open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Moritz Willkomm

**Heinrich Moritz Willkomm** (29. juuni 1821 Herwigsdorff, Saksimaa – 26. august 1895 Wartenbergi loss Praha lähedal, Tšehhi) oli saksa botaanik.

Ta sündis vaimuliku pojana. Õppis 1841–1850 Leipzigi Ülikoolis, töötas seejärel sealsamas dotsendi 1852–1854 ja professorina 1854–1855. Aastail 1855–1868 oli professor Tharandti MPA-s. Ta oli Tartu Ülikooli professor 1868–1874 botaanika erialal, ning 1874–1895 professor Karli ülikoolis Prahas.

## Kirjandus
*Tankler, H.; Voolma, K. 1999. Heinrich Moritz Willkomm (1821–1895) ja tema osa metsateaduses. *Metsanduslikud Uurimused* 31: 23–35. 

## Teoseid
*Streifzüge durch die Baltischen Provinzen : Schilderungen von Land und Leuten mit besondere Berücksichtigung der Walder und der Forstwirtchaft. Th. 1, Liv- und Kurland
*Bilder-Atlas des Pflanzenreichs nach dem natürlichen System (1901)
Bruno Wikszemski

**Adam Bruno Wikszemski** (6. oktoober 1847 Vilnius – 10. veebruar 1890 Berliin) oli poola arst ja arstiteadlane.

Sündis arsti pojana aadliperes. Õppis Tartu Ülikoolis 1865–1875 anatoomiat, prosektor 1875–1889.
Oskar Johann Wiedemann

**Oskar Johann Wiedemann** (ka **Oskaras Johann Videmanas**; 3/15. detsember 1860 Jurbarke/Jurburg, Kaunase kubermang – 9. detsember 1918, Leipzig) oli keeleteadlane.

Ta sündis õuenõuniku pojana, õppis aastatel 1879–1883 Tartu Ülikoolis võrdlevat keeleteadust; oli eradotsent aastatel 1887–1890. 

## Teoseid
*Beiträge zur altbulgarischen Conjugation 1886
*Das Litauische Präteritum. Erster Teil, Zum litauischen Vokalismus 1889

## Välislingid
*http://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00000433,00761.html?prozent=
Heinrich Ephraim Ulmann

**Heinrich Ephraim Ulmann** (24. veebruar 1841 Weimar, Saksi-Weimar-Eisenach – 17. november 1931 Darmstadt, Saksamaa) oli saksa ajaloolane.

Sündis arsti pojana, õppis Jena, Göttingeni ja Berliini Ülikoolis. Tartu Ülikooli üldajaloo professor 1870–1874, Greifswaldi ülikooli professor 1874–1912.
Karl Christian Ulmann

**Karl Christian Ulmann** (läti keeles *Kārlis Kristiāns Ulmanis*; 3. veebruar 1793 Riia Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 8. oktoober 1871 Valga Valga kreis Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa usuteadlane.

Ulmann sündis mõisaomaniku ja kaupmehe peres. Aastatel 1810–1814 õppis ta Tartu ülikoolis teoloogiat ja pälvis 1813. aastal omakirjutatud jutluse eest hõbemedali. 1815–1816 täiendas ta end Jena ja Göttingeni ülikoolis. 

1817. aastal sai ta pastori koha Krimuldas ja Pēterupes. 1835 tõusis ta Liivimaa konsistooriumi assessoriks/eesistujaks.

Samal 1835. aastal kaitses ta Jena ülikoolis filosoofiadoktori kraadi ja pärast seda valis Tartu ülikool ta 1836 usuteaduskonna praktilise jumalasõna kateedri korraliseks professoriks. Oma alandliku ja väärika iseloomu ning ametikohustuste täpse täitmisega teenis ta ära nii kolleegide kui ka üliõpilaste lugupidamise. Eriti austasid üliõpilased teda aukohtu juhtimise eest. Aastatel 1839–1841 valiti ta kolmel korral Tartu ülikooli rektoriks, aga varsti pärast kolmandat valimist haigestus ta raskelt ja palus end ametist vabastada. Kui keiser Nikolai I oli selle kinnitanud, kolis ta Tartust Riiga.

