Reumatoidartriit

**Reumatoidartriit** (ladina keeles *arthritis rheumatoides*, *(poly)arthritis rheumatica*; lühend **RA**) on inimestel ja osal loomadest seni veel ebaselge etioloogiaga krooniliselt kulgev hulgiliigesepõletik, mida iseloomustavad sümmeetriline erosiivne sünoviit ja veresoonte põletik ning millega võivad kaasneda ka liigeselähedaste kudede, nagu limapauna-, kõõlustupe-, lihase- ning harvemini ka mõne siseelundi kahjustused.

Reumatoidartriit on seni ravimatu immunoloogiline protsess, mis liigitatakse autoimmuunhaiguste hulka.

## Inimestel
### Haigestumus
Reumatoidartriit on levinud kogu maailmas umbes 1 protsendil täiskasvanud elanikkonnast ja sellesse haigestuvad inimesed rassist olenemata.

Naistel esineb seda kolm korda sagedamini kui meestel.

### Etioloogia
Reumatoidartriidi etioloogia pole seni selge, kuid arvatakse, et tegu võib olla tsivilisatsiooni arenguga seotud keskkonna mõjutuste, pärilike tegurite ja immuunsüsteemi töö koostoimel.

Reumatoidartriidi etioloogiliseks hüpoteesiks on pakutud ka infektsioossete tekitajate võimalikku osalust RA tekkes: vihjatud on mükoplasma, Epsteini-Barri viiruse, tsütomegalo-, parvo- ja punetiseviiruse rollile ja ka punetiste vaktsiinile.

### Riskitegurid
* Insuliiniresistentsus
* perekondlik soodumus
* peamise koesobivuskompleksi funktsionaalne polümorfism
* suitsetamine

### Sümptomid

Põletiku tagajärjel liigesed moonduvad, see põhjustab sageli invaliidistumist.

## Diagnoos
Varem käsitleti reumatoidartriiti ja psoriaatilist liigesepõletikku koos ühe haigusena, kuid viimased 40–45 aastat on neid vaadeldud siiski eraldi haiguslike seisunditena.

### Eristusdiagnoos
Mitmete haiguslike seisundite sümptomid sarnanevad reumatoidartriidi sümptomitega, seetõttu tuleks vajaduse korral teha eristusdiagnoos, et välistada järgmised haiguslikud seisundid: 
* anküloseeriv spondüliit, 
* C-hepatiidiga seotud artriit,
**crystal-induced arthritis*,
* osteoartriit,
* psoriaatiline artropaatia,
* reaktiivne artropaatia, 
* sarkoidoos,
* süsteemne erütematoosne luupus.

## Patoloogia
### Hulgiliigesepõletik
Reumatoidartriidile on iseloomulik krooniline ägenemistega kulgev hulgiliigesepõletik – enamasti perifeersetes liigestes, nagu sõrmed, randmed, põlved ja labajala liigesed, harvemini ka küünar-, õla-, puusa-, sternoklavikulaar- ja hüppeliigesed jm.

### Liigesevälised kahjustused
#### Kardiovaskulaarsüsteem
Reumatoidartriidihaigetel on kõrgenenud risk ateroskleroosi tekkeks.

Seda haigust põdejate surma põhjus on sageli südame isheemiatõbi või südamepuudulikkus.

Süsteemne reumatoidne vaskuliit, millega seostatakse ka Rayaud' sündroomi teket, seedetrakti, südame ja neerude kahjustusi on sagedaseks reumatoidartriidihaigete surma põhjuseks.

#### Katteelundkond
##### Reumatoidsõlmed

Reumatoidsõlmedeks nimetatakse osal reumatoidartriiti põdevatel haigetel sümmeetriliselt, näiteks PIF- ja MKF (harilikult kiirelt progresseeruva kuluga RA) –liigestel ja küünarnukkidel, nahaaluses sidekoes paiknevaid histiotsüütidega ümbritsetud fibrinoidse nekroosi koldeid, mis on valutud.

Reumatoidsõlmed võivad moodustuda ka kopsudes, südames ja teistes siseelundites.
 
Reumatoidsõlme, mille suurus on varieeruv (2&nbsp;mm kuni 5&nbsp;cm) ümber tekib fibrinoidne kapsel, mille lähedal paiknevad lümfoidsed plasmarakud, fibroblastid, neutrofiilid.

#### Kuse-suguelundkond
Ametlikku statistikat reumatoidartriidihaigetel neerukahjustuste esinemise sageduse kohta ei peeta, kuid surmatunnistustelt, lahanguprotokollidest ning kliinilise ravi ja laboriuuringute dokumentatsioonist kogutud andmeid arvesse võttes jääb see hinnanguliselt vahemikku 5–50%.

Neerukahjustusena on reumatoidartriidihaigetel esinenud glomerulonefriiti, amüloidoosi ja *acute* või *chronic interstitial nephritis*, mebranoosset ja mesangiaalset glomerulonefriiti, sekundaarset amüloidoosi ja ravis kasutatavate ravimite (mis toimivad neerutoksiinidena) poolt põhjustatud kõrvaltoimed. 
 
Sekundaarsest amüloidoosist põhjustatud neerude kahjustusi loetakse rasketeks kahjustusteks, mis võivad patsiendi surma põhjustada.

