open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karl Reinhold Michael Masing

**Karl Reinhold Michael Masing** (vene keeles Михаил Карлович Мазинг; 6. vkj/18. november 1836 Mustjala, Saaremaa − 7. mai 1911  Peterburi) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (suurtükiväekindral).

Michael Masing sündis 1836. aastal Saaremaal Mustjalas, ta oli pärit Masingute suguvõsast, tema isa Carl Johannes Masing (1811–1878) oli vaimulik, Mustjala Anna koguduse ja Peterburi Mihkli koguduse pastor ning ema paruness Ida von Ungern-Sternberg. Vend Albert Ludwig Immanuel Masing oli Peterburis luteri pastor (saksa-vene Maria koguduses), vend Gotthilf Leonhard Masing oli slaavi keelte professor Tartu Ülikoolis.

Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse astus 1852. aastal ja lõpetas 1858. aastal Mihhaili suurtükiväekooli lipnikuna ja astus kohe Mihhaili suurtükiväeakadeemiasse. 1861. aastal lõpetas akadeemia ja määrati ratsasuurtükiväkke. 

Osales sõjategevuses Turkestanis (Kokandi khaani vastu). Michael Masingit autasustati Georgi ordeni 4. järguga Hodženti kindluse vallutamisel ilmutatud vahvuse eest (1866). 1872. aastal kapten 2. kaardiväe ratsasuurtükiväe brigaadis ja võttis osa  1877–1878 Vene-Türgi sõjast. 1874. aastal ülendati polkovnikuks ja 1886. aastal kindralmajoriks. 

1882. aastal aadeldati polkovnik Karl Reinhold Michael Masing, abikaasa ja järglastega. 

1891. aastast oli Michael Masing 3. suurtükiväebrigaadi ülem ja aastatel 1895–1901 XIII armeekorpuse suurtükiväe ülem. 1896. aastal ülendati ta kindralleitnandiks ja 1906. aastal suurtükiväekindraliks. 

Kindral Michael Masing suri Peterburis 7. mail 1911.

## Viited

## Kirjandus
*Harri Jõgi, “Eesti soost kindralid. Teatmik”, Kirjastus Sisekaitseakadeemia, 1999, lk 20
Soukka metroojaam

**Soukka metroojaam** (soome keeles *Soukan metroasema*, rootsi keeles *Sökön metrostation*) on Helsingi metroo Länsimetro haru metroojaam Espoos. Jaam avati 3. detsembril 2022.

Jaam kuulub C-piletitsooni.

## Viited

## Välislingid
*https://www.lansimetro.fi/asemat/soukka/
Miestai.net

**Miestai.net**, tuntud ka kui **Forumas Miestai**, on Leedu suurim ehitus- ja linnaarendusalane veebifoorum. Foorum loodi 2004. aastal ja selle asukohaks on Vilnius. 

Foorumi liikmete tehtud pilte on avaldatud erinevates Leedu ajalehtedes.

## Viited
Guelmim

**Guelmim** on linn Marokos, Guelmim-Oued Nouni piirkonna ja Guelmimi provintsi keskus. Asub umbes 200km Agadirist lõuna pool.

2014. aastal oli linnas 118 318 elanikku.

## Viited
Finnoo metroojaam

**Finnoo metroojaam** (soome keeles *Finnoon metroasema*, rootsi keeles *Finno metrostation*) on Helsingi metroo Länsimetro haru metroojaam Espoos Kaitaa linnaosas. Jaam avati 3. detsembril 2022.

2023. aastal läbis jaama keskmiselt 1400 reisijat päevas. Jaama eskalaatorid on 78 m pikkused.

Jaam kuulub C-piletitsooni.

## Viited

## Välislingid
*https://www.lansimetro.fi/asemat/finnoo/
Keidy Kaasiku

**Keidy Kaasiku** (sündinud 3. oktoobril 2001) on Eesti murdmaasuusataja.

## Haridus
Keidy Kaasiku lõpetas 2021. aastal Aravete Keskkooli, seejärel jätkas ta õpinguid Tartu Ülikoolis kehalise kasvatuse ja spordi erialal.

## Sportlikud tulemused
Ta alustas suusatreeninguid 7-aastaselt, teda on juhendanud Raido Rohi, isa Reimo Kaasiku ja Jaanus Teppan. 

Kuni 23-aastaste MM-il 2024. aastal 20 km distantsil (v) oli tema tulemuseks 10. koht. 2025. aasta taliuniversiaadil Torinos võitis Keidy Kaasiku 20 km distantsil (kl)) kuldmedali.

2022. aasta Pekingi taliolümpiamängudel osales Kaasiku viiel alal ning tema paremad tulemused olid 7,5 km + 7,5 km suusavahetusega sõidus 39. koht ja 4 x 5 km teatesõidus 16. koht.

2026. aasta taliolümpiamängudel Milanos ja Cortina d'Ampezzos olid tema tulemusteks 50 km (kl) distantsil 13. koht, 10 km (v) 37. koht, suusavahetusega sõidus 47. koht, sprinditeates (v) 12. koht ja 4 x 5 km teatesõidus 13. koht.

2024. aastal Davosis toimunud MK-etapil saavutas ta naiste 20 km (kl) ühisstardiga sõidus 26. koha ning 2025. aastal Falunis 10 km (kl) distantsil 24. koha, mis on Kaasiku senise karjääri parimad tulemused maailma karikavõistlustel.

Eesti meistrivõistlutel on ta võitnud aastatel 2017–2026 individuaaldistantsidel 6 kulda, 3 hõbedat ja 3 pronksi ning teatesõitudes 3 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi.

## Isiklikku
Keidy Kaasiku ema on Ruth Kaasiku on lasteaiaõpetaja ning isa Reimo Kaasiku Ambla ning Aegviidu spordiklubide treener. Tal on kolm õde ja kaks venda.

2014. aastal valis Eesti Olümpiakomitee perekond Kaasiku Järvamaa kõige sportlikumaks pereks. Perekond Kaasiku on ka "Aasta suurpere 2015" konkursi võitja.
  
Keidy kaksikõde Kaidy Kaasiku on samuti murdmaasuusataja.

## Viited

## Välislingid
* Keidy Kaasiku Eesti Spordi Biograafiline Leksikon
* 
* Keidy Kaasiku andmed Eesti suusaliidu kodulehel
* Karjääri parima võistluse teinud Keidy Kaasiku: hüppasin üle lati. Postimees, 22. veebruar 2026
Kadunud hõim

**"Kadunud hõim"** on Mehis Heinsaare 2022. aastal ilmunud romaan.

Ta pälvis selle eest A. H. Tammsaare kirjanduspreemia, Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia ja Eesti Kirjandusmuuseumi sõbra auhinna.
Tamasikti keel

**Tamasikti keel** ehk **Kesk-Atlase tamasikti keel** (ⵜⴰⵎⴰⵣⵉⵖⵜ Tamaziġt) on berberi keelte hulka kuuluv afroaasia keelkonna keel. Seda kõneldakse peamiselt Marokos, kus see on 2011. aastast ametlik keel araabia keele kõrval.

Tamasikti keele põhjal arendatakse Marokos Maroko tamasikti kirjakeelt, mida kirjutatakse tifinagi kirjas.

Seda räägib umbes 3 miljonit inimest.
Katkurong

**"Katkurong"** on Rein Raua 2023. aastal ilmunud romaan.

See pälvis A. H. Tammsaare kirjanduspreemia, Virumaa kirjandusauhinna ja Balti Assamblee kirjanduspreemia.

Romaan on inspireeritud tema vanaisa Joosep Perviku (1886–1956) elukäigust, kes muuhulgas on töötanud aastatel 1934–1938 Keskvanglas velskrina ja elas seetõttu seal ka ametikorteris. Kuigi Rein Raud oma vanaisaga kunagi kohtunud ei ole, jutustas vanaisa elust ja sündmustest talle ema Aino Pervik, kes väikese tüdrukuna elas Keskvanglas isa ametikorteris.

