open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arnold Talistu

**Arnold Talistu** (kuni 1936 Arnold Freidenberg; 15. juuli 1917 Tartu – 11. jaanuar 2008 Chicago) oli Ameerikas riikliku hoolekande töötaja ja väliseesti vaimulik.

Ta õppis Tartu 15. Algkoolis ning aastatel 1930–1935 Tartu Poeglaste Gümnaasiumis (alates 1934 Tartu Linna Poeglaste Keskkool). 1942. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna *cum laude*, diplomitöö teema oli "Saladuste avaldamine: KrS 29. ptk." 1943. aastal sai magistrikraadi õigusteaduses magistritööga "Kirjasaladuse kriminaalõiguslik kaitse". Akadeemiliselt kuulus ta ÜS Liivikasse.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, sealt siirdus Inglismaale, kust jõudis 1951. aastal Kanadasse. Ta oli Kanadas (ja hiljem USA-s) tegev riikliku hoolekande alal. Sotsiaalkindlustuse ametnikuna leidis ta (arvatavasti 1993. aastal) üles teadmata kadunuks loetud Anton Raadiku ning hiljem, poksikuulsuse tervise halvenedes, aitas ta paigutada hooldekodusse. Ta pidas vaimulikuna 28. märtsil 1999 Chicagos Anton Raadiku matusetalituse.

Ta kuulus E.E.L.K. Chicago Esimese Koguduse revisjonikomisjoni ja oli ka Chicago Eesti Maja asutajaliige. Aastatel 1978–1988 õppis ta E.E.L.K. Usuteaduslikus Instituudis, mille lõpetamise järel ordineeris 26. juunil 1988 piiskop Karl Raudsepp ta õpetajaks.

Aastatel 1988–1989 teenis Arnold Talistu vaimulikuna Chicagos ja Indianapolises ning oli professor Arthur Võõbuse isiklik adjunkt. Aastatel 1989–2002 oli ta Chicago Esimese koguduse hooldajaõpetaja, selle kõrvalt teenis ta ka Milwaukee ja Chicago Pauluse kogudust. Emerituuri jäi 2002. aastal.

## Viited

## Välislingid
*Album ''Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*
Ochota

**Ochota** on linnarajoon Varssavi keskosas.

Ochota jaguneb Stara Ochota, Filtry, Rakowieci ja Szczęśliwice linnaosaks.
 
Ochota sõpruslinn on Ivano-Frankivsk.

## Viited

## Välislingid

* Ochota koduleht
Būshehri tuumaelektrijaam

**Būshehri tuumaelektrijaam** on tuumajaam Iraanis, Būshehri linna lähistel, Pärsia lahe ääres.

Jaama ehitamist alustati 1975. aastal Siemensi abiga, kuid tegevus seiskus 1979. aastal Iraani islamirevolutsiooni järel. 1995. aastal sõlmisid Iraan ja Venemaa kokkuleppe, mille kohaselt projekti pidi lõpule viima Venemaa ettevõte Atomstroieksport. Tööd takistasid tehnilised ja finantsraskused ning Iraani oletatava tuumarelvaprogrammi pärast muret tundvate lääneriikide poliitiline surve.

Tuumajaama ametlik avamistseremoonia leidis aset 2010. aasta 21. augustil. 26. oktoobril 2010 alustati reaktori südamiku täitmist tuumkütusega.

Jaama esialgseks võimsuseks kavandati 1000 MW, mille tagas üks VVER-1000 tüüpi surveveereaktor.

Jaam käivitati ja avati ametlikult 2011. aasta septembris. Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri poolt heaks kiidetud kokkuleppe kohaselt käitas jaama esimesed paar aastat Venemaa, varustades jaama ka kütusega ja viies ära kasutatud kütuse. Septembris 2013 andis Rosatom jaama opereerimise Iraanile üle.

Novembris 2014 sõlmisid Iraan ja Venemaa kokkuleppe kahe uue reaktori ehitamiseks. Ehitus algas aastal 2017.

## Probleemid
Jaam asub seismiliselt aktiivses piirkonnas. Maavärin aastal 2013 kahjustas jaama. Jaama tegevus on kestvate rahvusvaheliste konfliktide allikaks suhetes Iraaniga.

## Viited
Kai Vaarandi

**Kai Vaarandi** (12. oktoober 1958 Tallinn – 6. august 2010 Tallinn) oli eesti kunstnik ja tõlkija.

## Eluloolist
Õppis aastatel 1966–1977 Tallinna 7. Keskkoolis, tõlkimisoskuse omandas Lia Rajandi õpilasena. Aastatel 1976–1978 tõlkis ta lühijutte, mis ilmusid ajakirjanduses. Ta asus 1977. aastal Tallinna Pedagoogilises Instituudis õppima inglise keelt, kuid katkestas seal õpingud, kuna tõlkimist seal ei õpetatud. 

1978–1983 omandas kõrgema hariduse Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis keraamika erialal. 1983–1987 oli ta kunstiajaloo aspirantuuris Eesti NSV Teaduste Akadeemias. 

1987–2010 tegutses peamiselt kunstnikuna. 1994–2010 oli ta keraamikaajaloo bakalaureuse- ja magistriõppekava koostaja ning lektor Eesti Kunstiakadeemias. 

2005. aastal hakkas ta taas rohkem tõlkima. 

Kai Vaarandi suri ravimatu haiguse tagajärjel. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule oma isa Anton Vaarandi kõrvale.

## Kunstnikuna
Esinenud näitustel alates 1982. aastast.
### Isikunäitused
*1990 Tallinnas Munkadetaguses galeriis
*1991 Purtse linnuses
*1992 Tallinna Raevanglas (koos tekstiilikunstnik Kersti Villandiga)

## Tõlkijana
Valdas peale emakeele inglise, soome, vene ja saksa keelt. Ta tõlkis ilukirjandust ja peamiselt kunstialast teabekirjandust inglise keelest eesti keelde.
### Ilukirjandus
*Agatha Christie. Saatuse tagauks (2006)
*Agatha Christie lühijutt "Jõulupuding" kogumikus "Hercule Poirot" (2006) 
*Cathy Kelly. Nüüd ja igavesti. (2006)
*Patricia Cornwell. Kiskja. (2007)
*Peter Mayle. Provence. (2007)
*John Mole. Elu nagu kreeka ε. (2009)
*Kate Jacobs. Maiuspala. (2009)
*Marcia Willett. Kannatlikkus. (2010)
### Teabekirjandus
*Stephen Bayley, Terence Conran. Disain. Kuju saanud mõte. (2008, koos Kalle Kleiniga)
*Alice Twemlow. Milleks on vaja graafilist disaini? (2008)      
*"1001 ehitist, mida elu jooksul peab nägema". Toim. Mark Irwing (2009, koos Tiina Kanarbiku, Kalle Kleini ja Tiina Voolaiuga)
*Will Pryce. Maailma arhitektuur. Meistriteosed (2009, koos Triinu-Liis Looveeriga)
*C. Norman Shealy. Maailma loodusravi entsüklopeedia. (2010, koos 8 muu tõlkijaga)
*Helen Arnold. 1001 elamusreisi, mida elu jooksul ette võtta. (2010, koos 4 muu tõlkijaga)
### Lokaliseerinud
Eestikeelse platvormi Quadriga Worldwide tarkvarale Genesis – maailma tipphotellide tarbeks (2006–2008).

## Liikmesus
*1992 Eesti Kunstnike Liit
*1993 Eesti Keraamikute Liidu asutajaliige (1993–1996 ka juhatuse liige)

## Isiklikku
Tema isa oli ajakirja Looming peatoimetaja Anton Vaarandi ning ema oli sisearhitekt Maimu Vaarandi. 1982. aastal abiellus Kai Vaarandi Vello Laanemaaga, 1984. aastal sündis poeg Laur-Hendrik.

