open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frankenau-Unterpullendorf

**Frankenau-Unterpullendorf** on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas.

## Ajalugu

Iidsetel aegadel kuulus see piirkond keltide Noricumi kuningriiki ja asus Schwarzenbacheri linnusemäel asuva keldi kindluslinnuse ümbruses.

Hiljem Rooma ajal olid tänapäevased paigad Frankenau ja Unterpullendorf Pannoonia provintsis.

Varem iseseisvad paigad olid sarnaselt ülejäänud Burgenlandiga kuni 1920/1921. aastani Ungari koosseisus (Saksa-Lääne-Ungari). Alates 1898. aastast tuli Budapesti valitsuse madjariseerimispoliitika tõttu kasutada ungari kohanimesid, ehk *Répcesarud-Alsópulya*. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Saksa-Lääne-Ungari Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega 1919. aastal Austriale. Paik kuulub 1921. aastast Burgenlandi liidumaa koosseisu.

## Viited
Großwarasdorf

**Großwarasdorf** (1894. aastani *Baromlak*) on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas.

## Viited
Pendilia

***Pendilia*** (ainsus *pendilium*, ladinakeelsest sõnast *pendulus* 'rippuv') on krooni, votiivkrooni, hilisantiikse kamelaukioni või risti (*[[crux gemmata]]*) küljes rippuvad ehisripatsid või ketikese otsas rippuvad kaunistused, eelkõige iseloomulikud varakeskaegsetele kullassepataiestele. *Pendilia* on väärismetallist, vahel vääriskividest, see võib olla kujundatud kirjatähtede kujulistena, näiteks risti puhul võivad ripatsid olla alfa ja oomega kujulised, votiivkroonide puhul anda kokku annetaja nime. Säilinud kroonid, millel on *pendilia*, on mitu Guarrazari aardest pärit votiivkrooni, Aragoni Constance'i kroon ja Ungari Püha kroon.

*Pendilia* päritolu on hämar. Ainus teadaolev näide antiikmaailmast on Priamose aardest leitud diadeem. Sageli näeb seda kaunistust valitsejate kujutistel Bütsantsi ja Bütsantsist mõjutatud riikide müntidel, neil on *pendilia* kujutatud kriipsude või nupukeste ridadena, mis langevad krooni külgedelt. *Pendilia* ilmub kujutistele alates keiser Marcianusest ja ehkki kroonide stiil ajas muutub, jäävad kaunistused samaks.


Meister von San Vitale in Ravenna.jpg|Justinianus I mosaiigil Ravenna San Vitale basiilikas
Meister von San Vitale in Ravenna 008.jpg|Keisrinna Theodora mosaiigil San Vitales
John II crop.png|Johannes II Komnenos
Solidus of Irene.png|Ateena Irene solidus
NomismaMikaelVIIDoukas (cropped).jpg|Mikael VII Doukas
Златник Владимира (конец X - начало XI века).jpg|Kiievis münditud Vladimiri zlatnik, 10.–11. sajandi vahetus
Печать Мстислава Владимировича Храброго.jpg|Tmutarakani vürsti Mstislav Vapra pitsat



Mnma, visigothic votive crowns, VII century.JPG|Kolm läänegootide votiivkrooni, 7. sajand
A Szent Korona elölről 2.jpg|Ungari Püha kroon
The Cross of Justin II.jpg|Justinus II rist Vatikani muuseumis
Cruz de Asturias.svg|Astuuria Võidurist
Cruz de Peñalba leon.jpg|Peñalba ''crux gemmata''
Meister des Sakramentarium Gelasianum 001.jpg|Pendiliatega rist Gelasiuse sakramentaari frontispissil


## Vaata ka
* Oimurõngas
Mahetoit

**Mahetoit** on selline toit, mille põllumajanduslikest koostisosadest on vähemalt 95% pärit mahepõllumajandusest. Ülejäänud 5% saavad olla põllumajanduslikud koostisosad, mida ei ole võimalik hankida
mahepõllumajanduslikult toodetuna.

Mahetoote puhul kasutatakse mõisteid  „mahepõllumajanduslik” ja „ökoloogiline”  ning nende tuletisi või deminutiive kas eraldi või kombineerituna (nt "mahepõllumajanduslik", "ökoloogiline"). 

Mahepõllumajanduse seadus sätestab mahepõllumajanduse valdkonnas tegutsemise nõuded osas, mis ei ole kehtestatud Euroopa Liidu määrustega, samuti mahepõllumajanduse valdkonnas tegeleva isiku üle riikliku järelevalve teostamise alused ja ulatuse ning vastutuse nimetatud õigusaktidega kehtestatud nõuete rikkumise eest. 

## Mahetoidu märgistamine
Mahetoitu märgistatakse Euroopa Liidu mahelogoga, mis on kõigil mahetoodetel kohustuslik. Lisaks sellele võib kasutada Eesti riiklikku ökomärki, kuid see ei ole kohustuslik.

## Viited
Rekkeswinth

**Rekkeswinth** (suri 1. septembril 672) oli läänegootide kuningas aastail 649–672. 

Algul oli ta neli aastat oma isa Chindaswinthi kaasvalitseja ja pärast isa surma 653. aastal kuningas.

## Viited
Māris Sprindžuks

**Māris Sprindžuks** (sündinud 4. augustil 1971 Ādažis) on Läti agronoom ja poliitik. Ta oli Läti keskkonnakaitse ja regionaalarengu minister Arturs Krišjānis Kariņši teises valitsuses, esindab Läti Regioonide Ühendust ja ühendust "Apvienatais listis". Ta oli 7. ja 14. Seimi liige, samuti Ādaži piirkonna piirkonnavanem.

Ta sündis aastal 1971 Ādažis, kolhoosi agronoomi Daiņas Sprindžuksi ja tema abikaasa, kultuurimaja kunstilise juhi Marijana Sprindžuksi peres. Ta lõpetas Ādaži keskkooli ja aastal 1994 Läti Põllumajandusülikooli agronoomina. Seejärel töötas ta Alberts Kaulsi juhitavas Põllumajandusministeeriumis integratsiooni ja välissuhete osakonna direktorina. 1998. aastal omandas ta USA-s Kansase ülikoolis avaliku halduse magistrikraadi.

Pärast USA-st õpingutelt naasmist töötas ta avalikus halduses ja poliitikas. Ta oli Põllumajandusministeeriumi integratsiooni- ja välissuhete osakonna direktor. 1998. aastal sai temast Euroopa integratsioonibüroo asedirektor, samuti kandideeris ta 1998. aasta Läti parlamendivalimistel Rahvapartei nimekirjas seimi, kuid ei osutunud valituks. Aastal 1999
asus ta juhtima Andris Šķēle bürood, kuid aastal 2000 sai ta seimis Edgars Zalānsi asendusliikmeks. 2002. aasta Läti parlamendivalimistel teda seimi ei valitud.

Aastal 2005 sai ta Regionaalarengu- ja Omavalitsusministeeriumi riikliku arengukava koordinaatoriks, samuti valiti ta esmakordselt Rahvapartei nimekirjas Ādaži piirkonna volikokku.

2013. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valiti ta Roheliste ja Talurahva Liidu nimekirjas Ādaži piirkonna volikokku, kus saadikud valisid ta volikogu esimeheks. Pärast võimukaotust 2014. aastal astus ta erakonna Läti Regioonide Ühenduse liikmeks ning sai jälle Ādaži piirkonna esimeheks. Ta valiti omavalitsusse ka 2017. ja 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel, säilitades sellega Ādaži piirkonna esimehe koha. 2021. aastal valiti ta Läti Regioonide Ühenduse nõukogu esimeheks.

