open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Väljamõeldud entiteet

**Väljamõeldud entiteet** ehk **fiktsionaalne entiteet** ehk **fiktsionaalne objekt** on entiteet, mis esineb ainult väljamõeldises ehk fiktsioonis. 

Väljamõeldud entiteedid ei eksisteeri, või vähemalt mitte sel moel nagu tavalised füüsilised esemed. 

## Väljamõeldud entiteetide loomus

### Väljamõeldud entiteedid on võimalikud entiteedid
Ühe vaate (possibilismi) järgi on väljamõeldud entiteedid võimalikud entiteedid: kuigi nad ei eksisteeri tegelikus maailmas, eksisteerivad nad mõnes võimalikus maailmas.

Ent fiktsioon jätab väljamõeldud entiteetide kohta palju asju lahtiseks,  mistõttu jääb määramatuks, milliste entiteetidega millistes võimalikes maailmades on tegu. Ja isegi kui see oleks võimalik, pole põhjust väljamõeldud entiteeti samastada teatud võimaliku entiteediga, samal põhjusel, mille pärast teda poleks põhjust samastada mõne tegeliku entiteediga, mis on juhtumisi omaduste poolest eristamatu väljamõeldud entiteedist.

## Kirjandus
*Gregory Landini. How to Russell Another Meinongian: A Russellian Theory of Fictional Objects Versus Zalta's Theory of Abstract Objects. – *Grazer Philosophische Studien*, 1990, 37, lk 93–122.
*A. L. Thomasson. *Fiction and Metaphysics*, Cambridge: Cambridge University Press 1999.
*Alberto Voltolini. *How Ficta Follow Fiction. A Syncretistic Account of Fictional Entities*, Dordrecht: Springer 2006.
*Andrea Bonomi. – Paolo Bouquet, Luciano Serafini, Richmond H. Thomason (toim). *Perspectives on Contexts*, Stanford, CA: CSLI Publications 2008, lk 215–249.
*Alberto Voltolini. The Social Character of Fictional Entities. –  Carola Barbero, Maurizio Ferraris, Alberto Voltolini (toim). *From Fictionalism to Realism*, Cambridge: Cambridge Scholars Publishing 2013, lk 87–110.
*Ioan-Radu Motoarca. Fictional Surrogates. – *Philosophia*, 42(4), lk 1033–1053.

## Välislingid
*Fred Kroon, Alberto Voltolini. Fictional Entities, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2018.
Vila Real

**Vila Real** on linn Portugali põhjaosas, Vila Reali ringkonna keskus ja suurim linn.

2001. aastal elas seal 24 481 inimest.

Linnas asub 1986. aastal asutatud ülikool (inglise keeles *University of Trás-os-Montes and Alto Douro*, lühend UTAD).

## Viited
Tubrilinn

**Tubrilinn** (ka **Tubri maalinn, Ridala linnus**) on tänapäevase Haapsalu linna territooriumil Jõõdre küla ja Parila mõisa lähedal asunud linnus. 

## Oletus Maianpata linnuse kohta
Tubrilinna linnust on peetud ka Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Maianpata (ehk *Maianpathe*) linnuseks.. Eesti arheoloogide arvates ei ole piisavaid arheoloogilisi tõendeid, et Maianpata linnus Tubrilinnas asuda võis.

## Ajalugu
Arheoloog Mati Mandeli hinnangul võidi Ridala Tubrilinna linnus püstitada viikingiajal ning Jõõdre lähedal leitud 1. või 2. sajandist pärinev Jõõdre kivikalme viitab sellele, et piirkond on asustatud olnud vähemalt alates meie ajaarvamise algusest. Ridala ümbruse asustus hakkas tihenema I aastatuhande teisel poolel ja ilmselt just siis kujunes välja ka Ridala muinaskihelkond, mis hõlmas hilisemast kirikukihelkonnast oluliselt suurema ala ning mille keskuseks kujunes Tubrilinna muinaslinnus. Tubrilinna ümbrusest on välja selgitanud 14 muistset külaaset ja selle põhjal võib Ridalat pidada tihedaima asustusega kihelkonnakeskuseks muinasaja lõpu Läänemaal. See võib selgitada ka kihelkonna nime kasutamist kogu Läänemaa tähenduses.

## Kirjeldus
Ovaalne linnuseala hõlmab umbes 1000 ruutmeetrit. Ringvall-linnuse sarnasust näitab peamiselt raudkividest laotud ovaalse kujuga 3,5 m laiune vall. Sellest on kõige paremini säilinud 18 m pikkune lõunakülje vall. Idapoolses vallis, mille kõrgus küündib 1,5 m ja laius 3,5 m, on kivimüüri servad fikseeritavad. Edelapoolse valli lõikudes on kaitseehitised osaliselt hävinud kuid lõunapoolse valliga kokku puutuv osa osaliselt säilinud. Läänekülje vall on ilmselt 3 m laiuselt laiali aetud ning seetõttu mõnekümne sentimeetri kõrgusena aimatav. Loodeservas on vall ainult aimatav, mitte selgesti nähtav ja põhjaservas 13 m pikkusel ja 8 m laiusel alal veidi kõrgema künkliku kohana hoomatav. Arvatakse, et idaküljel, kus vall 18 m pikkuselt puudub, võis asetseda väravaava. Kuna ülejäänud kõrgendiku maapind on linnusega ühekõrgune, võis tegu olla mingisuguse eellinnuse või värava eelkaitseehitise jäänukiga.
Linnusealal on jälgitav tume pinnas, mis ulatub 0,4–0,5 m sügavuseni. Muinasasula kultuurkihti on märgata linnuse lääne- ja edelajalamil, mille juures olevat vanasti asunud Silmaallikas. 

## Leide
Kirde–edelasuunalisele 2–4 meetri kõrgusele seljandikule püstitatud linnusest 19. sajandi keskpaigas juhuleiuna leitud ristikujuline ripats tõendab, et Tubrilinn oli kasutusel veel 13. sajandil.

Linnuseaseme juurest põllult on 1950. aastatel leitud noorema rauaaja keraamikat. Vaatamata sellele, et kogutud leiud pärinevad nooremast rauaajast, on Tubrilinna näol tüpoloogiliselt tegemist rohkem keskmise ja vanema rauaaja linnusega.

## Galerii

File:Tubrilinn.jpeg
Pilt:6. Linnus läänepoolt vaadatuna.jpg
File:Tubrilinna Õueala.jpeg
File:Tubrilinn 3.jpeg
File:Tubrilinn 2.jpeg


## Viited

## Välislingid
* Linnuse kirjeldus Kultuurimälestiste registris
Ly Lehtmets-Lukk

**Ly Lehtmets-Lukk** (neiuna **Ly Lehtmets**; 18. august 1928 – 11. august 2014 Mechanicsburg, Pennsylvania) oli eesti päritolu USA arst ja sõjaväearst.

Ta sündis 18. augustil 1928 rongis Sõjamäe raba kohal. Kooliteed alustas ta Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledži algkoolis, lõpetas põgenikuna Göttingeni Eesti Gümnaasiumi ja alustas õpinguid Balti Ülikooli arstiteaduskonnas.

Aastal 1949 jõudis ta USA-sse ja paar aastat hiljem asus ta õppima Wisconsini Ülikooli, mille ta lõpetas meditsiinidoktori kraadiga. Ta praktiseeris Philadelphias günekoloogina. Ta teenis ka USA sõjaväes sõjaväearstina, minnes erru koloneli auastmes. Ta elas pikemat aega Californias Tahoe järve ääres. Californias elades astus ta California Ülikooli ja sai magistrikraadi rahva tervishoiu alal (*Master of Public Health*).