4. veebruaril 1856 määras Aleksander II Ulmanni Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumi viitsepresidendiks ja seadis ta nii kogu Venemaa evangeelse vaimulikkonna juhiks. 1858 määras Aleksander II Ulmanni piiskopiks. 1859 sai ta Aleksander II-lt heakskiidu Venemaa evangeeliumi luteriusu koguduste abikassa asutamiseks.

18. detsembril 1866 tähistas Ulmann Peterburis oma teenistuse 60. aastapäeva. Sel puhul andis Tartu ülikool talle audoktori staatuse ja Aleksander II määras talle 2000 rubla suuruse pensioni. Ulmann lahkus teenistusest ja elas oma poegade juures Valgas kuni surmani 1871. aastal.

## Viited

## Välislingid
* :s:de:ADB:Ulmann, Karl Christian
* 
*
## Kirjandus
*Frobeen, Jakob Gottfried: Rigasche Biographieen nebst einigen Familien-Nachrichten, Bd.: 3. Bd 1856-1879, Riga 1881-1884,
Reinhold Bernhard von Ungern-Sternberg

Vabahärra **Reinhold Bernhard von Ungern-Sternberg** (16. oktoober 1808 Tartu – 3. märts 1887 Riia) oli baltisaksa õigusteadlane.

Sündis aadlikust ametniku Otto Christian Sigismund von Ungern-Sternbergi (1778–1861) pojana, õppis Tartu Ülikoolis 1826–1829, tudeeris ka Heidelbergi Ülikoolis. Tartu Ülikooli Vene õiguse eradotsent 1835–1839.   

## Vaata ka
*Ungern-Sternberg

## Välislingid
* Reinhold Bernhard von Ungern-Sternberg, Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, [1931]
*Baron von Ungern-Sternberg, Reinhold Bernhard, Hasselblatt, Arnold: Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889
Heinrich Hugo Karl Unverricht

**Heinrich Hugo Karl Unverricht** (18. september 1853 Breslau – 22. aprill 1912 Magdeburg, Saksamaa) oli arstiteadlane.

Sündis ametniku pojana, õppis Breslau Ülikoolis, oli sealsamas assistendiks, 1886–1888 Jena Ülikooli professor. Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1889–1892.
Louis Vallet de Barres

**Louis Vallet de Barres** (1768 Reichenweier, Prantsusmaa – 13. märts 1825 Tartu) oli prantsuse keeleteadlane.

Vaimuliku poeg, õppis Tübingeni Ülikoolis 1783–1804, oli Tartu Ülikooli prantsuse keele lektor 1803–1825.
Jossif Varvinski

**Jossif Vassiljevitš Varvinski** (vene Иосиф Васильевич Варвинский; 28. oktoober 1811 Horol, Poltaava kubermang Venemaal – 27. september 1878 Moskva) oli vene arstiteadlane.

Õppis Harkovi ja Tartu Ülikoolis. Tartu Ülikooli teraapia professor 1844–1846, töötas ka Moskva Ülikoolis.
Aleksandr Vassiljev

**Aleksandr Aleksandrovitš Vassiljev** (vene keeles *Александр Александрович Васильев*) (4. oktoober (vkj 22. september) 1867 Peterburi – 30. mai 1953 Washington) oli vene ajaloolane.

Ta sündis sõjaväelase peres ning õppis Peterburi, Pariisi, Londoni ja Viini ülikoolides. Töötas Peterburi ja Wisconsini õppeasutustes. Oli Tartu Ülikooli üldajaloo professor 1904–1912.

## Välislingid
*Artikkel Aleksandr Vassiljevi kohta Brockhaus ja Efroni entsüklopeedilises sõnastikus (vene keeles)
* Aleksandr Vassiljevi portree
Hüperonid

**Hüperon** on barüon (kolmest kvargist koosnev liitosake), millel on veider lõhn. See tähendab, et tema koostises on vähemalt üks s-kvark ega ole ühtegi teist lõhnaga kvarki (c-, b- või t-kvarki).

