open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nagļi

**Nagļi** (latgali **Nagli**) on küla (*vidējciems*) Lätis Rēzekne piirkonnas, Nagļi valla halduskeskus.

Küla asub valla lõunaosas merepinnast 95 meetri kõrgusel Malta jõe kaldal. Nagļi jääb piirkonna keskusest Rēzeknest 41 ja Riiast 215 kilomeetri kaugusele. Külas on kalakasvatus, selle lähistele on rajatud hüdroelektrijaam. Asulas on rahvamaja, postkontor, raamatukogu.

Küla rajati nõukogude perioodil kui külanõukogu ja kohaliku kalamajandi keskasula. Külla jääb aastal 1862 valminud katoliku kirik.

Aastal 2018 oli külas 304 elanikku, aastal 2020 aga 284 elanikku.
## Viited
Kalev Rajangu

**Kalev Rajangu** (sündinud 8. septembril 1962 Viljandis) on eesti kunstnik ja organist.

## Elulugu

Hariduskäik: Viljandi LMK; G.Otsa nim Tallinna MK (klaver).

Töökohti EELKs: Pilistvere koguduse organist al 1988; Viljandi Jaani kog organist 1992-2015.

2011 - Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lektor, organist

2021 - Pilistvere koguduses organist.

Raadio-, telesaateid:

Eesti lood: Viirusekandur | ERR | Digihoidlahttps://arhiiv.err.ee 

Sarnased salvestised

Kalev Rajangu - Osale või sure. Kuidas me tahame seda teha, mida me peame tegema

Keelesaade. Emakeelepäev 2014 23.03.2014

Räägivad. Euroopa jätkusuutlikkusest. 25.11.2011

27.08.2021 - Klassikaraadio Laste ööülikool. Tondiuurija Kalev Rajangu "Taganejate tontide nutulaul"

## Isiklikku
Kalev Rajangu on maalikunstnik Raul Rajangu vend.

## Viited

## Välislingid
* Kalev Rajangu - Lotendav Eesti (Eesti mõttemaastikud) Klassikaraadios > Raadio Ööülikool
Nagļi vald

**Nagļi vald** (läti keeles *Nagļu pagasts*) on vald Lätis Rēzekne piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gaigalava, Rikava ja Dekšārese vallaga ning Madona piirkonna Barkava ja Ošupe vallaga.

Valla pindala on 138,7 km²; sellest 60,6 km² on veekogude all. 2011. aastal oli seal 506 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 406. inimest. Valla halduskeskus on Nagļi küla. Vallavanem on Valentīna Puste.

## Ajalugu

Aastal 1945 moodustati Gaigalava vallas Nagļi ja Garanči külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Garanči külanõukoguga likvideeritav Nagļi külanõukogu. Aastal 1962 liideti selle Gaigalava kolhoosi alad Gaigalava külanõukoguga. Aastal 1971 nimetati Garanči külanõukogu ümber Nagļi külanõukoguks. Aastal 1973 liideti külanõukoguga osa Rikava ja Gaigalava külanõukogu maadest, aastal 1981 aga osa Dekšārese ja Rikava külanõukogu aladest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009 liideti vald Rēzekne piirkonnaga. Aastast 2021 kuulub vald selle Dricāni allüksusse.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Sūļagala ja Zvejsala asulakohad, Lazdavnieki muinaskalmed ehk Kundziņkalns ja Ideņa linnamägi ning muinaskalmed ehk Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Aši nõmme asulakoht, Nagļi katoliku kirik ja sealse kalmistu väravad.

## Loodus

Vald asub Ida-Läti madalikul. Suuremad jõed on Rēzekne jõgi, Malta jõgi ja Ideņa kanal. Valda jääb 42 km² Läti suurimast järvest Lubānsist, ka asub seal 9,9 hektari suurune Teirumnīki järv.

Looduskaitse all on Zvejsala mänd, Zvejsala tamm, Īdeņa mänd, Teirumnīki pärn, Orenīši tamm, Muiža tamm, Muiža hiidtamm, Muiža vaher, Muiža künnapuu ja Jaša pärn. Lisaks kasvab vallas kaks nimetut põlispuud. Enamik vallast jääb Lubānsi märgala kaitsealale.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 486 lätlast, 17 venelast, 2 valgevenelast ja 1 leedulane.

Valla keskus Nagļi on staatusega *vidējciems* ja aastal 2022 oli seal 284 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega *skrajciems*: Bernāni 18 elanikuga aastal 2022, Gaigalavas muiža 4 elanikuga aastal 2022, Īdeņa 55 elanikuga aastal 2022, Ļodāni 31 elanikuga aastal 2022, Orenīši 2 elanikuga aastal 2022, Namežnīca 5 elanikuga aastal 2022, Teirumnīki 16 elanikuga aastal 2022 ja Zvejsola 1 elanikuga aastal 2022.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

## Viited

## Välislingid
Olena

**Olena** (ukraina Олена) on ukrainapärane naisenimi. See on pärit kreeka nimest Helene (Ἑλένη).

2022. aasta seisuga oli Olena Eestis populaarsuselt 398. naisenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Olena 323 naisel. Olena oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli 41).

Vene keeles mugandatakse Olena Jelenaks (Елена).

## Nime kandjaid

*Olena Bilosjuk, Ukraina laskesuusataja
*Olena Kondratjuk, Ukraina poliitik
*Olena Petrova, Ukraina laskesuusataja
*Olena Stepova, ukraina blogija ja kirjanik
*Olena Šuljak, Ukraina poliitik
*Olena Zerkal, Ukraina diplomaat

## Viited

## Välislingid
*
Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem

**Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem** (inglise keeles *Flexible AC Transmission System*, lühendatult FACTS), hõlmab elektroenergeetikas juhtimissüsteeme, mida rakendatakse selleks, et vahetult mõjutada energiavoogusid elektritoitevõrkudes. Nendes süsteemides kasutatakse sama tüüpi jõuelektroonika komponente mis kõrgepingelise alalisvoolu (HVDC) ülekandmisel. Jõuelektroonikat aga ei kasutata siin alalisvoolu abil energia edastamiseks, vaid selleks, et mõjutada võimsusvoogusid kolmefaasilistes vahelduvvooluvõrkudes ilma elektrimasinateta.

IEEE definitsiooni järgi on FACTS jõuelektroonikal (ja muudel elementidel) põhinev süsteem, mis võimaldab juhtida vahelduvvooluvõrgu ühte või mitut parameetrit, et tõhustada juhitavust ja suurendada edastatavat võimsust. FACTS tõstab vahelduvvoolu ülekandesüsteemide töökindlust ja vähendab seejuures energia ülekande kadusid. Süsteem parandab ülekantava elektrienergia kvaliteeti ja suurendab ülekande efektiivsust induktiivse või mahtuvusliku reaktiivenergia reguleerimisega võrgus.

Võimsusvoogude ülekande efektiivsust vahelduvpingevõrkudes saab juhtida, muutes reaktiiv- ja aktiivvõimsuse vahekorda. Selleks on näiteks kasutatud toitetrafode tertsiaarmähistega ühendatud kondensaatorpatareisid või siis kompensatsioonimähiseid. See vastab paralleelkompensatsioonile. Lisaks saab võimsusvoogusid muuta jadakompenseerimise abil, näiteks faasinihketrafo abil. Piiratud ulatuses on võimalik muuta koormusnurka sünkroongeneraatoritel otse elektrijaamas.