## Välislingid
*Tõlkija Kai Vaarandi koduleht
*Kunstnik Kai Vaarandi koduleht
*Tõnu Kaalepi arvustus lehes Raamat
*Karin Pauluse arvustus Eesti Ekspressi Areenis
*Kalev Kesküla arvustus Eesti Ekspressi lisas
*Jüri Pino arvustus Õhtulehes
*Gerda Kordemetsa arvustus Õhtulehes
*Genesis
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Stockholmi Eesti Kool

**Stockholmi Eesti Kool** (rootsi keeles *Estniska Skolan i Stockholm*) on põhikool Stockholmi vanalinnas. Kool asutati 15. märtsil 1945. Tegutses algul kui seitsme-, seejärel kuueklassiline **Eesti Algkool** ja sellele taotleti aastast aastasse jätkamisluba erakoolina. Tänapäeval tegutseb kool vabakoolina, mille erialadeks on eesti keel, muusika ja IT-oskused. Koolis õpitakse hispaania ja prantsuse keelt.

1986. aastal sai kool loa kõrgastme loomiseks, misjärel üheksaklassilise põhikooli nimeks sai **Eesti Kool**. Koolis on ka eelklass. Pärast mitmeid kolimisi oli kool 1973. aastal kolinud praegusse koolihoonesse vanalinnas. See on ehitatud 1932. aastal, aga söögisaal pärineb 15. sajandist. Keskmiselt õpib igal õppeaastal koolis 180 õpilast ning lõpetajad on tavaliselt gümnaasiumides edukad. 2009. aastal lõpetanute tulemuste põhjal kuulub Eesti Kool Stockholmi koolide esikümnesse. 2013/2014. õppeaastat alustas kooli ajaloo suurim arv õpilasi – 205. 

Kooli traditsioonide hulka kuulub muusikaõpetus, eriti koorilaul. Alates 1999. aastast saavad kõik õpilased eelklassist kuni III klassini kaks korda nädalas viiuli- või tšellotunde. Stockholmi Eesti Kooli koorid esinevad kõigil kooli tähtpäevadel ning lastekoor on osa võtnud ka Eesti laulupidudest. Igal aastal käivad V klassi õpilased Eestis õppereisil. 

Aastail 1992–2018 oli Eesti Kooli direktor koorijuht Jaan Seim, sügisest 2018 on direktor kooli senine õpetaja ja õppejuht Piia Paljak Särlefalk.

Eesti Vabariigi 100. aastapäeva puhul sai Eesti Kool preemia "Sajandi eestlane Rootsis", see anti pikaajalise töö ja eestluse hoidmise eest Rootsis.

## Viited

## Välislingid
*Stockholmi Eesti Kool (rootsi keeles)
Kurdistani provints

**Kurdistani provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis.

Pindala on 29 137 km². Provints on mägine, kõrgeim tipp on 3330 m kõrge Charkhaln.

Provints jaguneb 10 maakonnaks. 

Suuremad linnad on Sanandaj, Marīvān, Bāneh, Saqqez ja Qorveh.

Kurdistani provints hõlmab umbes veerandi kurdide asualast Iraanis (Iraani Kurdistan). 

## Ajalugu
Keskajast kuni 19. sajandi keskpaigani asus ligikaudu samal alal Ardalani vasalkond. 1867 muudeti see üheks Pärsia provintsiks.

## Viited

## Välislingid

*Provintsi koduleht (pärsia ja inglise keeles)
Põhja-Khorāsāni provints

**Põhja-Khorāsāni provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Türkmenistaniga.

Põhja-Khorāsāni provints eraldati 2004. aastal Khorāsāni provintsi põhjaosast.

Provints jaguneb kuueks maakonnaks.

## Viited
Khorāsān-e Razavī provints

**Khorāsān-e Razavī provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Türkmenistaniga ja idas Afganistaniga.

Khorāsān-e Razavī provints moodustati 2004. aastal Khorāsāni provintsi keskosast.

Provints jaguneb 19 maakonnaks.

Suuremad linnad on Mashhad ja Neyshābūr.

Provintsi pindala on 118 851 km².

## Viited
Golestāni provints

**Golestāni provints** 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Türkmenistani ja läänes Kaspia merega.

Provints jaguneb kuueks maakonnaks.

Suuremad linnad on Gorgān ja Gonbad-e Kāvūs.

Provintsis asub Iraani vanim, Golestāni rahvuspark.
Ago Saller

**Ago Saller** (õieti **Sal-Saller**; 23. jaanuar 1946 – 28. juuni 1980) oli eesti näitleja.

1964. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli. Õppis Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, mille lõpetas 1968. aastal (3. lend). Seejärel töötas Eesti Draamateatris. Esinenud ka paljudes telelavastustes. Kuulus raadio sarisaate "Meelejahutaja" esimesse truppi.

## Rollid Draamateatris

*Okun (Juri Printsev. Üheksas sümfoonia, 1968)
*Neljas linnaelanik (Friedrich Dürrenmatt. Vana daami visiit, 1968)
*Jerry Ryan (William Gibson. Kahekesi kiigel, 1969)
*Melites (Hans Luik. Kaks kuulsat kurjategijat, 1969)
*Kurski (Mihhail Šatrov. Kolmekümnes august, 1969)
*Tim (Ardi Liives. Monolisk ehk Alasti tünnis, 1969)
*Hunt (Jevgeni Švarts. Punamütsike, 1969)
*Oskar (Anton Hansen Tammsaare. Ma armastasin sakslast, 1970)
*Harold Corringe (Peter Shaffer. Must komöödia, 1970)
*Jaan (August Kitzberg. Tuulte pöörises, 1970)
*Õrnade tunnete minister (Jevgeni Švarts. Alasti kuningas, 1971)
*Aemilianus (Friedrich Dürrenmatt. Romulus Suur, 1971)
*Wurm (Friedrich Schiller. Salakavalus ja armastus, 1971)
*Artšil Savaneli (Aleksandr Tšhaidze. Sild, 1972)
*Kibusk (Jüri Tuulik. November mere ääres, 1972)
*Õpilane (Aleksei Arbuzov. Õnnetu inimese õnnelikud päevad, 1972)
*Karalašvili (Aleksandr Volodin. Ära jäta mind, 1972)
*Eedi Eesner (Mats Traat. Tants aurukatla ümber, 1973)
*Herostratos (Grigori Gorin. Imepõletaja, 1973)

*Jänes (Alan Alexander Milne. Karupoeg Puhh, 1973)
*Neljas pale (Aleksandrs Čaks. Mängi, pillimees!, 1974)
*Šamanov (Aleksandr Vampilov. Möödunud suvel Tšulimskis, 1974)
*Lavruhhin (Aleksei Arbuzov. Rännuaastad, 1974)
*Vanaätt (Oskar Luts. Nukitsamees, 1974)
*Sir William Catesby (William Shakespeare. Richard III, 1975)
*Jessenjuk (Mihhail Roštšin. Ešelon, 1975)
*Maksunõudja (Teuvo Pakkala. Parvepoisid, 1975)
*Golaud (Maurice Maeterlinck. Pelléas ja Mélisande, 1975)
*Roman Ljubajev (Aleksandr Gelman. Ühe koosoleku protokoll, 1976)
*Supelinspektor (Henrik Ibsen. Kui me surnud ärkame, 1976)
*Karl (Enn Vetemaa. Roosiaed, 1976)
*Hall (Enn Vetemaa. Roosiaed, 1976)
*Peremees (Jaan Kaplinski. Neljakuningapäev, 1977)
*Pasun (Mihhail Žvanetski. Allegro moderato (Elavalt, mõõdukalt), 1977)
*Roman Koškin (Konstantin Trenjov. Ljubov Jarovaja, 1977)
*Gavril (Jordan Radičkov. Jaanuar, 1978)
*Ignat Nurkov (Aleksandr Gelman. Tagasiside, 1978)
*Polonius (William Shakespeare. Hamlet, 1978)

## Isiklikku
Ago Saller oli Hendrik Sal-Salleri onu.

## Viited
Alexander von Kotzebue

**Alexander Friedrich Wilhelm Franz von Kotzebue** (vene *Александр Евстафиевич Коцебу*; 9. juuni 1815 Königsberg – 24. august 1889 München) oli baltisaksa maalikunstnik.

