keeles *Postelberg*) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Louny ringkonnas. Postoloprty asub Ohře jõe ääres, Lounyst 7 km läänes ja Ústí nad Labemist ligikaudu 41 km edelas.

Postoloprtyt on esmamainitud 1125. aastal. Asula tekkis benediktlaste kloostri juurdes, mille ladinakeelse nime Porta Apostolorum järgi Postoloprty nime sai. Linnaõigused sai Postoloprty tõenäoliselt 1510. või 1511. aastal.

4. juunil 1945 toimus linnas Postoloprty veresaun, milles mõrvati vähemalt 763 interneeritud saksa rahvusest tsiviilisikut.

## Viited
Vrbno pod Pradědem

**Vrbno pod Pradědem** (saksa keeles *Würbenthal*) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Bruntáli ringkonnas. Vrbno pod Pradědem asub Poola piirist 15 km kaugusel, Bruntálist ligikaudu 15 km põhjaloodes.

Vrbno pod Pradědem paikneb merepinnast 520–590 meetri kõrgusel. 

Asulat on esmamainitud 1310. aastal. Linnaõigused sai Vrbno pod Pradědem 1611. aastal.

27. augustil 1961 toimus Vrbno pod Pradědemi lähedal rongiõnnetus, milles hukkus 18 inimest.

## Viited
Eesti Noorsoo Algatuskeskus

**Eesti Noorsoo Algatuskeskus** (ENAK) oli aastatel 1994–1999 tegutsenud noortevaldkonna koordineerimiskeskus. 

Keskus vahendas muu hulgas noorsootöötajate täiendkoolitusi, koordineeris rahvusvahelist koostööd ja ekspertide õpetamist. Samuti edastas keskus noorteinfot ja toetas noorsootöö korraldajaid. Eesti Noorsoo Algatuskeskus oli ka noorte infomessi Teeviit korraldaja.

Eesti Noorsoo Algatuskeskuse tegevus lõpetati 1. juulist 1999. 29. augustil 1999 asutati selle asemele Haridusministeeriumi haldusalasse Eesti Noorsootöö Keskus, mis võttis alates 1. septembrist 1999 üle Eesti Noorsoo Algatuskeskuse poolt riigile võetud lepingulised õigused ja kohustused.

## Viited
Islandi jõulud

**Islandi jõuludel** külastavad asulaid jõulumehed (*jólasveinar*), kes ei sarnane eriti tänapäeval levinud jõuluvana tegelaskujuga. Islandi jõulumehed pärinesid trollidest – nad olid algselt kollid, kellega hirmutati lapsi. Jõulumeeste vanemad olid kaks Islandi kõige hirmsamat mäekolli Grýla ja Leppalúði.

Jõulumeeste arv varieerub sõltuvalt piirkonnast, tänapäeval on üldlevinud arvuks 13, sama arv oli esimest korda kirjalikult märgitud 18. sajandi jõulumeeste ema Grýlat kirjeldavas luuletuses ning nende nimed avaldas 1862. aastal Jón Árnason oma folkloorikogumikus. Teada on ligi 60 jõulumehe nime.

Jõulumehed tegid üsna koledaid tegusid, kuid viimase sajandi jooksul on nad leebunud ja hakanud kandma ka jõuluvana klassikalise riietusega sarnaseid punaseid kuubesid, kuid nad kipuvad endiselt asju varastama ja tempe tegema. Lisaks kolmeteistkümnele jõulumehele hiilivad ringi ka Grýla ise ja hiiglaslik jõulukass (*jólakötturinn*). Grýla püüab pahasid lapsi ning keedab neid elusalt, verejanuline jõulukass ründab neid, kes ei kanna jõululaupäeval mõnd uut riidetükki. Vanasti olid jõulumehed märksa julmemad ning neist räägiti nii hirmsaid lugusid, et näiteks 1746. aastal keelati vanematel lapsi nende tondijuttudega hirmutada.

Tänapäeval on kombeks enne 12. detsembrit panna aknalauale suss ja hoida seda seal 13 päeva, kuna kuni jõuludeni käib igal õhtul akna taga üks jõulumeestest ning paneb heale lapsele sussi kingituse. Halvale lapsele paneb aga näiteks mädanenud kartuli.