2022. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta ühisnimekirjas "Apvienatais listis" (kuhu kuulusid Läti Roheline Partei, Läti Regioonide Ühendus ja Liepaja partei) seimi liikmeks. Detsembris 2022 kinnitati ta Läti keskkonnakaitse ja regionaalarengu ministriks.
Scorpius X-1

**Scorpius X-1** on röntgenikiirgusallikas, mis asub umbes 9000 valgusaasta kaugusel Skorpioni tähtkujus. 

Scorpius X-1 oli esimene avastatud Päikesesüsteemi-väline röntgenikiirgusallikas. See on taevas Päikese järel kõige tugevam nähtav röntgenikiirguse allikas. Scorpius X-1-lt lähtuva röntgenikiirguse tugevus varieerub päeviti ja on seotud optiliselt nähtava tähega V818 Scorpii, mille näiv suurus kõigub vahemikus 12–13.

Scorpius X-1 avastas 1962. aastal Riccardo Giacconi juhitud uurimisrühm.

## Viited
Spišské Vlachy

**Spišské Vlachy** (ungari keeles *Szepesolaszi*, saksa keeles *Wlachi*, *Wlachy*, *Wallendorf*) on linn Slovakkias Košice maakonnas Spišská Nová Vesi ringkonnas.

## Geograafiline asend
Spišské Vlachy asub ajaloolises Spiši piirkonnas Hornádi nõos, Spišská Nová Vesist umbes 17 km idas ja Košicest ligikaudu 42 km loodes.

## Ajalugu
Spišské Vlachyt on esmamainitud 1243. aastal. 8. novembril 1412 andis Sigismund Poola kuningale Władysław II Jagiełłole 16 linna Spišist, sealhulgas Spišské Vlachy, tagatiseks laenu eest, mida ta vajas sõjaks Veneetsiaga. 1772. aastal läks linn Esimese Poola jagamise tulemusel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.

## Rahvastik

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Spišské Vlachy elanikest slovakke 92,74%, mustlasi 1,12% ja tšehhe 0,21%. Rahvus oli teadmata 5,61%-l elanikest.

## Sõpruslinnad
* Chotěboř, Tšehhi
* Szikszó, Ungari
* Gizalky, Poola
* Tymbark, Poola

## Viited
Laurits (perekonnanimi)

**Laurits** on perekonnanimi.

## Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laurits 271 inimesel: 125 mehel ja 146 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laurits meeste puhul 596. kohal ja naiste puhul 545. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laurits vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,90. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,47 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Nõo ja Kambja kihelkonnas, Saaremaal Pöide kihelkonnas, Pärnumaal Tõstmaa kihelkonnas, Viljandimaal Paistu kihelkonnas, Võrumaal Karula kihelkonnas, Virumaal Jõhvi kihelkonnas ja Läänemaal Martna kihelkonnas üheteistkümnel korral nimeks Lauritz, Lauriz ja Laurits.

Nimede eestistamisel võeti Laurits 1937. aastal uueks perekonnanimeks isiku poolt, kelle perekonnanimi oli varem Roplik.	

## Nime kandjaid
*Karl-Johann Laurits, eesti sõjaväelane (1892—1941)
*Peeter Laurits, eesti fotograaf (1962–)
*Taavi Laurits, eesti jalgpallur (1990–)

## Viited

## Välislingid
*
Läänemaa Haigla

**Läänemaa Haigla** on haigla Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Vaba tänav 6.

Läänemaa Haigla koosseisu kuuluvad ka Läänemaa Haigla Polikliinik ja Läänemaa Haigla Hooldekodu, mis asuvad aadressil Vaba tänav 4, endises De la Gardie lossis.

## Viited

## Kirjandus
*Koostanud Svea Talving. Läänemaa haigla lood: 100 aastat Läänemaa haiglat. SA Läänemaa Haigla, 2021,
Trenčianske Teplice

**Trenčianske Teplice** (saksa keeles *Trentschin-Teplitz*, ungari keeles *Trencsénteplic*) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas Trenčíni ringkonnas.

Trenčianske Teplice on kuurortlinn, seal asuvad kuumaveeallikad.

## Geograafiline asend
Trenčianske Teplice asub riigi lääneosas Strážovi mäestiku jalamil, Trenčínist ligikaudu 9 km idas.

## Ajalugu
Küla on esmamainitud 1355. aastal ja kuumaveeallikaid 1379. aastal. 1835. aastal ostis spaa Viini pankur Jozef Sina, kes alustas selle arendamist ja populariseerimist. Linnaõigused sai Trenčianske Teplice 24. novembril 1990.

## Rahvastik

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trenčianske Teplice elanikest  slovakke 91,78%, tšehhe 0,78%, ungarlasi 0,18% ja poolakaid 0,13%. Rahvus oli teadmata 6,06%-l elanikest.

## Kultuur
Alates 1993. aastast korraldati Trenčianske Teplices filmifestivali Art Film Fest, mis hiljem laienes ka Trenčínisse. 2016. aastal viidi filmifestival üle Košicesse.

## Sõpruslinnad
* Aschersleben, Saksamaa
* Bad Deutsch-Altenburg, Austria
* Nałęczów, Poola
* Spitz, Austria
* Uherský Ostroh, Tšehhi
* Vsetín, Tšehhi
* Wilamowice, Poola
* Żarki, Poola

## Viited
Laimjala jahiselts

**Laimjala jahiselts** on Saare maakonnas Saaremaa vallas Laimjalas tegutsev jahiselts.

Selts ise loeb oma alguseks aastat 1967, mil seltsi tegemisi koordineeris Eduard Varvas. Seltsil on oma jahimaja. Tegu on Saaremaa viimase meierei hoonega Aaviku külas, mis on seltsi hoole all aastast 2002. 

Laimjala jahiselts kuulub Saarte Jahimeeste seltsi (SJS). Laimajala selts 47 liikmega on väiksema poole üks suurimaid seltse. Seltsi esimees on Teet Peedu. Enne teda täitis seda rolli Rain Kallas ning aastatel 2001-2014 oli seltsi esimees Maidu Vallik, kes oli aseesimees aastast 1981.

Lisaks riikliku küttimistellimuse täitmisele osaletakse võistlustel ning ollakse aktiine ka ühiskondlikult tutvustades jahindust kui hobi ja elustiili laiemale ringile. Nii võideti näiteks 2013 ja 2018 Saarte Jahimeeste kokkutuleku seltsidevahelised võistlused.  Selts on ka ise maakondliku kokkutuleku korraldanud. Lisaks kokkutulekute on korraldanud veel jäärajasõitu, kalapüügivõistlusi ja meistrivõistlused saskus, viimasest on saanud iga-aastane maakondlik võistlus.

## Viited
Kaliningradi aukodanike loend

**Kaliningradi aukodanike loend** on mittetäielik loend inimestest, kes on valitud Kaliningradi aukodanikeks.

* 1965 Aleksei Leonov
* 2005 Thomas Patten Stafford
* 2005 Vance DeVoe Brand
* 2006 Kirill
* 2007 Ljudmila Putina
* 2013 Oleg Gazmanov

## Välislingid
* gorsovetklgd.ru: Почетные граждане
Angheluș Dinicu

**Angheluș Dinicu** (1838 Bukarest, Valahhia vürstiriik – 7. november 1905 Bukarest, Rumeenia kuningriik) oli mustlasjuurtega rumeenia 
muusik, flötist (mängis paaniflööti). 

Dinicu sündis õukonnamuusiku perekonnas.

1889. aastal esines ta koos ansambliga Rumeenia muusika esindajatena Pariisi maailmanäitusel. 

Dinicu on tuntud muusikapala "Ciocârlia" ('lõoke') autor (see kõlas ka 1889. aastal Pariisi maailmanäitusel).