Alexander oli näitekirjanik August von Kotzebue poeg. Pärast isa surma 1819. aastal õppis Alexander kadetikorpuses Peterburis, mille ta lõpetas 1834. aastal kaardiväeleitnandina. Sellest hoolimata otsustas ta neli aastat hiljem kunstniku elukutse kasuks ja alustas kunstiõpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias Alexander Sauerweidi käe all. Pärast kuut aastat akadeemias esitles ta 1844. aastal oma esimest maali "Tormijooks Varssavile" (*Die Erstürmung Warschaus*).

Seejärel jätkas ta õpinguid 1846. aastal Pariisis ning liikus sealt 1846 edasi Belgiasse, Hollandisse, Itaaliasse ja Saksamaale, misjärel jäi pidama Münchenisse. Seal sai temast Müncheni Kaunite Kunstide Akadeemia auliige. Ta maalis suuremõõtmelisi teoseid Venemaa lahingutest Seitsmeaastases sõjas ja Aleksandr Suvorovi sõjakäikudest. 

Kotzebue on maetud Müncheni Alter Südfriedhofi.

## Välislingid

* Galerii Kotzebue teostest (*vene keeles*)
Eesti Ökoloogiakogu

**Eesti Ökoloogiakogu** on  Eesti Looduseuurijate Seltsi ja Eesti Looduskaitse Seltsi ühise allorganisatsioonina 1983. aastal asutatud Eesti ökoloogide kogu. 

Kogu on kindla liikmeskonnata.  Ta on olnud peamisi Eesti Ökoloogiapäevade ja Eesti Ökoloogiakonverentside korraldajaid.

Ökoloogiakogu juhatajaks on olnud Toomas Frey.

## Välislingid
*Ökoloogiakogu koduleht ELUSi portaalis
Šešuvis

**Šešuvis** on jõgi Leedus.

Jõgi saab alguse 12 km Raseiniaist loodes ja suubub Tauragė lähedal Jūrasse.

Jõe pikkus on 114 km, valgala pindala 1908 km². 

Šešuvise kaldal asub Gaurė alev.

## Välislingid
* 
* Šešuvise jõest
Tauragnas

**Tauragnas** on järv Leedus Utena rajoonis Aukštaitija rahvuspargi territooriumil. Kagus piirneb järv Ignalina rajooniga.

Tauragnas on Leedu sügavaim järv. Aastal 1933 mõõdeti selle sügavuseks 60,5 meetrit. Aastal 2007 tehtud kordusmõõtmistel avastati, et järve tegelik suurim sügavus on aga 62,5 meetrit.

Järv on lookleva kaldaga; kaldajoone pikkus on 24,21 kilomeetrit. Tauragnase kaldad on enamasti kõrged (kohati kuni 40 m) ja metsased.  Järve kaldale jääb Tauragnai alev, teised asulad on Taurapilis, Pilkeniai, Stučiai, Skroblus I, Varniškės, Sėlė, Šimkūnai.

Tauragnase säng asub jääajal tekkinud tunnelorus. Samasse tunnelorgu jääb veel kolm järve (Labė, Labelis, Jauniškise järv). Järve keskmine laius on 540 meetrit. Järve põhi on täis lohkusid, seda katavad savi ja karbonaatne põhjamuda.

Tauragnasesse voolab Labė järvest algav nimetu oja, kokku voolab sinna kuus oja. Järve valgala on 74 km². Tauragnasest algab Tauragna jõgi. Järve kaguosas moodustavad selle põhja suureteralisest kruusast koosnevad augud; järve vesi filtreerub seal Pliaušysi järve.

Tauragnais asub järve kaldal puhkeplats. Ka rajati alevisse aastal 1955 hüdroloogiajaam. Sealsete vaatluste kohaselt jäätub Tauragnas keskmiselt 19. detsembril, vabaneb jääkattest aga 16. aprillil, kuigi varjulisemates soppides püsib jääkate märgatavalt kauem. Viie meetri sügavuselt mõõdetuna on järve keskmine veetemperauur juulis ja augustis 19 kraadi, oktoobris 9,7 kraadi, novembris aga 5,8 °C. 

Legendi kohaselt olevat kord järve ääres peatunud vürst Rigimantas oma väesalgaga. Seal alustas tema vana kandlemängija pillimängu, mis meelitas metsast välja tarva. Mehed arvanud, et küllap see loom tahab neile õige asupaiga kätte näidata Tarvas läinud üles ühele mäele ja sõdalased rajanud sinna siis Tarapilise linnuse. Linnuse alla järve äärde tekkinud aga Tauragnai alev.

Tauragnase nime on vanasti kirjutatud *Thowraggen, Tarogin, Taurogno, Turogno, Taurogin*. Nimi tuleneb sõnadest *tauras*, mis tähendab tarvast, ja *ragas*, mis tähendab sarve. 
## Viited

## Välislingid
Maaris Meier

**Maaris Meier** (sündinud 22. veebruaril 1983) on eesti jalgrattasportlane.

## Saavutused
**2008**
*Elion Estonian Cup sarja üldvõitja naiste arvestuses

**2010**
*Parim naine Trans Maurienne maastikurattavelotuuril

**2011**
*hõbemedal Hiinas Shenzhenis toimunud suveuniversiaadil jalgratta maastikukrossis

## Viited

## Välislingid
*
UBS

**UBS Group AB** on Šveitsi panganduskontsern, mille peakorterid asuvad Baselis ja Zürichis. Šveitsi suurim pank.

UBS loodi 1998. aastal, mil Šveitsi Ühispank (*Schweizerische Bankgesellschaft*, *Union de Banques Suisses*, *Unione di Banche Svizzere*) ühines Šveitsi Pangaühinguga (*Schweizerischer Bankverein*, *Société de Banque Suisse*, *Società di Banca Svizzer*, *Swiss Bank Corporation*). Tähekombinatsioon UBS pärineb Šveitsi Ühispanga ingliskeelsest nimest (*Union Bank of Switzerland*).

2023. aasta alguses tabasid Credit Suisse panka rahalised raskused ja UBS tegi pakkumise ostmaks seda 3,23 miljardi dollari eest.

## Viited
Turkestan

**Turkestan** on kuiv mägine piirkond Kesk-Aasias. Turkestan ulatub Kaspia merest Gobi kõrbeni, piirnedes põhjas Siberiga ning lõunas tänapäeva Pakistani, Iraani, Afganistani ja Tiibetiga.

## Vaata ka
*Turkestani kindralkubermang, Venemaa keisririigis
*Ida–Turkestan, Uiguurid
*Lääne–Turkestan
*Turkestani sõjaväeringkond
*Turkestani Kommunistlik Partei
*Turkestani rinne, Vene kodusõjas
*Turkestani ANSV, NSV Liidus
*Turkestani leegion
Hotan

**Hotan** (uiguuri keeles خوتەن‎, hiina keeles 和田 (varem 和阗), *[[pinyin]]* *Hétián*) on linn Hiinas Xinjiangis, Hotani ringkonna ja Hetian Shi keskus. Hotan asub Tarimi nõos, Kunlunist põhjas.

2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 100 232, 2006. aastal 114 000. Elanike suur enamus on uiguurid.

## Viited
Signaalvähk

**Signaalvähk** ehk **tähnikvähk** (*Pacifastacus leniusculus*) on kümnejalaliste seltsi jõevähklaste sugukonda kuuluv loomaliik. 

Tema looduslik levila on läänepoolses Põhja-Ameerikas. Eestis levib kui invasiooniohtlik võõrliik.

## Introdutseerimine Euroopasse
Kuivõrd Euroopas pärismaine jõevähk kannatab tugevasti vähikatku käes, mis levib püügivahendite kaudu veekogust veekogusse, otsis Rootsi bioloog Gunnar Svärdson liiki, keda võiks kasvatada vähikatku ohuta. Ta introdutseeris Ameerikast signaalvähi Rootsi veekogudesse 1960. aastate algul. See oli liigi introdutseerimise algus Euroopasse. Peatselt viidi liik ka Jaapanisse. Teda hakati mitmel pool kasvandustes kasvatama, näiteks 1970. aastatel Inglismaal.