## Jõulumehed
# *Stekkjastaur* (Lambakiusaja käib lambaid kiusamas, aga puujalgade tõttu on piiratud liikumisvõimega) – 12. detsember
# *Giljagaur* (Lõheluuraja peitub lõhedesse ja pragudesse, ootab võimalust, et laudast piima varastada) – 13. detsember
# *Stúfur* (Töntsu on lühike ja käib panne varastamas, et nendelt jääke süüa) – 14. detsember
# *Þvörusleikir* (Lusikalakkuja varastab ja lakub puulusikaid) – 15. detsember
# *Pottasleikir* (Pajalakkuja varastab pajast toidujääke) – 16. detsember
# *Askasleikir* (Kausilakkuja varjub voodi alla, et sealt puukausse näpata) – 17. detsember
# *Hurðaskellir* (Uksepaugutajale meeldib eriti öösiti uksi lõhkuda, et magajate und häirida) – 18. detsember
# *Skyrgámur* (Skyri õgardile meeldib jogurti sarnast skyrit süüa) – 19. detsember
# *Bjúgnakrækir* (Vorstivirutaja peidab end lae alla ja näppab suitsutatavaid vorste) – 20. detsember
# *Gluggagægir* (Aknapiiluja luurab akna taga, et midagi varastada) – 21. detsember
# *Gáttaþefur* (Uksenuusutaja on hiiglasliku ninaga ja terava haistmismeelega, mida kasutab leiva otsimiseks) – 22. detsember
# *Ketrókur* (Lihakonks kasutab liha näppamiseks konksu) – 23. detsember
# *Kertasníkir* (Küünlavaras hiilib laste järel ja varastab nende küünlaid) – 24. detsember

## Vaata ka
* jõulukass
* jõulud
* rahvakombed
* põhjala rahvaste jõulud
* jõulusokk
* Krampus
* Perchta

## Viited
Ida Karkiainen

**Ida Victoria Karkiainen** (sündinud 10. mail 1988 Norrbotteni läänis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta oli 30. novembrist 2021 oli ta 17. oktoobrini 2022 Rootsi riigihalduse minister.

Ta on õppinud Luleå Tehnikaülikoolis politoloogiat. 

Ta on töötanud Norrbotteni maanõukogu regionaalarengu osakonnas. Karkiainen on Haparanda vallas olnud vallavolikogu liige aastast 2010, kommunaalameti liige aastatel 2011–2014.
Barum

**Barum** on mitme koha nimi:
* Barum (Lüneburg), vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis
* Barum (Uelzen), vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Uelzeni kreisis
Lenin (jäämurdja)

**Jäämurdja Lenin** on Nõukogude Liidus 1959. aastal valminud ja kuni 1989. aastani jäämurdjana kasutuses olnud maailma esimene aatomijäämurdja. Laev projekteeriti aastail 1953–1955. Laev ehitati Leningradi laevatehases. Ehitamist alustati 1956. aasta suvel. Laev lasti vette 5. detsembril 1957. Laeva jõuseadmeiks olid kolm surveveereaktorit OK-150 koguvõimsusega 270 MW, neli auruturbiini, kaks alalisvoolugeneraatorit, mis andsid voolu sõukruvide mootoreile. Reaktorid paigaldati ja laeva seadmeid katsetati aastail 1958–1959. Laeva sõidukatsetused algasid 12. septembril 1959 ja laev anti merelaevastikule üle 3. detsembril 1959. Ekspluatatsiooni alustades oli Lenin maailma suurim ja ainuke tuumajõuseadmega jäämurdja. Laev tegutses Põhja-Jäämerel, peamiselt Põhja-mereteel.

1966. aastal hakkas ühe reaktori korpus lekkima. Selleks ajaks oli välja töötatud reaktor OK-900 ja laeva kolm reaktorit OK-150 vahetati välja kahe uue reaktoriga, kumbki 171 MW. Uued reaktorid said tööle 1970. aasta kevadel. Laev töötas Põhja-Jäämerel 30 aastat. 1974. aastal autasustati laeva Lenini ordeniga. 1989. aastal lõpetati laeva kasutamine jäämurdjana, sest laeva korpuse ressurss oli ammendunud. Laev jäi Murmanski sadamasse, kus see muudeti muuseumiks. Kogu ekspluatatsiooni kestel läbis laev 654 000 miili, neist 563 600 jääd murdes.

## Avariid
Veebruaris 1965 selgus remondi ja kütusevarraste vahetamise käigus, et umbes 60% ühe reaktori kütusevarrastest olid kahjustatud. Operaatori vea tõttu oli reaktor jäänud jahutusveeta, mistõttu reaktor kuumenes üle ja kütusevardad deformeerusid.

1966. aastal puhkes laeval remonditööde käigus suur tulekahju, põlesid kaablid. Tulekahju suudeti kustutada. Välja vahetati kolmanda reaktori aurugeneraator.

1967. aastal oli leke torustikus. Lekke parandamiseks oli vaja avada reaktorit ümbritsev betoonkaitse. Sepavasarate kasutamine tööde käigus tekitas reaktorile täiendavaid vigastusi. Nende parandamine oleks olnud nii raske, et otsustati reaktorid uute vastu vahetada. Reaktoreist võeti tuumkütus välja, laev pukseeriti Novaja Zemlja juurde, reaktorid uputati merre ning laev pukseeriti Severodvinskisse remonti.