2015. aastal avati Kehra Põrgupõhja linnaosas kolonel Ly Lehtmetsa lapsepõlvekodu seinal mälestustahvel. Tema munder oli tollal väljas Lagedil Eesti Vabadusvõitluse Muuseumis.

## Teosed
* "Kivid kõnelevad", Toronto, 2004. Teos annab süsteemse ülevaate Eesti mälestusmärkidest. Autor trükkis raamatu oma kuludega 1000 eksemplaris, millest pooled annetas Eesti koolidele ja raamatukogudele.
* Lehtmets-Lukk avaldas ka ingliskeelse uurimuse saunakultuurist.

## Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli soomepoiss, kirjanik ja biokeemik Heino Susi, abielust sündis kaks poega ja tütar, abielu lahutati. Tema teine abikaasa oli Harry Lukk. 

## Viited

## Välislingid
* Kelli Põlendik, "Kehras avati mälestustahvel kolonel Ly Lehtmetsale", Sõnumitooja, 26.08.2015
* Hannes Oja, "Monumendi ehitaja: kolonel Ly Lehtmets räägib oma tööst kauni suurteose loomisel", Estonian World Review, 15.10.2004
* Marje Laugen, "Erukolonel vaimustus taas Valgamaast", Lõuna-Eesti Postimees, 8. september 2007
Ružany loss

**Ružany loss** ehk **Ružanõ loss** on endine loss Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Ružany alevi lõunaservas. Valgevene keeles *Ружанскі палац*.

Algselt Tyszkiewiczitele kuulunud valduse ostsid Sapiehad aastal 1598 Bartosz Brzuchańskilt. XVII sajandi alguses ehitasid nad senise puidust kindluse asemele kahekorruselise kivist lossi, kus Lew Sapieha aastal 1617 võõrustas kuningas Władysław IV Wazat. Aastal 1644 külastas kuningas lossi taas, seekord oli võõrustajaks Lew Sapieha poeg.

Poeg lasi lossi barokkstiilis ümber ehitada. Lossis esines kapell, parimad muusikud saadeti Itaaliasse end täiendama.

Sapiehade suur võim Leedu aladel tõi kaasa sõjalise konflikti Sapiehade ja teiste šlahtitšite vahel. Sapiehade vastu liitunud suguvõsade väed põletasid lossi aastal 1700 (teistel andmetel 1698) Michał Serwacy Wiśniowiecki juhtimisel maha.

Lossi hakati taastama XVIII sajandi keskel. Arhitektiks oli Jan Zygmunt Deybel. Aastal 1784 oli lossis Aleksander Michał Sapieha külalisena kuningas Stanisław II. Aastail 1784–1788 ehitati loss Jan Samuel Beckeri projekti kohaselt ümber. Lossi ümber rajati inglise park.

Lossi peahoonele lisati kaks tiiba. Peahoone oli kahekorruseline, esiküljel asus nelja sambaga portikus. Tagaküljel oli kümne sambaga terrass, kuhu avanesid ballisaalist nii uksed kui ka aknad. Barokse hoone juures oli ka klassitsistlikuid mõjusid. Sisekujunduses oli valitsev rokokoostiil.

Parempoolses korpuses asusid maneež ja teater. Teatri rajamisel oli eeskujuks Parmas asuv Farnese teater. Teises tiivas asus kunstigalerii. Lossikompleksi juurde kuuluvatest hoonetest on uhkem veel väravahoone, mis on ehitatud triumfikaarena.

Pärast Poola jagamisi anti loss rendile ja kõik Sapiehade varad viidi nende uude residentsi Dziarečynis. Lossis hakkas tegutsema kangaid ja tikandeid tootev vabrik. Eustachy Kajetan Sapieha müüs lossi aastal 1829 vabrikuomanikule maha, jättes endale siiski maa selle ümber. Kastuś Kalinoŭski ülestõusu tagajärjel konfiskeeriti ka tema valdused ja ta ise emigreerus.

Aastal 1914 süütasid tehasetöölised lossi kogemata põlema ja see sai kannatada. Loss restaureeriti aastal 1930. Aastal 1933 Eustachy Kajetan Sapieha rehabiliteeriti ja Ružany valdused tagastati tema õigusjärgsetele järglastele. Sapiehad omandasid taas ka lossi.

Aastal 1944 hävisid sõjategevuse käigus nii lossi peahoone kui ka kontorihoone. Pärast Teist maailmasõda seisis loss tühjalt. Kohalikud elanikud lõhkusid lossiseinu telliste saamiseks.

Lossi väravahoone jäi sõjas puutumata ja on tänapäeval restaureeritud. Valgevene valitsusel on kavas restaureerida ka ülejäänud lossikompleks, seda plaani kavatseb finantseerida ka Euroopa Liit. Taastamistööd on kavandatud aastaiks 2012–2018.

## Välislingid

* Ružany loss
* Vanad fotod lossist
* Ružany loss
* Fotod lossi varemetest
Zarathuštra

**Zarathuštra** (vanakreeka keeles Ζωροάστρης *Zōroastrēs*) oli vanairaani prohvet, zoroastrismi rajaja. Teda peetakse zoroastristliku põhiteksti Avesta vanima osa autoriks. Avesta kaudu on teada ka enamik teda ennast puudutav.

Ta elas Iraani mägismaa idaosas, kuid tema täpne sünnikoht on teadmata. Ka selle üle, millal ta elas, vaieldakse.

On allikaid, mille järgi dateeritakse Zarathuštra eluaastad 2. aastatuhandesse e.m.a (mis pole tõenäoline). On pakutud ka 6.–5. sajandil e.m.a (6. sajand e.m.a tundub üpris tõenäoline, kuid see ei ole tõestatud).

## Vaata ka

*"Nõnda kõneles Zarathustra", Friedrich Nietzsche teos
Vira Konõk

**Vira Konõk** (sündinud 27. septembril 1957 Ukrainas Lvivi oblastis Drohobõtši rajoonis Opaka külas) on Ukraina päritolu Eesti ajakirjanik ja ühiskonnategelane, Eesti Ukrainlaste Kongressi esimees.

Ta lõpetas 1974. aastal keskkooli kuldmedaliga ja 1979. aastal Lvivi Polütehnilise Ülikooli insenerina. Eestisse kolis ta 1986. aastal, töötades aastaid tehnoloogina elektroonikaseadmete tehases ning hiljem keemiaõpetajana venekeelses koolis, kuni 2003. aastal pakuti talle tööd ajakirjanikuna BBC ukrainakeelses toimetuses ja Ukraina riiklikus raadios.

Alates 2001. aastast on ta Ukraina Kaasmaalaskonna Eestis esimees ja alates 2003. aastast Eesti Ukrainlaste Kongressi esimees.

2017. aastal kandideeris ta kohaliku omavalitsuse valimistel Tallinnas Eesti Reformierakonna nimekirjas.

Ta kuulub aastast 2018 erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kesklinna linnaosas, kogus 10 häält ning ei osutunud valituks.

## Isiklikku
Vira Konõki abikaasa Mõkola Konõk on lõpetanud Kaliningradi merekooli ja töötanud kaugsõidumeremehena.

## Tunnustus
* 2005 Koosmeele auhind ("Ukrainas toimunud demokraatlike protsesside teadvustamise ja neile Eestis toetuspinna loomise eest")
* 2014 Valgetähe V klassi teenetemärk ("vähemusrahvuste koostöö edendaja")
* 22. august 2016 juubelimedal "25 aastat Ukraina iseseisvust" ("25 років незалежності України"), "olulise isikliku panuse eest Ukraina riigi rahvusvahelise autoriteedi tugevdamisse, ajaloolise pärandi ja tänapäevaste varade populariseerimisesse ning Ukraina iseseisvuse 25. aastapäeva puhul"
* 22. jaanuar 2026 Ukraina presidendi poolt annetatud Vürstinna Olha 3. klassi orden.