Kuigi signaalvähk ei haigestu vähikatku, jäeti alul tähele panemata, et ta siiski kannab seda haigust edasi ning on kohalikule liigile seetõttu ohtlik. Samuti on signaalvähk viljakam ja elutingimuste suhtes vähem nõudlik kui jõevähk.

## Levik Eestis

Signaalvähki leiti Eestis vähiuuringute käigus 2008. aastal Mustjõest Harjumaalt ja 2010. aastal Saaremaalt Riksu ojast. 2012. aastast on neid tabatud ka Vääna jõest Harju maakonnas.

Saaremaalt Riksu ojast leiti signaalvähke esialgu vaid mõnesajameetriselt jõelõigult, mis jäi Lõmala-Lümanda maanteel paiknevast Riksu sillast üles- ja allavoolu. Vähi levila laienes aga kiirelt ja hõivab nüüdseks juba oja kesk- ja ülemjooksu. 2014. aastal paigutati ligi viie kilomeetri pikkusele ojalõigule 98 vähimõrda, millega tabati 286 signaalvähki, kuid enam mitte ühtegi jõevähki.

Võõrliigi nagu signaalvähk ümberasustamine on Eestis keelatud ja selle eest võidakse määrata rahatrahv kuni 300 trahviühiku ulatuses.

Eesti Maaülikool uurib laboris signaalvähki, et ohjeldada tema levikut ja kaitsta jõevähki.

## Vaata ka
*marmorvähk

## Viited

## Kirjandus
*Svärdson, G. 1965. The American crayfish *Pacifastacus leniusculus* (DANA) introduced into Sweden. *Rep. Inst. Freshw. Res., Drottningholm* 46: 90–94.

## Välislingid
*Pildid Eestis leitud võõrvähiliikidest
Ihtüoloog

**Ihtüoloog** ehk **kalateadlane** on teadlane, kes tegeleb kalade uurimisega.

## Ihtüolooge
*Spencer Fullerton Baird
*Lev Berg
*Pieter Bleeke
*Charles Frédéric Girard
*Henn Haberman
*Bruno Hofer
*David Starr Jordan
*Andu Kangur
*Mart Kangur
*Aleksander Määr
*Tõnu Noorits
*Evald Ojaveer
*Tiit Paaver
*Daniel Pauly
*Ervin Pihu
*Tiit Raid
*Linda Rannak
*Jüri Ristkok
*Toomas Saat
*James Smith
*Stewart Springer
*Gunnar Svärdson
*Madis Tammert
*Ivar Veldre
*Francis Willughby
Jõevähklased

**Jõevähklased** (*Astacidae*) on kümnejalaliste seltsi kuuluv sugukond.

## Perekonnad
Jõevähklaste hulka kuulub kolm perekonda kokku 13 liigiga:
**Astacus* – jõevähk (3 liiki)
**[[Austropotamobius]]* (4 liiki)
**[[Pacifastacus]]* (6 liiki)
Heldur Haller

**Heldur Haller** (11. august 1923 Listaku küla, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 7. veebruar 1947 Põdra küla, Rõuge vald, Võrumaa) oli eesti metsavend.

Ta astus Teise maailmasõja ajal 1943. aastal Saksa sõjaväe politseipataljoni. Uue Nõukogude okupatsiooni alguses sai temast metsavend. 

27. jaanuaril 1947 varahommikul toimus NKVD haarang tema peidupaigas Ristemäe lähistel Põdra külas, kus Heldur oli leidnud varju oma klassiõe Liidia Kevvai juures. Põgenemisel sai ta surmavalt haavata ja suri kohapeal. NKVD-lased teotasid noormehe surnukeha eriti julmal moel: ta seoti auto külge ja lohistati mööda teed ning hiljem visati Mustjõkke. 

Heldur leiti sugulaste poolt mitme päeva pärast ja maeti Varstusse Ritsiku kalmistu aia taha, sest nõukogude võimuorganid ei lubanud kalmistule matta. 

Haual on metallrist plaadiga: “Puhka rahus Heldur Haller. Sünd: 1923. 11. aug. Mõrv: 1947. 7. veeb. Uputet: 11. aprillil. Maet: 14. apr.”.

## Välislingid
* Leonhard Pumper. Eluküünlad kustusid võitluses. Kultuur ja Elu nr 1, 2006
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Simuna Siimona ja Juuda kogudus

**Simuna Siimona ja Juuda kogudus** on EELK kogudus Simunas, mis kasutab Simuna kirikut.

Kogudus kuulub EELK Viru praostkonda.

Koguduse õpetaja on Enn Salveste, organist ja juhatuse esimees on Ainar Ojasaar.

Jumalateenistused on igal pühapäeval kell 11 Simuna Siimona ja Juuda kirikus.

## Ajalugu
Simuna kihelkonnakirikuna kasutatav Simuna kirik kuulub koos Tallinna Toomkirikuga Eesti vanimate hulka (13. sajand). 14. sajandil annetas Taani kuningas Valdemar IV Atterdag Simuna kiriku Tallinna Toomkirikule. Kirik kuulus Tallinna Toomkiriku patronaadiõiguse alla.

Simuna kihelkond oli territoriaalselt suuremaid Põhja-Eestis. Hiljemalt 16. sajandil eraldus sellest Väike-Maarja kihelkond, mis oli algselt Simuna kihelkonnakiriku abikiriku ala. Kogudusel oli kabel ka Paasveres, hiljem osi Laiuse kihelkonnast.
 
### Koguduse vaimulikud
*1593, Franz Plato, Simuna kihelkonna  (saksa k. *St. Simonis*) koguduse pastor
*1615–1627, Barthold Martini, 
*1629, Ludwig Wagner, 
*1629–1640, Heinrich Nürrenberg, 
*1641–1676, Christian Kerner, 
*1676–1705, Joachim Schwieger, 
**Magister Daniel Heinrich Balich, 1703 adjunktpastor
*1705, Johann Hartmann Creidius, 
*1706–1710, Elias Kexholmensis, 
*1710–1712, Martin Arvelius, 
*1712–1739, Andreas Meyer (1687–1739), Simuna koguduse pastor
*1741–1782, Johann Georg Borge, 
*1783–1765, Carl Johann Nottbeck, 
*1785–1819, Heinrich Johann Paucker, 
*1819–1833, Heinrich Wilhelm Christoph Paucker, 
*1834–1872, Hugo Richard Paucker, 
*1872–1918, Eduard Peter Heinrich Paucker, 
*1919–1941, Aleksander Ferdinand Mägis, 
*1941–1951, Edmund-Aleksander Laansalu, 
*1951–1953, Otto Tallinn, 
*1953–1974, Hillar Põld, 
*1974–1993, Ain Eenmaa, 
*1993–2002, Tauno Teder, hooldajaõpetaja Rakverest
*2003-2007, Tauno Toompuu, 
*2008 – 2. märts 2026, Enn Salveste,

## Vaata ka
*Simuna kalmistu, Simuna pastoraat
## Viited

## Välislingid
* St. Simonis. EELK Simuna püha Siimona ja Juuda koguduse internetiajakiri
*Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Simuna kogudus, e-kirik.eelk.ee, 26. august 2022
Suure-Jaani Johannese kogudus

EELK **Suure-Jaani Johannese kogudus** on luterlik kogudus Suure-Jaanis.

Kogudus kuulub Viljandi praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Hedi Vilumaa, organist on Merike Saaremets ja juhatuse esimees on Jüri Mikkor.