## Sisu
Romaani peategelane on velskrikooli lõpetanud Jakob Sarapik, kelle elu vaadeldakse vaheldumisi 1911. aastal ja 1933. aastal.

1911. aastal Brest-Litovskis velskrikooli lõpetanud Sarapik otsustab võtta vastu tööpakkumise sõita Kaug-Itta muhkkatku epideemia tagajärgi likvideerima. Ta asub koos viie õpingukaaslasega teele Harbini. Sealt suundub ta erirongiga tööle Tsitsikari ja Boketu suunas.

1933. aastal töötab Sarapik Keskvanglas resideeriva velskrina ja kohtub seal kunagise reisikaaslasega.

## Välislingid
*Loetud ja kirjutatud. Rein Raud "Katkurong". ERR, 9. detsember 2023
*Andres Herkel. "Reeturid-riigikukutajad katku ja süüfilise küüsis". Postimees, 5. jaanuar 2024
*Elle-Mari Talivee. "Velsker Jakob Sarapiku rongireis". Sirp, 5. jaanuar 2024
*Robert Treufeldt. "Kalaranna fort „Katkurongis“". Sirp, 16. veebruar 2024
*Tiina Pai. "Kinniste ruumide kammitsus". Looming, veebruar 2024
Konstantin (laev)

**Konstantin** (kürillitsas Константин) oli 1839. aastal Vene Keiserliku Mereväe jaoks teenistusse võetud liinilaev, üks kolmest omataolisest Fershampenuaz-klassis. 74–82 suurtükki kandnud laev ristles kogu teenistuse aja Balti laevastikus.

## Taani vetesse suundumine
Kolmeaastasesse sõtta suunatud sõjalaevadest jõudis see esimeste seas kohale, et 1848.–1850. aastani Schleswig-Holsteini küsimuses tagada Taani Kuningriigi territoriaalne terviklikkus valdusi laiendavast Saksa Liidust.

Nikolai I toetas taanlaste kuningat Frederik VII, jättes osa võtmata aga preislaste vastastest käimasolevatest lahingutest. Ta soovis igati välistada Skandinaavia kuningriikide moodustumist uniooniks, püüdes seega nõrgestada võimude tasakaalu Taani väinades just läbipääsu nimel Põhjamerele.

## Ümberehitus ning huvi- ja puhkusereisid
1852.–1854. aastal ehitati kolmemastiline suurtükilaev ümber pikema kere, võimsamate tulirelvade, suuremate katelde ja ühe sõukruviga aurikuks. 450-hobujõuline aurumasin pärines Humphrys & Tennanti tehasest Ühendkuningriigist. Mahutada võis see umbes 950 inimest koos meeskonnaga. Aastaid tiirutas see siiski puhkusereisidel Soome lahest üle Läänemere. Gotlandist tihti möödudes külastati näitena Flensburgi lahe äärset Sønderborgi.

## Teenistuse lõppemine
1856. aastal Krimmi sõja lõppedes relvastati see ümber, et toimetada Vene vägesid Viaporist tagasi Kroonlinna. 1860. aastal suunati see reservlaevastikku, vajades sagedasti hooldust või remonti. 1864. aastal arvati veesõiduk mereväe nimestikust välja, see sooritas veel mitmeid väljasõite ning müüdi seejärel järk-järgult vanametalliks.

### Liivi lahele väljasõidud
#### Tšaikovski
1867. aasta juunis saabus Peterburi-Riia liinilt helilooja Pjotr Tšaikovski koos noorema venna Anatoliga ning ühes teiste reisijatega suvitama Haapsallu. Neid ootas ees vend Modest ja perekonnatuttavad, askeetlikes tingimustes kirjutas Tšaikovski seal augustis oma esimest ooperit "Vojevood" ning lõi kolmest klaveripalast koosneva heliteose "Souvenir de Hapsal". Meloodilist inspiratsiooni sai sealt ta ka oma VI sümfooniale, milles on kasutanud viisijuppi eesti rahvalaulust "Kallis Mari".

## Viited

## Vaata ka
*Pjotr Tšaikovski mälestuspink
Berberi keeled

**Berberi keeled** on afroaasia keelte rühm Põhja-Aafrikas. Berberi keelte kõnelejaid on umbes 40 miljonit inimest Marokos, Alžeerias, Liibüas, Nigeris, Malis, Burkina Fasos, Tuneesias, Egiptuses ja Mauretaanias.

Suurema kõnelejate arvuga keeled on tamasikti keel, kabiili keel, šilha keel ja riifi keel.

Berberi keelte kasutusvaldkond on 21. sajandil suurenenud, kusjuures Maroko ja Alžeeria lisasid tamasikti oma põhiseadustesse ametliku keelena vastavalt 2011. ja 2016. aastal. 

## Viited
Hyphodontiaceae

***Hyphodontiaceae*** on klassi *[[Agaricomycetes]]* kuuluv kandseente sugukond.

## Perekondi
**[[Kneiffiella]]*

## Välislingid
* ''Hyphodontiaceae'' andmebaasis eElurikkus
Urvi Haasma

**Urvi Haasma** (neiupõlvenimega **Urvi Palm**, 2. aprill 1950 Tallinnas) on eesti muusikapedagoog, koolijuht ja Eesti muusikahariduse eestvedaja. Ta on andnud olulise panuse heal tasemel muusikalise baashariduse kättesaadavuse tagamisse Eestis, muusikakoolide ühtsesse toimimisse ja oma koha leidmisesse haridus- ja kultuurimaastikul pärast riigi taasiseseisvumist. Tänu tema initsiatiivile on Eesti Muusikakoolide Liit Euroopa Muusikakoolide Liidu (*European Music School Union – EMU*) liige.

## Haridus
Urvi Haasma on 1968. aastal lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli (Jakob Westholmi Gümnaasium), Tallinna Lastemuusikakooli kandle eriala, 1971. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal ning kiitusega Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikateaduse eriala 1976. aastal (juhendaja Ingrid Rüütel).

## Töö
Urvi Haasma oli aastatel 1977–2021 Viimsi Muusikakooli (algselt S. M. Kirovi nimeline Näidiskalurikolhoosi Lastemuusikakool) direktor.  Aastast 2022 töötab ta Tallinna Muusikakoolis.

Aastatel 1993–2013 oli Urvi Haasma Eesti Muusikakoolide Liidu esimees ja aastatel 2011–2015 Euroopa Muusikakoolide Liidu presiidiumi liige.

## Ühiskondlik tegevus
Urvi Haasma on kuulunud Eesti Kultuuritöötajate Ametiliitu, olnud Eesti Muusikanõukogu juhatuse liige aastatel 2008–2014 ja olnud Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali nõukogu liige aastatel 2013–2015.

## Tunnustus
2012 Eesti Kultuurkapitali Harjumaa ekspertgrupi preemia pikaajalise muusikakoolide arengu edendamise eest Harjumaal

2017 Viimsi valla elutööpreemia

2022 Eesti Muusikakoolide Liidu elutööpreemia pikaajalise tulemusliku töö eest Eesti muusikahariduse edendamisel ning silmapaistva panuse eest Eesti Muusikakoolide Liidu arengusse

## Muid tegemisi
Urvi Haasma on mänginud kannelt rahvamuusikaansamblis Vikerlased ja Eesti Raadio rahvamuusikaansamblis (mõlema juhendaja Uno Veenre). Ta on osalenud rahvamuusikuna etnograafilises dokumentaalfilmis Eesti rahvakunstist „Ma ise ilutegija“ (režissöör Endel Nõmberg, stsenarist Ivar Trikkel/Endel Nõmberg, operaator Vello Aruoja, helirežissöör Heino Pedusaar, 1966) ja dokumentaalfilmis „Tuhandeaastane muusika“ (režissöör Mark Soosaar, 1978).