.FACTS võimaldab võrgu stabiliseerimiseks juhtida koormusvooge  jõuelektroonika vahenditega, seejuures otse vajalikus võrgupiirkonnas. Jõuelektroonikal põhineva juhtimise eeliseks on ka see, et reageerimine muutustele toimub peaaegu viivitamatult. 

Paindlike vahelduvvoolu ülekandesüsteemide valdkonda kuuluvad näiteks:
* staatiline sünkroonkompensaator (*Static Synchronous Compensator*, STATCOM) – elektrooniline seade mahtuvusliku või induktiivse reaktiivvõimsuse paralleelseks kompenseerimiseks;
* universaalne võimsusvoo kontroller (*Unified Power Flow Controller*, UPFC) –  funktsionaalselt võimas elektrooniline süsteem, mida saab kasutada nii mahtuvusliku kui induktiivse reaktiivvõimsuse paralleel- ja ka jadakompenseerimiseks ning aktiivvõimsusvoogude sihipäraseks juhtimiseks kõrgepingeliinides. Lisaks saab teatud võrguosades tasakaalustada faaside koormusi.

## Välislingid
*  Flexible AC Transmission System – Need, Definition & Types
Adriaen Isenbrant

**Adriaen Isenbrant**, ka **Adriaen Isenbrandt** või **Adriaen Ysenbrandt** (sündinud ajavahemikus 1480–1490, surnud juulis 1551) oli Madalmaade maalikunstnik, kes tegutses 16. sajandi algul Brugges. Tema töökojast on pärit Tallinnas Niguliste muuseumis eksponeeritav Kannatusaltar.

## Eluloolist
Adrian Isenbranti on esmamainitud 1510. aastal, mil ta saab Brugge maalijate ja kullasseppade ning sadulseppade gildi liikmeks. Teda on nimetatud mittekohalikuks, kuid puudub viide ta sünnilinnale. Aastail 1516–1548 leiab ta mitmel korral äramärkimist kui gildi alamametnik (vanahollandi *vinder*), aastail 1526–1538 kui varahoidja (*gouverneur*). Ta oli kaks korda abielus, teise naisega oli tal kolm tütart.

## Looming
Amsterdamis 1624. aastal välja antud Antonius Sanderuse teose "De Brugensibus eruditionis fama claris libri duo" järgi – seal tsiteeritakse varasemat autorit Dionysius Hardwijni (1530–1604/1605) – oli Adriaen Isenbrant Gerard Davidi õpilane ja tema tugevateks külgedeks olid portreemaal ja alasti figuuride kujutamise oskus. Davidi õpilaseks olemisele pole tõendeid kirjalikes allikates, ja võimalik, et sõna "õpilane" ei tuleks mõista sõna-sõnalt. Isenbranti maalidest leiab tsitaate varasemate tunnustatud meistrite nagu Jan van Eycki ja Hugo van der Goesi maalidelt. Leitud on sarnasusi ka tema Brugge kaasaegsete Ambrosius Bensoni ja Lanceloot Blondeeli teostega. Isenbranti nimega seostatud teoste suur arv ja varieeruv kvaliteet reedab, et tal oli suur töökoda sellide ja õpipoistega ning arvukalt jäljendajaid.

Isenbrant oli rahvusvahelise tuntusega meister, kelle tellijatering ulatus Hispaaniast Põhja-Euroopani ja kuninglikest õukondadest kaupmeesteni. Isenbrandti töökoja teoseid iseloomustavad oskuslik värvikäsitlus, detailipeenus, melanhoolse ilmega näod ja pikendatud proportsioonidega figuurid.

## Viited

## Välislingid
* Video: Adriaen Isenbrandt (1490-1551) A collection of paintings 4K Ultra HD. - Master Painters
Aljona

**Aljona** (vene Алёна) on venepärane naisenimi. See on rahvapärane variant nimest Jelena.

2022. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 159. naisenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Aljona 1176 naisel. Aljona oli keskmiselt 32 aasta vanune (mediaanvanus oli 34).

## Nime kandjaid

*Aljona Lanskaja, valgevene laulja
*Aljona Malets, Eesti jalgpallur
*Aljona Sasova, Eesti jalgpallur
*Aljona Sidko, Venemaa endine murdmaasuusataja
*Aljona Suržikova, Eesti filmilavastaja

## Viited

## Välislingid
*
Naslavcea

**Naslavcea** on küla Moldovas Ocnița rajoonis. Asub Dnestri jõe paremkaldal.

Naslavceas asub Moldova kõige põhjapoolsem punkt.

2004. aastal oli külas 1130 elanikku, neist 86% olid ukrainlased.

## Viited

## Välislingid
* A Russian missile falls in the north of Moldova / На півночі Молдови впала російська ракета. Militaaria, 31. oktoober 2022
Mari-Liis Kalvik

**Mari-Liis Kalvik** (sündinud 7. septembril 1979) on eesti keeleteadlane. 

## Haridus ja töökäik
Kalvik on lõpetanud 1997. aastal Tallinna Tondiraba Keskkooli ja 2002. aastal Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal. Aastal 2004 kaitses ta Tartu Ülikoolis magistrikraadi ning jätkas 2012–2015 doktoriõppes.

Ta on töötanud alates 2004. aastast Eesti Keele Instituudis, alates 2016. aastast vanemleksikograafina. Ta on "Eesti murrete sõnaraamatu" toimetaja alates 16. vihikust (2004). Ta on teadurina uurinud eesti keele hääldust (välde, palatalisatsioon, sõnaalguline h) ning lauseprosoodiat (sõnarõhk, fookus, emfaas), samuti toimetanud murdekogumikke ja -ülevaateid ("Harju-Madise murrak", 2012; "Loode-Eesti murdelood. Risti ja Harju-Madise", 2017; "Eesti murrete grammatika”, 2020). Alates 2023. aastast on ta esinenud Vikerraadios murdeteemaliste keelesäutsudega.

Mari-Liis Kalvik on Emakeele Seltsi tegevliige.

Kalvik on pälvinud üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi II preemia.

## Publikatsioone
* Kalvik, Mari-Liis; Piits, Liisi (2015). Lugemiseksperiment fonoloogilise varieerumise uurimiseks. Eesti ja soome-ugri keeleteaduse ajakiri = Journal of Estonian and Finno-Ugric Linguistics, 6 (3), 49−77.
* Sahkai, Heete; Mihkla, Meelis; Kalvik, Mari-Liis (2015). Emfaas ja fookus eesti keeles. Eesti ja soome-ugri keeleteaduse ajakiri = Journal of Estonian and Finno-Ugric Linguistics, 6 (3), 97−122.
* Kalvik, Mari-Liis; Piits, Liisi (2019). Palatalisatsioonist ühesilbilistes i-tüvelistes pika vokaaliga sõnades. Roos närtsis, sest vaas oli tühi. Keel ja Kirjandus, 7, 513−533.
* Kalvik, Mari-Liis; Piits, Liisi (2021). Fonoloogiline varieerumine eesti keeles kolme nähtuse näitel. Emakeele Seltsi aastaraamat, 66 (1), 177−201.
* Kalvik, Mari-Liis; Kendla, Mari; Pook, Hanna; Viikberg, Jüri (2024). Saarte murde kogumisest ja uurimisest. Saarte keeled. Ellen Niidi juubeliraamat. Toimetanud Mari Kendla. Eesti Teaduste Akadeemia Emakeele Seltsi toimetised, 83, 15−45.

## Viited
Militarnõi

**Militaaria** (ukraina keeles Мілітарний, tuntud ka kui **MIL.IN.UA**, kuni 2021. aastani "Ukraina militaariaportaal" (ukraina keeles Український мілітарний портал)) on alates 2009. aastast tegutsev militaartemaatikat käsitlev Ukraina veebimeediakanal. Sisu põhiosa moodustavad uudised Ukraina ja maailma jõustruktuuride, sõjaliste operatsioonide ja sõjatööstuse kohta.