Harva võivad reumatoidsõlmed esineda naistel ka tupes ja meestel sugutis (ravimi metotreksaat toimel).

### Patogenees
Mõnede uurijate arvates on esmaseks põletikukoldeks sünoovium (sünoovia), kus põletiku toimel moodustuvad füsioloogiliste ja immunoloogiliste protsesside kaasabil ektoopilised lümfoidsed struktuurid.

Tundmatu antigeeni sattumine sünoviaalkesta käivitab kudesid hävitava immunoloogilise protsessi – rakulise ja humoraalse immuunvastuse. Anigeeni esitletakse T-rakkudele antigeeni esitlevate rakkude poolt, mille pinnal on HLA-DR-antigeenid ja mis produtseerivad tsütokiine, nagu näiteks makrofaagid ja dendriitrakud.

Antigeenide esitlemisele järgnevate immunoloogiliste protsesside tulemusel toodetakse sünoovia T-rakkude, sünoviotsüütide jt rakkude poolt tsütokiine (TNF-α, IL-1, IL-6 jt) mis aktiveerivad sünoovia B-rakud. Sünoovia B-rakud hakkavad tootma immunoglobuliine ja reumatoidfaktorit, nende täpsed funktsioonid pole seni veel selged, arvatakse et see on seotud immunosupressiooniga.

#### Paleopatoloogia
Paleopatoloogilised tõendid võivad viidata sellele, et reumatoidartriiti võis esineda Ameerikas juba 8000 eKr ja Euroopas alates 7. sajandist.

### Ravi

Reumatoidartriiti põdevatel inimestel on MSPVA-de ja kortikosteroidide kasutamise järel 3–5 korda suurem risk peptilisse haavandisse haigestuda kui üldrahvastikul. Lisaks võib nimetatud ravimite kasutamine põhjustada surma ligi 10%-l reumatoidartriiti põdevatel inimestel.

### Ajaloolist
Reumatoidartriidi ja/või ka artriidi esmakirjeldaja võis olla Hippokrates Kosilt.

Esimene kliiniline eristus podagra ja reumatoidartriidi vahel avaldati Mehhikos 1578. aastal, kuid ametlik meditsiin tunnustas seisundit alles 1800. aastal – Augustin Jacob Landré-Beauvais kirjeldas oma meditsiinidoktori väitekirjas seni veel iseloomustamata seisundit, millele ta pani nimeks *Goutte Asthénique Primitive*.

Reumatoidartriidi kliinilist pilti kirjeldas esimesena teadaolevalt Thomas Sydenham (1624–1689) 1676. aastal.

Termini "reumatoidartriit" esmakasutajaks peetakse Alfred Baring Garrodit (1819–1907), kes kirjeldas seda haigust oma teoses "Treatise on Nature of Gout and Rheumatic Gout" (1859).

## Viited

## Välislingid
* Alfred Baring Garrod, "The nature and treatment of gout and rheumatic gout", LONDON: WALTON AND MABEELY, 1859, *The Medical Heritage Library* raamatu veebiversioon (vaadatud 18.12.2014)(*inglise keeles*)
* W. W. Buchanan, Walter F. Kean, Rheumatoid arthritis as seen through long-distance spectacles, InflammoPharmacology, 20010531, 9. väljaanne, nr 1-2, lk 3–22, veebiversioon (vaadatud 18.12.2014)(*inglise keeles*) 
* Tomita T, Takeuchi E, Toyosaki-Maeda T, Oku H, Kaneko M, Takano H, Sugamoto K, Ohzono K, Suzuki R, Ochi T., Establishment of nurse-like stromal cells from bone marrow of patients with rheumatoid arthritis: indication of characteristic bone marrow microenvironment in patients with rheumatoid arthritis., Rheumatology (Oxford). september 1999 ;38(9):854-63., veebiversioon (vaadatud 28.01.2015)(*inglise keeles*) 
* A Marques-Deak, G Cizza ja E Sternberg, Brain-immune interactions and disease susceptibility, Molecular Psychiatry (2005) 10, 239–250. doi:10.1038/sj.mp.4001643, veebiversioon (vaadatud 20.09.2014)(*inglise keeles*)
* Autorid: Kaia Hüva, Piret Laur, Vahur Metsna, Tõnu Peets, Ingrid Põldemaa, Eve-Kai Raussi, Eve Sooba, Merike Tennof, Piia Tuvik, REUMATOIDARTRIIT Juhendmaterjal patsientidele, Tallinn 2008, veebiversioon (vaadatud 18.12.2014)
* Pouya Entezami, BS, David A. Fox, Philip J. Clapham, ja Kevin C. Chung, Historical Perspective on the Etiology of Rheumatoid Arthritis, Hand Clin. veebruar 2011; 27(1): 1–10., doi: 10.1016/j.hcl.2010.09.006, PMCID: PMC3119866, NIHMSID: NIHMS303882, veebiversioon (vaadatud 18.12.2014)(*inglise keeles*)
* Uus vihje reumaatilise artriidi kohta, veebiversioon (vaadatud 16.09.2014)
* Teadlased on leidnud põletikuga seotud immuunrakkude lüliti, veebiversioon (vaadatud 3.10.2014)
* Current concepts in rheumatoid arthritis, veebiversioon (vaadatud 29.09.2014) (*inglise keeles*)