## Viited
Kanadalased

**Kanadalased** (inglise keeles *Canadians*, prantsuse keeles *Canadiens*) on inimesed, kelle päritolu samastub Kanada riigiga.
Ihlas Bebou

**Ihlas Bebou** (sündinud 23. aprillil 1994 Sokodés) on Togo jalgpallur, kes mängib parema äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis TSG 1899 Hoffenheim ja Togo jalgpallikoondises.

2011. aastal liitus ta Saksamaa klubiga Düsseldorfi Fortuna. 2013. aasta septembris debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Saksamaa esiliigas. Esimese värava lõi ta Saksamaa esiliigas 17. aprillil 2015 mängus FC Ingolstadt 04 vastu.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis Hannover 96, lüües kahe hooaja jooksul Saksamaa kõrgliigas üheksa väravat.

Alates hooajast 2019–20 on ta mänginud Hoffenheimis. 27. novembril 2021 tegi ta mängus Greuther Fürthi vastu oma esimese kübaratriki Saksamaa kõrgliigas.

Togo jalgpallikoondises debüteeris Bebou 4. septembril 2016 mängus Djibouti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2019 sõprusmängus Roheneemesaarte vastu. Ta kuulus Togo koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

## Viited
Penrhyn

**Penrhyn** (ka *Tongareva, Māngarongaro, Hararanga* ja *Te Pitaka*) on atoll Polüneesias, üks Cooki saartest.

Atoll on Cooki saartest põhjapoolseim, maismaapindalaga 9,8 ruutkilomeetrit. Atolli läbimõõt on 77 km ja selle keskel oleva laguuni pindala 233 ruutkilomeetrit. Saare kõrgeim tipp on veidi alla 5 meetri üle merepinna, mistõttu on Penrhyn Cooki saartest kõige rohkem ohustatud kliimamuutusest tingitud merevee taseme tõusust. Atollis on 53 laidu, neist 18 on suuremad: Tokerau, Painko, Ruahara, Takuua, Veseru, Tuirai, Pokerekere, Kavea, Temata, Patanga, Tepuka, Ahu a Miria, Atutahi, Moturakina, Atiati, Mangarongaro, Moananui, Matunga, Tekasi.

Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 226 inimest, kes elavad kahes külas Moananui ja Pokerekere laiul.

Arvatakse, et Penrhyni asustasid polüneeslased umbes 10. sajandil. Eurooplaste jaoks avastas saare 1788. aastal  briti laeva Lady Penrhyn meeskond kapten William Cropton Leveri juhtimisel. Aprillis 1815 külastas prikil Rjurik saart Otto von Kotzebue. 1853. aastal jooksis Mangarongaro saare juures karile prikk Chatham, mille meeskond jäi atollile mõneks ajaks elama. Üks laevapere liige, kaupmees Edward Henry Lamont andis 1867. aastal välja teose "Wild Life Among the Pacific Islanders", mis kirjeldab pärismaalaste kombeid ja elu. 1854. aastal jõudsid saarele esimesed misjonärid. 1864. aastal jäi atoll peaaegu inimtühjaks kui Peruu orjakaupmehed alates 1862. aastast umbes 1000 inimest pettusega Lõuna-Ameerikasse orjaks viisid. 1890. aastal külastas Penrhyni kirjanik Robert Louis Stevenson oma perega. 1942 saabusid Penrhynile USA sõjaväelased, kes ehitasid sinna pommituslennukite lennuraja ja varustusbaasi. USA sõjavägi lahkus 30. septembril 1946.

1901. aastast kuulub saar Uus-Meremaale.

Saarel räägitakse maoori keelele lähedase rarotonga keele tongareva murret, mida on peetud ka eraldi tongareva keeleks.

Penrhyn annab välja oma postmarke.

## Viited

## Välislingid

*http://www.ck/penrhyn.htm
*http://www.cookislands.org.uk/penrhyn.html
Burrata

***Burrata*** on Itaalia juust, mida valmistatakse lehmapiimast, harvem pühvlipiimast. *Burrata*'t tehakse *[[mozzarella]]*'st ja rõõsast koorest. Juustu välimine kiht on tahke, sisuks on *[[Stracciatella di bufala|stracciatella]]* ja koor, mis annavad tootele iseloomuliku pehme tekstuuri. *Burrata* on pärit Apuuliast.