## Viited

## Välislingid

* Lea Danilson-Järg, "Vira Konõk: Ukraina pihta lastud pommid on rahvast ainult ühendanud", Postimees, 9. märts 2022
* "MA ELAN SIIN. Ukrainlanna Vira Konõk", Vikerraadio, 19. september 2015 (ERRi arhiiv)
* Andres Tohver, "Eesti Ukrainlaste Kongressi juhataja: elame praegu alalises stressis, öösel und ei ole", Õhtuleht, 5. märts 2014
* "VIDEO: Eesti ukrainlaste esindaja: oleme kaks kuud Ukrainas toimuva pärast stressis olnud", Delfi, 24.02.2014
* Evelyn Kaldoja, Tallinna kirikus kõlas "«Слава Україні! Героям слава!»", Postimees, 20. veebruar 2014
Redis

**Redis** ehk **aedrõigas** (*Raphanus sativus*) on taim ristõieliste sugukonnas.

Redis on juurvili. Seda kultiveeriti juba Antiik-Roomas. Kasvatatakse mitmeid redisesorte.

## Välislingid

*
Võbutõ

**Võbutõ** on kirikuküla Venemaal Pihkva oblastis Pihkva rajoonis Tjamša vallas.

Võbutõ asub Velikaja jõe vasakkaldal, Pihkvast 12&nbsp;km ülesvoolu, Volženetsi ja Razdolje külade juures.
 
Pärimuse kohaselt on Võbutõst pärit Kiievi-Vene valitseja Igori abikaasa suurvürstinna Olga.


Церковь Ильи Пророка (погост Выбуты).JPG|Prohvet Eelija kirik ja kellatorn. 15.–16. sajand.
Iliya prorok ikona Pskov.jpg|Prohvet Eelija ikoon Võbutõ kirikust. Pihkva koolkond, 13.–14. sajand. Tretjakovi galerii.


## Välislingid

* 25. august 2014. В России похоронили псковских десантников, погибших "при неизвестных обстоятельствах" –  Donbassi sõjas hukkunud pihkvalastest Venemaa Föderatsiooni dessantväelaste matused
Cà Mau

**Cà Mau** on linn Vietnami lõunaosas, Cà Mau provintsi keskus.

2010. aastal elas linnas 204 895 inimest.

Cà Maust on pärit Vietnami peaminister Nguyễn Tấn Dũng.

Linnas asub Cà Mau lennujaam, mis ühendab provintsi teiste Vietnami linnadega. Lisaks on Cà Mau oluline piirkondlik keskus majanduse, hariduse ja transpordi vallas ning tuntud oma lähedase asukoha poolest Mekongi deltas ja Lõuna-Hiina mere rannikule.

## Viited
Merinõelalised

**Merinõelalised** (*Syngnathiformes*) on luukalade selts  kiiruimsete klassist.

Mõningate allikate kohaselt liigitatakse merinõelalised ogalikuliste (*Gasterosteiformes*) seltsi alamseltsiks *Syngnathoidei*.

## Taksonoomia
Seltsi *Syngnathiformes* sugukonnad:

* Torukalalased (*Aulostomidae*)
* *[[Centriscidae]]*
* Vilekalalased (*Fistulariidae*)
* Torusuulased (*Solenostomidae*)
* Merinõellased (*Syngnathidae*)

## Viited
Merinõellased

**Merinõellased** (*Syngnathidae*) on luukalade sugukond  merinõelaliste seltsist.

Mõningate allikate kohaselt liigitatakse merinõellased ogalikuliste (*Gasterosteiformes*) seltsi sugukonnaks.

Merinõellaste sugukonda kuuluvad kalad on enamasti kas väljavenitatud pikliku kehaga (osa neist on päris nõelja kujuga) või täiesti omalaadse, kohati kummalise kujuga (merihobukesed, narmaskalad). Kalasuu moodustab torujas koon. Täiskasvanud kalade pikkus jääb vahemikku kas 2,5–60 sentimeetrit  (merinõelad) või 4–20 sentimeetrit (merihobukesed). Saba on tavaliselt pikk, kuid sabauim on väike või puudub üldse. Samuti puuduvad kõhuuimed. 

Mõned liigid on võimelised muutma oma keha värvust sõltuvalt ümbritseva keskkonna foonist. Paljudel liikidel on väljaarenenud mimikri: keha kuju, värvus ja aeglaselt hõljuv liikumine imiteerivad ümbritsevaid vetikaid või koralle.

Merinõellased elavad troopiliste ja parasvöötme mere- ja riimvetes, mõned liigid on kohastunud elama ka magevees. Elutsemispaigana eelistavad nad liivases rannavöötmes meriheina tihnikuid.

Merinõellased toituvad peamiselt väikestest planktilistest koorikloomadest.

Merinõellaste paljunemise juures on omapärane see, et lõimetist hooldab alati isaskala. Emaskala heidab marja isaskala keha alapoolel olevasse renni või haudetaskusse. Pärast koorumist, painutades oma keha lookjalt üles, väljutab isane maimud iseseisvasse ellu.

## Eesti liigid
Eestie elab kaks liiki merinõellasi. Mõlemad on riimvees elavad merekalad.
**Nerophis ophidion* – madunõel
**Syngnathus typhle* – merinõel

## Taksonoomia
Sugukonna ***Syngnathidae*** alamsugukonnad:

* alamsugukond *[[Hippocampinae]]*
* alamsugukond *[[Syngnathinae]]*

### Alternatiivne süstemaatika
Merebioloogid Nerida G. Wilson ja Greg W. Rouse leiavad, et uuemate fülogeneetiliste andmete põhjal on *Syngnathidae* jagunemine ainult kaheks alamsugukonnaks vastuvõetamatu ja edaspidine süstemaatika muutmine oleks hädavajalik.  Autorid soovitavad mitme uue alamasugukonna – *[[Doryrhampinae]]*, *[[Nerophinae]]*, *[[Soleganthinae]]*, *[[Phyllopteryginae]]*, *[[Sygnathoidinae]]* ja *[[Haliichthyinae]]*  aktsepteerimist Sarnaseid ettepanekuid on kõlanud ka varem, näiteks Gilbert Percy Whitley ja Joyce Allani töödes.

### Perekondi
**Doryrhamphus* – lippsabanõel
**Dunckerocampus* – vimpelnõel
**Haliichthys* – puhmasnõel
**Hippocampus* – merihobuke
**Kyonemichthys* – lõnghobuke
**Nerophis* – madunõel
**Phycodurus* – narmaskala
**Phyllopteryx* – narmashobuke
**Syngnathus* – merinõel

## Viited
Autoostuluba

**Autoostuluba** oli Nõukogude Liidus ja selle mõnedes satelliitriikides dokument, mille väljastas partei täitevkomitee, ning mille alusel võis asutuse ja selle kommunistliku partei allorganisatsiooni juhtkonna silmis "eesrindlik" töötaja muretseda endale auto. Autoostuloa soovituse andis asutuse ametiühing. Täiendavateks kriteeriumiteks võisid olla parteiline kuuluvus ja perekondlik seis (abielu ja lapsed). Autoostulube jagati ka eriteenete eest, näiteks sõjaveteranidele ja edukatele sportlastele. Eelisolukorras asutuste (sh administratiivsektor, julgeolek) ning ka suurte tööstusettevõtete töölistele jagati autoostulube lihtsamalt.