Jumalateenistused on vastavalt kavale algusega kell 14.00 Suure-Jaani kirikus.
## Koguduse pastoreid
* 1554, Fabian Schultet
*1626– , Jonas Lille.
*u 1641, Johann Lange
*1648–1678, Philipp Hallbach 
*1680–1688, Johann Heinrich Gerth, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1690–1710, Magnus de Moulin, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, adjunkt 1704–1710
*1711–1714, Heinrich Frost, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1715–1767, Johann Christoph Gutsleff, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1767–1812, Johann Georg Schnell, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, adjunkt 1764–1767
*1792–1808, Karl Reinhold Schnell, adjunkt
*1812–1821, Friedrich Carlblom, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, adjunkt 1811–1812
*1821–1823, Thomas Adolph von Dehn, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1823–1869, Georg Leonhard Schnell, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, 1842–1854 Viljandi praostkonna praost
*1869–1898, Oskar Woldemar Speer, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1898–1935, Georg Rosenberg, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1935–1941, Aleksander Jürgenson, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1941–1944, Otmar Pello, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1944–1979, Oskar Erits, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1979–1983, Andres Põder, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1983–1990, Heino Nurk, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1990–1997, Helmut Mõtsnik, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*1997–2004, Jaan Tammsalu, hooldajaõpetaja Viljandi Jaanist
*2004–2007, Rein Schihalejev, hooldajaõpetaja Viljandi Jaanist
*2007–2018, Kristi Sääsk, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor
*2018–, Hedi Vilumaa, hooldajaõpetaja Kõpust

## Välislingid
*Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Gross St. Johannis, ehstnisch Wiljandi Jani kirrik, 1843 seite 95–96
Taagepera Jaani kogudus

EELK **Taagepera Jaani kogudus** on luterlik kogudus Taageperas.

Kogudus kuulub Viljandi praostkonda, varem kuulus Valga praostkonda.

Koguduse õpetaja on Arvo Lasting, organist Thea Leitmaa. Juhatuse esimees on Tõnis Järv.

Jumalateenistused on igal kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14.00 Taagepera Jaani kirikus.

## Koguduse pastoreid
* 1928–1948, Johannes Uustal, hooldajaõpetaja Helmest
* 1948–1996, Valter Vaasa, hooldajaõpetaja Helmest
* 1996–1998, Peep Audova, hooldajaõpetaja Valgast
* 1998–1999, Ivo Pill, hooldajaõpetaja Sangastest
* 1999–, Arvo Lasting, hooldajaõpetaja Helmest
Mahemetsandus

**Mahemetsandus** ehk **säästlik metsandus** on metsandus, mis lähtub mahemajanduse põhimõtetest. 

Mahemetsanduse lähtepunktideks on 
*tasakaaluline majandamine
*pärismaise liigirikkuse (elustiku mitmekesisuse) hoidmine
*võõrpuuliikide kasvatamisest hoidumine
*polüfunktsionaalne metsakasutus

## Vaata ka
*metsahool
*Eesti säästva metsanduse standard
*maamajandus
*mahepõllumajandus

## Kirjandus
*Jõgiste, Kalev; Kuuba, Rainer; Viilma, Kaili; Korjus, Henn; Kiviste, Andres; Kalda, Aino; Parmasto, Erast; Jüriado, Inga; Lõhmus, Piret; Õunap, Heino. 2008. *Metsade looduslikkuse taastamine*. (Korjus, Henn; Kangur, Ahto; Aavik, Aiki, toim.)  Tallinn: Halo Kirjastus, 1−128.
*Keppart, Vello 2005. *Säästva metsanduse alused*. Tallinn: Ilo.

## Välislingid
*Säästev metsandus SEI sõnastikus
Metsaraie

**Metsaraie** on puude ja põõsaste langetamine koos sellega kaasnevate eel- ja järeltöödega; metsamajanduses rakendatav puude mahavõtmine puidu saamise või metsa hoolduse eesmärgil.

Raie jaguneb lõppraieks (lageraie ja turberaie) ja vahekasutusraieks (hooldusraie ja sanitaarraie). 

## Raie liigid
Raie liigid on:
*valikraie
*hooldusraie
**valgustusraie
** harvendusraie
**sanitaarraie
*uuendusraie
**lageraie
** turberaie
***aegjärkne raie
*** häilraie
*** veerraie
*raadamine

## Vaata ka
*ebaseaduslik metsaraie
*häil
*kujundusraie
*langetustraktor
*metsatustamine
*palk
*põlismets
*raie maailmameistrivõistlused
*raiefond
*raieluba
*raiering
*raiesmik
*raievanuk
*säästlik metsamajandus

## Viited
*eRT Metsaseadus
Tartu eraülikool

**Tartu eraülikool** (*Tartu eraülikooli kursused, Mihhail Rostovtsevi eraülikool*, ladina keeles *Universitas Privatissima Jurjevensis*) oli aastail 1908–1918 Tartus tegutsenud kõrgem õppeasutus.

Eraülikool loodi Mihhail Rostovtsevi algatusel pärast seda, kui naised kaotasid õiguse saada Tartu ülikooli vabakuulajaiks. Seetõttu oli enamik kuulajaid naised. Eraülikooli võis astuda ilma eelneva keskhariduseta, samuti ei kehtinud seal piiranguid juutide vastuvõtmisele.

Eraülikoolil oli arsti- ja füüsika-matemaatikateaduskond ning kokku 3872 kuulajat. Direktorid olid:
*1908–1913 Mihhail Rostovtsev
*1913–1914 V. Rubaškin
*1914–1917 V. Kurtšinski
*1917–1918 Aleksander Paldrok
Kursustele tuli osalejaid Vene impeeriumi eri piirkondadest, kuid vähemalt 169 naist olid seotud Eestiga, neist võib eestlaseks pidada 107 naist. Eraülikooli kursustel oli oluline roll eesti naissoost arstide koolitamisel enne 1919. aastat.

Eraülikooli tegevus lõppes 1918. aastal. 1920. aastal annetati sisustus ja õppevahendid Tartu Ülikoolile, enamik hooneid jäi Mihhail Rostovtsevile.

## Viited

## Kirjandus
*Tartu eraülikool 1908–1918, kus tohtisid käia ka naised. Eesti Päevaleht, 23. september 1972, nr. 73, lk. 4.
*Sirje Tamul, "Eraülikool ja kõrgemad naiskursused Tartus", *Vita academica, vita feminea* (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1999), 127-141.

## Välislingid
*
*Rostavtsevi eraülikooli hoone
*Universitas privatissima Jurjevensis
Ivan Iljitšov

**Ivan Iljitšov** (vene keeles *Иван Иванович Ильичёв*; 14. august 1905 – 2. september 1983 Moskva) oli  Nõukogude sõjaväelane (kindralleitnant 1943), NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsuse ülem ning NSV Liidu Välisministeeriumi riigiametnik.

Ivan Iljitšov oli 1938. aastast NSV Liidu Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Luurevalitsuse Poliitosakonna ülem, 1941. aasta juunist TTPA Kindralstaabi Luurevalitsuse ülema asetäitja poliitalal, 1942. aasta augustist TTPA Kindralstaabi Luurevalitsuse (lahinguluure ning luuretegevus sõjategevuspiirkonnas Teise maailmasõja ajal) ülemaa kohusetäitja, aastatel 1944–1945 TTPA Kindralstaabi Luurevalitsuse ülem.

Aastatel 1949–1975 töötas Ivan Iljitšov NSV Liidu Välisministeeriumis diplomaatilisel tööl.
Erich Lõhmus

**Erich Lõhmus** (20. juuli 1928 Narva – 7. aprill 1995 Tartu) oli eesti metsateadlane.

Ta oli ametniku poeg.

Lõhmus lõpetas 1953. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja 1973. aastal sai ta Tartu Riiklikus Ülikoolis põllumajanduskandidaadi kraadi.

Töötas pärast EPA lõpetamist kuni 1958. aastani Eesti Aerofoto-Metsakorralduse Kontori ja Eesti metsamelioratsiooni ekspeditsiooni taksaatori ja insenerina, 1962–1963 ENSV Teaduste Akadeemia zooloogia ja botaanika instituudi metsasektori vaneminsenerina, 1963–1969 Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi vaneminseneri ja nooremteadurina, 1969–1975 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis nooremteadurina, 1975–1988 vanemteadurina ja 1988–1995 juhtteadurina.