2017. aastal loodi MTÜ "Ukraina militaarkeskus" («Український мілітарний центр»).

## Viited

## Välislingid
* 
* Koduleht (inglise ja ukraina keeles)
* 
* Militarnõi videouudised YouTube'is
Togg

**Togg** ehk Turkey's Automobile Joint Venture Group Inc. (türgi keeles Türkiye'nin Otomobili Girişim Grubu A.Ş.) on Türgi autotööstusettevõte, mis asutati ühisettevõttena 2018. aastal.

Ettevõte on välja kuulutanud, et nende esimene auto on seeriatootmiseks valmis 2022. aastal.

## Viited

## Välislingid
* Ettevõtte koduleht
Erzbach (Enns)

**Erzbach** on jõgi Austrias Steiermargi liidumaal. See on Ennsi parempoolne lisajõgi Hieflaus.

## Viited
Antonius Sanderus

**Antonius Sanderus** (sünninimega **Antoon Sanders**; 15. september 1586 Antwerpen – 10. jaanuar 1664 Affligem) oli flaami katoliiklasest vaimulik, luuletaja ja ajaloolane, teose "Flandria Illustrata" (1641) autor.

## Viited

## Välislingid
* Geraardsbergen, by Antonius Sanderus. 1641-1644. - Sanderus. Antique Maps and Books
Puhkus põgenemisel Egiptusse

**Puhkus põgenemisel Egiptusse** on kristlikus kunstis esinev pildisüžee, millel kujutatakse Maarjat, Joosepit ja Jeesuslast puhkepeatuse ajal teel Egiptusse. Süžee lähtub Matteuse evangeeliumi tekstist, mille kohaselt perekond pidi põgenema Herodese viha eest. Tavaliselt on püha perekond neil piltidel kujutatud maastiku keskel.

## Motiivi ajaloost
Teema ilmus kunsti 14. sajandi teisel poolel. Ainus kirjakoht, mis mainib põgenemist, on Matteuse evangeelium 2:14: "Siis Joosep tõusis, võttis lapse ja tema ema ning põgenes öösel Egiptusesse.". Sellele tekstile lisaks leidus legende Egiptusse põgenemise kohta Uue testamendi apokrüüfides, milles kirjeldatud imelised juhtumid jõudsid keskaja kristlikku pärimusse. Uusi detaile lisandus ka keskajal, eriti ühest hiliskeskaegsest allikast, Saksi Ludolfi "Vita Christi", mis koostati 1374. aasta paiku, pisut enne seda, kui ilmus esimene teadaolev pilt puhkusest põgenemisel Egiptusse. Enamik pildisüžees kujutatud detailidest pärineb sellest hilisemast pärimusest.

Varaseim teadaolev kujutis selle süžeega on Grabowi altari tsüklisse kuuluv tahvelmaal umbes aastast 1379, mille loojaks on Põhja-Saksamaa maalikunstnik meister Bertram. Kuni umbkaudu 1500. aastani esines see motiiv ainult põhja pool Alpe. Enamik selle teemaga maale olid loodud mitte niivõrd kirikute kui rikaste tellijate erapalveks ning olid seetõttu harva osa mingist suuremast Kristuse elule pühendatud tsüklist (Grabowi altar ongi üks erandeid). Motiivi populaarsus oli seotud maastikumaali esiletõusuga sel perioodil. Sageli on maastiku keskmes istuv madonna lapsega, mõnikord imetamas, samas kui Joosep toimetab tagaplaanil, korjates puid, tehes lõket, tuues vett või noppides puult vilju, või on teda kujutatud magamas. Mõnikord abistavad perekonda väikesed inglid. Varasematel suurematel maalidel võib kaugel tagaplaanil olla kujutatud põgenemisega seotud legendaarseid sündmusi, nagu Petlemma lastemõrva või nisupõllu kasvamise imet.

## Pildid

Meister Bertram von Minden - Rest on the Flight to Egypt, panel from Grabow Altarpiece - WGA14312.jpg|Meister Bertram. Paneel Grabowi altarilt, u 1379.
Fra bartolomeo 10 Rest on the Flight into Egypt.jpg|Fra Bartolomeo, 1500, varajane näide Itaalia maalikunstist.
1504 Cranach d. Ä. Ruhe auf der Flucht nach Aegypten anagoria.JPG|Lucas Cranach vanem, 1504, Gemäldegalerie, Berliin
Michelangelo Caravaggio 025.jpg|[[Michelangelo Caravaggio, u 1597, Galleria Doria Pamphili, Rooma
Annibale Carracci - Rest on Flight into Egypt - WGA4438.jpg|Annibale Carracci, u 1604, Ermitaaž
Abraham Bloemaert - Rust op de vlucht naar Egypte.jpg|Abraham Bloemaert, 1632, Rijksmuseum
Rembrandt van Rijn, Landscape with the Rest on the Flight into Egypt.jpg|Rembrandt, 1647, Iirimaa Rahvusgalerii
The Rest on The Flight into Egypt - Arent de Gelder - Q20536897.jpg|Aert de Gelder, u 1690, Museum of Fine Arts Boston


## Vaata ka
* Püha perekond
* Põgenemine Egiptusse

## Viited

## Välislingid
* The Flight into Egypt. The Iconography. - christianiconography.info
* Schwartz, S. THE ICONOGRAPHY OF THE REST ON THE FLIGHT INTO EGYPT. - New York University ProQuest Dissertations Publishing,  1975. 7528590.
Vello Vaaderpass

**Vello Vaaderpass** (31. jaanuar 1930 – 28. oktoober 2022) oli Eesti mootorrattasportlane ja treener.

Vaaderpass sündis Harjumaal Ravila külas.

Teda huvitas tehnika.

Talle õpetasid mootorrattasporti Johannes Tomson ja Richard Laur. 1949. aastal alustas motoklubis mootorratturite kursusega. Sealt hankis omale esimese mootorratta, kasutatud IŽ-350.

Vaaderpass harrastas motokrossi, ringraja- ja hipodroomisõitu ning vormelisõitu.

## Isiklikku

Tema poeg on Ivar Vaaderpass.

## Võistlused

* 1950: Võru. Katkestas kännule otsa sõitmise tõttu.
* 1951: Eesti krossimeistrivõistlus, Pirita. Teine koht.
* 1952-1966: 12-kordne Eesti meister ringrajasõidus ning moto- ja talimotokrossis. 350 cm3, 350 cm3 A ja 350 cm3 külgvankriga mootorratastel.
* 1953: meistersportlane.
* 1956: Leningradi rahvusvaheline võistlus, Leningrad. Teine koht.
* 1959: 500 cm3 klassi meistrivõistlused. Pronks.
* 1963: NSV Liidu meistersportlane 350 cm3 külgvankriga mootorrataste klassis, külgvankris oli Jaan Tulik.
* 1963: Nõukogude Liidu ringrajasõidu meistrivõistlused 350 cm3 A klassis. Pronks.

## Viited

## Välislingid
*
Ašoka praakrit

**Ašoka praakrit** oli keskindo-aaria murdekontiinum, mille keelekujusid kasutati Maurjate riigi valitsejale Ašokale (valitses 268–232 eKr) omistatud Ašoka ediktides. Need "ediktid" on raidkirjad monumentaalsetel sammastel (Ašoka sambad), mis räägivad Ašoka pöördumisest budismi ja budismi põhimõtetest. 