## Hüperonide loetelu

## Viited
Stepan Vassiljev

**Stepan Mihhailovitš Vassiljev** (2. jaanuar 1854 – 8. märts 1903 Peterburi) oli vene arstiteadlane.

Vaimuliku poeg, õppis Peterburi Ülikoolis, Tartu Ülikooli eripatoloogia professor 1892–1903.
Bernhard Alfred Heinrich Adolph Vogel

**Bernhard Alfred Heinrich Adolph Vogel** (31. märts 1829 München – 9. oktoober 1890 München) oli saksa arstiteadlane.

Professori poeg, õppis Müncheni, Berliini ja Würzburgi ülikoolides. Müncheni Ülikooli eradotsent 1856, erakorraline professor 1865. Tartu Ülikooli eripatoloogia professor 1866–1886. 1887 aastal sai Müncheni Ülikooli auprofessoriks.
U-kvark

**U-kvark** (ehk **up-kvark**) on esimese põlvkonna kvark, millel puudub lõhn ning mille isospinn on 1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

U-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on +2/3e. Ta on kõikidest kvarkidest kõige kergem. Tema seisumass ei ole täpselt määratud, kuid jääb eeldatavalt 1,5 ja 4 MeV vahele.

U-kvark (koos d-kvargiga) on nukleonide (prootoni ja neutroni) põhiline koostisosa. Prooton koosneb kahest u-kvargist ja ühest d-kvargist. Neutron koosneb kahest d-kvargist ja ühest u-kvargist. Ka teiste hadronite koostises on u-kvarke.
Pavel Viskovatov

**Pavel Aleksandrovitš Viskovatov** (vene keeles Павел Александрович Висковатов; 24. november 1842 Peterburi – 16. aprill 1905 Peterburi) oli vene keeleteadlane ja slavofiil.

## Õpingud
Viskovatov õppis 1860.–1862. aastal Peterburi ülikoolis, misjärel suundus ta Saksamaale, kus oli üliõpilaseks nii Berliini, Bonni kui ka Leipzigi ülikoolis. Viimases õppis ta germanistikat ja kaitses 1866. aastal humanist Jakob Wimpfelingi elu ja loomingut käsitleva tööga doktorikraadi.

## Karjäär
Peterburis elades oli Viskovatov ajakirja Vene Maailm (Русский мир) toimetaja.

Ta oli Tartu Ülikooli vene keele ja kirjanduse dotsent 1873.–1874. aastal ning professor 1874.–1895. aastal. Viskovatov vedas Eestis Vene Teadus- ja Kirjandusühingut.

## Arheoloogia
Viskovatov tegeles ka arheoloogia ja ajalooga ning kaevas mitmeid Eestis asuvaid kalmeid ja kääpaid. 1886.–1887. aastal viis ta läbi uuringud Türsamäe tarandkalmel. Ta oli esimene, kes seadis kahtluse alla tol ajal gooti teooria raames levinud idee, et Baltikumi tarandkalmed kujutasid endast gootide rajatud laevkalmeid.

1888. aastal kaevas ta koos Georg Loeschckega endise Nõo kihelkonna aladel asuvat Jaagupi tarandkalmet.

1892. aastal asus ta uurima Kuremäe kloostri juures asuvat Kuremäe kääbaskalmistut. Tööde kohta avaldas ta 1894. aastal teadusartikli nii vene kui saksa keeles. Ka pidas Viskovatov 1893. aastal Pühtitsa kääbastikust Õpetatud Eesti Seltsis avaliku ettekande. Ta oli sunnitud Kuremäel tööd lõpetama kooleraepideemia tõttu.

## Muusika ja Lermontov
1875. aastal kirjutas Viskovatov koos Apollon Maikoviga libreto Anton Rubinsteini ooperile "Deemon" (Der Dämon), mis baseerus Mihhail Lermontovi samanimelisel luuletusel. 1881. aastal käis Viskovatov Pjatigorskis, et Lermonotovi eluloo kohta teda isiklikult tundnud inimestelt informatsiooni koguda. Selle uurimisreisi põhjal avaldas 1891. aastal ta esimese Lermontovi eluloo ja kogutud teosed.