Autoostuloa saamine ei tähendanud automaatselt kohe auto ostmist ja kättesaamist, sest pärast ostuloa saamist satuti autoostu-järjekorda, mis Ida-Saksamaal küündis tihtipeale kümne aasta pikkuseks ja vahel pikemakski.

Sellise järjekorra põhjustas plaanimajandus, mis ei suutnud nõudlust mistahes kaupade järele rahuldada. Nõudlus ületas tugevalt pakkumise, ning nõutud kaupadest oli pidevalt puudus ehk defitsiit. Sõna *defitsiit* läks oskussõnana käiku mistahes kauba ja toodete kohta, mille järele oli nõudlus pakkumisest oluliselt suurem. Defitsiitse kauba hind oli mustal turul toote omahinnast palju kõrgem ning isegi kasutatud auto turuhind oli suurem kui uue auto hind. Seepärast tuli autoostulubadega sageli ette äritsemist.

Moskvitš 412 suure populaarsuse tõttu idabloki riikides ja ka Soomes tol ajal (aastaid enne Žigulite tootmise alustamist) pidid Nõukogude Liidus elavad inimesed ootamisega rohkem kannatama, sest ootejärjekorrad sellevõrra pikenesid.

Suurele osale NSV Liidu elanikkonnast oli sõiduauto siiski luksusese, mille muretsemiseks tuli väga pikka aega raha koguda, ning auto asemel kasutasid paljud inimesed sõitmiseks ühistransporti.

## Viited

## Välislingid
*FOTOD: Nõnda uhkelt reklaamiti nõukogude sõidukeid Läänele! Delfi, 16. juuni 2010.
Psalmid

**Psalmid** ehk **Psalmide raamat** ehk **Psalter** ehk **Taaveti laulud** või **Laulud** (heebrea keeles תְּהִלִּים või תהילים *Tehillim*) on ketuvimi (Tanahi kolmas osa) esimene raamat.

Judaismi ja läänekristluse traditsioonis on 150 psalmi, idakristluses rohkem.

## Vaata ka

* Patukahetsuspsalmid
* Psalter
Semen Sementšenko

**Semen Sementšenko** (kodanikunimega **Kostjantõn Grõšõn**, ukraina keeles *Костянтин Ігорович Гришин*; sündinud 6. juunil 1974 Sevastopolis) on *[[Pseudonüüm|nom de guerre]]*, mida kasutab Ukraina sõjaväelane, vabatahtlikest koosneva pataljoni "Donbass" asutaja ja endine komandör,. Hiljem sai temast poliitik. 

## Sõjaväeteenistus
Endine mereväeleitnant ja turvatöötaja Semen Sementšenko oli üks tuntumaid Ukraina siseministeeriumile alluvate vabatahtlike sõjaväeüksuste juhte.

Perekonna ja tuttavate julgeoleku huvides keeldus ta Donbassi sõja alguses oma tegelikku nime avaldamast ja kandis avalikes kohtades alati näomaski.

## Poliitikas
Ta oli Ülemraada VIII koosseisu liige (oli poliitilise partei Ühendus "Eneseabi" valimisnimekirjas teine).

## Viited

## Välislingid

* 6. august 2014, Intervjuu Sementšenkoga (*vene keeles*) 
* 1. september 2014, Семен Семенченко впервые снял балаклаву: фото. Sementšenko näitas esmakordselt oma nägu, foto.
* 1. veebruar 2015. *Liga Novosti*. У Семенченко переломы и пробито легкое - Филатов (*vene keeles*)
Kolm

**Kolm** ehk **3** on täisarv, mis otseselt eelneb arvule 4 ja otseselt järgneb arvule 2.

Kolm järgarvuna märgitakse Rooma numbriga III.

## Välislingid
Pimedus

**Pimedus** on nähtava valguse (kas loodusliku või tehisliku) puudumine või vähesus, ka vähese või puuduva valgusega ruumiosa.

Pimeduses selgroogsete loomade (sh inimese) pupillid laienevad, et vähesest valgusest rohkem silma jõuaks ja võimalus objekte näha oleks suurem. Inimsilm eristab pimedas halvasti värvusi.

## Vaata ka
*Öö
*Hämarik
*Hämarus
*Pimendamine
*Pimekamber
Heleri Arumets

**Heleri Arumets** (esinejanimi **Heleri**, sündinud 24. aprillil 1985) on eesti laulja.

2002. aastal võitis ta oma vanuseklassis lauluvõistluse Kongutal ja valiti ühtlasi publiku lemmikuks. Hiljem laulis ta neljast tüdrukust koosnevas ansamblis "4 Friends", millega võitis lauluvõistlusi ja auhinna kõige romantilisema sõnumiga laulu eest.

2008. aasta novembris võitis ta Raadio Elmar saatesarja "Laulutund". Hääletanuid oli 1009 ja ülekaalukalt kõige rohkem hääli sai Heleri Arumets. Teisele kohale tuli Marianne ja kolmandale Aare Külvja, kes võitsid kaks järgmist "Laulutunni" hooaega. Auhinnaks oli singli produtseerimine. Singel kandis pealkirja "Tule tagasi". See laul oli Elmari singlite edetabelis esikohal 9 nädalat ja kokku edetabelis (10 parema singli seas) 15 nädalat.

2009. aasta juulis ilmus Heleri Arumetsa esikalbum. Sellel oli 12 laulu. Albumi produtseeris Marco Margna. Albumi lood "Tule tagasi", "Põlevad tunded" ja "Ööralli" on ilmunud ka singlina. Pooltele lauludele (kuuele) kirjutas Heleri sõnad ise. Talle on sõnu kirjutanud ka Marco Margna ja Owe Petersell.

2012. aastal salvestas Heleri Aare Külvjaga dueti. Laulu kirjutas ja produtseeris Marco Margna.

Argielus töötab Heleri Arumets lasteaias rühmaõpetajana. Tal on laps.

## Viited

## Välislingid
*Heleri Arumetsa koduleht
Pimesus

**Pimedus** on nägemisvõime puudumine või nägemise teatud tõsine häire.

Nägemisvõime võib puududa täielikult või osaliselt. Väga nõrga nägemisvõimega isikud eristavad vaid valgust ja varju.

## Vaata ka

*Kanapimedus

*Värvipimedus
*Pimesikk
*Pimestamine
Nael (täpsustus)

**Nael** võib tähendada mitut asja.
***[[Nael (kinnitusvahend)|Nael]]** on terava otsaga pulgakujuline kinnitusvahend, mis taotakse materjali sisse.
***[[Nael (massiühik)|Nael]]** on massiühik.
***[[Nael (rahaühik)|Nael]]** on rahaühik:
**Egiptuse nael
**Gibraltari nael
**Küprose nael
**Lewesi nael
**Lõuna-Sudaani nael
**Suurbritannia nael
***[[Nael (perekonnanimi)|Nael]]** on perekonnanimi:
**Ene Nael
**Jüri Nael
Nael

**Nael** on terava otsaga pulgakujuline kinnitusvahend, mis taotakse materjali sisse. Naelu kasutatakse puidust esemete ja konstruktsioonide valmistamisel ja laiemalt ehituses. Naelu võidakse kasutada ka nagina millegi riputamiseks.