## Isiklikku
Angheluș Dinicu poeg Gheorghe Dinicu oli helilooja, dirigent ja viiuldaja, kes aastatel 1900–1916 oli Bukaresti konservatooriumi professor.
 
Angheluș Dinicu pojapoeg Grigoraș Dinicu oli viiulivirtuoos.
Vieranika Cepkała

**Vieranika Valerjeŭna Cepkała** (valgevene keeles Вераніка Валер’еўна Цэпкала; vene keeles Вероника Валерьевна Цепкало *Veronika Valerjevna Tsepkalo*; sündinud 7. septembril 1972 Mahiloŭs Valgevene NSV-s) on Valgevene opositsiooniline poliitaktivist. Valeryj Cepkała abikaasa.

Vieranika Cepkała lõpetas 1998. aastal Valgevene Riikliku Ülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskonna.

Ta on töötanud Microsoftis.

2020. aasta Valgevene presidendivalimistel oli algul abiks Valeryj Cepkała valimiskampaanias. Pärast Sviatłana Cichanoŭskaja ühendstaabi moodustamist osales selle töös.

## Tunnustus
*2020 – Sahharovi auhind Valgevene demokraatlikule opositsioonile 
*2022 – Karl Suure auhind (koos Sviatłana Cichanoŭskaja ja Maryja Kalesnikavaga)

## Välislingid
Saue Raamatukogud

**Saue Raamatukogud** on Saue vallavalitsuse haldusalas olev asutus, mis koondab Saue valla territooriumil asuvaid haruraamatukogusid ja teeninduspunkte. Valla raamatukogud liideti ühise juhtimise alla 1. aprillist 2022.

## Haruraamatukogud

*  Laagri raamatukogu, asukohaga Veskitammi 4, Laagri alevik, Saue vald, 76401, Harju maakond
*  Haiba raamatukogu, asukohaga Riisipere tee 6, Haiba küla, Saue vald, 76301, Harju maakond
*  Riisipere raamatukogu, asukohaga Nissi tee 53C, Riisipere alevik, Saue vald, 76202, Harju maakond
*  Ruila raamatukogu, asukohaga Ruila küla, Saue vald, 76315, Harju maakond
*  Saue linnaraamatukogu, asukohaga Tule põik 1, Saue linn, Saue vald, 76505, Harju maakond
*  Turba raamatukogu, asukohaga Tööstuse 29, Turba alevik, Saue vald, 76201, Harju maakond
*  Ääsmäe raamatukogu, asukohaga Kasesalu 16, Ääsmäe küla, Saue vald, 76402, Harju maakond

## Teeninduspunktid

* Hüüru teeninduspunkt, asukohaga Jõe tee 2, Hüüru küla, Saue vald, 76902, Harju maakond
* Laitse teeninduspunkt, asukohaga Laitse seltsimaja, Kaasiku küla, Saue vald, 76317, Harju maakond

## Viited
Sládkovičovo

**Sládkovičovo** (kuni 1948. aastani **Diosek**, ungari keeles *Diószeg*, saksa keeles *Diosek*) on linn Slovakkias Trnava maakonnas Galanta ringkonnas.

## Geograafiline asend
Sládkovičovo asub Kesk-Doonau madalikul, Trnavast 19 km lõunas.

## Ajalugu
Küla on esmamainitud 1252. aastal. 1530. aastal rüüstasid seda türklased. Linnaõigused sai asula 1582. aastal. 1850. aastal ehitati linna läbiv raudteeliin, mis ühendas Bratislavat ja Budapesti. 1867. aastal ehitati linna suhkruvabrik. 1870. aastal taastati Diószegi linna staatus. 1946. aastal saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. Vahepeal kaotatud linnaõigused sai Sládkovičovo tagasi 1. jaanuaril 1983.

1948. aastal sai linn slovaki luuletaja Andrej Sládkoviči (1820–1872) auks nime Sládkovičovo.

## Rahvastik

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikest slovakke 70,88%, ungarlasi 25,41%, tšehhe 0,48%, mustlasi 0,35%, rumeenlasi 0,15% ja vietnamlasi 0,15%.

## Sõpruslinnad
* Aschersleben, Ungari
* Diosigi vald, Rumeenia
* Ivančice, Tšehhi

## Viited
Rootsituru plats

**Rootsituru plats** on haljak Haapsalu vanalinnas Haapsalu vanalinna muinsuskaitsealal aadressil Karja tänav 1. 

Rootsiturult algab Haapsalu peatänav Karja tänav, platsiga piirneb Ehte tänav. 

Rootsiturg oli veel 20. sajandi algul lage plats, kus peeti kalaturgu. 1930. aastatel rajati pisike haljasala linnakaevuga, mille kaunistamiseks telliti skulptor Juhan Raudsepalt skulptuur “Poiss kalaga”, mis paigaldati 1936. aastal.

## Viited
Horitschon

**Horitschon** ([ˈhɔʁɪt͡ʃɔn]) on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas. Siin asub üks viiest Ungari konsulaadist Austrias.

## Viited
Vald (Ukraina)

**Vald** (ukraina keeles територіальна громада *terõtorialna hromada* 'territoriaalne kogukond') on Ukraina haldusjaotuse põhiüksus, kolmanda taseme haldusüksus, mis sarnaneb omavalitsusüksusele. Selle kehtestas Ukraina valitsus 12. juunil 2020. aastal.

Territoriaalne kogukond on elanike rühm, keda ühendab alaline elukoht külas, linnas või alevis, mis on iseseisev haldusterritoriaalne üksus, või mitme küla, linna või alevi elanike vabatahtlik ühendus, millel on üks halduskeskus (vastavalt Ukraina seadusele "Kohalik omavalitsus").

Keskuse järgi jagunevad vallad linna-, alevi- ja külavaldadeks. 2023. aasta 1. oktoobri seisuga oli riigis 1469 valda, sealhulgas
* 409 linnavalda (міська громада),
* 435 alevivalda (селищна громада),
* 625 külavalda (сільська громада).

## Viited
Ron Whitehead

**Ron Whitehead** (sündinud 1950) on luuletaja, kes elab Ameerika Ühendriikides.

Ta on korduvalt külastanud Eestit, sealhulgas esines ta kirjandusfestivalil Prima Vista aastal 2023 Tartus.

## Viited

## Välislingid
*Dokumentaalfilm temast: "Outlaw Poet: The Legend of Ron Whitehead".
Leesment

**Leesment** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Leesment 182 inimesel: 85 mehel ja 97 naisel. Perekonnanimede levikult oli Leesment meeste puhul 1040. kohal ja naiste puhul 974. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Leesment vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,08. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,72 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Pärnumaal Saarde kihelkonnas Pati mõisavallas nimeks Leesment  Pati vallast pärit Hendrik Leesment ostis 22.05.1913 viimaselt Haimre mõisnikult Paul von Straelbornilt 11 000 rubla eest Lemmiku karjamõisa.

Nimede eestistamisel võeti Leesment 1935.–1939. aastal uueks perekonnanimeks seitsmel korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Lensment (6 juhul) ja Rull-Leesment.	

Aastatel 1935.–1938. loobuti Eestis nimest Leesment üheteistkümnel korral ning uueks nimeks võeti Laanemaa, Lahe, Laidla, Lees, Leesalu, Leeväli, Lehemets, Lehesmets (3) ja Lehiste. 

## Päritolu
Eestis on mõnda aega ringelnud teooria, et leesment on kodalukkude valmistaja, kuid seda ei ole suudetud veenvalt tõestada, ehkki on keeleteadlasi, kes on sellele seosele ammu tähelepanu juhtinud. Üks põhjusi on see, et olemuselt on puulukk nii lihtne, et selle eest ei olnud mõtet meistrile eraldi maksta, seega polnud puuluksepaks mõtet spetsialiseeruda. Leesment on nimena Eestisse sissetoodud. Üks tähenduse võimalik selgitus on selle päritolu vanainglise keelest, kus *leah* tähendas raiesmikku või niitu, ning *smið* seppa või käsitöölist.Selle võimalikud variatsioonid on Lesment, Liesment, Leisment, Lousment, Lesmont, Liesmont, Lesmant jt.