## Isiklikku
Pavel Viskovatov oli militaarajaloolase Aleksander Viskovatovi poeg ning vene kirjaniku ja tõlkija Maria Korsini tütre Jekaterina Korsini abikaasa. Viskovatov on maetud Smolenka õigeusu kalmistule.

## Loomingut

* *Jacob Wimpheling: sein Leben und seine Schriften; ein Beitrag zur Geschichte der deutschen Humanisten.* Berlin: Mitscher & Röstell, 1867.
* *Geschichte der russischen Literatur in gedrängter Uebersicht: Ein Leitfaden nebst bibliographischen Notizen.* Dorpat: Fellin, 1881.
* *Bericht über die Aufdeckung einer schifförmigen Steinsetzung bei Türsel in Estland. Sitzungsberichte der Gelehrten Estnischen Gesellschaft zu Dorpat 13.* Dorpat, 1888.
* ''Сжатый обзор истории новой русской литературы с библиографическими примечаниями''. Евгений Александрович Бобров: Дерпт, 1892.
* *О «Фаусте» Гёте*. Санкт-Петербург, 1895.

## Viited
Domenico de Vivo

**Domenico de Vivo** (1. juuli 1839 – jaanuar 1897 Odessa) oli itaalia keeleteadlane.

Õppis Napoli Ülikoolis. Tartu Ülikooli itaalia keele lektor 1879–1884, Novorossiiski Ülikooli lektor 1884–1897.
Tera Patrick

**Tera Patrick** (kodanikunimega **Linda Ann Hopkins**; sündinud 25. juulil 1976 Great Fallsis Montana osariigis USA-s) on pornofilminäitleja ja pornomodell.
Halokliin

**Halokliin** ehk **soolsushüppekiht** on okeanograafias veekiht (hüppekiht), kus vertikaalne soolsusgradient muutub tugevasti.

Kuna soolsus (koos temperatuuriga) mõjutab merevee tihedust, siis on see üks merevee vertikaalkihistumise tegureid. Näiteks soolasisalduse tõus 1&nbsp;kg/m3 suurendab merevee tihedust umbes 0,7&nbsp;kg/m3.

## Vaata ka
*Termokliin
*Püknokliin
S-kvark

**S-kvark** (ehk **strange kvark**, ehk **"veider" kvark**) on teise põlvkonna kvark, mis kannab lõhna **veidrus**. Ta on ühtlasi **down tüüpi** kvark, see tähendab, et tema isospinn on -1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat tüüpi kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

S-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on -1/3e. Ta on u-kvargi ja d-kvargi järel raskuselt kolmas kvark. Tema seisumass ei ole täpselt määratud, kuid eeldatavalt asub kusagil 80 ja 130 MeV vahel.

## Veidrus
Veidrus on üks lõhna kvantarvudest. S-kvark omab veidrust –1 ja S-antikvark veidrust +1. Kõigi teiste kvarkide veidrus on 0.

Kõik hadronid, mis sisaldavad s-kvarki on **veidrad** (välja arvatud fii-meson (φ), mis koosneb s-kvargist ja s-antikvargist ning mille summaarne veidrus on seetõttu 0). Kui veider barüon (kolmest kvargist koosnev liitosake) ei sisalda rohkem raskemaid kvarke (c-, b- või t-kvarki), siis nimetatakse teda hüperoniks.

Veidrad osakesed on ka näiteks Kaaonid, mis koosnevad s-kvargist (või antikvargist) ja u- või d- antikvargist (kvargist).
C-kvark

**C-kvark** (ehk **charm kvark**, ehk **sarmiga kvark**) on teise põlvkonna kvark, mis kannab lõhna **sarm**. Ta on ühtlasi **up tüüpi** kvark, see tähendab, et tema isospinn on 1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat tüüpi kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

C-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on 2/3e. Ta on u-kvargi ja d-kvargi ja s-kvargi järel raskuselt neljas kvark. Tema seisumass on umbes 1,5 GeV (see on poolteist korda raskem kui prooton). Kui u-, d- ja s-kvarki nimetatakse kergeteks kvarkideks, siis c-, b- ja t-kvargid loetakse rasketeks kvarkideks.