Naelad on enamasti valmistatud metallist, aga neid võib teha ka puust. Naela üks ots on terav ja teises on tavaliselt lame ja naela läbimõõdust suurem naelapea, mille pihta lüüakse haamri või vasaraga. Naelu valmistatakse väga erinevas suuruses.

## Vaata ka
*Rõhknael
*Naelapüstol
Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuv kodanikuühiskonna arengu ja inimõiguste nõukogu

**[[Venemaa Föderatsiooni president|Venemaa Föderatsiooni presidendi]] juures asuv [[Kodanikuühiskond|kodanikuühiskonna]] arengu ja [[Inimõigused|inimõiguste]] nõukogu** (kuni 2011. aastani **Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuva inimõiguste ja kodanikuühiskonna institutsioonide arengule kaasaaitamise nõukogu**) on Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuv nõuandev organ.

Organ moodustati Venemaa Föderatsiooni presidendi 2004. aasta 6. novembri ukaasiga nr 1417, millega reorganiseeriti alates 1993. aasta 1. novembrist tegutsenud "Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuv inimõiguste komisjon".

## Viited

## Välislingid
* Nõukogu ametlik koduleht (*vene keeles*) 
* 5. mai 2014. Forbes Putin's 'Human Rights Council' Accidentally Posts Real Crimean Election Results. Nõukogu avaldas oma ametlikul kodulehel, väidetavalt kogemata, aruande ("Krimmi elanike probleemid" 'Проблемы жителей Крыма'), millest lähtus, et Venemaaga ühinemise poolt oli 22,5 protsenti kogu okupeeritud Krimmi elanikkonnast (aruanne oli Nõukogu ametlikul kodulehel üleval umbes paar nädalat).
* 16. mai 2014. RIA Novosti. "Вежливые люди" как новый образ Российской армии Nõukogu liikme, tsiviil-militaarsuhete komisjoni esimehe Sergei Krivenko intervjuu, milles ta avaldab muuhulgas arvamust, et Krimmi okupeerimisel osalenud VF eriüksuslaste (vene keeles Вежливые люди, 'viisakad inimesed', eesti keeles "Rohelised mehikesed") tegevust ei tasuks kanda üle kogu vene armeele, mis koosneb kutsealustest.
Abja mõisa kalmistu

**Abja mõisa kalmistu** on kalmistu Halliste kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlde külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas. 

## Ajalugu
Kalmistu rajasid Abja mõisa tollased omanikud Stackelbergid arvatavasti 1844. aastal, kui suri Georg Gotthard von Stackelberg. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada; võimalik, et sinna ongi maetud ainult üks lahkunu. Kalmistu lõhuti maaparanduse käigus ning selle hauatähised likvideeriti arvatavasti 1960. aastatel.
 
## Kirjeldus
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 900 meetri kaugusele itta. Praegu on selle kohal põld.

## Kalmistule maetud
*1844 – Georg Gotthard von Stackelberg (1786 – 1. märts (vkj) 1844)

## Viited

## Kirjandus
*Ants Hein. "Viljandimaa mõisad". Viljandi 1999. Lk 31
*Alo Särg. "Abja (*Abia*)". // Viljandimaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2007. Lk 11
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid
*Abja mõisa kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
*Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
NG Investeeringud

**OÜ NG Investeeringud** on Eesti erakapitalil põhinev tööstus-, kaubandus- ja kinnisvarainvesteeringute grupp.

NG Investeeringud omab enamusosalust TKM Grupis ja täielikult kuuluvad ettevõttele jäätisetootja Balbiino, alkoholitootja Liviko, kaubandussisustuse tootja Kitman Thulema ning kinnisvaraga tegelevad Roseni Kinnisvara ja Roseni Majad. TKM Grupi kaudu kuuluvad NG Investeeringute ettevõtete hulka Kaubamaja Tallinnas ja Tartus, TKM Kinnisvara, TKM Kinnisvara Tartu, Selver, Viimsi Keskus, Viking Motors, I.L.U. ja Viking Security.

Grupi ettevõtted annavad tööd ligi 5400 inimesele. NG Investeeringud kontserni kuulub kokku 25 aktiivselt tegutsevat tütarettevõtet Eestis, Lätis, Leedus ja Soomes.

NG Investeeringute 68,75% suuromanikuks on NG Kapital, mille võrdsed osanikud on Jüri Käo, Enn Kunila ja Andres Järvingu perekond. 

2023. aastal oli kontserni konsolideeritud käive 1,1 miljardit eurot ja puhaskasum 35 miljonit eurot. Aasta varem olid käive ja kasum vastavalt 1,0 miljardit ja 23 miljonit eurot.

## NG Investeeringute juhatus

*Jüri Käo, juhatuse liige
*Enn Kunila, juhatuse liige

## Viited

## Välislingid

*NG Investeeringud 
*Tallinna Kaubamaja grupp 
*Tallinna Kaubamaja
*Tartu Kaubamaja 
*Selver 
*I.L.U
*Kia Auto
*Viking Motors 
*Forum Auto SIA 
*KIA Auto UAB 
*Balbiino 
*Kitman Thulema
*Kitman Thulema
*Liviko
*Roseni Majad Bowlinguklubi Kuulsaal
*Roseni Majad Roseni Torn
Internacyjanalny

**Internacyjanalny** (valgevene keeles Інтэрнацыянальны, transkribeerituna **Internatsõjanalnõ**) on alevik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Linova külanõukogus. Asulas on 117 elanikku (2012).

Internacyjanalnys on tärklisevabrik. Suurimaks vaatamisväärsuseks on Linova mõisa hoonetekompleks, mille ümber on kasvanud ka alevik.

## Välislingid

* Internacyjanalny
Koloskõ

**Koloskõ** on alev Ukrainas Donetski oblastis Starobeševe rajoonis, umbes 10 kilomeetri kaugusel Ukraina-Venemaa piirist.

Koloskõ kõrgus merepinnast on 160 meetrit.

2001. aasta 1. jaanuaril elas rahvaloenduse andmeil asulas 482 inimest.

## Ajalugu
### XXI sajand
Donbassi sõja ajal, 26. augustil, andis Reutersi korrespondent teada asula elanike kahtlustest piirkonda ilmunud "viisakate inimeste" (vene keeles kasutatav rööpväljend "roheliste mehikeste" tähistamiseks) ja nende sõjatehnika kohta.

## Viited
Linova mõis

**Linova mõis** (*Палацава-паркавы комплекс Трэмбіцкіх «Лінова»*) on mõis Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Linova külanõukogus Internacyjanalny alevikus.

Linova mõis sai alguse pärast Poola jagamist, mil selle omanikuks sai kindral Rumjantsev. Too müüs mõisa peagi Trębickitele, neist esimene ehitas välja ka Linova mõisakompleksi.

Mõisa klassitsistlik peahoone ehitati XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi alguses. XX sajandi alguses hakati hoonet ümber ehitama (lisati tiibhooned), kuid sellele tegi lõpu alanud esimene maailmasõda ja nii jäid need plaanide kohaselt välja ehitamata. Hoone on ühekorruseline, keskmine osa aga kahekorruseline. XIX sajandi keskel asus hoones omaniku bibliofiilist venna raamatukogu, mis viidi hiljem Varssavisse ja hävis aastal 1944 linna pärast peetud lahingute käigus. Nõukogude ajal asus hoones tärklisevabriku kontorihoone. Pärast vabriku pankrotti ostsid selle uued omanikud, kes jätkasid hoone vabrikuks kohandatud osas tootmist, aga ülejäänud osa häärberist on halvas seisus.