## Nime kandjaid
*Hans Leesment, eesti sõjaväelane (1873–1944) 
*Harry Leesment, üks Eesti Kristliku Nelipühi Koguduse rajajatest (1942–) 
*Heiko Leesment, eesti teadlane, kommunikatsiooniekspert, muusik ja luuletaja (1985–)
*Jaan Leesment, eesti advokaat ja Pärnu linnapea (1870–1941)
*Jüri Leesment, eesti ajakirjanik ja laulusõnade autor (1961–)
*Leida Leesment, Eesti-Rootsi võimlemisõpetaja (1918–1998) 
*Leo Leesment, eesti õigusteadlane (1902–1986)
*Otto Leesment, eesti vandeadvokaat ja ettevõtja (1908–1979)
*Roland Leesment, Pärnu Endla teatri direktor (1960-)

## Viited

## Välislingid
* 

__SISUKORRATA__
Augusto Ferrer-Dalmau

**Augusto Ferrer-Dalmau Nieto** (sündinud 20. jaanuaril 1964 Barcelonas) on realistliku ja akadeemilise stiiliga hispaania maalikunstnik, kes on spetsialiseerunud ajaloo- ja lahingumaalidele.

## Elulugu ja looming
Augusto Ferrer-Dalmau õppis San Ignacio de Sarriá jesuiitide koolis. 1980. aastate lõpus töötas ta mitmes ettevõttes tekstiilidisainerina. Huvi sõjaväelase elukutse ja ajaloo vastu ajendas teda juba väga noorelt sellel teemal maalima ja raamatut ("Román Battalion") kirjutama, kuigi tema esimesed teosed olid maastikud, eelkõige meremaastikud. Inspireerituna Antonio López García loomingust keskendus ta linnakeskkonnale ja jäädvustas lõuendile Barcelona vaateid. 1990. aastate lõpust on ta keskendunud ajaloolis-sõjalistele teemadele ning kujutab oma maalidel sageli maastikku koos lahingutegevusega. 

Ta on loonud omanimelise kunsti ja ajaloofondi (*[https://fundacionferrerdalmau.es/ Fundación Arte e Historia Ferrer-Dalmau]*). 2010. aastast on ta teinud koostööd kirjastuste ja institutsioonidega ning Hispaania sõjaajaloole spetsialiseerunud ühendusega. Ta asutas ka ajakirja FD Magazine, milles ta käsitleb Hispaania ajalugu ja rahvast kunstilisest ja sotsiaalsest vaatenurgast. Ferrer-Dalmau on olnud sõjakunstnikuna maailma konfliktipiirkondades, näiteks Afganistanis, Süürias, Liibanonis, Malis, Iraagis, Somaalias, kus ta on teinud visandeid ja maalinud. 

Ferrer-Dalmau teoseid võib näha mitmes muuseumis, näiteks Museo de la Guardia Real (Palacio Real de El Pardo, Madrid), el Museo del Ejército, el Museo de la Academia General Militar (Zaragoza), el Museo de la Academia de Caballería de Valladolid,​ el Museo del Arma de Ingenieros* (Madrid) jm.


== Tunnustus ==
Ta on saanud Isabel la Católica ordeni ja suure sõjaväeristi (la Gran Cruz al Mérito Militar). 2022. aastal pälvis Ferrer-Dalmau Hispaania kultuuriministeeriumi kuldmedali kaunite kunstide alal *(Medalla de Oro al Mérito en las Bellas Artes''). Ta on CEU San Pablo ülikooli audoktor ning Santa Isabel de Hungría Kuningliku Kaunite Kunstide Akadeemia (Sevilla) ja San Romualdo de San Fernando Kuningliku Akadeemia (Cádiz) liige. 

## Viited


## Välislingid
* Augusto Ferrer-Dalmau
* Fundación Arte e Historia Ferrer-Dalmau
Antonio de Felipe

**Antonio de Felipe** (1965 Barcelona, Hispaania) on hispaania popkunstnik.

## Haridus
Antonio de Felipe omandas Valencia ülikoolis kraadi kaunite kunstide alal. Õpingute ajal töötas ta loovdisainerina reklaamiagentuuris, mis on mõjutanud tema stiili ja meetodit andmaks edasi mõjuvõimsaid sõnumeid läbi kunsti. 1996. aastal kolis ta Madridi, kus tal on oma stuudio. 

## Looming ja karjäär
Antonio de Felipe teosed, mis kuuluvad enamasti sarjadesse, moodustavad žanrilise segu, mis ühendab klassikalist ja kommertskunsti. 

### Sarjad
Tema sarjadest on tuntumad 
* "Logotipos" ("Logos"), mis on kunsti- ja reklaamimaailma teemaline; tuntumad teosed "In-fanta de naranja" ("Oranž printsess") ja "El Buen Pastor con Norit" ("Hea karjane Noritiga"); 
* "Vacas" ("Lehmad); sellesse kuuluvad näiteks maal "Vaca top model (Vogue)" ("Lehmast tippmodell (Vogue)") ja skulptuur "Vaca Coca Cola" ("Coca-Cola lehm"). 
* "Cinemaspop" on filmimaailma teemaline sari, kus kunstnik tõi Audrey Hepburni popikoonina tagasi selliste tuntud teostega nagu "Black Audrey" või "Desayuno con diamantes para la eternidad" ("Hommikusöök igaveste teemantidega"). 
* "Popsport" – kunstniku uusim sari, mis hõlmab spordimaailma ja milles kunstnik loob segu kunstist, koomiksitest ja vihjetest eri spordialadele. 

### Näitused
Antonio de Felipe on eksponeerinud oma teoseid enam kui 70 isikunäitusel nii Hispaanias kui ka välismaal. 

Tema teoseid on väljas olnud paljudel grupinäitustel üle maailma, näiteks La Casa de Vacas Madridis, Museu Picassos Barcelonas, Museo de la Ciudadis Valencias, Bilbao Bizkaia Kutxa (BBK) Fondis ja Soma kunstimuuseum Soulis; samuti olulistes galeriides, nagu Galerie Levy Hamburgis, Galerie Terminus Münchenis, Andipa galerii Londonis, FMR (Franco Maria Ricci) galerii Roomas ja Lee galeriis Soulis. 

### Kunstirühmitused
Antonio de Felipe kuulub rühmitusse Les nouveauX pop ning on koos William Sweetlove'i, Cecilia Cubarle'i, Philippe Huarti ja Maria Manuelaga loonud näitusi nii Euroopas kui ka Aasias.

### Muu loometegevus
Antonio de Felipe on olnud tegev ka muudel loomealadel, filmikunstist ajakirjanduseni. Ta on teinud koostööd režissöör Pedro Almodóvariga filmis "" (1997), ta on kujundanud Santa Clara portselanibrändile nõusid, plakateid ja albumikaasi ning teinud kaastööd sellistele juhtivatele meediaväljaannetele nagu ByN Dominical, El País, Magazine (El Mundo pühapäevalisa), Marie Claire, Elle, Qué leer ja Rolling Stone. 

## Viited
Piitsaplaksu efekt

**Piitsaplaksu efekt** (Forresteri efekt) on ilming nõudluse prognoosidest juhinduvas tarneahelas, mille liikmed saavad infot nõudluse kohta vaid oma otseste klientide esitatavatest tellimustest. Tarneahela liikmeks olevate ettevõtete tellimused tarnijatele kalduvad kõikuma rohkem kui müük ostjatele.