## Sarm
Sarm on üks lõhna kvantarvudest. C-kvargi sarm on 1 ja c-antikvargi sarm –1. Kõik hadronid, mis sisaldavad c-kvarki on **sarmiga**. Erandiks on ainult c-kvargist ja c-antikvargist koosnevad liitosakesed, mille summaarne sarm on 0. Selliseid osakesi nimetatakse sarmooniumiks. Sarmoonium on näiteks psii-meson (J/ψ), mis on kõige väiksema seisumassiga sarmoonium (see tähendab, et ta on kõige madalama ergastusastmega sarmoonium).

Sarmiga osakesed on näiteks D-mesonid, mis koosnevad c-kvargist ja u- (D+), d- (D0) või s- (veider D meson) antikvargist. Vastavatel antimesonitel on sarmiga antikvark ning paariliseks u-, d- või s- kvark.

Sarmiga barüonid koosnevad vähemalt ühest c-kvargist ja ei sisalda b-, ega t-kvarke.
Elina Partõka

**Elina Partõka** (sündinud 2. augustil 1983 Donetskis Ukraina NSV-s) on Eesti endine ujuja. 

Ta lõpetas 2002. aastal Kohtla-Järve Ühisgümnaasiumi ja 2009. aastal Moskva Rahvusvahelise Turismiakadeemia. 

## Saavutused
2003. aastal Barcelonas toimunud maailmameistrivõistlustel saavutas Elina Partõka 200 m vabaujumises 20. koha ja 100 m vabaujumises 16. koha.

2004. aastal Madridis toimunud ujumise Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta 200 m vabaujumises 14. koha.

2004. aasta Ateena olümpiamängudel saavutas ta 200 m vabaujumises 28. koha.

2007. aastal Melbourne'is toimunud maailmameistrivõistlustel saavutas Elina 200 m vabaujumises 41. koha.

2008. aasta Pekingi olümpiamängudel püstitas Elina Partõka 200 meetri vabaujumises uueks Eesti rekordiks **2.00,64**. Selle ajaga jäi ta kokkuvõttes jagama 28.–29. kohta.

## Isiklikku
Tema isa Valentõn Partõka oli samuti ujuja, esindades NSV Liitu 1972. ja 1976. aasta olümpiamängudel.

2009. aasta aprillis oli Playboy Eesti väljaande kaanestaar

## Viited

## Välislingid
*
*
Ivan Tšetverikov

**Ivan Pimenovitš Tšetverikov** (1880 Tula – 1969) oli vene filosoof.

Tartu Ülikooli filosoofia eradotsent aastal 1915.
Stanisław Czyrwiński

**Stanisław Czyrwiński** (venepäraselt **Stanislav Jossifovitš Tširvinski**; 18. oktoober 1852 Mariampol, Poola – 7. november 1923 Kraków) oli poola arstiteadlane.

Sündis kaupmehe pojana, õppis Moskva, Viini, Dresdeni ja Berliini ülikoolides farmakoloogiat, dieetikat ja meditsiini ajalugu. Tartu Ülikooli professor 1891–1902, töötas ka Moskva Ülikoolis.
Supelrand

**Supelrand** ehk **plaaž** on järve, mere, lahe või muu veekogu osa (rand), mis sobib inimestele suplemiseks. 

Legaaldefinitsiooni järgi määratletakse supelranda kui üldplaneeringuga määratud ala veekogu ääres, mis on üldsusele arusaadavalt tähistatud ning mida kasutatakse suplemiseks.