Ta on uurinud metsaökoloogiat, -tüpoloogiat ja metsaökosüsteemide modelleerimist. Tema väljatöötatud metsakasvukohatüüpide klassifikatsioon on olnud Eesti metsanduses ja ökoloogias väga populaarne. Lõhmus on olnud teadusajakirja Metsanduslikud Uurimused koostajaid ja toimetajaid.

## Teosed
*Lõhmus, E. 2004. *Eesti metsakasvukohatüübid*. Teine, täiendatud trükk.
Mihhail Svinelupov

**Mihhail Svinelupov** (vene keeles *Михаил Георгиевич Свинелупов*; 1903 Zlatoust – 13. august 1979 Moskva) oli Nõukogude sõjaväelane (kindralmajor 1945) NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi juhtivtöötaja.

## Teenistus Nõukogude julgeolekuorganites
Mihhail Svinelupov asus Nõukogude julgeolekuorganistesse teenistusse 1925. aastal, 1928. aastal astus VK(b)P liikmeks, aastatel 1928–1936 oli NSV Liidu OGPU-SARKi keskalluvusega kooli õppegrupi ülem, 1. oktoobrist 1937 viidi üle teenistust jätkama NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Kaadrite osakonda.

1941. aasta veebruarist oli ta NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi kaadrite osakonna ülema asetäitja ja seejärel kaadriosakonna ülem, 

1943. aasta maikuust oli Svinelupov NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitja kaadrite alal ja kaadriosakonna ülem, 

1946. aasta 11. maist oli ta NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi julgeolekuministri asetäitja ja Kaadritevalitsuse ülem ning Nõukogude julgeolekuorganite Proletaarse Spordiühingu Dünamo Kesknõukogu esimees (1946–1948). 

1950. aasta 31. detsembril vabastati ta Kaadrite valitsuse ülema kohustest;

1951. aasta 1. aprillist kuni 16. märtsini 1953. aastal oli Svinelupov Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi ministri asetäitja operatiivtöö alal;

1953. aasta juulist oli ta NSV Liidu Siseministeeriumi 3. Erilaagri (Dubravlag) ülema asetäitja ja hiljem ka laagriülema kohusetäitja, 1954. aastal ta vallandati, seoses isikkoosseisude koondamisega NSV Liidu Siseministeeriumis. 

1955–1957 pensionär Minskis, alates 1957 Moskvas.

## Viited
Julia Jentsch

**Julia Jentsch** (sündinud 2. veebruaril 1978 Berliinis) on Saksamaa näitleja.

Ta on võitnud kaks Euroopa filmiauhinda ja ühe Saksamaa filmiauhinna.

## Filme
*"Angry Kisses" (1999)
*"Julietta" (2001)
*"Getting My Brother Laid, aka "My Brother the Vampire" (2001)
*"The Edukators" (2004)
*"Tatort" (TV) (2004)
*"Allakäik" ("Der Untergang", 2004)
*"Schneeland" (2005)
*"Sophie Scholl – viimased päevad" ("Sophie Scholl – Die letzten Tage", 2005)
*"The Crown Prince" (TV) (2006)
*"Ma teenisin inglise kuningat" ("I Served the King of England", 2006)
*"Suddenly Gina" (TV) (2007)
*"33 Scenes From Life" (2008)
*"Effi Briest" (2009)
*"The Murder Farm" (2009)

## Välislingid
*
Veit Heiduschka

**Veit Heiduschka** (sündinud 20. mail 1938 Döbelnis) on Austria filmiprodutsent. Ta on alates 1985. aastast produtseerinud üle 50 filmi.

## Valitud filme
* "Seitsmes kontinent" (1989)
* "Benny video" (1992)
* "Klaveriõpetaja" (2001)
* "Igaühe pidu" (2002)
* "Hundi aeg" (2003)
* "Varjatud" (2005)
* "Momendiks vabadusse" (2008)
* "Valge pael" (2009)
Tuulas

**Tuulas** (*Artamus*) on linnuperekond värvuliste seltsist. Nad arvatakse tuulaslaste sugukonda.

## Levik
Tuulased on levinud Indias, Sri Lankal, Lõuna-Hiinas, Kagu-Aasias, Filipiinidel, Palaul, Indoneesias, Uus-Guineas, Melaneesias, Austraalias ja Fidži saartel. Tuulaseid on umbes kümme liiki.

## Kirjeldus
Tuulastel on jässakas kehaehitus, lühikesed jalad ja lühike sirglõikeline saba, pikad ja teravad kolmnurkjad tiivad, mille tõttu nad sarnanevad lennul kuldnokaga. Neil on tugev keskmise pikkusega ja kergelt kõverdunud lai nokk. Tuulased on värvuliste seas parimad lendajad, nad on väheseid värvulisi, kes teevad purilendu. Samuti on tuulased ainsad värvulised, kellel on puuderudusuled.

## Käitumine
Tuulaste toiduks on putukad, mida püüdes võivad õhus püsida tunde. Maas hüplevad tuulased kohmakalt. Neid võib tihti näha telefonitraatidel istumas. Tuulased on väga seltsivad linnud, nad võivad pesitseda hajusate kolooniatena ja mõned liigid kogunevad ööseks tihedasse kobarasse ning magavadki üksteise otsas. Jaheda ilmaga võivad tuulased kobarasse koguneda ka päeval. Mõned liigid on inimkaaslejad.

## Paljunemine
Tuulased elavad lagedamatel aladel, nad väldivad tihedaid metsi. Põhjapoolsematel aladel pesitsevad kevadel, troopikas märjal aastaajal. Pesa teevad nad oksaharude, lahtimurdunud puukoore vahele või vana tüvetüüka õõnsusse. Okstest tehtud kausjas pesa paikneb kõrgel puu otsas või madalal maapinna kohal. Kurnas on 2–4 kreemikasvalge tausta ja tumeda mustriga muna. Pesa ehitavad, mune hauvad ja poegi toidavad mõlemad vanalinnud. Perekonnad püsivad koos veel kaua pärast pesitsemist ning kohendavad tihti üksteise sulgi. 

## Liigid
Perekonda kuulub 11 liiki:
*aasia tuulas, *Artamus fuscus*
*fidži tuulas, *Artamus mentalis*, sünonüüm *Artamus leucorhynchus mentalis*
*halltuulas, *Artamus cinereus*
*masktuulas, *Artamus personatus*
*melaneesia tuulas, *Artamus insignis*
*metstuulas, *Artamus monachus*
*paapua tuulas, *Artamus maximus*
*ruskekõht-tuulas, *Artamus superciliosus*
*valgekõht-tuulas, *Artamus leucorynchus*, sünonüüm *Artamus leucorhynchus*
*valgetiib-tuulas, *Artamus cyanopterus*
*väiketuulas, *Artamus minor*

## Viited

*Loomade elu 6. kd, lk 426
* Perrins, C. *The Princeton Encyclopedia of Birds*
Tartu maavolikogu (1938)

**Tartu maavolikogu** valiti 11. juunil 1938 Tartumaa valla- ja linnavanemate täiskogu poolt ja kinnitati 16. juunil samal aastal.

*Johannes Amor (Laiuse vallavanem)
*Leopold Antik (Ulila vallavanem)
*Jüri Ansip (Avinurme vallavanem)
*Ferdinand Ilves (Puurmani vallavanem)
*Juhan Ivane (Haaslava vallavanem)
*Johannes Juksaar (Rasina vallavanem)
*Villem Kasemets (Pühajärve vallavanem)
*Aleksander Kulasalu (Krüüdneri vallavanem)
*Fedor Kisljakov (Peipsiääre vallavanem)
*Eduard Laanemäe (Jõgeva vallavanem)
*Peeter Lamp (Konguta vallavanem)
*Karl Lass (Saare vallavanem)
*Olev Luht (Kavastu vallavanem)
*Paul Luiga (Ropka vallavanem)
*Mart Lõoke (Kuremaa vallavanem)
*Julius Niklus (Otepää linnavanem)
*Herbert Pallon (Rannu vallavanem)
*Johannes Ratnik (Vorbuse vallavanem)
*Henrik Saluste (Torma vallavanem)
*Mihkel Selgis (Kudina vallavanem)
*Voldemar Sugasep (Kastre-Võnnu vallavanem)
*August Tammiste (Aakre vallavanem)
*Karl Tobro (Kaarepere vallavanem)
*August Tõruvere (Alatskivi vallavanem)

1. aprillil 1939 jõustunud valdade reformi tõttu langesid maavolikogust välja Johannes Ratnik, Johannes Juksaar ja Johannes Ivask. Nende asemele valiti 24. aprillil 1939 Tähtvere vallavanem Pütsep, Kambja vallavanem Unt ja Meeksi vallavanem Ojaveri.