## Artiklid
Haasma. U. Kümme küsimust Eesti Muusikakoolide Liidu kümnenda aastapäeva puhul. Muusika, 2003, Nr 11. Lk 23

Haasma. U. Laps ja tema muusikaõpingud. Sirp. 10.06.2011

## Viited
Wilhelmuse bastion (Melaka)

**Wilhelmuse bastion** (algselt **Jakobi bastion**, portugali keeles *Baluarte de Santiago*; hollandi ja inglise keeles *Bastion Santiago*, *Bastion Wilhelmus*; malai keeles *Katelum Santiago*, *Katelum Wilhelmus*) oli üks üheksast kindlustisest Melaka linna ajaloolises kindlusvööndis Melaka jõe suudmes, tänapäeval Melaka linnas Melaka osariigis Malaisias. Bastion paikneb Melaka kindlusvööndi lõunaosas, olles kindlusvööndi algse rannikuosa (tänapäeval on tänu pinnasetäidetele rannikuni umbes 900 meetrit) idapoolseim kindlustis (kagubastion).

Portugali Melakas ehitati Jakobi bastion arvatavasti üsna varsti pärast Melaka vallutamist portugallaste poolt 1511. aastal. Võimas ümarbastion ehitati siiski ilmselt hiljem, millist on kujutatud näiteks 1630. aasta kaardil (trükis ilmunud 1635).

Bastion ehitamisel kasutati eskarpmüüris kohalikku kivi lateriiti.

Pärast Melaka langemist madalmaalaste kätte 1641. aastal tugevdasid viimased Melaka kaitset. Kaheksa olemasolevat kindlustist said uued hollandipärased nimed, Jakobi bastion nimetati ümber Wilhelmuse bastioniks. Madalmaalased bastioni enda kuju ei muutnud, aga lisasid arvatavasti aastatel 1660–1678 kirde poole täiendava kaitsena bastionaalse muldvalli.

Pärast Melaka ajutist loovutamist 1795. aastal Briti impeeriumile alustasid viimased 1807. aastal Melaka kindlustiste lammutamist, mis peatati alles 1810. aastal. Siis oli bastion juba maa pealt kadunud. Kui Melaka läks 1824. aastal uuesti brittide valdusse, bastioni enam ei taastatud.

Arheoloogilistel kaevamistel 2002. aastal leiti bastioni jäänused. Seda hakati välja kaevama aastatel 2002–2003, kuid tollal leiti ainult üksikuid müürifragmente. Uute arheoloogiliste kaevamistega 2005. aastal saadi kätte juba terviklikumad ümarmüüri lõike nii bastionist lääne kui ka kirde pool. Väljakaevatud alale rajati puitestakaad ning estakaadikäik on tänapäeval külastajatele avatud. Rohkem pole väljakaevamisi tehtud, bastioni tervikulatus on tänapäeval teadmata.

## Vaata ka
* Portugali kindlus Melakas
* Madalmaade kindlus Melakas

## Viited
Cole Hocker

**Cole Hocker** (sündinud 6. juunil 2001 Indianapolises) on Ameerika Ühendriikide jooksja, olümpiavõitja.

Ta sai 2021. aastal toimunud olümpiamängudel Tokyos 1500 meetri jooksus kuuenda koha ajaga 3.31,40. 

2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis sai ta 1500 meetri jooksus tulemusega 3.30,70 7. koha.

2024. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Glasgow's võitis Hocker 1500 meetri jooksus Geordie Beamishi järel isikliku rekordiga 3.36,69 hõbemedali. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis tuli ta 1500 meetri jooksus Josh Kerri ja Yared Nuguse'i ees olümpiavõitjaks Põhja-Ameerika ja olümpiarekordiga 3.27,65. 

2025. aasta maailmameistrivõistlustel Tokyos diskvalifitseeriti Hocker 1500 meetri jooksu poolfinaalis Robert Farkeni lõpusirgel segamise tõttu. Oma kõrvalalal, 5000 meetri jooksus, tuli ta maailmameistriks ajaga 12.58,30.

## Isiklikud rekordid
;Tavarada

;Lühirada

Allikas: Rahvusvaheline kergejõustikuliit

## Välislingid

*
Masai Russell

**Masai Russell** (sündinud 17. juunil 2000 Washingtonis) on USA tõkkejooksja, olümpiavõitja.

Ta osales 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis, kus katkestas 100 meetri tõkkejooksu poolfinaalis.

2024. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Glasgow's jäi ta 60 meetri tõkkejooksus 7,81-ga neljandaks. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis tuli ta 100 meetri tõkkejooksus ajaga 12,33 olümpiavõitjaks, edestades hõbemedali võitnud Cyréna Samba-Mayelad ühe ja pronksmedali võitnud Jasmine Camacho-Quinni kolme sajandikuga.

## Isiklikud rekordid

*60 meetri tõkkejooks – 7,75, 11. märts 2023, Albuquerque.
*100 meetri tõkkejooks – 12,25, 30. juuni 2024, Eugene.
*400 meetri tõkkejooks – 54,66, 10. juuni 2023, Austin.

## Isiklikku

Russell on õppinud Kentucky Ülikoolis tervishoiuteadust.

## Viited

## Välislingid

*
Haldi Välimäe

**Haldi Välimäe** (sündinud 10. augustil 2000) on eesti laulja, kitarrist ja laulukirjutaja.

Ta esineb nii sooloartistina kui ka solistina ansamblis Haldi & ans Flamingo.

Ta on õppinud Paide Muusikakoolis klassikalise kitarri erialal. 2019. aastal lõpetas ta Viljandi Gümnaasiumi humanitaar- ja kunstide õppesuuna. 2024. aastal sai ta bakalaureusekraadi Tallinna Ülikoolist kultuuriteaduste erialal, kirjutades lõputöö "Marju Kuudi positsioon ja soulmuusika tunnuste ilmnemine Eesti popmuusikas aastatel 1970–1980".

2019. aasta XX üldtantsupeol "Minu arm" kasutati tema esimese albumi "Raba" nimilugu võimlejate koondkava "Rabahaldjad" saatemuusikaks ning Haldi Välimäe esitas seda ise kohapeal. 2025. aasta XXVIII üldlaulupeo lastekooride kavas on Aare Külama kirjutatud muusika ja Haldi Välimäe tekstiga laul "Oma mõtete mets".

Ta on 2023. aastal Marju Kuudile pühendatud kogumiku “Marynile / For Maryn” kokkupanija, väljaandja ja levitaja.

## Albumid

* Haldi – "Raba" (Mortimer Snerd, 2017)
* Haldi – "Taevalaed" (2021)
* Haldi & ans Flamingo – "Õige aeg" (Estonian Funk Embassy, 2024)

## Tunnustus
*2022 Viljandi linna teenetemärk ja aastapreemia
*2024 Haldi & ans Flamingo R2 aastahitt eripreemia – toimetuse lemmik  

## Viited

## Välislingid
*Aet Kubits. Haldi: tahame vältida modernse popmuusika steriilset kõla. ERR kultuur, 10.08.2024
Tõnu Kallaste

**Tõnu Kallaste** (20. november 1941 – 11. august 2023) oli eesti muusikapedagoog, helilooja ja koorijuht.

1964. aastast töötas ta Viljandi Kultuurikooli koorijuhtimise eriala õpetajana, hiljem Viljandi Kultuuriakadeemia helitehnoloogia osakonna õpetajana.

Ta oli üks Viljandi Kammerkoori dirigente ja Viljandi KEK-i Kammerkoori kontsertmeister.

## Tunnustus
*2010 Viljandi linna teenetemärk ja elutööpreemia
*2010 Tartu Ülikooli aumärk
*2013 Tartu Ülikooli medal
*2016 Kultuurkapitali Viljandimaa elutööpreemia

## Viited

## Välislingid
*Muusikatehnoloog Tõnu Kallaste "Muusika ja tehnoloogia". Vikerraadio, Ööülikool,10.11.2018
Veebruar 2025

**Veebruar 2025**, kroonika.

2025. aasta veebruar algas laupäeval ja lõppes 28 ööpäeva hiljem reedel.