Vabariigi Valitsuse määrusega "Nõuded suplusveele ja supelrannale" kaotas kehtivuse valitsuse varasem määrus "Tervisekaitsenõuded supelrannale ja suplusveele", kus esitati supelrannale rohkesti nõudeid, mistõttu paljud supelrannad klassifitseeriti kui supluskohad. "Tervisekaitsenõuded supelrannale ja suplusveele" nõudis mitmeid kvaliteedinäitajaid suplusveele, nagu vee läbipaistvus mitte alla 1 meetri määratuna Secchi ketta meetodil.

## Eesti ametlikud supelrannad 2010. aastal

Andmed pärinevad Tervisekaitseinspektsiooni kodulehelt.

## Vaata ka

* vetelpääste
* supelvanker

## Viited
Johann Paul Uhle

**Johann Paul Uhle** (17. aprill 1827 Nossen, Saksimaa – 4. november 1861 Jena) oli saksa arstiteadlane.

Sündis vaimuliku pojana. Õppis Leipzigi Ülikoolis 1848–1852, töötas samas assistendina 1851–1856 ja eradotsendina 1855–1859. Oli Tartu Ülikooli teraapiaprofessor 1859. aastal.
Aleksandr Vojeikov (luuletaja)

**Aleksandr Fjodorovitš Vojeikov** (30. august 1779 Moskva – 16. juuni 1839 Peterburi) oli vene luuletaja, tõlkija, kirjanduskriitik ja ajakirjanik.

Õppis Moskvas, oli hiljem Tartu ülikooli vene keele ja kirjanduse professor 1814–1820.

Meteoroloog Aleksandr Vojeikov oli tema vennapoeg.
Claus August Heinrich Adolph Wachsmuth

**Claus August Heinrich Adolph Wachsmuth** (10. mai 1827 Neuhaus, Saksamaa - 1. aprill 1865 Tartu) oli Eestis tegutsenud saksa arstiteadlane.

Kantori poeg. Õppis Göttingeni Ülikoolis, sai meditsiinidoktori kraadi 1849. Töötas sealsamas assistendina 1850-1852 ja eradotsendina kuni 1860. 1860-1865 oli Tartu Ülikooli teraapia ja kliiniku professor.
Maria Pia de Saxe-Coburgo e Bragança

**Maria Pia de Saxe-Coburgo e Bragança** (kirjanduslik pseudonüüm *Hilda de Toledano*; 13. märts 1907 Lissabon – 6. mai 1995 Verona) oli Portugali monarhia taastamise pooldaja ja trooninõudleja. 

Maria Pia väitis, et on Portugali kuninga Carlos I ja Maria Amélia Laredó e Murça abieluväline tütar. Seda päritolu puudutavad väited ei leidnud siiski ajaloolist ega juriidilist kinnitust ning neid ei tunnustanud ei Portugali kuninglik perekond ega enamik monarhistlikke ringkondi.

Pärast viimase Portugali kuninga  Manuel II surma eksiilis 1932. aastal kuulutas Maria Pia end Portugali trooni pretendendiks. Tema nõudlus jäi vaieldavaks ning ei saavutanud laialdast toetust, kuid äratas tähelepanu monarhistlikes ja õigusalastes aruteludes, eriti seoses Portugali monarhia pärimisreeglitega.

Lisaks poliitilisele tegevusele tegutses ta ka kirjanikuna, avaldades teoseid pseudonüümi Hilda de Toledano all.

## Viited

## Välislingid
*Maria Pia in the History of the Royal House of Portugal
Adolph Wagner

**Adolph Gotthilf Heinrich Wagner** (25. märts 1835 Erlangen – 8. november 1917 Berliin) oli saksa majandusteadlane ja poliitik, üks juhtivaid akadeemilisi sotsialiste (saksa keeles *Kathedersozialist*), riigirahanduse uurija ning agrarianismi pooldaja.

Tema nime kannab Wagneri seadus, mis kirjeldab riigi majandusliku aktiivsuse kasvu.