Mõisa peahoone ees asub parter, milleni viib sissesõiduallee. Hoonet ehib arkaadiga portikus, frontoon toetub neljale sambale. Keskrisaliit lõpeb pargipoolsel küljel terrassiga. Vasakus tiivas, mis jõuti XX sajandi algul renoveerida, on osa hoonet kahekorruseline, seal asub väike sammastele toetuv palkon.

Hoone interjöör oli luksuslik. Hoones oli kaks salongi: "tumeda" mööbel oli tumeroheline ja "heleda" oma kattis must atlass.

Kõrvalhoonetest asus sissesõiduallee ääres tall. Teisel pool parterit olid häärberiga sümmeetriliselt kaks mõisa juurde viivat väravat. 1921. aastal ehitati mõisa juurde ka pruulikoda.

Mõisa juurde rajati ka park (pindala 3 hektarit). Peamisel alleel kasvasid hobukastanid, sellelt viis häärberi juurde 20 meetri laiune pärnaallee. Hiljem lisati pruulikoja juurde viiv allee, mille ääres kasvasid kaukaasia pärnad ja läänepärnad. Ka parteri ääres kasvasid puud, nende seas pöögid ja kreeka pähklipuud. Kaugemal läks park üle aiaks.
 

Pilt:Былая сядзіба Трамбіцкіх (Інтэрнацыянальны). Галоўны фасад.JPG|Mõisa peahoone
Pilt:Былая сядзіба Трамбіцкіх (Інтэрнацыянальны). Галоўная частка фасаду левага крыла. 01.JPG|Hoone vasak tiib
Pilt:Былая сядзіба Трамбіцкіх (Інтэрнацыянальны). Печ.01.JPG|Kahhelahi mõisa peahoones
Pilt:Былая сядзіба Трамбіцкіх (Інтэрнацыянальны). Аздабленне столі..jpg|Mõisa peahoone sisevaade


## Välislingid

* Fotod Hłeb Łabadzenka blogis
* Fotod lossi varemetest
Karl Taagepera

**Karl Taagepera** (enne eestistamist **Karl Tagepera**; 10. aprill 1894 Aru vald – 31. mai 1993 Toronto lähedal) oli eesti loomaarst ja Tartu Ülikooli veterinaariaõppejõud.

## Elulugu
Ta õppis aastatel 1902–1906 Aru valla ministeeriumikoolis. Aastatel 1906–1914 õppis ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis, kus ta lõpueksamil kukkus läbi (viletsa vene keele oskuse tõttu) ladina keele eksamil. Seetõttu astus ta samal aastal Tartu Veterinaariinstituuti, kuhu piisas sisseastumiseks gümnaasiumi eelviimase aasta tunnistusest. Veterinaariinstituudi lõpetas ta aastal 1918. Ta kuulus üliõpilasseltsi Ühendus.

Pärast Veterinaariinstituudi lõpetamist naasis ta kodutallu, kuid detsembris 1918 lahkus ta kodutalust ja astus 5. jaanuaril 1919 vabatahtlikult Eesti sõjaväkke. Samal päeval määras Sõjaväe ülemloomaarst ta 1. Suurtükiväepolgu loomaarstiks, 8. mail 1919 sai tast 1. Diviisi loomalaatsareti ülem, 23. oktoobril sai tast 1. ratsapolgu vanemloomaarst ja 27. novembril 1919 ajutiselt 2. Diviisi loomaarsti abi. 1. ratsapolgu nimekirjast kustutati ta 6. jaanuaril 1920, kui ta nimetati Piirivalve valitsuse loomaarstiks. 29. aprillil 1920 saadeti ta tagasi sõjaväe ülemloomaarsti käsutusse, kes suunas ta kohe Soomusrongide Diviisi loomaarstiks; seejuures sai ta tagasiulatuvalt (5. jaanuar 1919) veterinaarleitnandi aukraadi; Soomusrongide Diviisi jäi ta 3. veebruarini 1921. 1. jaanuaril nimetati ta Vabariigi Sõjakooli hipoloogia lektoriks; sõjaväest lahkus ta 6. septembril 1921, saades sel puhul Eesti Vabadussõja mälestusmärgi. Seejärel asus ta tööle Põllutööministeeriumi, esiteks 16. septembrist 1921 Elva jaoskonna loomaarstina.

15. septembril 1926 valiti ta Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna dotsendi kohusetäitjaks. Loenguid hakkas ta loomaarstiteaduskonnas pidama 1927. Tema erialaks olid hobusekasvatus, eksterjöör (hobuste hindamine välistunnuste alusel) ja rakendusõpetus (kuidas hobust vankri ette rakendada)  Aastatel 1930–1932 oli ta teaduskonna sekretär ja suvel 1931 dekaani asetäitja. Aastal 1931 valiti ta hobusekasvatuse õppetooli dotsendiks. Ta oli ajakirjade Eesti Loomaarstlik Ringvaade ja Meie Hobune toimetuseliige. Lisaks ostis ta aastal 1934 Ropka valda Külitse külla Ani talu.

18. augustil 1944 lahkus ta koos perega (5 inimest: Karl ise, abikaasa, 2 poega ja ema) kahe hobusevankriga Pajusi valda ja sealt edasi tuttava juurde Lohule ja sealt ööl vastu 22. septembrit Rohukülla. Rohukülast lahkus pere väikese laevaga Möwe Ventspilsi ja sealt suurema laeva, Lapplandiga Gotenhafenisse, kuhu jõuti 28. septembril.

## Isiklikku
Ta abiellus aastal 1926 Elfriide Taageperaga (neiuna Erbak), neil oli kaks poega: Arvo (1927–2007) oli insener ja patendiametnik, Rein on füüsik ja politoloog. Abikaasa õde Nora Peets oli prosaist ja ajakirjanik, abikaasa õemees Rudolf Peets oli arst.

## Kirjandus
*''Teadus Eesti põllumajanduse arenguloos. II osa (1918–1940)'' Tartu 2003. Lk 184–185

## Välislingid
*Ohvitseride ja sõjaväeametnike kartoteek
Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkonnad

**Jülich-Kleve-Berg** oli kahe endise territooriumi nimi piki tänapäeva Saksa Nordrhein-Westfaleni liidumaa ja tänapäeva Hollandi Gelderlandi provintsi piiri. Aastatel 1521 kuni 1666 olid territooriumi riigid ühendatud personaaluniooni, kõik Saksa-Rooma riigi *[[Vahetult keisrile alluv|reichsfrei]]* territooriumid. Nimi taaselustati pärast Viini kongressi Preisi kuningriigi lühiajalisele provintsile aastatel 1815 kuni 1822.

## Ajalugu

Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkonnad olid kogum Saksa-Rooma riigi osariike. Jülichi ja Bergi hertsogkonnad ühendati aastal 1423. Ligi sajand hiljem, aastal 1521, hääbusid need kaks hertsogkonda koos Ravensbergi krahvkonnaga, kui vaid viimase hertsogi tütar Maria von Jülich-Berg jäi pärima; Saali tavaõiguse järgi sai naine vara vallata vaid abikaasa või eestkostja kaudu, nii läksid territooriumid tema abikaasale — ja kaugele sugulasele — Kleve ja Marki hertsogile Johann III-le nende strateegilise abielu tulemusena aastast 1509. Need ühendatud hertsogkonnad kontrollisid enamust tänapäeva Nordrhein-Westfalenist, välja arvatud Kuur-Kölni ja Münsteri kiriklikud territooriumid.