## [[1. veebruar]]
*Algas 2025. aasta Ameerika Ühendriikide kaubandussõda Kanada ja Mehhikoga.

## [[2. veebruar]]
*USA-s California osariigis Los Angeleses jagati 67. korda välja Grammy auhinnad.

## [[4. veebruar]]
*Rootsis Örebros toimunud koolitulistamises hukkus koos kuriteo toimepanijaga 11 inimest.

## [[8. veebruar]]
*Balti riikide ühinemine Mandri-Euroopa sünkroonalaga: Eesti, Läti ja Leedu ühendati lahti Venemaa elektrivõrgust.
*Mehhiko kaguosas Escárcega ja Villahermosa vahelisel maanteel põrkas buss kokku treilerveoautoga. Õnnetuses hukkus 41 inimest.

## [[9. veebruar]]
*Ecuadoris toimusid üldvalimised.
*Kosovos toimusid parlamendivalimised. Enim kohti sai parlamenti Albin Kurti juhitud erakond Vetëvendosje.
*Liechtensteinis toimusid üldvalimised. Enim kohti sai parlamenti Brigitte Haasi juhitud Isamaaline Liit.
*Philadelphia Eagles võitis teist korda Ameerika jalgpalli kõrgliiga NFL-i finaalmängu Super Bowli, kui võitis Kansas City Chiefsi.

## [[10. veebruar]]
*Guatemala pealinnas Guatemalas sõitis buss sillalt Las Vacase jõkke. Õnnetuses hukkus 54 inimest.

## [[12. veebruar]]
*Kreeka parlament valis riigi uueks presidendiks Konstantínos Tasoúlase.
*Rumeenia president Klaus Iohannis astus ametist tagasi. Presidendi kohusetäitjaks sai Ilie Bolojan.
*USA president Donald Trump teatas kokkuleppest Venemaa valitseja Vladimir Putiniga läbirääkimiste kohesest alustamisest Ukraina sõja lõpetamiseks.

## [[14. veebruar]]
*Münchenis alanud julgeolekukonverentsil pidas USA asepresident J. D. Vance kõne, milles kritiseeris demokraatia ja sõnavabaduse olukorda Euroopas.

## [[23. veebruar]]
*Saksamaal toimunud parlamendivalimised võitis CDU/CSU saades 22,6 % häältest ja 208 kohta Bundestagis. Teiseks tuli Alternatiiv Saksamaale, kes sai 20,8 % häältest ja 152 kohta.

## [[24. veebruar]]
*ÜRO Julgeolekunõukogu kiitis heaks USA koostatud resolutsiooni, mis võttis Ukraina-Venemaa konflikti suhtes neutraalse hoiaku.

## [[28. veebruar]]
*Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi kohtus Valge Maja ovaalkabinetis USA presidendi Donald Trumpi ja asepresidendi J. D. Vance'iga. Ajakirjanike juuresolekul toimunud kohtumine lõppes sõnasõjaga, milles Trump nõudis Zelenskõilt järeleandmisi Venemaale ja süüdistas teda inimeste eludega mängimises ning Vance süüdistas Zelenskõid tänulikkuse puudumises USA suhtes. Ettevalmistatud maavaraleping Ukraina ja USA vahel jäi sõlmimata.

## Viited
Fibricium

***Fibricium*** on kandseente perekond.

## Liike
**[[Fibricium rude]]*

## Välislingid
* ''Fibricium'' andmebaasis eElurikkus.
Skvortzovia

***Skvortzovia*** on kandseente perekond.

Seeneperekond on nime saanud botanist Boris Skvortzovi järgi.

## Liike
**[[Skvortzovia furfuracea]]*
**[[Skvortzovia pinicola]]*

## Välislingid
* ''Skvortzovia'' andmebaasis eElurikkus.
Gyroflexus

***Gyroflexus*** on kandseente perekond.

## Liike
**[[Gyroflexus brevibasidiatus]]*

## Välislingid
* ''Gyroflexus'' andmebaasis eElurikkus.
Alan Guth

**Alan Harvey Guth** (sündinud 27. veebruaril 1947 New Brunswickis  New Jersey osariigis) on ameerika füüsikateoreetik ja kosmoloog.

Ta on lõpetanud 1969. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi (MIT) bakalaureusekraadiga füüsikas ja kaitsnud samas 1972. aastal doktoritöö füüsikas (PhD). Alates 1986. aastast töötab Guth MIT-is professorina, sealhulgas 1991. aastast Victor Weisskopfi füüsikaprofessorina.

## Teadustöö
Suurem osa Guthi uurimistööst on keskendunud teoreetilise osakestefüüsika rakendamisele varasele universumile. 1981. aastal tuli ta järeldusele, et paljusid meie universumi tunnuseid, sealhulgas seda, et universum näib olevat kõigis suundades ühesugune (isotroopne), saab seletada uue, tema enda loodud kosmoloogilise mudeliga, mille ta nimetas inflatsiooniks. Inflatsioon on tavapärase Suure Paugu teooria modifikatsioon, mis väidab, et universumi paisumist ajendas liikuma tõrjuv gravitatsioonijõud, mille tekitas eksootiline mateeriavorm. Kuigi Guthi esialgne teooria oli ebatäiuslik (nagu ta oma algses artiklis ka ise märkis), saadi sellest puudusest peagi üle, kui Andrei Linde Nõukogude Liidus ja temast sõltumatult Andreas Albrecht ja Paul Steinhardt USA-s lõid nn "uue inflatsiooniteooria". Pärast peaaegu 40 aastat kestnud arendus- ja uurimistööd näivad inflatsioonilise universumi mudeli tõendid nüüd paremad kui kunagi varem.

Guthi uurimisvaldkonnad on astrofüüsika, kosmiline taustkiirgus, kosmoloogia, kosmiline inflatsioon, kvantteooria ja teoreetiline füüsika. Ta on Borde-Guthi-Vilenkini teoreemi kaasautor (2003).

## Tunnustus
*1987 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
*1989 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
*1991 – Oskar Kleini medal
*1992 – Lilienfeldi auhind ("inflatsioonilise universumi kontseptsiooni eest“)
*1996 – Eddingtoni medal
*2001 – Benjamin Franklini medal ("inflatsioonilise stsenaariumi ettepaneku eest")
*2002 – Diraci medal (koos Andrei Linde ja Paul Steinhardtiga "inflatsiooni kontseptsiooni väljatöötamise eest kosmoloogias")
*2004 – Gruberi kosmoloogiaauhind  (koos Andrei Lindega "panuse eest kosmilise inflatsiooni teooria väljatöötamisel ja täiustamisel")
*2009 – Isaac Newtoni medal ("Inflatsioonilise universumi mudeli leiutamise eest")
*2012 – Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas (inflatsioonilise kosmoloogia leiutamise eest)
*2014 – Kavli auhind astrofüüsika valdkonnas (koos Andrei Linde ja Aleksei Starobinskiga "kosmilise inflatsiooni teooria teedrajava panuse eest")

## Teosed
**The Inflationary Universe: The Quest for a New Theory of Cosmic Origins*. 1998. ISBN 0-201-32840-2. ISBN 3-426-77610-3.

### Publikatsioone
**Inflationary universe: A possible solution to the horizon and flatness problems*, Physical Review D, Band 23, 1981, S. 347–356, Abstract.
*Eternal inflation and its implications, J. Phys..A, Band 40, 2007, S. 6811–6826.