Murrete seas on esindatud Loode-India, Lääne-India ja Ida-India keelte eellasmurded, Kesk-India keelte omad mitte; vastava piirkonna raidkirjad kasutavad Ida-India keelekujusid.  

Ašoka praakrit põlvneb vanaindia keele murdest, mis on lähedases suguluses veedade keelega, lahknedes sellest mõne India algkeelest säilinud vanapärasuse tõttu.

Ašoka praakriti mälestised on kirjutatud braahmi ja kharošthi kirjas (ainult loodes).

## Keelesugulus

## Viited
Esimene Austraalia Imperiaalvägi

**Esimene Austraalia Imperiaalvägi** (inglise keeles *First Australian Imperial Force* (**1st AIF**) või *Australian Imperial Force* (**AIF**)) oli Austraalia armee põhiline ekspeditsioonivägi esimeses maailmasõjas. Väeosa moodustati pärast seda, kui Suurbritannia kuulutas 15. augustil 1914 Saksamaale sõja ning see koosnes algselt ühest jalaväediviisist ja ühest kergratsabrigaadist. Jalaväediviis võitles aprillist detsembrini 1915 Gallipolis, kus sellega liitus teinegi jalaväediviis ning kolm ratsabrigaadi.

Gallipolist liigutati Austraalia Imperiaalvägi Egiptusesse, viie jalaväediviisi suurune vägi osales märtsis 1916 Läänerindel lahingutes Prantsusmaal ja Belgias. Aastal 1917 moodustati Suurbritannias ka kuues jalaväediviis, kuid kuna viis esimest olid Läänerindel kandnud raskeid kaotusi, kasutati kuuenda diviisi sõdureid vanemate diviiside täiendamiseks. Ratsabrigaadid püsisid sellel ajal Lähis-Idas, kus nad võitlesid türklastega.

Kuigi Austraalia Imperiaalvägi koosnes vabatahtlikest, oli see sõja lõpuks saanud hea maine kui treenitud ja efektiivne väeosa, mis mängis liitlasvägede võidus suurt rolli. Hea maine hinnaks olid rasked kaotused, paljud AIF-i võitlejad hukkusid lahingutes. Austraalia Imperiaalväe koosseisu kuulus ka Austraalia Lennukorpus (AFC), mis koosnes neljast lahingeskadrillist ja neljast treeningeskadrillist, mis osalesid sõjas Läänerindel ja Lähis-Idas. Pärast esimest maailmasõda moodustati AFC-st Austraalia Kuninglik Õhuvägi, AIF lahkformeeriti aastaks 1921. Esimese maailmasõja ajal tunti üksust Austraalia Imperiaalväe nime all, tänapäeval nimetatakse seda tihti Esimeseks Austraalia Imperiaalväeks, et eristada teises maailmasõjas osalenud Teisest Austraalia Imperiaalväest.

## Allikad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kirjandus
* 
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Välislingid
*First AIF Order of Battle 1914–1918
*General Officers of the First AIF
*The AIF Project – Comprehensive database listing all servicemen of the 1st AIF
*Discovering Anzacs – locate an Australian serviceman, nurse or chaplain; add a note or photograph to complete their profile
*Researching soldiers of World War 1
Jacques Plante

**Joseph Jacques Omer Plante** (17. jaanuar 1929 – 27. veebruar 1986) oli Kanada jäähokimängija (väravavaht). Ta mängis jäähokit profitasemel aastatel 1947–1975 ning teda peetakse märkimisväärseks spordiala uuendajaks. Aastatel 1953–1963 esindas ta klubi Montreal Canadiens, mis võitis sellel perioodil Stanley karika kuus korda (viis korda järjest). 2017. aastal pälvis Plante tunnustuse kui üks NHL-i 100 parimast mängijast.

Jaques Plante loobus sel tasemel hokimängust 1965. aastal, kuid 1968. aastal veendi ta NHL-i naasma ning ta hakkas mängima St. Louis Bluesis. 1970. aastal liitus ta Toronto Maple Leafsiga ja 1973. aastal Boston Bruinsiga. Aastatel 1973–1974 oli ta jäähokiliigas World Hockey Association mängiva klubi Quebec Nordiquesi peatreener ja mänedžer. Pärast seda oli ta samas jäähokiliigas Edmonton Oilersi väravavaht 1975. aastani, kui ta karjääri lõpetas.

Plante oli esimene NHL-i väravavaht, kes kandis regulaarselt väravavahi maski. Koostöös ekspertidega katsetas ta karjääri jooksul mitmesuguseid kaitsemaske. Ta nimetati 1978. aastal Hockey Hall of Fame'i ning 1985. aastal Kanada *dream team*'i väravavahiks. Plante võitis NHL-is mängides 437 mängu, NHL-i väravavahtidest on temast ajaloo jooksul rohkem matše võitnud kuus mängijat.

## Vaata ka
* Väravavahi mask
* Montreal Canadiensi ajalugu
* NHL-is üle 300 mängu võitnud väravavahtide loend

## Viited

## Kirjandus
*O'Brien, Andy with Plante, Jacques (1973) *The Jacques Plante Story*. Toronto: McGraw Hill. ISBN 0-07-092991-2.
*Denault, Todd (2009) *Jacques Plante: The Man Who Changed the Face of Hockey*. Toronto: McClelland & Stewart. ISBN 978-0-7710-2633-1 http://www.mcclelland.com/catalog/display.pperl?isbn=9780771026331
*Plante, Jacques (1972). *On goaltending: Fundamentals of hockey netminding by the master of the game*. Toronto: Collier MacMillan Canada. ISBN 0-02-081120-9.
:*Published 1972 in French as *Devant le filet*. Toronto: Collier MacMillan Canada. ISBN 0-02-973410-X.
:*Both editions reprinted 1997. Montreal: Multimedia Robert Davies. ISBN 1-55207-003-4 (inglise) ja ISBN 2-89462-026-8 (prantsuse).

## Välislingid
*History by the Minute—re-enactment of the game where Plante first wore a goaltender mask in regulation play
*NHL Network Online video article on Plante, including footage from November 1, 1959
*Mini biography of Jacques Plante, History by the Minute
*Plante's 1956 appearance on What's My Line?
*Jacques Plante on Find A Grave
Eesti Käsipalli Liit (1923)

**Eesti Käsipalli Liit** oli 1923. aastal asutatud spordiliit, eesmärgiga edendada Eestis erinevaid käsipallimänge ning korraldada liidu liikmetele võistlusi.

## Ajaloost
Esimesed käsipallialade näidismängud peeti Eestis juba enne 1920. aastat (korvpalli puhul näiteks 1913. aastal Narvas Peterburi meeskonna poolt). 1920. ja 1921. aastal Eesti spordiseltsides käsipallimänge eraldi alana üldiselt ei harrastatud. Need olid vaid osaks jalgpallurite ja kergejõustiklaste hooajaeelsete treeningute läbiviimisel. 1923. aastaks oli olukord muutunud, kuna korraldati põhiliselt koolinoorte meeskondade vahel sageli pallimänguvõistlusi.

## Asutamine
Eesti Käsipalli Liidu asutamiskoosolek toimus 14. detsembril 1923. aastal, osalesid seitsme spordiseltsi esindajad. Uus liit ühendas eelkõige korv- ja võrkpalli harrastajaid, peatselt lisandus pesapall. Kuid eesmärgiks võeti ka käsipalli, ragbi ja lauatennise (tolleaegse nimetusega *ping-pong*) arendamine. 