## Viited
Kaarel Parisalu

**Kaarel Parisalu** (kuni 1935. aastani **Karl Parson**; 9. jaanuar 1891 – 4. veebruar 1966 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1939).

## Tunnustus
*1939 – Kotkaristi V klassi teenetemärk
Johann Friedrich Heller

**Johann Friedrich Heller** (8. jaanuar 1786 Stolpe – 26. märts 1849 Räpina) oli Eesti vaimulik.

Heller sündis Stolpes, Taga-Pommerimaal. Lõpetas Stolpe  vanalinna kooli ja immatrikuleerus 1. oktoobril 1802 Königsbergi Ülikooli, 27. septembril 1803 immatrikuleerus ta Halle Ülikooli. Aastast 1807 töötas ta koduõpetajana Liivimaal. Õppis aastatel 1811–1812 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 14. jaanuaril 1812 õpetajaks.

Oli aastatel 1812–1814 (introdutseeriti 6. märtsil 1812) Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, aastatel 1814–1849 (introdutseeriti 1. mail 1814) Räpina Miikaeli koguduse õpetaja. Aastast 1834 oli ta Võru praostkonna praost, aastast 1843 oli ta konsistooriumi assessor.

Helleri tähtsaim kirjutis on "Versuch über das Wesen und den Gebrauch der ehstnischen Casen, besonders des sogenannten Nominativs, Genitivs und Accensativs" (Johann Heinrich Rosenplänter "Beiträge..." XV; ja lisandeid samas XVI), mida Ferdinand Johann Wiedemann nimetas kõige tähtsamaks keeleteaduslikuks teoseks peale Johann Hornungit, mis 130 aasta jooksul eesti keele käänete kohta ilmunud. Heller tundis ka uuemat tolleaegset kirjandust soome keelegi grammatika kohta. Lisaks avaldas ta kaks kirikulaulude kogumikku. Ühes Carl Gottfried Gustav Masingiga toimetas ta trükki tartukeelse kirikuagenda tõlke pealkirjaga: "Jummala-Orjuse Ramat Evangeliumi päle pohjandetu..." (Riias, 1835).

## Kirikulaulud
*Wastse kirriko-laulo. Eesmänne nink tõine leht. Wastse kirriko-laulo. Kolmas nink neljas leht./ Nr. 1-12. Räppinalt. 1831.; Nr. 13-25. Räppinalt. 1831./ [Koost. Johann Friedrich Heller ja Carl Gottfried Gustav Masing]. Tartu, tsens. 1831
*Wastse nink parrandetu wanna Waimolikko Laulo, mes Räppina kirko-oppetaja ja Tarto-kele-rahwa prausk, J. F. Heller nink Wastselina kirko-oppetaja, C. G. G. Masing omma wälja-andnu. Tartu, 1842

## Viited

## Välislingid
* 
*
Carl Gottfried Gustav Masing

**Carl Gottfried Gustav Masing** (22. jaanuar 1789 Sangaste – 17. detsember 1859 Vastseliina) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Õppis Valga kreiskoolis ja aastatel 1805–1808 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1808–1812. Oli koduõpetajaks August Gottlieb Majori juures. Ordineeriti 26. oktoobril 1813 õpetajaks.

Oli 1813–1814 vikaariks Räpina Miikaeli koguduses. Aastatel 1814–1859 (introdutseeriti 14. juunil 1814) oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Oli esimene järjepidevalt Õ-tähte kasutanud kirjamees. 

Andis koos Räpina Miikaeli koguduse õpetaja Johann Friedrich Helleriga aastal 1835 välja tartukeelse kirikuagenda tõlke pealkirjaga: "Jummala-Orjuse Ramat Evangeliumi päle pohjandetu...". Samuti andis ta õpetaja Johann Friedrich Helleriga koos välja lauluraamatuid. Võttis osa ka Õpetatud Eesti Seltsi tegevusest.

## Kirikulaulud
*Wastse kirriko-laulo. Eesmänne nink tõine leht. Wastse kirriko-laulo. Kolmas nink neljas leht./ Nr. 1-12. Räppinalt. 1831.; Nr. 13-25. Räppinalt. 1831./ [Koost. Johann Friedrich Heller ja Carl Gottfried Gustav Masing]. Tartu, tsens. 1831
*Wastse nink parrandetu wanna Waimolikko Laulo, mes Räppina kirko-oppetaja ja Tarto-kele-rahwa prausk, J. F. Heller nink Wastselina kirko-oppetaja, C. G. G. Masing omma wälja-andnu. Tartu, 1842

## Isiklikku
Tema poeg Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing oli Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja, poeg Gustav Alexander Hermann Masing oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Sophie isa oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja Johann Philipp von Roth.

## Viited

## Välislingid
*
Jakob Munner

**Jakob Munner** VR II/3 (26. jaanuar 1895 Kuigatsi vald, Valgamaa – 7. märts 1936) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Munner sündis Kuigatsi vallas Valgamaal, õppis Puka õigeusu algkoolis ja Vaimulikus koolis Riia vaimuliku seminari juures.

1. juunil 1915 astus Vilno sõjakooli. Sama aasta 1. oktoobril lõpetas ta sõjakooli lühendatud kursuse ning määrati noore lipnikuna Kaasani sõjaväe ringkonda 248. jalaväe tagavarapataljoni. Sealt saadeti ta omal soovil juba 8. novembril Dünaburgi kindluse komandandi käsutusse, teenistusse määramiseks Läti kütipataljoni. 16. novembril jõudis kohale ja määrati 6. Tukumsi kütipataljoni.

1916. aasta 24. juulil viidi Munner üle äsja formeeritud 9. Volmari kütipataljoni, kus teenis nooremohvitserina ja roodu ülema kohusetäitjana kuni 4. juunini 1917, saades Püha Stanislavi III järgu, Püha Anna III järgu, Püha Stanislavi II järgu ja Püha Vladimiri IV järgu aumärkide osaliseks. Ühtlasi ülendati ta samas pataljonis 25. juulil 1916 nooremleitnandiks ja 15. oktoobril 1916 leitnandiks.

4. juunil 1917, osa võtnud paljudest lahingutest, lahkus Munner 8. Volmari Läti kütipolgust ning ilmus 19. juunil 1. Eesti jalaväepolku, kus määrati 8. roodu ülemaks. 6. augustil samal aastal ülendati alamkapteniks (staabikapteniks).

Saaremaa operatsiooni ajal 1917. aasta sügisel sattus ta 4. oktoobril koos 1. Eesti jalaväepolgu osadega Muhumaal sakslaste kätte vangi. Munner viibis Saksamaal vangis kuni kevadeni 1918, mil tuli tagasi Eestisse.

25. novembril 1918 astus ta teenistusse 1. jalaväepolku ja määrati seal 2. roodu ülemaks. 13. detsembril sõitis rindele 5. Rakvere jalaväepolku ning astus kohe sõjategevusse. 25. detsembril määrati Munner 5. Rakvere jalaväepolgu 8. roodu ülemaks. Sellele kohale jäi ta kuni 1. jaanuarini 1919, mil nimetati polgu erigrupi (kapten Kivilo grupi) juhiks ja tegi selle grupiga läbi üldise pealetungi Anija juurest Narva.