## Viited
Alvin Lee

**Alvin Lee** (sünninimi **Graham Anthony Barnes**; 19. detsember 1944 Nottingham, Inglismaa – 6. märts 2013 Estepona, Hispaania) oli inglise kitarrist, laulja ja laulukirjutaja. Ta oli eelkõige tuntud *[[blues rock]]*i ansambli Ten Years After kitarristi ja lauljana.

Kitarri hakkas Lee mängima 13-aastaselt. Koos Ten Years Afteri hilisema basskitarristi Leo Lyonsiga hakkas Lee mängima juba 1960. aastal. Ansambel Ten Years After kujunes lõpuks välja 1966. aastal ning aasta hiljem ilmus ansambli omanimeline debüütalbum. 17. augustil 1969 esines Lee Ten Years Afteri koosseisus Woodstocki festivalil ning paistis seal silma energilise, väljendusrikka ja virtuoosse mängustiili poolest. Kõige silmapaistvam oli nende kuuendana ja viimasena kõlanud laul, üheksaminutiline "I'm Going Home", mida peeti ka festivali üheks tipphetkeks.

Aastatel 1967–1974 salvestas ta koos Ten Years Afteriga kaheksa stuudioalbumit. Pärast seda, kui ansambel sõlmis 1971. aastal plaadilepingu Columbia Recordsiga, kaugenes ansambel neile iseloomulikust Briti *bluesrock*ilikust stiilist ja võttis popilikuma suuna. Ansambel läks laiali pärast albumi "Positive Vibrations" ilmumist 1974. aastal.

1973. aastal salvestas Lee koos Mylon LeFevre'iga albumi "On the Road to Freedom", millel tegid kaasa veel mitmed tuntud muusikud, teiste seas George Harrison, Ronnie Wood ja Steve Winwood. 1970. aastate keskpaigas alustas Lee soolokarjääri. Tema viimane sooloalbum “Still on the Road to Freedom" ilmus 2012. aasta sügisel.

1983. aastal tuli Ten Years After uuesti kokku ja esines Readingi festivalil. Pärast seda tuldi 1980. aastate lõpus uuesti püsivalt kokku ning 1989. aastal salvestati pärast 15 aastat hiljem uus album, "About Time", mis jäi küll viimaseks, kus Lee kaasa tegi.

Lee suri 68-aastaselt 6. märtsil 2013 Hispaanias operatsiooni käigus tekkinud tüsistuste tõttu.

## Diskograafia
### Stuudioalbumid
* "Pump Iron!" (1975)
* "Let It Rock" (1978)
* "Rocket Fuel" (1978)
* "Ride On" (1979)
* "Free Fall" (1980)
* "RX5" (1981)
* "Detroit Diesel" (1986)
* "Zoom" (1992)
* "Nineteen Ninety-Four" (1994)
* "In Tennessee" (2004)
* "Saguitar" (2007)
* "Still on the Road to Freedom" (2012)

### Koostööalbumid
* "On the Road to Freedom" (1973; koos Mylon LeFevre'iga)

### Kontsertalbumid
* "In Flight" (1974)
* "Live at Rockpalast" (1978)
* "Live In Vienna" (1994)
* "The Last Show" (2013)

## Viited

## Välislingid
* Muusiku koduleht
Wilhelm Viktor Dietrich Luther

**Wilhelm Viktor Dietrich Luther** (6. vkj/18. märts 1876 Moskva – 9. detsember 1940 Narva) oli Vene ja Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1915), laevaehitusinsener.

Wilhelm Luther sündis 1876. aastal Moskvas Tallinnast pärit sakslasest ametniku-juristi Aleksander Eduard Dietrich Lutheri (1825–1892) pojana. Ta lõpetas Moskva reaalkoolis 6 klassi ja astus 1899. aastal imperaator Nikolai I mereväetehnikakooli.

25. septembril 1895. aastal kinnitati Wilhelm Luther (vene k. Вильгельм (Василий) Александрович Лютер) nooremaks insenermehaanikuks, 1907. aastal ülendati kapteniks. 1908. aastal lõpetas ta Nikolai mereväeakadeemia ning järgnevalt tegeles laevade ja sadamate remondiga. 30. juulil 1915. aastal ülendati ta kindralmajoriks.

Aastatel 1918–1921 oli Wilhelm Luther Vene-Balti laevaehitustehase direktori kohustetäitja.

Wilhelm Luther suri 9. detsembrill 1940 Narvas.

## Isiklikku
Wilhelm Lutheri vanaisa oli 1813. aastal Tallinnas firma D. M. Luther ja Со pliiatsivabriku asutanud Dietrich Martin Luther (1772–1861), isa ametnik ja jurist, Moskva konsistooriumi advokaat  Aleksander Eduard Dietrich Luther (1825–1892), vend Theodor Wilhelm Dieter Luther (1864–1919) Peterburis antiikkeelte õppejõud Peterburi 1. gümnaasiumis, vend Robert Thomas Diedrich Luther (1867–1945), tehnikakõrgkooli professor Dresdenis, vend Alexander Benedikt Christoph Luther (1869–1915), jurist.

## Viited

## Kirjandus
*Harri Jõgi, “Eesti soost kindralid. Teatmik”, Kirjastus Sisekaitseakadeemia, 1999, lk 21
Jane Withers

**Jane Withers** (12. aprill 1926 Atlanta, Georgia – 7. august 2021 Burbank, California) oli USA näitleja. Ta oli 1930. ja 1940. aastatel Hollywoodi üks populaarsemaid lapsnäitlejaid ning aastatel 1937 ja 1938 jõudsid tema filmid piletimüügiedu poolest esikümnesse.

Ta alustas meelelahutajakarjääri kolmeaastaselt, juhtides oma kodulinnas Atlantas lastele mõeldud raadiosaadet. 1932. aastal kolis ta emaga Hollywoodi, kus ta tegi seejärel paljudes filmides pisirolle. Läbimurre saabus 1934. aastal, kui ta mängis teise lapstähe Shirley Temple'i kõrval filmis "Särasilm" ("Bright Eyes"; 1934) ärahellitatud ja talumatut seitsmeaastast tüdrukut. Withers lõpetas näitlejakarjääri 1947. aastal 21-aastaselt. Ta oli selleks ajaks mänginud 38 filmis. 1950. aastatel naasis ta näitlemise juurde, tehes filmides ja telesarjades mitmeid karakterrolle. Aastatel 1963–1974 kehastas ta Cometi puhastusvahendi telereklaamides tegelaskuju Josephine the Plumber'i. Withersi viimaseks rolliks filminduses jäi häälroll animafilmis "Jumalaema kiriku kellamees II" ("The Hunchback of Notre Dame II"; 2002).

## Välislingid
*
Michael K. Williams

**Michael Kenneth Williams** (22. november 1966 New York – 6. september 2021 New York) oli USA näitleja.

Ta sündis New Yorgis Brooklyni linnaosas Bahamast pärit ema ja Lõuna-Carolinast pärit isa lapsena. Willliams alustas karjääri tantsijana ning ta osales muuhulgas Madonna ja George Michaeli kontsertturneedel ja muusikavideotes. 1994. aastal oli koreograaf Crystal Watersi hittloo "100% Pure Love" muusikavideole.

Williamsi esimene suurem filmiroll oli 1996. aastal krimidraamas "Bullet", kus ta mängis räppar Tupac Shakuri kehastatud tegelaskuju venda.

Williamsi tuntuimad rollid olid Omar Little telesarjas "Võrgustik" ("The Wire"; 2002–2008) ja Chalky White telesarjas "Keeluaja kuningas" ("Boardwalk Empire"; 2010–2014). Hiljem esitati ta veel telesarjarollide ("Bessie", "The Night Of", "Vice", "When They See Us" ja "Lovecraft Country") eest kokku viiele Primetime Emmy auhinnale. Roll telesarjas "Lovecraft Country" tõi talle 2021. aastal kriitikute auhinna (*Critics' Choice Television Award*). Lisaks mängis ta kõrvalrolle mitmes filmis, näiteks "Kui lapsuke kaob..." ("Gone Baby Gone"; 2007), "Tee" ("The Road"; 2009), "12 aastat orjana" ("12 Years a Slave"; 2013), "Loomupärane pahe" ("Inherent Vice"; 2014) ja "Brooklyni afäärid" ("Motherless Brooklyn"; 2019).