1. veebruaril 1924. aastal võeti vastu põhikiri ja valiti juhatus noortest meestest koosseisus Aleksander Strömling (Matsalu) (esimees), Richard Mast, Aleksander Adorf (Aadu Adari), Herbert Niiler ja Herbert Kichlefeldt. Liidu põhikirjalisteks õigusteks olid: auhindade peale võistluste ja mängude korraldamine, harjutus- ja võistlussaalide asutamine, käsipallimängude kursuste korraldamine, loengute ja kõneõhtute pidamine, kirjanduse väljaandmine, käsipallimääruste väljaandmine, oma raamatukogu ja einelaua pidamine jne.

1924. aasta suveks oli Eesti Käsipalli Liidul 6 liikmesorganisatsiooni (spordiseltsi) - Noorte Meeste Kristlik Ühing, S.R. Flora, Nõmme Kalju, Võimlemis- ja Spordiselts Sport, Eesti Spordiselts Kalev ja Tallinna Spordiselts Võitleja.

## Vaata ka
*Eesti Käsipalliliit
*Eesti Võrkpalli Liit
*Eesti Korvpalliliit

## Viited

## Välislingid
*Kuidas pandi 100 aastat tagasi Eestis alus korvpallile? Postimees, 8 juuni 2020.
Brugge madonna

**Brugge madonna** on Michelangelo loodud skulptuur, mis on välja raiutud marmorist ja kujutab neitsi Maarjat Jeesuslapsega. Raidkuju paikneb Brugge Maarja kirikus Belgias.

## Kirjeldus
Skulptuuri kõrgus on umbes kaks meetrit ja see on välja raiutud ühest valge marmori tükist. Kuju valmis umbes 1504. aastal ja pärast valmimist viisid tellijad, rikkad villakaupmehed Giovanni ja Alessandro Moscheroni (kohalikus kirjapildis Mouscron), selle Bruggesse. On arvatud, et see pidi olema paigutamiseks mõnesse altariseina. Itaalia varases 16. sajandi skulptuuris on selgelt äratuntav sama kõrgrenessansile iseloomulik püramiidjas kompositsioon, mis on 15. sajandil loodud madonnapiltidel.

Michelangelo käsitlus sellest stseenist erineb veidi tema eelkäijatest. Kui tavaks oli kujutada Maarjat hoidmas Jeesust käte vahel süles ja vaatamas armastavalt talle otsa, vaatab Michelangelo Maarja küll alla, kuid tema pilk on suunatud lapsest eemale. Maarja istub sirgeselgselt nagu kuninganna, tema näos paistev stoilisus viitaks nagu sellele, et tajudes oma lapse saatuse traagilist paratamatust, püüab ta jääda rahulikuks. Kristuslaps ei istu mitte ema süles, vaid seisab oma jalgadel Maarja ees ja toetub vaid kergelt tema käele. Teme püstine asend viitab tema juhirollile ja missioonile, millele ta nagu astuks vastu. Lapse nägu on tõsine, Michelangelo ei kujutanud teda lapselikult armsana.

## Kõrvutused
Brugge madonnat on sageli võrreldud "Pietàga", viis aastat varem valminud Michelangelo skulptuuriga. Sarnasusi on Maarja näojoontes, kallutatud peas ja kleidi voogavas voldistikus. Mõlemas on läbiv tundetoon vaikne resignatsioon.

Teine skulptuurteos, mille puhul on leitud sarnasusi, on Pitti tondo, mis valmis 1503. aastal ja samuti kujutab madonnat Jeesuslapsega. Arvatud on, et Pitti tondol ja Brugge madonnal olid samad modellid, ning Pitti tondo on esimene skulptuurteos, millel Michelangelo rakendas oma hiljem tuntuks saanud käekirja, jätta pinnaviimistluses peitlijäljed kaotamata.

## Ajaloost
Brugge madonna on tähelepanuväärne ka selle poolest, et see on ainuke Michelangelo raidkuju, mis viidi Itaaliast välja kunstniku eluajal. Hiljem on see kahel korral Belgiast minema viidud. 1794. aastal saatsid linna kodanikud selle Pariisi ajal, kui Prantsuse revolutsioonisõdades vallutati Austriale kuuluvad Madalmaad. Pärast Napoleoni lüüasaamist tagastati skulptuur 1816. aastal Belgiale. Teise maailmasõja ajal 1944. aastal viisid selle minema Saksa sõdurid, peites selle üle piiri viimiseks madratsitesse mähitult Punase Risti veokisse. Aasta hiljem leiti raidkuju Altaussee soolakaevanduses Austrias. Pärast skulptuuri tagasitoomist paigutati see Brugge Maarja kirikusse.

## Viited
Saksi Ludolf

**Saksi Ludolf** (umbes 1295 – 1378), ka **Ludolphus de Saxonia** ja **Ludolf [[kartuuslased|Kartuuslane]]**, oli katoliku teoloog, kes tegutses 14. sajandil.

Tema peateos oli 1374. aastal kirjutatud "Vita Christi" ('Kristuse elu'), mille esmatrükk ilmus 1470. aastatel. Sellel oli tähelepanuväärne mõju uuele usupraktikale, mis väärtustas vaga meditatsiooni kristlike teemade üle ja taotles süüvimist ning enese mõttes paigutamist evangeeliumi sündmustiku keskele, tehnikat, mis sai populaarseks *[[devotio moderna]]* kogukonnas ja mõjutas hiljem Ignatius Loyolat. Teose populaarsust näitab sellest tehtud käsikirjaliste koopiate suur arv, mida säilitatakse raamatukogudes, ja palju trükiväljaandeid, alates esimestest, mis ilmusid Strasbourgis ja Kölnis 1474, kuni viimaste Pariisi väljaanneteni 1865. ja 1878. aastal. Teos ilmus katalaani, kastiilia, portugali ja prantsuse keeles 15. sajandi lõpul, itaalia keeles 16. sajandil.

## Teosed
* Psalmide kommentaar – tugines metoodiliselt eriti spirituaalse tõlgenduse osas kirikuisadele, nagu Hieronymus, Augustinus, Cassiodorus ja Petrus Lombardus. Kommentaar sai populaarseks eriti keskaegsel Saksamaal.
* "Vita Christi" – mitte lihtsalt biograafia, vaid pühakirja kommenteeriv jutustus, mis laenas materjali kirikuisade Kristuse elule pühendatud kirjutistest, dogmaatilistest ja moraalsetest traktaatidest, vaimulikest juhistest, meditatsioonidest ja palvetest; hõlmas ajavahemiku Kristuse sünnist tema ülestõusmiseni.
* Peetakse võimalikuks, et Ludolf kirjutas teose "Speculum humanae salvationis".
* Aeg-ajalt on peetud ka "Kristuse järgimisest" ("De imitatione Christi") Saksi Ludolfi kirjutatuks.

## Viited
Devotio moderna

***Devotio moderna*** (ladina keeles 'uus pühendumine') oli usuline liikumine katoliku kirikus 14. sajandi lõpust 16. sajandini, mis rõhutas vaga mõtiskluse ja sisemise pühendumise tähtsust, pidas avalikku kombetäitmist ja kiriklikke tseremooniaid vähem oluliseks ning suhtus skeptiliselt 13. ja 14. sajandi spirituaalsete liikumiste pärandisse.