22. jaanuaril 1919 määrati Munner Narvas 5. Jalaväepolgu 3. roodu ülemaks ja 28. jaanuaril 1. roodu ülemaks. 18. veebruaril määrati ta 5. Jalaväepolgu II pataljoni ülemaks, 18. juulil 1919 aga 5. alaväepolgu ülema abiks. Olles 7. novembril 1919 ülendatud kapteniks, teenis sellel ametikohal kuni Vabadussõja lõpuni, täites vahepeal polgu ülema kohuseid. 

1. jaanuaril 1921 viidi Munner üle ümberformeeritud 5. jalaväepolku, kus ta teenis kuni sõjaväeteenistusest vabanemiseni 20. märtsil 1921. Vabanemise järel oli lühikest aega Tartus politsei teenistuses ning siis 10. jaanuarist 1923 kuni 1. juunini 1924 Eesti Piirivalve teenistuses, Peipsi jaoskonna ülemana. Piirivalvest lahkudes töötas mitmesugustel aladel, kuni siirdus lõpuks Viru maavalitsuse teenistusse, kus teenis teemeistri ametikohal lõpuks juba raske kopsuhaigusega võideldes.

Isikliku vahvuse eest on kapten Munnerile antud II liigi 3. järgu Vabadusrist, tasuta maa normaaltalu suuruses ja rahaline autasu 750 krooni. 

Jakob Munner on maetud Rakvere sõjaväe kalmistule.

## Tunnustus

*1920 – Vabadusristi II liigi 3. järk
Andres Taul

**Andres Taul** (11. augustil 1936 Tartu – 24. aprill 2018 Kanada) oli eesti vaimulik, Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop ja hiljem EELK Välis-Eesti piiskopkonna piiskop.

## Elukäik
Tema perekond põgenes 1944. aastal Saksamaale. Õppis Göttingeni Eesti Algkoolis. Kuna isa kutsuti Inglismaale Londoni koguduse õpetajaks, siis koliti 1947. aastal Saksamaalt Inglismaale. Aastatel 1948–1954 õppis ta Portora Royal Schoolis (poiste erakool Enniskillenis Põhja-Iirimaal). 1954. aastal alustas ta õpinguid Augustana-Hochschule's Neuendettelsaus Baierimaal, rõhuga vanade keelte ja saksa keele õppimisel. Aastatel 1956–1957 õppis ta Erlangeni Ülikooli usuteaduskonnas; 1957–1960 Oxfordi Ülikooli Honours School of Theologys, mille lõpetas bakalaureusekraadiga, magistrikraadi sai aastal 1964 Oxfordi Ülikoolist. Doktoritöö teemal "The impact of fifty years of atheistic indoctrination of the Estonian Evangelical Lutheran Church" kaitses ta 1996. aastal Concordia Lutheran High Schoolis (Fort Wayne'is, Indiana osariigis). Oli prooviaastal Londoni koguduses. Ordineeriti õpetajaks 30. juulil 1961 peapiiskop Johan Kõpu poolt.

Ta oli aastatel 1961–1969 Põhja-Inglismaa koguduse õpetaja. 1969. aastast elas Ameerika Ühendriikides, kus oli 1969–1971 New Yorgi Eesti Evangeeliumi Luteri Usu koguduse abiõpetaja. Edasine elu möödus Kanadas: aastatel 1971–1982 oli ta Toronto Vana-Andrese koguduse õpetaja, 1982–2007 Toronto Peetri koguduse õpetaja, ühtlasi hooldas ta 1996–2007 St. Catharines'i Pauluse kogudust.

Valiti 26. veebruaril 2007 E.E.L.K. peapiiskopiks. 10. juunil 2007 pühitses Andres Põder Toronto Vana-Andrese kirikus ta peapiiskopiks. Pärast E.E.L.K. ja EELK ühinemist oli ta Välis-Eesti piiskopkonna piiskop.

Andres Taul suri 23. aprillil 2018 Kanadas. 6. augustil 2018 oli Tallinna toomkirikus õhtupalvus tema mälestuseks. Ta maeti 7. augustil 2018 Metsakalmistule.

## Tunnustus
*2002 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
*2009 Tartu Ülikooli audoktor

## Isiklikku
Tema isa Jaak Taul oli Eestis Petseri Peetri koguduse, Ülikooli koguduse ja Tartu Peetri koguduse õpetaja ning Tartu ülikooli süstemaatilise usuteaduse eradotsent (kaitses 21. mail 1935 usuteaduse doktori väitekirja). Inglismaal oli tema isa E.E.L.K. Londoni koguduse õpetaja ja hiljem ka Inglismaa praostkonna praost.

## Viited

## Välislingid
*
*Kanadas suri EELK peapiiskop emeriitus Andres Taul
*Toomkirikus oli õhtupalvus peapiiskop emeeritus Andres Tauli mälestuseks
Ain Nurmela

**Ain Nurmela** (sündinud 22. augustil 1962 Pärnus) on eesti kujunduskunstnik.

Aastatel 1980–1986 õppis Eesti Kunstiakadeemias. 

Ain Nurmela on teinud kujunduse sellistele telesaatesarjadele nagu "Tähelaev", "Kaks takti ette" ja "Ohtlik lend" ning filmile "Sügisball".

Koostöös Iir Hermeliini ja Ülar Markiga valmis tal 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lava ja saalikujundus.

2010. aasta augustis jäi ta teadmata kadunuks.

## Viited

## Välislingid
*
*Nelli Pello. Nurmelavisioon, postimees.ee, 9. veebruar 2008
*Politsei otsib viiendat päeva kadunud Ain Nurmelat, ERR, 23. august 2010
*Politsei: käesolevaks ei ole Ain Nurmela asukoht meile teada, Delfi, 13. august 2011
Wudalianchi Shi

**Wudalianchi Shi** (五大连池市, Wǔdàliánchí Shì) on maakonna õigustega linn Hiinas Heilongjiangi provintsis Heihe Shi's. 

Haldusüksuse pindala on 9874 km².

Elanike arv on umbes 360 000 (2002), 1999. aasta andmetel 355 597.  

Wudalianchi Shi keskus on Wudalianchi.

## Loodus
Wudalianchi paikneb Songneni tasandiku ja Väike-Hingani üleminekualal. 

## Viited

## Välislingid
*Ametlik koduleht hiina keeles, inglise keeles ja vene keeles
Raigo Toompuu

**Raigo Toompuu** (sündinud 17. juulil 1981) on Eesti kergejõustiklane (kuulitõukaja).

Tema isiklik rekord kuulitõukes on 12. augustil 2010 Tallinnas tõugatud **20.20**.

Kettaheites on tema isiklik rekord 58.77 ja vasaraheites 53.40.

Ta esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel.

## Tipptulemused kuulitõukes
*2007 – 19.66
*2008 – 20.12
*2009 – 19.79
*2010 – 20.20
*2011 – 18.47
*2012 – 20.04

## Viited


## Välislingid
* 
* http://www.vesteinn.com/2506
Priidu Niit

**Priidu Niit** (sündinud 27. jaanuaril 1990) on Eesti kettaheitja.

Tema isiklik rekord on 5. juunil 2011 Rakveres heidetud **60.69**.

## Välislingid
* 
* http://www.vesteinn.com/2507
Meigo Tammsaar

**Meigo Tammsaar** (sündinud 20. augustil 1990) on Eesti kettaheitja.

Tema isiklik rekord on **58.43** (heidetud 1,75 kg heitevahendiga).

2009. aastal tegi ta tiitlivõistluste debüüdi Euroopa juunioride meistrivõistlustel Novi Sadis, kus kvalifitseerus lõppvõistlusele isikliku rekordiga 58.43 (1,75 kg). Seal heitis ta 58.18, mis andis lõppkokkuvõttes 8. koha. Sama aasta oktoobris alustas ta koostööd olümpiavõitja Gerd Kanteri maailma tippu viinud islandlase Vésteinn Hafsteinssoni ja Uno Ojandiga.

## Viited

## Välislingid
* 
*Kettaheitja Al-Dózary ihkab Eesti olümpiakoondisse Õhtuleht, 23. september 2011