Williams oli tuntud üle näo kulgeva armi järgi, mille ta sai 25-aastaselt tüli käigus, kui teine osaline talle žiletiga näkku lõikas.

Williams suri 2021. aasta septembris 54-aastaselt narkootikumide üledoosi tõttu.

## Viited

## Välislingid
*
Laakirchen

**Laakirchen** on linn (*Stadtgemeinde*) Austrias Ülem-Austria liidumaal Gmundeni ringkonnas.

## Sõpruslinnad

* Obertshausen, Saksamaa
* Gemona del Friuli, Itaalia

## Viited
B. J. Thomas

**Billy Joe Thomas** (7. august 1942 Hugo, Oklahoma – 29. mai 2021 Arlington, Texas) oli USA laulja. Ta oli tuntud tänu oma pop-, kantri- ja kristlikku popmuusika hittidele.

Ta sai mõjutusi nii Hank Williamsi traditsioonilisest kantrist kui ka Jackie Wilsoni ja Little Richardi soulist. Thomas saavutas tuntuse 1966. aastal Williamsi ühe kuulsaima loo "I'm So Lonesome I Could Cry" kaveriga, mis jõudis USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikümnesse.

Tema tuntumad laulud olid "Hooked on a Feeling" (1968), "Raindrops Keep Fallin' on My Head" (1969) ja "(Hey Won't You Play) Another Somebody Done Somebody Wrong Song" (1975). Burt Bacharachi ja Hal Davidi kirjutatud "Raindrops Keep Fallin' on My Head" pärines filmi "Butch Cassidy ja Sundance Kid" ("Butch Cassidy and the Sundance Kid") filmimuusikast ja jõudis edetabelis Billboard Hot 100 esikohale. Lisaks võitis see laul parima originaallaulu Oscari. "(Hey Won't You Play) Another Somebody Done Somebody Wrong Song" jõudis USA-s esikohale Hot 100 edetabelis ja kantrisinglite edetabelis. Ta esines mitmeid aastaid regulaarselt kantrimuusika kontserdil Grand Ole Opry. 1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel salvestas Thomas mitmeid kristlikke poplaule.

Thomas pälvis karjääri jooksul viis Grammy auhinda, kõik kristlikke salvestise eest.

Enne kristlaseks saamist 1976. aastal oli Thomas pahuksis alkoholi ja narkootikumidega.

## Viited
Lina Wertmüller

**Lina Wertmüller** (14. august 1928 Rooma – 9. detsember 2021 Rooma) oli Itaalia filmilavastaja ja stsenarist.

Wertmüller on eelkõige tuntud tänu oma 1970. aastate kunstilistele filmidele (oli kõigi nende filmide lavastaja ja stsenarist) nagu "Mimi võrgutamine" ("Mimì metallurgico ferito nell'onore"; 1972), "Armastus ja anarhia" ("Film d'amore e d'anarchia"; 1973), "Travolti da un insolito destino nell'azzurro mare d'agosto" (1974) ning "Seitse kaunitari" ("Pasqualino Settebellezze"; 1975). Filmiga "Seitse kaunitari" sai ta 1977. aastal esimeseks naisfilmilavastajaks, kes valiti parima lavastaja Oscari viie nominendi hulka. Aastatel 1963–2004 lavastas Wertmüller üle 20 filmi.

2019. aastal pälvis Wertmüller elutöö eest Academy Honorary Award'i.

## Viited

## Välislingid
*
Kirchham (Ülem-Austria)

**Kirchham** on vald (*Gemeinde*) Austrias Ülem-Austria liidumaal Gmundeni ringkonnas.

Kirchham asub *[[Traunviertel]]is* eel-Alpide viimaste eelmäestike jalamil Salzkammerguti sissepääsu juures. U. 40 % valla territooriumist on kaetud metsaga ja 53 % on haritav maa.

## Viited
Agu Leivits

**Agu Leivits** (sündinud 9. juunil 1957) on eesti loodusuurija ja looduskaitsja.

1980. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala. Ülikooli lõpetamise järel töötas Nigula looduskaitseala teadurina, hiljem kuni 2005. aastani teadusdirektorina. Seejärel töötas ta Riikliku Looduskaitsekeskuse Pärnu-Viljandi regiooni direktori asetäitja ja juhtivspetsialistina. 2009. aastal asus tööle Keskkonnaametisse.

Ta on uurinud peamiselt Eesti rabade ja märgalade linnustikku.

## Tunnustus
*2011 Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2017 Eerik Kumari looduskaitsepreemia
*2021 Eesti Ornitoloogiaühingu auliige

## Viited
Kristiina Tambets

**Kristiina Tambets** (sündinud 20. aprillil 1970) on eesti geeniteadlane.

1992. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna geneetika erialal.

2004. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis molekulaarbioloogia erialal doktorikraadi väitekirjaga "Towards the understanding of post-glacial spread of human  mitochondrial DNA haplogroups in Europe and beyond: a phylogeographic study" (juhendaja Richard Villems).

2021. aastast on ta Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna genoomika instituudi arheogenoomika professor.

## Tunnustus
*2020 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2020 Tartu Ülikooli medal

## Viited
Francesco IV (Modena)

**Francesco IV** (ka **Franz Joseph Karl Ambrosius Stanislaus**; 6. oktoober 1779 – 21. jaanuar 1846) oli Austria-Este dünastia liige, ertshertsog, Modena ja Reggio, Mirandola ning Massa hertsog ning Carrara prints. Habsburg-Lotringi dünastia liikmena oli ta Ungari ja Böömimaa prints. 

## Elulugu

Franz Joseph Karl Ambrosius Stanislaus sündis 1779. aastal Milanos viienda lapsena Breisgau hertsog Ferdinand Karli ja Massa hertsoginna Maria Beatrice peres. Tema vanavanemad olid Püha Rooma keiser Franz I ja keisrinna Maria Theresia. 

1789. aastal sai Franz kürassiirirügemendi nr. 2 inhaberiks ning ta ülendati ratsaväekindraliks.

1812. aastal abiellus Franz Savoia printsess Maria Beatricega. Abielust sündis neli last: tulevane Modena hertsog Francesco V, ertshertsog Ferdinand Karl Viktor ning Modena printsessid Maria Theresia ja Maria Beatrice. 

Franz päris oma vanematelt päritud valdused alles Viini kongressi järel. Ta sai Francesco IV nime all Modena ja Reggio hertsogiks 1814. aasta 14. juulil. Kohe tühistas ta hertsogkonnas käibel olnud Napoleoni koodeksi.

Francesco IV valitsusaega iseloomustas Itaalia rahvusluse kasv. Seepärast alustas hertsog revolutsionääride (nn *Carbonari*) vastu repressioone. 1822. aasta juunist septembrini pidas Francesco Rubieras kohtuprotsessi, mille käigus mõisteti liberaalsetesse rühmitustesse kuulumises süüdi 47 inimest. 9 neist hukati, nende seas nt preester Giuseppe Andreoli. 

1831. aasta 3. veebruaril kutsus Itaalia patrioot Ciro Menotti hertsogkonna rahvast üles mässule Austria ülemvõimu vastu. Kui ta oli Menottit algselt pooldanud, lasi Francesco ta ülestõusu järel arreteerida ning 23. mail hukata. Francesco oli sunnitud mässu laienedes Mantovasse põgenema. Austria väejuht Johann Maria Philipp Frimont sisenes oma üksustega hertsogkonda ning taastas Francesco valitsuse. 

Firenze rahulepinguga 1844. aastal sai Francesco endale ka Guastalla hertsogkonna. 