## Vaata ka
* Itaalia juustude loend
* Juustude loend
* Vesipühvlijuustude loend
* Itaalia köök

## Viited
Matilda Ernkrans

**Matilda Elisabeth Ernkrans** (sündinud 12. märtsil 1973 Hallsbergis Örebro läänis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta on Sotsiaaldemokraatide erakonna juhatuse liige. 30. novembrist 2021 kuni 17. oktoobrini 2022 oli ta Rootsi arenguabiminister.

Ta on vallaametniku Jan Karlssoni ja abiõe Carita Ernkrani tütar. Ta on lõpetanud Örebro ülikooli, kus õppis sotsioloogiat ja politoloogiat. Varem on ta töötanud töövahendajana.

Ta on Riksdagi liige alates 2002. aastast, valiti Örebro läänist valimisringkonda, algul asendusliikmena, kuid alates 2006. aasta veebruarist tavaliikmena. 2018. aasta märtsis sai tast hariduskomisjoni esimees, varem oli ta 2004–2006 kultuurikomisjoni ja 2006–2010 sotsiaalkindlustuskomisjoni liige ning 2010–2018 keskkonna- ja põllumajanduskomisjoni esimees. Ta oli Örebro lääni sotsiaaldemokraatide esimees.

21. jaanuarist 2019 kuni 30. novembrist 2021 oli ta Rootsi kõrgharidus- ja teadusministeeriumi haridusminister. 30. novembrist 2021 kuni 17. oktoobrini 2022 oli Rootsi arenguabiminister.
30. Septembri Liikumine

**Kolmekümnenda Septembri Liikumine** (indoneesia keeles *Gerakan 30 September*, lühendatult **G30S**; tuntud ka akronnüümiga **Gestapu**; mitteametlikult **Gestok** (*Gerkan Satu Oktober*) ehk **Esimese Oktoobri Liikumine**) oli Indoneesia sõjaväe põrandaalune rühmitus, mille liikmed tapsid 1965. aasta 1. oktoobri varajastel tundidel riigipöördekatse käigus kuus Indoneesia armee kindralit. Sama päeva hommikul teatas Gestapu, et võtnud enda kontrolli alla riigi meedia- ja kommunikatsioonivahendid ning on president Sukarno enda kaitse alla võtnud. Päeva lõpuks oli riigipöördekatse Jakartas läbi kukkunud. Samal ajal prooviti Jaava keskosas võtta enda alluvusse armeediviis ning mitu linna. Ülestõusu käigus hukkus veel kaks kõrget sõjaväelast.

Riigipöördekatsele järgnenud nädalate jooksul süüdistasid sõjavägi ning poliitika- ja usutegelaste kihid Indoneesia Kommunistlikku Parteid (PKI). Kompartei liikmete ja toetajate seas algas "puhastus", mille käigus neid arreteeriti ja mõrvati. Gestaput hakati uue riigikorra ajal kutsuma nimega "G30S/PKI", et kommunistliku partei seost rõhutada. Seda terminit on kasutanud ka 21. sajandi Indoneesia võimud.

Indoneesias tõkestati pikka aega sündmuste uurimist ja alates 1967. aastast president olnud Suharto versiooni küsimärgi alla seadmist. Ameerika Ühendriikide Luure Keskagentuur oli algselt veendunud, et kogu riigipöördekatse lavastas Sukarno. Sellest hoolimata leiti sõjaväe ametlikust versioonist ebakõlasid, märkimisväärne on sündmuste käigu ametlikku versiooni kahtluse alla seadev Benedict Andersoni ja Ruth McVey Cornell Paper.

## Viited
Nottebohmi kaasus

**Nottebohmi kaasus (Liechtenstein ''vs.'' Guatemala)** oli Rahvusvahelise Kohtu (RK) 1955. aasta kohtuasi. Liechtenstein nõudis, et Guatemala tunnistaks Friedrich Nottebohmi kui Liechtensteini kodakondset. Kaasuse võitis Guatemala, lahendit on kasutatud paljudes kodakondsuse definitsioonides.

## Vaata ka
* Rahvusvahelise Kohtu kaasuste loend

## Viited

## Välislingid
*Rahvusvahelise Kohtu dokumendid
Igor Žižikin

**Igor Vitaljevitš Žižikin** (sündinud 8. oktoobril 1965 Moskvas; vene keeles *Игорь Витальевич Жижикин*, inglise keeles *Igor Jijikine*) on vene-ameerika näitleja, kes tegutseb Los Angeleses ja Moskvas. 

Ta on õppinud teatrikunsti ja akrobaatikat. Muu hulgas on ta mänginud Steven Spielbergi 2008. aasta filmis "Indiana Jones ja Kristallpealuu kuningriik".
Oskar Mildebrath

**Oskar Fridrich Woldemar Mildebrath** (2. märts 1849 – 9. jaanuar 1900 vkj) oli baltisaksa proviisor, kes asutas Kullamaal apteegi, mida loetakse üheks vanemaks maa-apteegiks Eestis. Apteek töötas samas majas 122 aastat. 