## Ajaloost
*Devotio moderna* pärines Madalmaadest, selle alusepanija oli Geert Groote, kes lõi Ühise elu vennaskonna (*Broeders des gemeenen levens*). Pärast tema surma 1384. aastal asutasid tema õpilased Augustiini kanoonikute kongregatsiooni Windesheimis (Zwolle lähedal Hollandis). Need kaks kogukonda, mis esialgu olid ilmikute, hiljem monastilised kogukonnad, olid põhilised, kes elasid *devotio moderna* põhimõtete järgi ning propageerisid pühaduse otsingut igapäevaelu keskel. Liikumine levis Madalmaadest Saksamaale, Šveitsi, Põhja-Prantsusmaale, Hispaaniasse ja võib-olla ka Itaaliasse. Thomas à Kempisele omistatud teos "Imitatio Christi" on selle liikumise selgeim väljendus.
## Viited
Dionysius Hardwijn

**Dionysius Hardwijn** ehk **Dionysius Harduinus** (sündinud 1530, surnud 1605) oli Gentis tegutsenud jurist ja humanist, kes 16. sajandil koondas kokku teabe varasematest Madalmaade maalikunstnikest. Hardwijni tekst pole tänapäevaks teadaolevalt säilinud, kuid teda on korduvalt tsiteeritud allikmaterjalina hilisemates kirjutistes, näiteks Antonius Sanderuse ja Arnoldus Bucheliuse tekstides.

## Viited
Rwanda revolutsioon

**Rwanda revolutsioon** (ka **hutude revolutsioon**, **sotsiaalrevolutsioon** või **purustustuul** (ruanda keeles *muyaga*)) oli etnilise vägivalla periood tänapäeva Rwanda aladel aastatel 1959–1961. Revolutsioonis olid vastastiku kaks Rwanda kolmest suuremast rahvusgrupist: hutud ja tutsid. Nende aastate jooksul arenes tutside monarhiaga Belgia kolooniast hutude võimu all olnud vabariik.

Rwanda oli olnud tutside võimu all vähemalt 18. sajandist ning riigivõim tegutses tihti hutuvastaselt. 20. sajandi alguses oli Rwanda Saksamaa ja Belgia võimu all, võõrvõim toetas kuningate kaudu tutsimeelset poliitikat. Pärast teist maailmasõda tekkis hutude vastupanu ning kahe rahva vahelised suhted halvenesid kiiresti. Tutsid toetasid oma võimu kindlustamiseks kiiret iseseisvumist ning hutu eliit nõudis võimu enda kätte, viimast hakkasid aina rohkem toetama ka koloniaalvõim ja katoliku kirik.

Revolutsioon algas novembris 1959, kui rahvas hakkas mäslema ning mitu tutside majapidamist süüdati. Hutid maksid oma tegevusega kätte tutside äärmuslaste rünnakute eest huti hõimujuhi Dominique Mbonyumutwa vastu. Vägivald levis kiiresti üle kogu Rwanda. Kuningas Kigeli V Ndahindurwa ja tutsidest poliitikud üritasid segadust ära kasutadda võimu edasiseks kindlustamiseks ning hutude ja belglaste väljatõrjumiseks, kuid koloniaalkuberneri poolt Rwandasse saadetud kolonel Guy Logiest nurjas selle. Logiest taastas korra ning asus toetama hutude eliiti. Belglased vahetasid mitmed kõrgemad tutsidest ametikandjad hutude vastu ning kuningast kaotas oma *de facto* võimu (ja põgenes hiljem). Hoolimata tutsidevastase vägivalla taaspuhkemisest korraldas Belgia koloniaalvõim 1960. aasta keskel valimised. Hutude erakonnad võitsid peaaegu igal pool ning sellega revolutsioon sisuliselt lõppes. Logiesti toetaja ja hutude juht Grégoire Kayibanda kuulutas Rwanda aastal 1961 autonoomseks vabariigiks ning aastal 1962 riik iseseisvus.

Ligi 336 000 tutsit oli revolutsiooni tõttu sunnitud kodumaalt naaberriikidesse põgenema, kus nad hakkasid elama põgenikena. Kuigi riigist põgenenud taotlesid viivitamatut Rwandasse naasmist, jagunesid nad läbirääkimiste soovijateks ja uue režiimi kukutamise pooldajateks. Naaberriikides tekkis mitmeid tutside relvarühmitusi, mis korraldasid Rwandas valitsusvastaseid rünnakuid. Suurim selline rünnak oli 1963. aasta üllatusrünnak Kigalile. Valitsus reageeris rünnakule otsustavalt, lõi mässulised tagasi ning viis surma veel tuhandeid Rwandasse jäänud tutsisid. 1990. aastateni tutsid endast riigivõimule erilist ohtu ei kujutanud, kuid oktoobris 1990 algas Rwanda kodusõda, milles Rwanda Patriootlikul Rindel (RPR) õnnestus valitsus rahuläbirääkimistele sundida. Kodusõda tõi kaasa uue hutude äärmusluse laine ning 1994. aasta genotsiidi, milles kuni RPR-i võimuletulekuni tapeti üle 500 000 tutsi.

## Vaata ka
* Rwanda ajalugu
* *[[La Violencia]]*
* Kongo kriis
* Burundi Kuningriik
* Ikiza

## Allikad
*
* 
* 
* 
*
*
* 
*
*
*
*
* 
*
* 
*
* , cited in 
*
* 
*
*
*
* 
* 
*
*
*
*
Grabowi altar

**Grabowi altar** on tiibaltar, mille maalis meister Bertram umbes aastail 1379–1383. Algselt asus see Hamburgi St. Petri kirikus, tänapäeval on Hamburgi Kunstihalli vanade meistrite ekspositsioonis Hamburgis Saksamaal. Altar leiti Grabowi Püha Georgi kirikust ja on Hamburgi Kunstihallis alates 1900. aastast.

## Kirjeldus
Grabowi tiibaltar kujutab endast varast näidet keerukast mitme tiivapaariga altariretaablist. Polüptühhon koosneb keskkorpusest, kahest paarist mõlemalt poolt maalitud tiibadest, predellast ja kunagisest alusstruktuurist, mis pole säilinud. Erinevalt liikumatute osadega retaablist sai selle tiibasid avada ja sulgeda, muutes pildiprogrammi vastavalt liturgia vajadustele. Sisemus, mis avati ainult erilistel pühadel, oli reeglina kõige külluslikuma kujundusega, tavaliselt asusid selles polükroomsed ja kullatud puuskulptuurid.

Altari siseküljel on keskkorpuses kõrgreljeefne Kolgata stseen, millest kahel pool on kaks rida prohvetite ja pühakute skulptuure, kes hoiavad oma atribuute. Liikuvate tiibade vaheosal - välistiibade siseküljel ja sisetiibade välisküljel - on tahvelmaalid kahekümne nelja stseeniga, mis moodustavad ühe pannoo vana ja uue testamendi stseenidest. 
Meister Bertrami maalitud on tahvelmaalid ning oletatavasti on tema värvitud ja kullatud ka sisekülje skulptuurid. 

Maalides on palju tähelepanu pööratud realistlikele detailidele ja tervele emotsioonideskaalale, samuti viitab tervet piiblit hõlmav teemaring eraisikust tellijale, kes arvatakse olevat vanast Hamburgi patriitsiperekonnast pärinev Wilhelm Horborch. Märgatud on Bertrami käekirja ja värvikäsitluse sarnasust Böömimaa gooti kunstiga, oletatud on, et ta õppis Böömimaal mõne Praha meistri juures ja altar võidi tellida ajal, kui ta töötas veel Prahas. Bertram Horborch, Wilhelmi vend, oli aastail 1366–1396 Hamburgi linnapea ja tal olid sidemed nii keiser Karl IV-ga Prahas kui Avignoni paavstiga.