See kontseptsioon ilmus esmakordselt Jay Forresteri teoses Industrial Dynamics (1961) ja on seetõttu tuntud ka kui Forresteri efekt.

Stanfordi ülikooli teadlased on selle kontseptsiooni lisanud tarneahela kõnekeelde, kasutades Volvo lugu. Keskkonnasõbralike sõidukite ülekülluse all kannatades koostasid ettevõtte müügi- ja turundusosakonnad programmi liigse laoseisu puhastamiseks. Lavastus ei olnud nendest reklaamiplaanidest teadlik. Ta pidas müügi kasvu näitajaks kasvavat nõudlust keskkonnasõbralike autode järele ja suurendas sel põhjusel tootmist.

Piitsaplaksu efekti selgitamiseks on hea kasutada lihtsat tarneahelat, mis koosneb tarbijast, jaemüüjast, hulgimüüjast ja tootjatehasest. Tagasiside ahel algab kliendist, kelle ost annab jaemüüjale impulsi hulgimüüjalt kauba juurdetellimiseks, viimane omakorda tellib sarnaselt kaupa tootjatehaselt. Tulemaks toime muutuva nõudlusega tellib jaemüüja kaupa ülemäära suure varuga. Analoogiliselt toimivad ka tarneahela ülejäänud liikmed. Ahela lõpust tootja suunas muutub tellitav kogus aina suuremaks – seda annabki võrrelda piitsaplaksuga, kus võnkeamplituud suureneb eksponentsiaalselt kaugusega piitsa käepidemest.

## Viited
MinskEkspa

**Näitusepaviljon MinskEkspa** (valgevene keeles выставачны павільён «МінскЭкспа») on hoone Minskis, kus korraldatakse rahvusvahelisi näitusi. See asub praspiekt Pieramožcaŭ ('võitjate prospekt') ja Arłoŭskaja vulica ristumiskohas, płošča Dziaržaŭnaha Sciaha ('riigilipu väljak') lähedal.

Hoone projekti arhitektuurse osa koostasid arhitektid Leanard Maskalevič, Halina Łaskavaja, Viktar Kapyłoŭ ja Haŭryił Fiedasienka ning projekti konstruktiivse osa autorid on ehituskonstruktorid Leanid Vaŭčecki ja Sofja Majsiejeva.

Hoone ehitust alustati 1983. aastal ja see valmis 1988. aastal.

Näitusekeskuses on 5000 m² põrandapinda.

## Välislingid
Iseseisvuse palee

**Iseseisvuse palee** (valgevene keeles палац Незалежнасці) on palee Minskis, Valgevene Vabariigi presidendi ametlik residents. 

Palee asub aadressil praśpiekt Pieramožcaŭ 12 ('võitjate prospekt 12'),  näitusekeskuse MinskEkspa ja płošča Dziaržaŭnaha Sciaha ('riigilipu väljak') kõrval.

Hoone (üldpinnaga 53 800 m²) projekti autor on arhitekt Uładzimir Archanhielski. Hoone on ehitatud postmodernistlikus arhitektuuristiilis. Valmis 2013. aastal.

## Rahvusvahelisi kohtumisi palees
2015. aasta veebruaris toimus Iseseisvuse palees Normandia neliku tippkohtumine. Saksamaa, Venemaa, Ukraina ja Prantsusmaa poliitilised liidrid saabusid Minskisse, et osaleda enam kui 15 tundi kestnud läbirääkimistel.

## Välislingid

*Koduleht
Igor Grosu

**Igor Grosu** (sündinud 30. novembril 1972 Andrușul de Susis Cahuli rajoonis) on Moldova poliitik, ta on erakonna Tegevus ja Solidaarsus (*Partidul Acțiune și Solidaritate*) esimees. Ta on 29. juulist 2021 Moldova parlamendi esimees.

## Elulugu
Ta on hariduselt ajaloolane. Ta on õppinud Moldova Riiklikus Ülikoolis ja Ion Creangă nimeline Riiklikus Pedagoogikaülikoolis.

Ta töötas aastal 2003 Majandusministeeriumis projektikoordinaatorina. Detsembrist 2003 kuni juunini 2004 oli ta majandusministeeriumi projektijuht, 2004–2008 juhtis majandusministeeriumis osalemise nõukogu sekretariaati. 2008. aasta augustis-septembris juhtis ta ÜRO arenguprogrammi riigikantselei poliitilise analüüsi osakonna osalusnõukogu sekretariaati. Aastatel 2009–2012 töötas ta Riigikantseleis vanemeksperdina. Aastatel 2005–2012 oli ta Amnesty International Moldova direktorite nõukogu liige.

Aastatel 2012–2015 töötas ta haridusministri asetäitjana, (Maia Sandu oli samal ajal haridusminister). Augustis 2015 vallandas Moldova Vabariigi peaminister Valeriu Streleț ta ja määras ta peaministri teaduse, hariduse, tervishoiu ja sotsiaalkaitse peanõunikuks. Pärast Valeriu Streleți tagasiastumist tagandas peaministri kohusetäitja Gheorghe Brega Igor Grosu kõigilt valitsuses olnud ametikohtadelt.

Kui Maia Sandu aastatel 2015–2016 erakonna Tegevus ja Solidaarsus Erakonna asutas, liitus Grosu temaga asutajaliikmena ja temast sai erakonna esimene aseesimees. Ta oli valimisliidu "ACUM Platforma DA și PAS" poliitilise nõukogu liige.

2019. aasta parlamendivalimistel kandideeris ta ACUM Platforma DA și PAS valimisblokis, kuid kaotas tollasele peaministrile Pavel Filipile. Igor Grosu pääses parlamenti aga ACUM bloki üleriigilise nimekirjaga, milles sai 4. koha.

2020. aasta detsembris, pärast Maia Sandu presidendivalimiste võitu ja erakonnast lahkumist, sai erakonna Tegevus ja Solidaarsus  esimeheks Igor Grosu. 25. mail 2021 andis Maia Sandu Grosule ülesandeks moodustada valitsus, et püüda laiali saata Moldova Vabariigi kümnes seadusandlik kogu. Pärast parlamendi enamuse lahkumist parlamendist lükati ettepanek automaatselt tagasi. Parlament saadeti laiali 28. aprillil 2021 ja ennetähtaegsed valimised toimusid 11. juulil 2021.

29. juulil 2021 valiti Igor Grosu Moldova parlamendi esimeheks.
Shōgun

**“Shōgun”** on James Clavelli romaan. See on ilmunud 1975. aastal ning on autori "Aasia triloogia" kolmas avaldatud raamat, kuid on kronoloogiliselt sarja esimene. Raamat on jagatud 6 osaks ning 61 peatükiks. Kuigi see on ilukirjanduslik teos, on see lähedalt seotud ajalooga ja võtab palju eeskuju Jaapani ajaloost.

Romaani minategelane erineb peatükkides, kuid peategelane, kes on enamasti jutustaja, on John Blackthorne. Paljudel raamatu tegelastel on ajalooline isik eeskujuks: John Blackthornei eeskujuks on 16. sajandi Hollandi laeval Erasmus töötav Inglise tüürimees William Adams. Romaani alguses uhutakse Hollandi laev Jaapani rannikule ning alles jäänud meeskond pääseb vaevalt eluga, kui kohalik feodaal ehk *[[Daimjo|daimjo]],* Kasigi Yabu annab käsu Blackthorne ja tema meeskond hukata. Blackthorne pääseb siiski eluga ning kohtub Kantō ala isanda Toranagaga kelle ajalooline eeskuju on Tokugawa Ieyasu. 
Blackthorne satub Toranaga ja tema poliitilise rivaali Ishido vahele, kuna tema informatsioon ja suhted Jaapani-välisest maailmast on väärtuslikud. Kuigi Blackthorne on teose alguses väga skeptiline Jaapani kultuuri ja keele suhtes, õpib ta neid paremini tundma seal elades. Ka jaapanlased väärtustavad teda, kui ta on rohkem integreerunud nende ühiskonda ja õppinud kohalikku keelt. 