Oskar Mildebrath sündis 2. märts 1849 vkj Koluveres Martin Friedrich Mildebrathi ja Julie Elisabethi (neiupõlvenimega Anderson) pojana. Martin Friedrich Mildebrath oli pärit Preisimaalt. 

Oskar Mildebrath omandas proviisorihariduse Tartu Ülikoolis. 

Ta töötas Haapsalu apteegis aastatel 1875–1877. Aastatel 1877–1878 võitles Vene-Türgi sõjas, seejärel oli 1880. aastani riigiteenistuses. 

Aastatel 1880–1885 oli ametis Tallinna Raeapteegis, kus ta oli esimene kõrgharidusega eesti keelt valdav proviisor.  

Oskar Mildebrath oli Eesti Kirjameeste Seltsi liige. 

30. juulil 1886 asutas Oskar Mildebrath Kullamaal apteegi. Sellest sai üks vanemaid maa-apteeke Eestis. Apteek töötas samas hoones kuni 2008. aastani. 

## Viited
Marian Kukiel

**Marian Włodzimierz Kukiel** (15. mai 1885 Dąbrowa Tarnowska, Austria-Ungari – 15. august 1973 London) oli Poola sõjaväelane (diviisikindral), eksiilvalitsustegelane ja sõjaajaloolane. 

Kukiel osales Esimeses maailmasõjas, kus sõdis tsaariarmee koosseisus formeeritud Puławski leegionis. 1917. aastal lõpetas ta Kindralstaabi ohvitserikursused. 

Nõukogude-Poola sõjas oli Kukiel Wojsko Polskie jalaväepolgu komandör, seejärel juhtis brigaadi. Pärast sõda töötas ta Poola kaitseministeeriumis. 1923. aastal ülendati brigaadikindraliks.

1927. aastal sai Kukiel doktorikraadi ajaloos. 1930. aastal läks ta sõjaväeteenistusest erru. Mõnda aega töötas ta Krakówis Jagiełło ülikoolis sõjaajaloo professorina.

## Pärast Poola okupeerimist
Teises maailmasõjas määras Poola valitsuse eksiilis peaminister Władysław Sikorski Kukieli sõjaasjade ministri asetäitjaks (kuni 26. juulini 1940). Mais 1940 ülendati diviisikindraliks. 24. septembril 1942 määrati Kukiel kaitseministriks. 

Pärast Sikorski hukkumist juulis 1943 lennukatastroofis Gibraltari kohal oli Kukiel Poola eksiilvalitsusvägede ülemjuhataja kohusetäitja.

Pärast maailmasõja lõppu (1945) jäi Kukiel emigratsiooni. Eksiilvalitsuse kaitseministri ametis oli ta kuni 1949. aastani.

1950. aastal oli Kukiel Poola Teadusliku Ühingu Välismaal asutajaid Londonis.

## Tunnustus
*valiti Polska Akademia Umiejętności korrespondentliikmeks (1932) ja tegevliikmeks (1937)
### Autasud
* Auleegioni rüütli klassi orden (1921)
* Poola taassünni komandöri klassi orden (1922)
* Poola Sõjarist (autasustati neljal korral)
* Bathi ordu komandöri klassi orden (1942)
* Belgia krooni ordu suurohvitseri klassi orden 

## Teoseid
* *Wojny Napoleońskie*, Warszawa: Kurpisz 1927
* *Zarys historii wojskowości w Polsce*, Kraków: Krakowska Spółka Wydawnicza, 1929. 
* *Generał Sikorski: żołnierz i mąż stanu Polski walczącej*, Szczecin: Suplement 1981.
* *Dzieje polityczne Europy od rewolucji francuskiej*, Londyn: Puls 1992.
* *Dzieje Polski porozbiorowe*, Londyn: Puls 1993.
* *Od Wielkiej Rewolucji do wojny światowej*, Poznań: Kurpisz 1999.
* *Wojna 1812 roku*, Poznań: Kurpisz 1999.
* *Bitwa warszawska*, Warszawa: Polski Instytut Wydawniczy 2005.

## Välislingid
Munakanad

**Munakana** (inglise keeles *laying hen*) on kana, kes on jõudnud munemisikka ning keda kasvatatakse munade saamiseks.

Munakanad hakkavad tavaliselt munema umbes 18 nädala vanuselt ning neid peetakse farmides 2-3 aastat, sest iga aastaga väheneb munade tootlus.  Kanad munevad päevas ühe muna ning nende reproduktiivsüsteemi eripärast võib mõni päev vahele jääda. Pärast munemist võtab uue muna valmimine aega 26 tundi.  Munemiseks on väga oluline päevavalgus, mida vajatakse vähemalt 14 tundi. Noored kanad munevad keskmiselt 270 muna aastas, aga kui kanad on vanemad kui 2 aastat, võivad nad muneda kuni kaks korda nädalas. 