## Viited
Rikava vald

**Rikava vald** (läti keeles *Rikavas pagasts*) on vald Lätis Rēzekne piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Nagļi, Gaigalava, Dricāni, Kantinieki, Dekšārese, Sakstagalsi ja Viļāni vallaga.

Valla pindala on 82,5 km². 2011. aastal oli seal 788 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 628 inimest. Valla halduskeskus on Rikava küla. Vallamaja asub aadressil Jaunības iela 15, vallavanem on Andrejs Tārauds.

## Ajalugu

Aastal 1945 moodustati Viļāni vallas Rikava külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Rikava külanõukoguga likvideeritava Zirkauka külanõukogu Šverņika kolhoosi maad, aastal 1957 aga likvideeritava Viļāni külanõukogu Gaisma kolhoosi alad. Aastal 1962 liideti sellega Kantinieki külanõukogu Draudzība kolhoosi ja Komjaunietise sovhoosi alad. Aastal 1973 liideti osa külanõukogu aladest Nagļi külanõukoguga, aastal 1981 aga Kantinieki külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009 liideti vald Rēzekne piirkonnaga. Aastast 2021 kuulub vald selle Dricāni allüksusesse.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Rikava mõisa hoonetekompleks, sealhulgas häärber-koolimaja, Pleskava linnamägi ja Rikava katoliku kirik. Kohaliku kaitse all on Reckede suguvõsa kabel, Kaļvi keskaegne kalmistu ja Rikava mõisa mõisavalitseja maja ning park.

## Loodus

Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Pļuskova külas (130,3 meetrit). Suuremad jõed on Rēzekne jõgi ja selle lisajõed Malta ning Liužonka. Järvi vallas pole, osaliselt jääb sinna Nagļi veehoidla. Loodusvaradest esineb seal savi ja kruusa.

Looduskaitse all on Uguļova künnapuu, Sofija tamm, Saule pärn, Kolmainsuse nime kandev saar, saar nimega Riks ja Rikava kalmistu mänd.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 500 lätlast, 277 venelast, 5 valgevenelast, 2 ukrainlast ja 2 poolakat.

Valla keskus Rikava on staatusega *lielciems* ja aastal 2022 oli seal 287 elanikku. Teine sama staatusega küla on Piliskolns 36 elanikuga aastal 2022. Ülejäänud külad on staatusega *skrajciems*: Asnīnes 22 elanikuga aastal 2022, Babrovka 4 elanikuga aastal 2022, Baļtina 31 elanikuga aastal 2022, Dagumnīki 7 elanikuga aastal 2022, Dzipšļi, Jaunrikova 16 elanikuga aastal 2022, Joksti 7 elanikuga aastal 2022, Kaļvi 18 elanikuga aastal 2022, Kolnasāta 18 elanikuga aastal 2022, Kūrpinīki 11 elanikuga aastal 2022, Liuzi 21 elanikuga aastal 2022, Makuži 6 elanikuga aastal 2022, Medinski 21 elanikuga aastal 2022, Mihalki 26 elanikuga aastal 2022, Murāni 20 elanikuga aastal 2022, Osnīši 3 elanikuga aastal 2022, Piertnīki 13 elanikuga aastal 2022, Pļuskova 23 elanikuga aastal 2022, Putni 3 elanikuga aastal 2022, Sameņi 14 elanikuga aastal 2022, Skujaunīki 11 elanikuga aastal 2022, Solaviersi, Žagatnes 6 elanikuga aastal 2022 ja Uguļova 12 elanikuga aastal 2022.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

## Viited

## Välislingid
Liud

**Liud** ehk **vaagen** on suur ümmargune või ovaalne taldrik (harva kauss) toidu serveerimiseks.

Vaagnal võib olla ka jalg. Korrusvaagna moodustavad mitu üksteise kohal paiknevat taldrikut, mida keskelt ühendab pulk.

## Etümoloogia
Nii 'liud' kui ka 'vaagen' on laensõnad (vana)vene keelest.

## Vaata ka
*kupuliud
*kandik
*supitirin
*liudseened
Rikava

**Rikava** (ka **Rikova**, latgali **Rykova**) on küla (*vidējciems*) Lätis Rēzekne piirkonnas, Rikava valla halduskeskus.

Küla asub valla keskosas. Asulas on kultuurimaja ja raamatukogu. Külas tegutseb üks Läti vanemaid rahvamuusikaansambleid Rikava ja kultuurimaja juures asub ansambli ajalugu tutvustav muuseum.

Esimesed teated külast pärinevad XIX sajandi algusest, mil sealsed maad omandas Reckede suguvõsa. 1829. aastal rajas omaniku poeg Alexander külla kiriku, mõisakompleks valmis aastail 1870–1875. Recked rajasid külla ka mitu manufaktuuri, kus toodeti äädikat, telliseid, tõrva, tärpentini ja pargiti nahku. Nõukogude perioodil kujunes küla sovhoosi Komjaunietis keskasulaks.

2022. aastal oli külas 287 elanikku.
## Viited
Liezeni ringkond

**Liezeni ringkond** on ringkond Austrias Steiermargi liidumaal. See on Austria suurim ringkond, mis on umbes 1,2 korda suurem kui järgmine ringkond ja jaguneb kaheks "alamringkonnaks": Bereich Liezen ja Expositur Gröbming. 31. detsembril 2011 kaotati endine kolmas alamringkond Expositur Bad Aussee.

Ringkond koosneb järgmistest valdadest:

Bereich Liezen:

* Admont
* Aigen im Ennstal
* Altaussee
* Altenmarkt bei Sankt Gallen
* Ardning
* Bad Aussee
* Bad Mitterndorf
* Gaishorn am See
* Grundlsee
* Irdning-Donnersbachtal
* Landl
* Lassing
* Liezen
* Rottenmann
* Sankt Gallen
* Selzthal
* Stainach-Pürgg
* Trieben
* Wildalpen
* Wörschach

Expositur Gröbming:

* Aich
* Gröbming
* Haus im Ennstal
* Michaelerberg-Pruggern
* Mitterberg-Sankt Martin
* Öblarn
* Ramsau am Dachstein
* Schladming
* Sölk
Henry Campbell-Bannerman

**Sir Henry Campbell-Bannerman** (Campbell; 7. september 1836 – 22. aprill 1908) oli briti riigimees, Liberaalse Partei liige ja Suurbritannia peaminister vahemikus 1905–1908. Aastail 1899–1908 oli ta Liberaalse Partei juht. Ta oli kaks korda sõjaminister: 1886. aastal William Ewart Gladstone'i valitsuskabinetis ning hiljem 1892–1895, algul taas Gladstone'i kabinetis ning seejärel 1894. aastast Gladstone'i peaministriks saanud Rosebery krahvi kabinetis.

Ta toetas vabakaubandust, Iiri omavalitsusliikumist (*Home Rule*) ning üldist sotsiaal-majanduslike olude parandamist, seejuures tööaja lühendamist. Ajaloolane A. J. A. Morris on "Oxford Dictionary of National Biographys" nimetanud Campbell-Bannermanni "briti esimeseks ja ainsaks radikaalseks peaministriks". Ehkki Campbell-Bannermani juhitud liberaalid said 1900. aasta üldvalimistel Konservatiivselt Parteilt lüüa, õnnestus tal 1906. aasta üldvalimised ülekaalukalt võita. Valitsusjuhiks saanult juhtis ta mitmete seadusandlike muudatuse tegemist: ametiühingutelt ei saanud enam välja nõuda streikidest tekkinud rahalist kahju, lastele tagati tasuta koolilõunad ning kohalikele omavalitsustele anti õigus osta eraisikutelt põllumaad.