Wagner oli professori poeg. Ta õppis Göttingeni ja Heidelbergi Ülikoolis. Wagner oli Tartu Ülikooli geograafia, etnograafia ja statistika professor aastatel 1865–1868, seejärel töötas professorina Freibergi (1868–1870) ja Friedrich Wilhelmi Ülikoolis (1870–1917).
Johann Andreas Wagner (arstiteadlane)

**Johann Andreas Wagner** (26. oktoober 1833 Riia – 6. jaanuar 1892 Harkov) oli arstiteadlane.

Ta oli aedniku poeg. 

Ta õppis  1851–1856 Göttingeni Ülikoolis. 

Ta oli 1862–1863 Tartu ülikooli anatoomia eradotsent, seejärel 1868. aastani Göttingeni Ülikooli dotsent ja 1892. aastani professor. 

## Välislingid
* Teoseid
Carl Adolf Theodor Walcker

**Carl Adolf Theodor Walcker**, ka **Karl Walcker** (13. aprill 1839 Pärnu – 21. jaanuar 1909 Leipzig) oli baltisaksa majandusteadlane.

Walcker õppis Tartu Ülikoolis 1857–1863, vahepeal ka Berliini Ülikoolis. Esmalt õppis ta aasta meditsiini, ent vahetas selle siis majandusteaduse vastu. Ta oli 1867–1869 Tartu Ülikooli poliitilise ökonoomia eradotsent, hiljem töötas Berliini, Harkovi, Tübingeni ja Leipzigi ülikoolides. Alates 1892. aastast ei pidanud ta tervislikel põhjustel enam loenguid, ent tegeles edasi teadusega.

Walcker avaldas hulgaliselt raamatuid, nende hulgas viieköitelise teose "Handbuch der Nationalökonomie" (1882–1884), mis ilmus mitmes trükis. Tema magistritöö käsitles kaitsetolle. 1869. aastal Tartus kaitstud doktoritöö teema oli "Ueber den sogenannten Sachwat der sibirischen Goldwäscher."

## Viited

## Välislingid
*
Julius Walter

**Julius Piers Ernst Hermann Walter** (15. veebruar 1794 (vkj 4. veebruar) Valmiera – 14. detsember (vkj 2. detsember) 1834 Tartu) oli baltisaksa usuteadlane.

Julius Hermann Walter oli Valmiera kreisiarsti Hermann Johann Walteri (1757–1807) ja tema naise Marie Elisabethi (sündinud Walter) poeg.

Ta lõpetas 1811. aastal Valmiera gümnaasiumi ning õppis 1811–1817 Tartu ülikoolis, hiljem ka Jena, Göttingeni ja Königsbergi ülikoolis.

Ta astus Lützowi vabakorpuse nimelisse sõjaväeossa, mis moodustati 1813 ja saadeti laiali 1815. Sõjaväeosal oli kuulsus, et see koosneb peamiselt üliõpilastest ja õppejõududest, ehkki need moodustasid selle isikkoosseisust ainult 12% – seegi oli märgatavalt rohkem teistest sõjaväeosadest.

Alates 1817 oli ta pastor Ropažis, Allažis ja Vangažis, 1823–1830 Valmieras.

1830 sai Walter Tartu ülikooli praktilise usuteaduse korraliseks professoriks ja töötas sellena kuni surmani. 1832 sai ta Tartu ülikooli usuteaduskonna dekaaniks.

Tema teosed olid tugevate Carl Daubi ja Georg Hegeli mõjutustega.
## Isiklikku
Julius Walter abiellus Emilie Buschiga, neil oli kuus tütart ja üks poeg.