## Munemise lõpetamise põhjused

Munemise lõpetamise põhjuseid on palju, kuid kõige tavalisemad on järgmised:

* sulgkatte vahetumine – energia läheb uute sulgede kasvatamiseks;
* valguse puudus – talvel, kui valgust vähem, munevad ühe muna nädalas või ei mune üldse;
* veepuudus – kanad vajavad puhast, värsket vett kogu päeva;
* ekstreemsed ilmaolud – kui on väga kuum või külm ilm;
* haudeinstinkt – istuvad ööpäevaringselt munakurnal;
* vanus – kui kanad saavad kahe-kolme aastasteks, võib munemine lõppeda või väheneda;
* haigused 

## Munakanatõud
Maailmas on hulgaliselt munakatõuge, kuid viis kõige tuntumat ja produktiivsemat on:
# Golden Comet, hübriidtõug. Munevad aastas 280 muna, mis on keskmise suuruse ja pruuni värvusega;
# Rhode Island Red on pärit Ameerikast ja tuntud kui kaheotstarbeline tõug. Võib kasvatada nii muna kui ka liha eesmärgil. Munevad aastas 250 muna, mis on keskmise suuruse ja pruuni värvusega;
# Leghorn on üleni valge ja suure peenikese punase harjaga. Munevad aastas 250 muna, mis on keskmise suuruse ja valge värvusega;
# Sussex on nagu Rhode Island Red, kaheotstarbeline tõug. Munevad aastas 250 muna, mis on keskmise suuruse ja kreemikas pruuni värvusega;
# Plymouth Rock on valdavalt halli värvi valgete triipudega kana. Munevad aastas 200 muna, mis on väikese kuni keskmise suurusega ja kergelt pruunid munad.  

## Nõuded munakanade pidamisele

Munakanade pidamiseks on mitmesuguseid viise. Neid võib pidada puurides (täiustamata ja täiustatud puurid), kus igale kanale on vähemalt 600 cm² puuri pinda ja üle seitsme kana ühes puuris pidada ei tohi. Saab pidada ka alternatiivmeetodil, kus paiknemistihedus on 1 m² kuni üheksa munakana kohta ning tuleb tagada vähemalt üks pesa seitsme kana kohta ja puhkamiseks õrred. Mõlema pidamisviisi juures peab olema vaba ligipääs toidule ja joogile.

## Viited
Klaus Militzer

**Klaus Militzer** (9. juuni 1940 – 30. märts 2022 Köln) oli saksa ajaloolane (medievist).

Militzer töötas Bochumi Ruhri Ülikoolis ajalooprofessorina. Tema peamine uurimisvaldkond oli Saksa Ordu ajalugu. Koos Lutz Fenskega on ta koostanud 1993. aastal ilmunud Saksa Ordu Liivimaa haru rüütelvendade kataloogi, mille koostamisele arhiiviandmete põhjal nad pühendusid aastaid.

## Teoseid
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*, Böhlau Verlag, 1993 (kaasautor Lutz Fenske; 956 lk)
**Aus der Geschichte Alt-Livlands. Festschrift für Heinz von zur Mühlen zum 90. Geburtstag*, Verlag, Münster, 2004 (toimetajad Klas Militzer ja Bernhart Jähnig; autoriteks eesti ajaloolased; 423 lk)
**Die Geschichte des Deutschen Ordens*, Verlag W. Kohlhammer, Stuttgart, 2005

#### Tõlked eesti keelde
*Klaus Militzer. "Saksa Ordu ajalugu". Saksa keelest tõlkinud Mati Sirkel; toimetanud Priit Raudkivi ja Kairit Henno; järelsõna: Priit Raudkivi; kaane kujundanud Tauno Teder. Tartu: Atlex, 2013. (222 lk) ISBN 9789949492206

## Viited
Sulane

**Sulane** on keskaegse Eesti talupojaühiskonna sotsiaalne kategooria. Sulased olid väheste õigustega ühiskonnakiht, lähenedes vabadikele, kelle hulgast nad enamasti pärinesid. Eestis oli sulaseks sageli taluperemehe noorem poeg,  kellel tavaliselt ei olnud maad.

Sulane oli harilikult aastaks palgatud  meessoost maatööline. Ajalooallikais mainitakse sulaseid Eestis alates 15. sajandist. Suuremais taludes oli perekonnaga sulasel 19. sajandil tihti oma majapidamine, ta elas sulasemajas ja võis kasutada väikest maalappi. Vallaline sulane elas aga taluperes. Teoorjuse ajal tuli suuremates taludes pidada ka mõisas regulaarselt teotööl käivat sulast.