Francesco IV suri 21. jaanuaril 1846. 

## Viited


## Kirjandus
* Thürheim, Andreas. *Die Reiter-Regimenter der k.k. österreichischen Armee*. Kd. 1. 1862.
* Wurzbach, Constantin von. "Habsburg, Franz IV. Joseph Karl Ambros Stanislaus*". Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich.* Kd. 6. 1860*.*
Ludwig (ertshertsog)

**Ludwig Joseph Anton** (13. detsember 1784 Firenze – 21. detsember 1864) oli Habsburg-Lotringite dünastia liige, Austria ertshertsog, väejuht ja poliitik. 

## Elulugu
Ertshertsog Ludwig Joseph Anton sündis 1784. aastal tollase Toscana suurhertsogi ning hilisema Püha Rooma keisri Leopold II ning Hispaania infanta María Luisa 15. lapsena. Ludwig kaotas kaheksa-aastaselt mõlemad oma vanemad, mistõttu hoolitsesid tema hariduse eest Ludwigi vanem vend ning keiser Franz II (hiljem Austria keiser Franz I).

Ludwig sai endale sõjaväealase hariduse. 1801. aastal sai ta jalaväerügemendi nr. 8 *[[Inhaber|inhaberiks]].* Kaks aastat hiljem määrati ta Austria sõjaväestatud piirialade organiseerimiskomisjoni juhatajaks. 1805. aastal saatis Ludwig brigaadijuhina enda venda, ertshertsog Karli Itaalia sõjakäigul. Samal aastal sai Ludwig ka Kuldvillaku ordeni kavaleriks. 1807. aastal ülendati ta feldmarssal-leitnandiks. 1809. aastal juhatas Ludwig lühiajaliselt V armeekorpust, mille juhatajakoha ta Johann von Hillerile üle andis.

Schönbrunni rahul järel naasis Ludwig enda komisjoni ning keskendus edaspidi ka rohkem matemaatikale ning loodusteadustele. 1815. aasta oktoobris reisis Ludwig koos oma venna, ertshertsog Johanniga Suurbritanniasse, kus kohtus tulevase kuninga George IV-ga. Lisaks tutvus ta sealsete vabrikute ning manufaktuuridega. Austriasse naasis ta järgmisel aastal.

Ludwig oli vastu Johanni abielule postimehe tütre Anna Plöchliga. Siiski sai temast abielupaari poja Franzi ristiisa.

1818. aastal ülendati Ludwig *[[Feldzeugmeister|feldzeugmeisteriks]]*. 1822. aastal sai Ludwigist riiginõukogu (*Staatsrath*) liige ning pärast feldmarssal Hieronymus von Colloredo-Mansfeldi surma kahurväe kindraldirektor. Ludwigist sai keiser Franzi üks tähtsamaid nõunikke, kellel oli riigi valitsemises palju võimu.

Keiser Franzi surma järel sai keisriks tema poeg Ferdinand I. Kuna uus keiser oli vaimselt nõrk, lasus riigi valitsemine Ludwigi juhitud salajase riigikonverentsil (*Geheime Staatskonferenz*). Konverentsi kuulusid peale tema riigikantsler Klemens von Metternich, siseminister Franz Anton von Kolowrat-Liebsteinsky ning ertshertsog Franz Karl. Ludwig oli Metternichi konservatiivse poliitika pooldaja. 1848. aasta revolutsiooni järel astus ta oma ametitest tagasi. Samal aastal nimetati ta Viini teadusteakadeemia auliikmeks.

Ertshertsog Ludwig Joseph Anton suri Leopold II lastest viimasena Viinis 21. detsembril 1864.

## Viited


## Kirjandus
* Brouček, Peter. "*[https://www.biographien.ac.at/oebl_5/349.pdf Ludwig Joseph Anton Erzherzog von Österreich]". Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950.* Viin. 1972*.* 
* Hoffinger, Johann Babtist von. "*[https://www.deutsche-biographie.de/gnd130256811.html#ndbcontent Ludwig]." Neue Deutsche Biographie*. Kd. 15. Berliin. 1987.
* Wurzbach, Constantin von. "*[https://de.wikisource.org/wiki/BLK%C3%96:Habsburg,_Ludwig_Joseph_Anton Habsburg, Ludwig Joseph Anton]". Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich.* Kd. 6. 1860.
Krista Sildoja

**Krista Sildoja** (sündinud 1. märtsil 1973) on eesti etnomusikoloog, muusikapedagoog ja rahvamuusik.

## Haridus
1994. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikakooli lasteaia ja põhikooli muusikaõpetaja eriala. 1999. aastal lõpetas Viljandi Kultuurikolledži rahvamuusika pilliõpetaja ja ansamblijuhendaja eriala. 2004. aastal kaitses ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias muusikateaduse magistri kraadi magistritööga "Põhja-Pärnumaa viiuldajad ja nende mängumaneer 20. sajandi I poolel" (juhendaja Vaike Sarv).

## Töö
Aastatel 1991–1993 töötas ta Juurikaru Põhikooli muusikaõpetaja ja huvijuhina. Aastatel 1998–2004 oli ta Viljandi Kultuurikolledži rahvamuusika kateedri õppejõud, 2004–2005 Eesti Kirjandusmuuseumi etnomusikoloogia osakonna teadur. Aastatel 2006 - 2011 töötas muusikaõpetaja ja organisti ning koorijuhina Lääne-Islandil. Aastatel 2012–2023 oli ta Mooste Rahvamuusikakooli õpetaja ja koolijuht. Alates 2001 aastast kuulub MTÜ Virbel juhatusse ning alates 2019 Eesti Erahuvikoolide Liidu juhatusse.

## Tunnustus
*2002 Noore kultuuritegelase preemia
*2004 Eesti Vabariigi kultuuripreemia Viljandi Pärimusmuusika Festivali toimkonna liikmena
*2013 Põlvamaa Aasta Õpetaja
*2013 Eesti Kultuurkapitali aastapreemia
*2016 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia
*2018 Eesti Kultuurkapitali Põlvamaa ekspertgrupi aastapreemia
*2019 Pärimuskultuuri preemia
*2022 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind
*2022 Eesti Kultuurkapitali Põlvamaa ekspertgrupi aastapreemia "Aasta kultuuritegija"
*2024 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited
Aleksander Inno

**Aleksander Inno** (vene Александр Александрович Инно; 28. november  1887 Kroonlinn – 9. veebruar 1938) oli eestlasest sõjaväelane Venemaa keisririigis (staabikapten) ja Nõukogude Liidus (diviisikomandör).

Aleksander Inno sündis 1887. aastal Kroonlinnas. Lõpetas Kroonlinna reaalkooli ja 1908. aastal Vladimiri sõjakooli Peterburis. Enne Esimest maailmasõda astus Keiserlikku Nikolai Sõjaväeakadeemiasse, kuid sõja puhkedes läks vabatahtlikult tegevväkke, kus sõdis Läänerindel ja tõusis staabikapteniks. 

1918. aastal sidus liitus Punaarmeega ja sõdis Vene kodusõjas Põhjarindel Karjalas, 1920. aastal määrati Petrogradi internatsionaalse sõjakooli ülemaks. 

1924. aastal Aleksander Inno,  Aleksander Kuldveri nime all, võttis osa 1. detsembri  riigipöördekatse ettevalmistamisest Eestis. 

1926–1929, Leningradi jalaväekooli komandant ja sõjakomissar, 1929–1932 20. kütidiviisi komandör/sõjakomissar.

Pärast Frunze-nim sõjaväeakadeemia täienduskursusi nimetati ta Karjala kindlustatud rajooni ülemaks (1932–1936). 1935. aastal anti diviisikomandöri auaste. 

Aleksander Inno hukati 1938. aastal nõukogude võimu repressioonide käigus.