Blackthorne on vastumeelne ka kohalikkudele jesuiitidele, kuna ta ise on protestant. Seetõttu proovivad kohalikud jesuiidid teda tappa ja saboteerida, et ta ei saaks mõjutada kohalikke elanikke nende vastu ega naasta Inglismaale nüüd, kui ta teab teed Jaapanisse.

Kui Ishido, kelle ajalooline eeskuju on Ishida Mitsunari, võtab mitmed *daimjo*de pereliikmed pantvangi, siis Toranaga samurai ja Blackthornei armuke Mariko ohverdavad ennast, et päästa pantvangid ning seejärel Ishido nad ka vabastab. 

Raamatu lõpus avastab Blackthorne, et tema laev on maha põlenud, kuid Toranaga organiseerib Blackthorneile materjalid ja töömehed uue laeva ehitamiseks. Raamatu viimane peatükk on aga Toranaga vaatepunktist, kus ta paljastab enda sisemonoloogis, et tema lasi Blackthornei laeva maha põletada ning plaanib samuti põletada maha kõik tema tulevased laevad.

## Tegelaste eeskujud

* John Blackthorne – William Adams (Miura Anjin) (1564–1620)
* Yoshi Toranaga – Tokugawa Ieyasu (1543–1616)
* Toda Mariko – Hosokawa Gracia (1563–1600)
* Isa Martin Alvito – João Rodrigues (1561/1562–1633/1634)
* Kasigi Yabu – Honda Masanobu (1538–1616)
* Ochiba – Yodo-dono (1569–1615)
* Ishido Kazunari – Ishida Mitsunari (1559–1600)
* Toda Hiro-matsu "Iron Fist" – Hosokawa Fujitaka (1534–1610)
* Kasigi Omi – Honda Masazumi (1566–1637)

## Viited
Plast (linn)

**Plast** (vene *Пласт*) on linn Venemaa Tšeljabinski oblastis, Plasti rajooni keskus.

Asula tekkis 19. sajandil kullakaevurite külana, 1940 sai linnaõigused.

## Viited

## Välislingid
*Plasti rajooni koduleht
Ilze Indriksone

**Ilze Indriksone** (abielus **Ilze Liepiņa**; sündinud 29. oktoobril 1974 Talsis) on Läti keskkonnaplaneerimise spetsialist ja poliitik. Ta oli 26. maist 2022 kuni 15. septembrini 2023 Läti majandusminister.

Ta on õppinud Laidze põhikoolis ja lõpetanud 1992. aastal praeguse Talsi riigigümnaasiumi, seejärel õppinud Bulduri aiandustehnikumis. Ta on lõpetanud 1998. aastal Läti Põllumajandusülikooli bakalaureuseõppes keskkonnateaduste alal ning 2001. aastal Läti Ülikooli äri-, juhtimis- ja majandusteaduskonna magistriõppes keskkonnajuhtimise alal.

Indriksone on töötanud ettevõttes Talsu Autotransports reisijateveo osakonna juhatajana. Seejärel oli Talsi piirkonna maavolikogu aseesimees.

Ta oli aastatel 2000–2011 erakonna Isamaale ja Vabadusele/LNNK liige, aastast 2011 on ta Rahvusliku Liidu "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele/LNNK" liige. 

2018. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta seimi liikmeks. Pärast majandusminister Jānis Vitenbergsi tagasiastumist 2022. aasta mais esitati I. Indriksone Rahvusliku Liidu kandidaadiks majandusministri ametikohale. 26. mail 2022 kinnitas seim ta ministriks. 2022. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta uuesti seimi liikmeks ning ta säilitas ka majandusministri koha.

## Isiklikku
Ta on lahutatud naine ja nelja lapse ema. Tema huvialad on rahvatants ja aiandus.

## Tunnustus
* 2023 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk
Južnouralsk

**Južnouralsk** on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis. Asub Uvelka jõe ääres, 88 km Tšeljabinskist lõuna pool.

Južnouralsk on asutatud 1948. aastal elektrijaama ehitusega seoses. Aleviks sai 1950. aastal ja innaõigused 1963. aastal.

Linna jaanuari keskmine õhutemperatuur on −14,7 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur 20,6 °C.

Linnas on 882 MW võimsusega soojuselektrijaam ning masinaehitus-, ehitusmaterjalide ja toidutööstuse ettevõtted.

Južnouralski elanike arv oli 1. oktoobri 2021 seisuga 37 478.

## Viited

## Välislingid
Leetmaa

**Leetmaa** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Leetmaa 109 inimesel: 43 mehel ja 66 naisel. Perekonnanimede levikult oli Leetmaa meeste puhul 2528. kohal ja naiste puhul 1637. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Leetmaa vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,27. Nimi oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 1,97 inimest.

Nimede eestistamisel võeti Leetmaa 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 54 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Adamson (2 juhul), Eermann (2), Hanni, Kolumbus, Krusel (3), Land (3), Leder, Leemann (4), Leesmann, Leetberk, Leetsmann (8),	Leidecker, Leimann, Leitmann, Lemann, Lensmann, Lentsmann, Lenzmann (3), Lestberg, Leterman, Letmann, Limberg, Lomann, Loomann, Lutsberg, Ondsul, Peedov, Peeduli, Pusshunt, Tökmann, Uhlmann ja Vitte.	

## Nime kandjaid
*Eduard Leetmaa, väliseesti ühiskonnategelane (1913–1999)
*Kaarel Leetmaa, eesti jurist (1905–1985)
*Kadri Leetmaa, eesti geograaf (1975–)
*Liia Leetmaa, eesti baleriin ja tantsupedagoog (1924–2004)
*Meinhard Leetmaa, Eesti sõjaväelane (1903–1980)

## Viited

## Välislingid
*
Kobersdorf

**Kobersdorf** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas.

Kobersdorf asub Kesk-Burgenlandis ning jaguneb Kobersdorfi, Lindgrabeni ja Oberpetersdorfi ringkondadeks. Vald asub Austria viimase kustunud vulkaani Paulibergi jalamil keset *Naturpark Landseer Berget*.

## Ajalugu

Kobersdorf kuulus koos ülejäänud Burgenlandiga kuni 1920/1921. aastani Ungari kuningriiki. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Ungari läänepiiri äärne ala Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. Alates 1921. aastast kuulub linn Burgenlandi liidumaa koosseisu.

Kobersdorf oli üks Burgenlandi juudi Siebengemeinden. Selle 1860. aastal ehitatud sünagoog on seitsmest kogukonnast ainus, mis on alles. Alates taastamisest on seda kasutatud mälestusteenistusteks.

Kobersdorf on olnud turulinn alates 1973. aastast.

## Kultuur ja maamärgid

Kobersdorfi palee (Schloss Kobersdorf) on kuulus etenduste poolest, mis seal igal aastal juulis toimuvad. Alates 2004. aastast on neid juhtinud Wolfgang Böck, enne seda lavastas seal Rudolf Buczolich. 2006. aasta pealavastus oli "Kolmekrossiooper". Wolfgang Böck mängis Väitsa-Mackie rolli.