Alles sajand pärast Johann III abielu hääbus ühendatud hertsogiliin, ajendades territooriumidel pärast Johann III pojapoja, hertsog Johann Wilhelmi ilma pärijateta surma pärilussõja. Samal ajal, kui hertsogitel, innustatuna Rotterdami Erasmuse humanismist, õnnestus luua "*via media*" reformatsioonist tulenenud usuliste vaidluste vahele, olid viimase hertsogi kahe vanema õe pärijad jagamise vastaspooltel. Olukorda raskendasid veelgi keiser Rudolf II ja Wettinitest Saksimaa hertsogite ahned soovid — esimene oli eriti muret tekitav Henri IV-le ja Hollandi Vabariigile, kes kartsid mistahes Habsburgide Madalmaade tugevnemist.

Luterlik Preisimaa Anna abiellus Brandenburgi kuurvürsti, Brandenburg-Preisimaa valitseja  Johann Sigismundiga, samas katoliiklik Anna von Kleve abiellus Pfalz-Neuburgi hertsogi Philipp Ludwigiga. Seetõttu, pärast Jülichi pärilussõda (üks Kolmekümneaastase sõja ettekuulutajaid) sõlmiti Xanteni leping, millega protestantlikud territooriumid (Kleve, Mark ja Ravensburg) läksid Brandenburg-Preisimaale ning katoliiklikud maad (Jülich ja Berg) anti Pfalz-Neuburgile. Sõja-aastad hävitasid enamuse maade rikkusest, mis oli olnud Johann Wilhelmi isa, Wilhelmi ajal.

Philipp Ludwigi pojapoeg Philipp Wilhelm sai aastal 1685 Pfalzi kuurvürstiks ja tegi Bergi pealinna Pfalzi kuurvürsti residentsiks, kuni liin päris aastal 1777 Baieri. Aastal 1701 said Brandenburgi kuurvürstid Preisimaa kuningateks; Kleve-Mark, kui nende esimene valdus Lääne-Saksamaal, oli seemneks tulevasele Preisi Reinimaale.

## Jülich-Kleve-Bergi hertsogid, Marki dünastia

* 1521–1539: Johann
* 1539–1592: Wilhelm
* 1592–1609: Johann Wilhelm

## Vaata ka
* Jülich-Kleve-Bergi provints
Mstislav II

**Mstislav II** Izjaslavitš (suri 19. augustil 1170) oli Rjurikovitšite dünastiast Vana-Vene valitseja,  Kiievi suurvürst 1167–1169 ja 1170. 
## Elulugu
Mstislav Izjaslavitši vanemad olid Kiievi suurvürst (1146–1154) Izjaslav II Mstislavitš ja Saksa kuninga Konrad III tütar Agnes.

Mstislav II oli aastatel 1146–1149 ja 1151–1155 Perejaslavli vürst, aastatel 1155–1157 Lutski vürst ja 1157–1170 Volõõnia vürst.

Mstislav II oli kahel korral, maist 1167 kuni detsembrini 1169 ja veebruarist 1170 kuni aprillini 1170 Kiievi suurvürst.

## Isiklikku
Mstislav II oli abielus 1151/52. aastast, Poola  Piastide dünastiast Poola hertsogi (1107–1138)  Boleslaw III "Krzywousty" tütre Agnieszkaga (1137 – surn. pärast 1181). Mstislav II ja Agnieszka järglased:
*Roman Mstislavitš (~1160–1205) , Novgorodi vürst 1168–1170, Volõõnia vürst 1173–1187 ja 1188–1205, Galiitsia vürst 1187–1188 ja Galiitsia-Volõõnia vürst 1199–1205 ning Kiievi suurvürstina 1203–1205 Roman Suur.  Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi Rjurikovitšite dünastia, Romanovitšide dünastiaharu asutaja.
*Svjatoslav Mstislavitš, Bresti vürst,
*Vsevolod Mstislavitš  (surn. 1195), Belzi vürst 1170–1195, Volõõnia vürst 1187–1188.
C&A

**C&A Mode GmbH & Co. KG** (lühinimi **C&A**) on Brenninkmeijeritele kuuluv valmisriiete kaupluste kett peakorteritega Düsseldorfis ja Brüsselis, Euroopa suurim jaekaubandusettevõte. 

Ketis on 1400 kauplust.

Firma on asutatud 1841. Töötajaid on üle 36 000, käive oli 2011./12. aastal 6,8 miljardit eurot.

## Välislingid
*Ametlik koduleht
C+C Music Factory

**C+C Music Factory** on USA tantsumuusikaprojekt. See tegutses 1990. aastatel ning alustas taas tegevust 2010.

Produtsendid olid algselt Robert Clivillés ja David Cole, kelle perekonnanimede esitähtedest tuleb ansambli nimi. Pärast Cole'i surma 1995. aastal ansambli tegevus lõppes. 2010. aastal asendas Cole'i Eric Kupper.

Vokalistide seas olid räppar  Freedom Williams ning lauljad Martha Wash, Deborah Cooper ja Zelma Davis. 

Tuntumad hitid on "Gonna Make You Sweat (Everybody Dance Now)" ja "Things That Make You Go Hmmmm...".

## Albumid
*"Gonna Make You Sweat" 1990
*"Anything Goes!" 1994
*"C+C Music Factory" 1995
*"Ultimate" 1995
Velõka Stratijivka

**Velõka Stratijivka** (ukraina keeles Велика Стратіївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 733. Pindala on 1,66 km².
Jülich-Kleve-Berg

**Jülich-Kleve-Berg** võib olla:  
***[[Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkonnad]]**
***[[Jülich-Kleve-Bergi provints]]**
Betsi rakud

**Betsi rakud** ehk **Betsi neuronid** on osade selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi motoneuronite tüüp – need mitte eriti arvukad rakud paiknevad peamiselt suuraju koore otsmikusagara hallaine premotoorse korteksi V kihis. 

Betsi rakud osalevad motoorsete impulsside vahendamisel ja ülekandel.  

Betsi rakud saavad aksoneid ka talamusest. 

Betsi rakud saadavad aksoneid mööda seljaaju kortikospinaaltrakti alla, sünapsi kohaks on eesmised sarved ja need omakorda annavad sünapseid märklaud lihastele. 
Betsi rakud kasutavad neurotransmitterina glutamaati.

Betsi rakkude kehast võivad, sõltumata asukohast, välja ulatuda dendriidid, mis suunavad, teistest närvirakkudest ümbritsetuna, jätkeid kõigisse suurajukoore kihtidesse ja mõned ka valgeainesse, kuid peamiselt siiski V ja ka VI kihti, mis koosnevad mitut tüüpi püramiidrakkudest.

Betsi rakkude (dendriitide hävimine) patofüsioloogiaga seostatakse inimestel amüotroofset lateraalskleroosi.
 
Need püramiidrakud on nimetatud esmakirjeldaja, Ukraina anatoomi ja histoloogi Vladimir Betsi auks. 

## Viited

## Välislingid
* SHOICHI SASAKI ja MAKOTO IWATA, Ultrastructural study of Betz cells in the primary motor cortex of the human brain, J. Anat. (2001) 199, lk 699–708, veebiversioon (vaadatud 28.08.2014) (*inglise keeles*)
* Rivara CB, Sherwood CC, Bouras C, Hof PR., Stereologic characterization and spatial distribution patterns of Betz cells in the human primary motor cortex. Lühikokkuvõte, Anat Rec A Discov Mol Cell Evol Biol. 2003 Feb;270(2):137-51., veebiversioon (vaadatud 28.08.2014) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Betz cell]] seisuga 28.08.2014.*
Signs and Society

**Signs and Society** on Ameerika Ühendriikides välja antav semiootikaajakiri. Väljaanne on multidistsliplinaarne, avaldades sotsiaal- ja humanitaarvaldkonna artikleid, mille ühendavaks fookuseks on märgiprotsessi ehk semioosi mõiste. Ajakiri hakkas ilmuma 2013 ja ilmub kaks korda aastas. Peatoimetaja on Richard J. Parmentier.