1908. aasta aprillis astus ta halva tervise tõttu ametist tagasi ning peaministriks sai senise valitsuse varakantsler H. H. Asquith. Campbell-Bannerman suri 19 päeva hiljem peaministri ametlikus residentsis aadressil 10 Downing Street, olles seejuures seni ainus seal surnud peaminister.

## Viited
Troopiline torm Linda (1997)

:*Mitte segi ajada [[Orkaan Linda (1997)|orkaaniga Linda]].*

**Tugev troopiline torm Linda** (ka **taifuun Linda**, **tsükloniline torm Linda (BOB 08)** või Filipiinidel **troopiline madalrõhuala Openg**) oli Vietnami vähemalt 100 aasta kõige rängem taifuun, mille tagajärjel hukkus tuhandeid inimesi ning tekitatud kahju ulatus sadadesse miljonitesse USA dollaritesse. Taifuun tekkis 31. oktoobril 1997 Lõuna-Hiina merel, Indohiina poolsaare ja Filipiinide vahel. Läände liikudes torm tugevnes ning 2. novembril Vietnami lõunaossa jõudes oli tuule kiirus 100 km/h ja sadu väga tugev. Tai lahes tugevnes Linda taifuuniks, kuid enne Malaka poolsaart nõrgenes tagasi troopiliseks tormiks ning jõudis viimase viie aasta ainsa tormina Bengali lahte. India ookeanis kasvas Linda taas taifuuniks, kuid 9. novembriks tuul vaibus.

Torm Linda tegi kõige rohkem kahju Vietnamis, kus hukkus 3111 inimest ja tekitati 385 miljoni dollari väärtuses varalist kahju. Vihm tõi kaasa üleujutused, mis kahjustasid või hävitasid ligi 200 000 maja ja jätsid 383 000 inimest koduta. Hävis ka suur kogus viljasaaki ja transporditaristut, mis raskendas kannatanutele abi saatmist. Mitmed riigid üle maailma saatsid Vietnamile meditsiini-, toidu- ja muud abi, kuid õnneks osutus kannatanute arv algselt kardetust siiski väiksemaks. Tais põhjustas Linda samuti üleujutusi ja 164 inimese surma. Vähemal määral tabas torm ka Myanmari, Indoneesiat, Malaisiat ja Kambodžat.

## Vaata ka
* Taifuun Durian
* Troopilised madalrõhualad Wilma ja BOB 05
* Taifuun Muifa (2004)
* Taifuun Tembin

## Välislingid
*JMA General Information of Severe Tropical Storm Linda (9726) from Digital Typhoon
*JMA Best Track Data (Graphics) of Severe Tropical Storm Linda (9726)
*JMA Best Track Data (Text)
*JTWC Best Track Data of Typhoon 30W (Linda)
*30W.LINDA from the U.S. Naval Research Laboratory
2008. aasta Brasiilia grand prix

**2008. aasta Brasiilia ''grand prix*** (ametlikult *'Formula 1 Grande Prêmio do Brasil 2008*') oli [[Vormel 1]] sõit 2. novembril 2008 [[Interlagose ringrada|Autódromo José Carlos Pacel]] [[Interlagos]]es [[São Paulo]]s [[Brasiilia]]s. See oli [[2008. aasta Vormel 1 hooaeg|2008. aasta Vormel 1 hooaja]] 18. ja viimane etapp. Sõidu võitis [[Scuderia Ferrari|Ferrari]] piloot [[Felipe Massa]] ja see jäi tema 11-st *grand prix'' võidust viimaseks. Renault' piloot Fernando Alonso tuli teiseks, kolmandaks jäi Massa tiimikaaslane Kimi Räikkönen.

Massa alustas sõitu Toyota sõitja Jarno Trulli kõrval. Räikkönen oli koos McLareni piloodi Lewis Hamiltoniga kolmas. Enne sõidu algust sadas vihma ning starti tuli edasi lükata. Kui rada kuivas, saavutas Massa paarisekundilise edu. Sõidu lõpus hakkas uuesti vihma sadama, kuid Massa ei kaotanud enda liidripositsiooni. Neljandana jõudis finišisse Toro Rosso piloot Sebastian Vettel. Hamilton läks sõidu lõpus mööda Toyota Timo Glockist ning kogus seega piisavalt punkte, et tulla maailmameistriks.

Hamilton pälvis meistriks tulemisega paljude asjatundjate, sealhulgas Damon Hilli ja Michael Schumacheri kiituse. Ametlikud õnnesoovid edastasid ka Suurbritannia kuninganna Elizabeth II ja peaminister Gordon Brown. Massa võidu ja Räikköneni kolmanda koha tõttu võitis Vormel 1 konstruktorite karika Ferrari. See GP jäi 13-kordse GP-võitja David Coulthardi viimaseks; ta osales kokku 246 sõidus.

## Viited
Admont

**Admont** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. See on ajalooliselt kõige tähelepanuväärsem 1074. aastal asutatud Admonti kloostri poolest.

Admont asub Gesäuse rahvuspargi alal. Vald asub Ennstali Alpide keskosas Ennsi jõe orus.


Admont - Ortsansicht.JPG|Admonti lõunavaade
Admont um 1840.1.jpg|Maal Admontist (Anton Schiffer, 1840)


## Viited
Aigen im Ennstal

**Aigen im Ennstal** on vald (*Gemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas.

Alates 1990. aastate keskpaigast tähistavad Aigen im Ennstali inimesed suurt puhastust. Igal 19. veebruaril taasloovad külaelanikud sissetungiva Hollandi abiväe tagaajamise, kasutades riidekappide metallist riputussiine ja raputades teraviljakaste.

Seal oli üks Ameerika-Briti sõjafilmi "Millal kotkas julgeb riskida" ("Where Eagles Dare"; 1968) võttekohti.

Aigen im Ennstal asub Steiermargi Ennsi orus Ennsist lõuna pool, ligikaudu 10 km Liezenist edelas.

## Viited
Klaverimuuseum

**Eesti Rahvuslik Klaverimuuseum** on 2005. asutatud sihtasutus. Püsiekspositsiooniga klaverimuuseumi mõtte algataja ja elluviija oli helilooja, muusikapedagoog ja muusikateadlane Alo Põldmäe. Klaverimuuseum sai pillide hoidmiseks ruumid Helme mõisas. Püsiekspositsiooniks sai klaverimuuseum ruumid osaliselt restaureeritud Holdre mõisahoones. Püsiekspositsioon avati 20. juulil 2022. Püsiekspositsioonil on muuseumi sadakonnast eksponaadist eksponeeritud 45 Eesti pillimeistrite ja eesti teadusele ning kultuurile oluliste inimeste mujal valminud pilli.

Eesti klaverimeistrite pillidest on eksponaatide hulgas Uno Naissoole ja Tõnu Naissoole kuulunud Ernst Hiisi 1930. aastail valminud klaver ning Ivo Linnale kuulunud harmoonium ja mitu tahvelklaverit.

Eksponaatide hulgas on ka Tartu ülikooli rektori Johan Kõpu Beckeri ja Tartu ülikooli professori Harald Kerese Bechsteini klaver.

Klaverimuuseumi filiaalis Luunjas on eksponeeritud 14 instrumenti.

Rohkem infot muuseumi tegemiste kohta leiate Holdre lossi kodulehelt. https://holdreloss.ee/

## Välislingid
* Klaverimuuseum Holdre lossi kodulehel
* Virge Joamets. Klaverimuuseum Holdre mõisas avas uksed. Ajakiri Muusika, 10. september 2022.