## Ettevõtlus ja taristu

Olulisemad tööandjad:

* Mineraalveetootja Waldquelle
* Basaldikarjäär Paulibergil
* Hobby Versand
* Reitter Bau

## Tuntud inimesi

* Joseph Chaim Sonnenfeld

## Sõpruslinnad

* Waldbrun, Baden-Württemberg, Saksamaa

## Viited
Võimalus teeb varga ehk Kohvri vahetus

**"Võimalus teeb vargaks"** (originaalis *L'occasione fa il ladro, ossia il cambio della valigia* – 'võimalus teeb vargaks ehk kohvrivahetus') on Gioachino Rossini ühevaatuseline koomiline ooper (*[[burletta]] per musica*) Luigi Prividali libretole Eugène Scribe’i näidendi "Le prétendu par hasard, ou L’occasion fait le non" (1810) järgi. 

Esmaettekanne toimus 24. novembril 1812 Veneetsia Teatro San Moisès.

## Süžee
Tegevus toimub 19. sajandi alguses Napolis. Krahv Alberto kohtub ühel tormisel õhtul Napoli kõrtsis seikleja, veiniarmastaja ja naistemehe don Parmenionega ning tema riukalise teenri Martinoga ning räägib neile oma peat­sest abiellumisest don Eusebio õetütre Bere­nicega. Ta pole küll neiuga kunagi kohtunud, kuid on näinud Berenice onu saadetud pilti. Alberto teener on ekslikult vahetanud krahvi kohvri don Parmenione oma vastu, milles on must pesu. Don Parmenione saab aga krahvi kohvrist noobli riietuse, passi, raha, dokumendid ja Berenice pildi. Tormi vaibudes lahkub krahv kõrtsist. Don Parmenione otsustab end esitleda Albertona ja abielluda ise Berenicega. Berenice valmistub koos oma teenijanna Ernestinaga krahviga kohtuma. Kuid Berenice on õnne­tu, sest ta ei soovi abielluda mehega, keda ta vaevalt tunneb. Ta teeb Ernestinale ettepaneku rollid vahetada. Elegantselt riietatud don Parmenione satub Ernestina peale. Alberto aga armub Berenicesse, kes esineb teenijan­nana. Ka Berenice kiindub Albertosse. Don Parmenione paljastatakse ning Alberto ja Berenice abielluvad.

#### Rollid

#### Muusikanumbrid

* Parmenione, Martino ja Alberto tertsett „Frema in cielo il nembo irato”
* Parmenione aaria „Che sorte, che accidente”
* Berenice aaria „Vicino è il momento”
* Parmenione, Ernestina, Alberto, Berenice ja Eusebio kvintett „Quel gentil, quel vago oggetto”
* Alberto aaria „D'ogni più sacro impegno”
* Parmenione ja Berenice duett „Per conoscere l'inganno - Voi la sposa!”
* Martino aaria „Il mio padrone è un uomo”
* Berenice aaria „Voi la sposa pretendente”
* Parmenione, Ernestina ja Eusebio tertsett „Quello, ch'io fui, ritorno”
* Berenice ja Alberto duett „Oh quanto son grate”
* Martino, Berenice, Alberto, Eusebio, Ernestina ja Parmenione ansambel „Miei signori, allegramente”

## Ajalugu
"Võimalus teeb vargaks" oli 20-aastase helilooja varase loominguperioodi üks paremaid ja meelelahutuslikumaid farsse, mis sai komponeeritud 11 päevaga. Retsitatiivide kirjutamiseks vajas ta abi ning proovide ajal orkestreeris kvinteti. Esietendus polnud nii edukas, nagu oodati. Kritiseeriti, et lavateos oli liiga lühike ning  lauljate võimekusega polnud õigesti arvesse võetud. Sellele vaatamata oli farss pärast väljatulekut sageli esitamisel ning püsis 19. sajandi II pooleni Itaalia teatrite repertuaaris ning vajus siis unustusse. 1916. aastal ilmus teos Pesaro teatri mängukavva. Seejärel esitati seda alles 1963. aastal Napolis, misjärel on teos olnud taas Itaalia teatrite repertuaaris. 1987 ja 2007 esitati seda suure eduga Pesaros Rossini festivalil. Helisalvestised on tehtud aastatel 1953, 1987, 1992 ja 2012.

## Viited
Anna Sychravová

**Anna Sychravová** (7. juuli 1873 – 22. veebruar 1925) oli Tšehhoslovakkia koolitaja ja poliitik. 1920. aastal valiti ta saadikutekotta, saades üheks esimeseks naisliikmeks ja ainsaks Slovakkiast.

## Biograafia
Sychravová sündis Austria-Ungaris (praegu Tšehhis) Humpolecis 1873. aastal vaimulikus perekonnas. Temast sai õpetaja, töötades Prahas ja Žižkovis, kus ta töötas ka provintsi- ja rajoonivalitsuse noorteteenistuses. Tšehhoslovakkia iseseisvumise järel pärast esimest maailmasõda töötas ta aasta sotsiaalhoolekande ministeeriumis, enne kui kolis Vrútkysse, kus naasis õpetajaametisse.

Ta oli Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei kandidaat 1920. aasta parlamendivalimistel ja valiti saadikutekotta. Oma ametiajal kuulus ta kultuurikomiteesse. Ta suri veebruaris 1925 Vinohrady haiglas enne, kui tema ametiaeg oli lõppenud. Tema koha võttis üle Jozef Pajger.

## Viited
Zlata Kolarić-Kišur

**Zlata Kolarić-Kišur** (29. oktoober 1894 – 24. september 1990) oli Horvaatia kirjanik.

Kolarić-Kišur sündis Slavonski Brodis, kuid kolis perega Požegasse. Ta kirjeldas oma lapsepõlve raamatus "Moja Zlatna dolina" (tõlkes "Minu kuldne org"). Aastatel 1919–1990 elas ta Zagrebis. Ta oli abielus Hinko Kolarić Kišuriga. 

Ta suri Zagrebis 24. septembril 1990 96-aastaselt.

## Tööd
**Naš veseli svijet* (1933)
**Iz dječjeg kutića* (1935)
**Smijte se djeco!* (1935)
**Priča i zbilja* (1940)
**Od zore do mraka* (1950)
**Zimska priča* (1950)
**Po sunčanim stazama* (1951)
**Dječje igre* (1953, 1956, 1963)
**Neostvarene želje* (1954)
**Cvijeće* (1955, 1958)
**Ptičji festival* (1958, 1959, 1961)
**Uz pjesmu i šalu na jadranskom žalu* (1961)
**Moja Zlatna dolina* (1972)
**Moje radosti* (1981)
**Hrvatski dječji pisci – Pet stoljeća hrvatske književnosti, 181/III* (1991)
**Izabrana djela* (1994)

## Viited
Anete Sietiņa

**Anete Sietiņa** (sündinud 5. veebruaril 1996 Limbažis; sünninimi Anete Kociņa) on läti odaviskaja.

Ta osales 2020. aasta Tōkyō olümpiamängudel. Tulemusega 58.84 ta kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud.

2023. aasta Budapesti maailmameistrivõistlused olid esimesed täiskasvanute suurvõistlused, kus Kociņa kvalifikatsioonist edasi pääses. Finaalis viskas ta neljandas voorus 63.18, millega tõusis teiseks, kuid viimases voorus möödusid temast jaapanlanna Haruka Kitaguchi ja austraallanna Mackenzie Little, mistõttu leppis Kociņa neljanda kohaga.

Sietiņa isiklik rekord odaviskes on **64.47**, mis on visatud 16. juunil 2017 Bydgoszczis toimunud Euroopa U23 meistrivõistlustel.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Metsasääsk

**Metsasääsk** (*Aedes* ja *Ochlerotatus*) on perekond kahetiivalisi putukaid sugukonnast pistesääsklased (*Culicidae*). 

Metsasääskede alamperekond *Ochlerotatus* on hiljem tõstetud perekonna staatusesse, ent siis vahel jälle alamperekonnaks tagasi.

Perekonnas on kokku umbes 700 liiki. Kui perekond on kaheks jaotatud, siis jääb perekonda *Aedes* 28 liiki.