## Välislingid
*Ajakirja koduleht
Eesti Suursaatkond Oslos

**Eesti Suursaatkond Oslos** on Eesti diplomaatiline esindus Norras Oslos. Alates augustist 2021 asub suursaatkond aadressil Arbins gate 2. Eesti suursaadikuks on alates 2024. aastast Piia Mathisen.

## Vaata ka
*Norra Saatkond Tallinnas

## Välislingid
*Suursaatkonna koduleht
*
Norra Saatkond Tallinnas

**Norra Saatkond Tallinnas** (ka: **Kuninglik Norra Saatkond**) on Norra diplomaatiline esindus Eestis Tallinnas. Suursaatkond asub aadressil Harju tänav 6.

Enne teist maailmasõda asus Norra kuningriigi saatkond Helsingis, Tallinnas asus 1925. aastast Norra konsul Walfried Schneider (1878–1944)  ja konsulaat Viru tänav 18.

## Vaata ka
*Eesti Suursaatkond Oslos
## Viited

## Välislingid
*Saatkonna koduleht
Kaljo Kask

**Kaljo Kask** (14. veebruar 1929 Ookatku – 24. august 2014) oli eesti põllumajandusteadlane ja fütopatoloog.

Ta lõpetas aastal 1949 Väimela Põllumajandustehnikumi ja aastal 1958 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. Õpingute ajal töötas ta laborandina botaanika ja fütopatoloogia kateedris.

EPA lõpetamise järel suunati ta tööle taimehaiguste ja kahjurite arvestuse ning prognoosi Saku vaatluspunkti. Aastal 1962 asus ta tööle Eesti Maaviljeluse Instituudi taimekaitse osakonda nooremteadurina; aktiivne teadustegevus jätkus fütopatoloogia erialal aspirantuuris; aastal 1967 kaitses ta põllumajandusteaduste kandidaadi dissertatsiooni teemal "Kõrreliste mükoosid, nende reservatsioonikolded ja tõrjevõimalused Eesti NSV-s". Aastal 1966 asus ta tööle Jõgeva Sordiaretusjaama resistentsuse ja biokeemia laboratooriumi juhatajana; Jõgeva Sordiaretusjaamas töötas ta aastatel 1966–1999 (pensionile minekuni) laboratooriumi juhataja ja vanemteadurina. Tema põhitöödeks olid resistentsuse ja biokeemia laboratooriumi töölerakendamine ning aretusmaterjali kvaliteedi uuringud.

Ta on järgmiste haiguskindlate sortide üks autoreid: talirukkid "Viku" ja "Elvi", kartul "Sarme", tomatid "Visa", "Erk", "Mato", "Piibe" ja "Varto".

Ta oli ka tunnustatud mükoloog ning Eesti Loodusuurijate Seltsi mükoloogia sektsiooni aktiivne liige. Kogumikus "Eesti seenestik" on ta kirjutanud rooste- ja nõgiseeni käsitleva osa.
Põllumajandusloendus

**Põllumajandusloendus** on loendus, mille käigus kogutakse andmeid põllumajandusettevõtete ja põllumajandussaadusi tootvate kodumajandite tegevuse ja tulemuste kohta.

Eestis korraldab põllumajandusloendust Statistikaamet.

Eestis korraldati põllumajandusloendus näiteks 1929. aastal - 1929. aasta põllumajandusloendus ja 1939. aastal - 1939. aasta põllumajandusloendus.

## Viited
Riigistamine

**Riigistamine** ehk **natsionaliseerimine** on protsess, mille läbi riik omandab eraomanikele kuuluva vara.

## Riigistamine Eestis

Suur reduktsioon ehk mõisate riigistamine oli mõisate riigi omandusse tagasivõtmise protsess Rootsi riigis ja rootsiaegstes Läänemereprovintsides, sealhulgas Eesti- ja Liivimaal 17. sajandi lõpus. 

1919. aasta maareform oli Eesti Vabariigi 1919. aastal vabadussõja ajal läbi viidud reform, mille käigus maaseadusega riigistati suurmaaomandused ning loodi riigi tagavaramaa ja uued talukohad. Maareformi aluseks oli 10. oktoobril 1919 vastu võetud maaseadus. Maaga seotud ümberkorraldused toimusid pärast esimest maailmasõda mitmes Euroopa riigis, kuid Eestis ja ka Lätis toimunud maareformid olid kõige radikaalsemad.

Järgmine laialdane riigistamine Eesti ajaloos toimus Eesti okupeerimise ja annekteerimise järel Nõukogude Liidu poolt 1940.–1941. aastal. 23. juulil 1940 võttis II Riigivolikogu vastu deklaratsiooni maa kuulutamisest kogu rahva omanduseks. Alates suvest 1940 riigistati kõik eravalduses elamud, mille elamispinna ruutmeetrite arv ületas piirmäära. Mõned neist tagastati endistele omanikele Saksa okupatsiooni ajal ja riigistati uuesti sügisel 1944.

Suvel 1940 alustas nõukogude võim Eestis, Riigivolikogu deklaratsiooniga pankade, kindlustusseltside ja suurtööstuste natsionaliseerimise kohta ettevõtete riigistamist. Kogu rahva omanduseks, s.o riigi omanduseks kuulutati kõik pangad ühes nende varandustega, kõik tööstuslikud suurkäitised kaevandused ning transportettevõtted.

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu võttis 19. detsembril 1990 vastu otsuse omandiõiguse järjepidevuse taastamisest, milles tunnistati, et Eesti Vabariigi omandisuhete muutmine Nõukogude Liidu okupatsioonivõimu poolt oli vägivaldne. Ebaseaduslikuks tunnistati ka Eesti Vabariigi Ülemnõukogu poolt ENSV Riigivolikogus 1940. aasta 23. juulil vastu võetud deklaratsioon pankade ja suurtööstuse natsionaliseerimise kohta ning deklaratsioon maa kuulutamisest kogu rahva omanduseks.

## Viited
Eesti Panga president

**Eesti Panga president** on Eesti Panga juhatuse esimees. Eesti Panga presidendi nimetab seitsmeks aastaks ametisse Eesti president Eesti Panga nõukogu heakskiidul.

## Eesti Panga presidendid
* Mihkel Pung märts 1919 – august 1919
* Eduard Aule oktoober 1921 (presidendi kohusetäitjana alates augustist 1919) – oktoober 1925
* Artur Uibopuu oktoober 1925 – november 1926
* Jüri Jaakson november 1926 – juuli 1940
* Juhan Vaabel juuli 1940 – oktoober 1940
* Martin Köstner 1944 – 1949 (eksiilis)
* Oskar Kerson 21. jaanuar 1968 – 31. detsember 1980 (eksiilis)
* Rein Otsason 28. detsember 1989 – 23. september 1991
* Siim Kallas 23. september 1991 – 27. aprill 1995
* Vahur Kraft 27. aprill 1995 – 7. juuni 2005
* Andres Lipstok 7. juuni 2005 – 7. juuni 2012
* Ardo Hansson 7. juuni 2012 – 6. juunini 2019
* Madis Müller 7. juuni 2019 –

## Viited

## Välislingid
* "President kinnitas Eesti Panga uue juhi Madis Mülleri ametisse" ERR, 3. mai 2019