Palka sai sulane peamiselt natuuras: lisaks toidule ja peavarjule rõivaid, vilja jm. Sulasele vastas naistöölisena ja karjatalitajana tüdruk, harilikult noorem vallaline naine. 

Suvisteks töödeks jüripäevast mihklipäevani palgati vajadusel suviline, hooajatöödeks (heinategu, lõikus, kartulivõtt) lisaks veel päevilisi.

## Vaata ka
* adratalupoeg
* maavaba talupoeg
* ori ehk trääl
* Pundenik
* teenija
* vabadik
* vabatalupoeg
* üksjalg
* pooleteramees
Milano Centrale raudteejaam

**Milano Centrale raudteejaam** (itaalia keeles *Stazione Milano Centrale*) on üks 23 raudteeterminalist Itaalia suuruselt teises linnas Milanos. 

Mahult suurimal Euroopa raudteejaamal on kiirrongiühendus Torinoga läänes ja Verona kaudu Veneetsiaga idas ning põhiliine pidi Bologna, Rooma, Napoli ja Salernoga. Samuti on sellel ühendus Šveitsi linnade Berni, Genfi ja Zürichiga.

*[[Art nouveau]]* ja *[[art déco]]* stiilis raudteejaama projekteeris arhitekt Ulisse Stacchini.


Milano - Stazione Centrale - panoramio - egfa72 (1).jpg|Esifassaad
Stazione Centrale, Milano.jpg
MI-Milano-1964-stazione-centrale.jpg|Milano peamine raudteejaam 1964. aastal


## Välislingid
Anna Hallberg

**Anna Kristina Elisabet Hallberg** (neiuna *Eriksson*; sündinud 19. novembril 1963 Göteborgis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta oli alates 10. septembrist 2019 kuni 17. oktoobrini 2022 Rootsi väliskaubanduse ja Põhjamaade asjade eest vastutav minister.

Ta kasvas üles Trollhättanis. Ta on õppinud Göteborgi Ülikoolis majandust ja õigusteadust.

Ta on olnud Almi Företagspartneri tegevjuhi asetäitja ning töötanud SEB-s.

10. septembril 2019 nimetati ta väliskaubanduse ja Põhjamaade ministriks.

## Isiklikku
Tal on kaks last. Tema elukaaslane on endine minister ja pankur Anders Sundström. Tema ema oli psühholoog Elisabet Eriksson, isa ettevõttejuht Bengt Eriksson.
Uus Kord (Indoneesia)

**Uus Kord** (indoneesia keeles **Orde Baru** ehk **Orba**) oli Indoneesia riigikord, mis algas president Suharto võimuletulekuga 1966. aastal. Termini võttis enda režiimi kohta kasutusele Suharto ise, sellele vastandus esimese presidendi Sukarno aja Vana Kord ehk Orde Lama.

Pärast 1965. aastal toimunud riigipöördekatset oli riigi poliitiline olukord ebastabiilne, kuni Suharto Uus Kord laia populaarsust koguma hakkas. 1966. aasta põlvkonna (Angkatan 66) liikmed hakkasid end propageerima uue generatsiooni juhtide ja mõtlejatena. Kuna 1950. aastate lõpust kuni 1960. aastate keskpaigani oli Indoneesias aset leidnud poliitilisi konflikte ning majandus oli languses, lubasid Uue Korra esindajad tuua poliitikasse korra, toetada majanduse arengut ja tsentraliseerida poliitilised protsessid. Uut Korda iseloomustas 1960. aastate lõpust suur sõjaväe mõjuvõim, poliitiliste ja ühiskondlike organisatsioonide bürokratiseerimine ja korporatiseerimine ning opositsiooni valiv, kuid efektiivne represseerimine. Režiim oli antikommunistlik ning 1990. aastatel iseloomustas seda islamism.

Juba paari esimese Uue Korra aastaga hakkasid mitmed selle algsed toetajad režiimile vastanduma. Uut Korda toetas vaid väike osa tsiviilelanikkonnast ja sõjavägi. Demokraatlik liikumine Uus Režiim, mis sundis 1998. aastal Suharto tagasi astuma, on saanud negatiivse tähenduse. Seda kasutatakse ka korruptsiooni ja onupojapoliitika iseloomustamiseks laiemalt.