## Viited

## Välislingid
*Tiit Noormets, Eesti kadetid 1921. aastal Petrogradis: pole süüa, saapaid ega õiget mõtteviisi, Postimees, 15. august 2015,
## Kirjandus
*Harri Jõgi, “Eesti soost kindralid. Teatmik”, Kirjastus Sisekaitseakadeemia, 1999, lk 26
Rojé Stona

**Rojé Stona** (sündinud 26. veebruaril 1999) on Jamaica kettaheitja, olümpiavõitja.

Ta võitis 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis kettaheites kuldmedali neljandas voorus heidetud olümpiarekordiga 70.00, edestades hõbemedali võitnud Mykolas Aleknat kolme sentimeetriga. Sellega sai temast esimene Jamaica kergejõustiklane, kes tulnud heitealal olümpiavõitjaks. Kolm päeva varem oli Jamaica esimese heitealade olümpiamedali võitnud kuulitõukaja Rajindra Campbell.

2024. aasta detsembris liitus ta NFL-i rahvusvahelise talendiprogrammiga International Player Pathway.

## Viited

## Välislingid
*
Kollane tarrik

**Kollane tarrik** (*Gloeoporus pannocinctus*) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.

Seen kasvab lehtpuude lamatüvedel.

## Välislingid
* Kollane tarrik andmebaasis eElurikkus
XM25 CDTE

**XM25 Counter Defilade Target Engagement (CDTE) System** oli Ameerika Ühendriikide ja Saksamaa granaadiheitja prototüüp. See pidi olema edasiarendus prototüübist XM29 OICW ning kasutama õhuslõhkevaid granaate. Mõned eksemplarid väljastati 2010. aastal Afganistani sõjas osalevatele sõduritele, kuid kuna need ei olnud kuigi töökindlad ning 2013. aastal kärbiti projekti eelarvet, lükkus relva ametlik kasutuselevõtt edasi. Algselt pidi XM25 teenistusse jõudma aastal 2017, kuid aasta alguses ütles Ameerika Ühendriikide sõjavägi lepingu ettevõttega Orbital ATK üles ning ametlikult lõpetati programm aastal 2018.

## Kasutajad
* 

## Vaata ka
* Bullpup-tulirelvade loend
* Granaadiheitjate loend
* Barrett XM109
* Mk 47 Striker
* Neopup PAW-20
* S&T Daewoo K11
* QTS-11
* Heckler & Koch XM8
* XM307 Advanced Crew Served Weapon

## Viited
Koerapolka

**Koerapolka** on lihtne klaveripala. See on sageli üks esimesi õpituid, kuna selle mängimine on lihtne ja võimaldab algajatel esitada teost, mis on harmooniliselt ja rütmiliselt meeldiv.

## Levik

Lugu on tuntud üle maailma erinevate nimetustega:

* jaapani keeles "Neko Funjatta" (ねこふんじゃった) – "Astusin kassi peale"
* hispaania keeles 
** "La Chocolatera" – "Šokolaadimeister" (Hispaania)
** "Polca de los Tontos" – "Narride polka" (Mallorca)
** "Los Changuitos" – "Väiksed pärdikud" (Mehhiko)
** "La Polka de los perros" – "Koerapolka" (Tšiili)
* hollandi keeles "Vlooienmars" – "Kirbumarss"
* prantsuse keeles "Valse des puces" – "Kirpude valss"
* vene keeles "Sobachiy Val's" (Собачий Вальс) – "Koeravalss"
* poola keeles "Kotlety" – "Kotlet"
* bulgaaria keeles "Koteshki Marsh" – "Kassimarss"
* ungari keeles "Szamárinduló" – "Eeslimarss"
* soome keeles "Kissanpolkka" – "Kassipolka"
* tšehhi keeles "Prasečí valčík" – "Põrsapolka"
* slovaki keeles "Somársky pochod" – "Eeslimarss"
* korea keeles "Goyangi chum" (고양이 춤) – "Kassitants"
* hiina keeles "Tiàozǎo yuánwǔqǔ" (跳蚤圆舞曲) – "Kirbuvalss"
** Taiwanis "Cǎi dào māo er" (踩到貓兒) – "Astusin kassi peale"
* inglise keeles "Chopsticks" – "Söögipulgad"
GP-25

**GP-25 Kostjor** (vene keeles ГП-25 «Костёр» (*Lõke*)), **GP-30 Obuvka** (vene keeles ГП-30 Oбувка (*Jalanõu*)) ja **GP-34** on Nõukogude Liidu granaadiheitjad. Need on 40-millimeetrise kaliibriga, eestlaetavad ning mõeldud kinnitamiseks Kalašnikovi automaatide vintraua alla. See võeti Punaarmees kasutusele 1978. aastal.

## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vaata ka
* BS-1 Tišina
* RGM-40 Kastet
* Pallad (granaadiheitja)

## Viited

## Kirjandus
* 
*
Sergei Saks

**Sergei Saks** (11. oktoober 1889  Narva – 1938) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane (Kaspia flotilli juhataja).

Sergei Saks sündis 1889. aastal Narvas ja teenis noorukina kaubalaevastikus. 1915. aastal mobiliseeriti Venemaa keiserliku mereväkke ja teenis mitšmanina Mustal merel, kus tõusis lõunarajooni sidekeskuse ülemaks. 

1917. aasta revolutsiooni ajal sattus delegaadina Petrogradi, kus oli 1917–1918 oli Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liige, kus tegeles punalaevastiku loomise ja relvastamisega. 1918. aastal oli Mereasjade rahvakomissariaadi kolleegiumi liige ja Saksa vägede Eesti ja Tallinna okupeerimise ajal Jääretke (Tallinnast Helsingi) üks organiseerijaid ja juhte. 

Tegutses hiljem Nõukogude Venemaal ja Vene SFNV-s ning moodustas Kaspia flotilli ja oli aastatel 1918–1920 Kaspia flotilli juhataja, hiljem Mereasjade rahvakomissariaadi  erivolinik relvatehases ja lõpuks Veetranspordi Peavalitsuse juhtivtöötaja. 

Sergei Saks hukkus represseerituna nõukogude võimu poolt 1938. aastal.

## Kirjandus
*„Eesti nõukogude entsüklopeedia” [Sergei Saks (1889–1938)](http://admin.entsyklopeedia.ee/ENE%207.%20k%C3%B6ide.%20Rund%E2%80%93Ting%20(1975)/NENE7_page_0047.jpg), 
*Harri Jõgi, “Eesti soost kindralid. Teatmik”, Kirjastus Sisekaitseakadeemia, 1999, lk 28
M320

**M320** on Ameerika Ühendriikide ja Saksamaa granaadiheitja. See arendati välja asenduseks vanemale granaadiheitjale M203 ning sellest saab ühekaupa lasta 40-mm granaate. Tavamudelit M320 saab kinnitada automaadile M16 ning mudelit M320A1 karabiinile M4.

## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
*  Katšini Iseseisvusarmee
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vaata ka
* AMD-65
* Granaadiheitja
* Knight's Armament Company Masterkey
* M26 Modular Accessory Shotgun System
* Vintpüssigranaat
* XM25 CDTE

## Viited
Viivi Voorand

**Viivi Voorand** (sündinud 18. novembril 1950) on eesti muusikapedagoog ja koorijuht.

Ta on töötanud Haljala Kooli muusikaõpetaja ja koorijuhina.

Ta on rahvamuusikakollektiivi Lahemaa Rahwamuusikud algataja ja juht.

## Tunnustus
*2002 – Pärimuskultuuri preemia
*2015 – Valgetähe V klassi teenetemärk
*2020 – Eesti Kultuurkapitali Lääne-Virumaa elutööpreemia

## Isiklikku
Tema tütar on Kadri Voorand.

## Viited

## Välislingid
* ERR arhiiv. Käbi ei kuku... Kadri Voorand ja Viivi Voorand Vikerraadio, 16. veebruar 2020