Metsasääsed on tavalisimad verd imevad sääsed. 

## Eesti liigid
Eestist on teada 19 liiki metsasääski. Neist tavalisimad on *O. communis*, *O. punctor* ja *O. cataphylla*.
**Aedes cinereus* – väike metsasääsk
**Aedes vexans* – sügisene metsasääsk
**Ochlerotatus annulipes*
**Ochlerotatus cantans*
**Ochlerotatus caspius* – ranniku-metsasääsk
**Ochlerotatus cataphylla* – kevadine metsasääsk
**Ochlerotatus communis* – harilik metsasääsk
**Ochlerotatus cyprius* – kollane metsasääsk
**Ochlerotatus diantaeus*
**Ochlerotatus dorsalis*
**Ochlerotatus excrucians* – ruuge metsasääsk
**Ochlerotatus flavescens*
**Ochlerotatus hexadontus*
**Ochlerotatus intrudens*
**Ochlerotatus leucomelas*
**Ochlerotatus nigrinus* – must metsasääsk
**Ochlerotatus punctor* – soo-metsasääsk
**Ochlerotatus riparius*
**Ochlerotatus sticticus*

## Teisi liike
**[[Aedes aegypti]]*
**[[Aedes albopictus]]*
Alois Dryák

**Alois Dryák** (24. veebruar 1872 Olšany – 6. juuni 1932 Prahas) oli Tšehhi arhitekt ja dekoratiivdisaini professor.

Dryák on enim tuntud juugendstiilis meistriteoste dekoratiivse detaili kujunduse poolest, nagu 1905. aastal Tšehhis Prahas asuva hotelli "Europa" (tuntud ka kui "hotell Evropa", endise nimega "Hotel Šroubek") ümberkujundamine, mis tehti koos kaasarhitekti Bedřich Bendelmeieri ja arhitektuurse skulptori Ladislav Šalouniga.

Europa ja teine Dryáki komisjon, hotell "Garni", asuvad mõlemad Vaclavi väljakul, kus domineerib Püha VáclavI ratsakuju. Dryak kujundas selle kuju ehitud pjedestaali. Tema tööd võtsid osa 1932. aasta suveolümpiamängude kunstivõistluse arhitektuuriüritusest.

## Viited

## Välislingid
*Lühike elulugu (tšehhi keeles)
*Veidi pikem elulugu (tšehhi keeles)
Jovan Bijelić

**Jovan Bijelić** (30. juuni 1884 – 12. märts 1964) oli maalikunstnik ja akadeemik. Bijelić on Jugoslaavia värviekspresionismi üks olulisemaid esindajaid.

Serbia Teaduste Akadeemia kaunite kunstide ja muusika osakond Belgradis valis Bijelići 5. detsembril 1963 täisliikmeks.

Bijelić on kantud 100 silmapaistvama serblase nimekirja.

## Galerii

Jovan Bijelić 2009 Serbian stamp.jpg|
Jovan Bijelić 1991 Yugoslavia stamp.jpg|
Jovan Bijelić 1981 Yugoslavia stamp.jpg|
Mrtva priroda, Jovan Bjelić.jpg


## Viited
Almazna

**Almazna** on linn Ukrainas Luhanski oblastis Kadijivka omavalitsuses. Asub Kadijivkast 7 km edelas. 2014. aastast on linn venemeelsete mässuliste (Luhanski Rahvavabariik) kontrolli all ja on 2022. aastast Venemaa annekteeritud.

Linn asutati 1870. aastal Izjumi külana, 1878 sai praeguse nime. 1977. aastal sai linnaõigused.

2001. aastal oli linnas 5061 elanikku, neist 38,67 % emakeel oli ukraina keel ja 60,98 % vene keel.

## Viited

## Välislingid
Simona

**Simona** on naisenimi.

2023. aasta seisuga on see Eestis esinemissageduselt 422. naisenimi. 1. jaanuari 2023 seisuga oli Eestis eesnimi Simona 319 naisel. Simona oli keskmiselt 14 aasta vanune (mediaanvanus oli 12). Kõige populaarsem oli eesnimi Simona vanuserühmas 10–14, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 10,77.

## Nime tuntud kandjaid
*Simona Halep, rumeenia tennisist
*Simona Hariton, Eesti modell
*Simona Krupeckaitė, leedu jalgrattur
*Simona Miculescu, Rumeenia diplomaat
*Simona Quadarella, itaalia ujuja
*Simona Senoner, itaalia suusahüppaja
*Simona Stašová, tšehhi näitleja
*Simona Škrabec, sloveeni kirjanduskriitik, esseist ja tõlkija
*...

## Viited

## Välislingid
*
Līga Meņģelsone

**Līga Meņģelsone** (sündinud 31. mail 1972) on Läti ettevõtja ja poliitik. Ta oli parteitu Läti tervishoiuminister Arturs Krišjānis Kariņši teises valitsuses. Enne seda oli ta Läti Tööandjate Keskliidu (LDDK) peadirektor.

Ta õppis Läti Kultuuriakadeemias kultuurikorralduse bakalaureuseõppes, hiljem Läti Ülikoolis rahvusvahelisi majandussuhteid.

Ta juhtis transiidifirma "Noord Natie Ventspils Terminals" müügiosakonda, oli turundus- ja müügiosakonna juhataja firmas "Coats Latvija", avalike suhete spetsialist firmas "Es&Partneri".

Aastatel 2001–2004 oli ta uudisteagentuuri "BNS Latvija" direktor, 2005. aastal SIA "Mediju Grupa Tops" juhatuse liige, 2008. ja 2009. aastal JSC "News Media" juhatuse liige. Group+" ja SIA "Telegraf" juhatuse esimees.

Augustis 2011 valiti ta Läti Tööandjate Konföderatsiooni (LDDK) peadirektoriks.

2022. aastal, detsembri alguses, esitati ta ühisnimekirjas "Apvienatais listis" (kuhu kuulusid Läti Roheline Partei, Läti Regioonide Ühendus ja Liepaja partei) Läti tervishoiuministri kandidaadiks. Ta oli 14. detsembrist 2022 kuni 15. septembrini 2023 Läti tervishoiuminister.
Ühistranspordi kaart

**Ühistranspordi kaart** on tavaliselt trükitud või elektrooniline dokument, mis sisaldab teavet bussiliinide, peatuste ja sõidugraafikute kohta. 

Kaart on tavaliselt loodud mingi linna, piirkonna või riigi ühe kindla transpordisüsteemi (nt bussid) jaoks.

Ühistranspordi kaartidel võib olla ka täiendavat teavet, nagu piletihinnad, sõidukaardi kasutamise juhised, transpordivahendite tüübid ja võimalikud ühendused teiste transpordiliikidega (nagu rongid, trammid või metroo). 

#### Vaata ka
*Sõiduplaan
Remember me (Coco)

**"Remember Me"** on laul, mis pärineb Disney 2017. aasta animafilmist "Coco".

"Remember Me" on filmi üks peamisi laule, mida esitatakse mitu korda erinevates stseenides. Laulu on komponeerinud Kristen Anderson-Lopez ja Robert Lopez ning seda esitavad erinevad karakterid filmis. Laulu tekst kõneleb armastusest, mälestustest ja perekonna tähtsusest. See on südamlik ja emotsionaalne laul, mis mängib olulist rolli filmi süžees.

"Remember Me" sai laialdaselt tunnustust ning võitis mitmeid auhindu, sealhulgas 2018. aastal parima filmilaulu Oscari.

Laul on muutunud väga populaarseks ning seda on kajastatud ka paljudes kaverites ja esitustes erinevate artistide poolt.

## Välislingid
*https://disney.fandom.com/wiki/Remember_Me_(song)