## Viited

## Kirjandus
* Watson, C.W. (Bill), *Of Self and Injustice. Autobiography and Repression in Modern Indonesia*, Leiden 2006, KITLV, ISBN 9971-69-369-0
* McGregor, Katharine E., *History in Uniform. Military Ideology and the Construction of Indonesia’s Past*, Leiden 2007, KITLV, ISBN 978-9971-69-360-2

## Välislingid
* ''Oral History Collection In Search of Silenced Voices'' at the International Institute of Social History &mdash; Collection of interviews with Indonesian exiles, on political roles and personal experiences before and after 30 September 1965.
Tõnu Tõniste (pedagoog)

**Tõnu Tõniste** (sündinud 24. mail 1950 Pärnus) on eesti kooliõpetaja ja koolijuht.

Ta lõpetas aastal 1968 Pärnu 2. Keskkooli. Aastal 1973 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilisse Instituudi ning pärast ajateenistust Nõukogude armees asus tööle füüsikaõpetajana.

Aastal 1974 asus ta tööle Pärnu 2. Keskkooli. Ta on töötanud õpetaja ja õppealajuhatajana Are 8-klassilises Koolis ning lektorina EKP Pärnu Linnakomitees. Suvevaheaegadel töötas ta Eesti Õpilasmalevas (rühmakomandörina Pärnu rajoonis ning Pärnu piirkonna komandöri ja komissarina). Aastatel 1985–1991 töötas ta Pärnu 4. Keskkooli direktorina. Aastatel 1991–2004 oli ta Pärnu Raeküla Gümnaasiumi direktor. Alates 2004. aastast töötab ta füüsikaõpetajana Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis ning alates 2011. aasta veebruarist ka Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumis. 

## Välislingid
*Tõnu Tõniste
Belgia sinine

**Belgia sinine** (*Belgian blue*) on Belgia päritolu lihaveisetõug. Tõu muude nimetuste seas on Race de la Moyenne, Haute Belgique, Belgia valge sinine ja sinine belglane. 

Belgia sinine veis on väga kõhn ja lihaselise kehaehitusega, mida tuntakse ka kui topeltlihaselisust. Topeltlihase fenotüüp on päritav tunnus, mille tulemuseks on lihaskiudude arvu suurenemine (hüperplaasia), mitte üksikute lihaskiudude normaalne suurenemine (hüpertroofia). See tunnus esineb ka Piemonti veisetõul. Mõlemad tõud väärindavad sööta väga hästi, muutes selle tailihaks, mis viib liha rasvasisalduse vähenemiseni ja õrnuse suurenemiseni. Belgia sinine on saanud nimetuse iseloomuliku sinakashalli laigulise karvavärvuse järgi, kuigi selle tegelik värvus võib varieeruda valgest mustani.

## Ajalugu

Belgia sinised veised pärinevad Belgia kesk- ja ülempiirkonnast. 19. sajandi teisel poolel üritati põlispopulatsiooni parandada Belgiasse eksporditud Shorthorni pullidega. 20. sajandi alguses, mil tõug loodi, alustati tõelist aretuspoliitikat. 1960. aastatel töötati geneetiliselt välja veisele iseloomulikud topeltlihaste omadused. Varem jagati tõug kaheks: piima- ja lihaveis, tänapäeval kasutatakse seda enamasti lihaveise eesmärgil.

## Tõu probleemid

Paljudel täistõulistel Belgia sinistel veistel on raskusi poegimisel. Enamik vasikaid sünnib keiserlõikega, et ennetada vasikate surma. Pulli munandite kaal ning sperma kogus ja kvaliteet on vähenenud.

## Tõu omadused

Belgia sinine on silmapaistvate lihastega loom. Tuntust on tõug kogunud enda topeltlihaselisusega, mis pärandub edasi ka teiste tõugudega ristamisel. Eriti lihaselised on õlg, selg, nimme ja tagumine osa. Tal on tugevad jalad ja ta kõnnib kergelt. Iseloom on väga rahulik. Täiskasvanud pulli kaal jääb vahemikku 1100–1250 kg, lehmade kaal jääb vahemikku 850–900 kg.Vasikate sünnimass on keskmiselt 45 kg. Enamik loomi varieerub värvuselt helesinise, musta ja valge kombinatsioonis. Mõnel genotüübil võib esineda ka punast värvust. Iseloomulik tunnus on nudisus. Tapasaagis on kuni 70%.

## Statistika

Belgia sinise poegimine on kerge ja tiinusperiood lühike. Keskmiselt poegivad esimest korda 32-kuuselt (75% poegib 28–35-kuuselt). Ka kaheaastaselt poegimine on võimalik, kuid ainult 75% poegimisi õnnestub.

Statistika järgi on 2021. aasta detsembri seisuga Eestis Belgia sinise veise karju kokku 25, millest igas karjas on kuni 10 lehma. Veiseid on kokku 138, kellest ainult üks on puhtatõuline. Lehmi on 40, kõik on ristandid. Lehmikuid on 61, kes on samuti kõik ristandid.

## Viited