Tema isa,  Hermann Johann Walter (1757–1807) oli Valmiera kreisiarst, vend Johann Wilhelm Walter  (1781–1807), dr. med, arst Alūksnes ja Valmieras, vend Piers Uso Friedrich (v.) Walter (1795–1874), dr. med, professor Tartu Ülikoolis, vend Hermann Alfred Walter (1797–1823), dr. med, arst Limbažis, vend Carl ''Ferdinand'' Maximilian Anton Walter  (1801–1869), luteri vaimulik, Liivimaa superintendent ja vennapoeg ''Julius'' Guido Wilhelm Hermann Walter, (1841–1922), Königsbergi ülikooli filosoofiaprofesseor ja prorektor.
## Viited

## Välislingid
* Friedrich Neue, Dr. Julius Walter: in memoriam, 1835
*
Johann Christoph Wilhelm Volck

**Johann Christoph Wilhelm Volck** (18. november 1835 Nürnberg – 29. mai 1904 Rostock) oli saksa keeleteadlane.

Ta oli kaupmehest vabrikuomaniku poeg. Õppis Erlangeni Ülikoolis 1853–1859. Töötas Tartu Ülikoolis 1861–1863 semiidi keelte dotsendina, 1863–1898 professorina ja usuteaduskonna dekaan.

Seejärel oli professor Greifswaldi ülikoolis kuni aastani 1900. Aastatel 1900–1904 oli Rostocki Ülikooli professor.

## Viited
Vassili Vorontsov

**Vassili Nikolajevitš Vorontsov** (7. jaanuar 1877 Lamišino, Venemaa – 1953) oli vene arstiteadlane.

Vaimuliku poeg, õppis Tartu Ülikoolis, erialaks farmakoloogia, toksikoloogia ja balneoloogia. Oli Tartu Ülikooli eradotsent 1911–1918. Hiljem töötas Voroneži ülikoolis.
Piers Uso Friedrich Walter

**Piers Uso Friedrich Walter ** (7. oktoober 1795 Valmiera – 27. juuli 1874 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane.

Piers Uso Friedrich oli Valmiera kreisiarst Hermann Johann Walter (1757–1807) poeg. Õppis 1813–1819 Tartu Ülikoolis, hiljem ka Berliini ja Würzburgi ülikoolides. Oli sünnitusabi, naiste- ja lastehaiguste professor Tartu Ülikoolis 1833–1859.

Tema haud asub Vana-Jaani kalmistul.

## Isiklikku
Tema isa,  Hermann Johann Walter (1757–1807) oli Valmiera kreisiarst, vend Johann Wilhelm Walter  (1781–1807), dr. med, arst Alūksnes ja Valmieras, vend Julius Piers Ernst Hermann Walter (1794–1834), luteri vaimulik, Tartu ülikooli usuteaduskonna dekaan, vend Hermann Alfred Walter (1797–1823), dr. med, arst Limbažis, vend Carl ''Ferdinand'' Maximilian Anton Walter  (1801–1869), luteri vaimulik, Liivimaa superintendent ja vennapoeg ''Julius'' Guido Wilhelm Hermann Walter, (1841–1922), Königsbergi ülikooli filosoofiaprofesseor ja prorektor.

Poeg Eduard Walter (1833–1877), oli Härgmäe, Aalief Tammistu mõisnik, *Piers* Uso Walter (1836–1879), dr. med, Limbaži kihelkonnaarast, arst Tartus, Friedrich Walter (1850–1905), dr. med. 

## Viited

## Välislingid
*Dissertatsioon
*Pilt
*Foto
*
Ernst Christian Otto Waltz

**Ernst Christian Otto Waltz ** (22. veebruar 1844 Heidelberg – 3. märts 1918 Heidelberg) oli Eestis tegutsenud Saksa ajaloolane.

Waltz oli kondiitri poeg. Ta õppis Heidelbergi, Göttingeni ja Bonni ülikoolides. 

Ernst Waltz töötas 1868–1874 eradotsendina Heidelbergi Ülikoolis, 1874–1875 oli sealsamas professor. Ta oli üldajaloo dotsent Tartu Ülikoolis 1875–1880 ja professor 1880–1900.
Karl Weihrauch

**Johann Karl Friedrich Weihrauch ** (23. november 1841 Mainz – 7. jaanuar 1891 Tartu) oli baltisaksa meteoroloog.

Weihrauch õppis Heidelbergi ja Gießeni ülikoolis keemiat ja matemaatikat ning 1860. aastal omandas filosoofiadoktori kraadi. Seejärel töötas ta Mainzis gümnaasiumi abiõpetajana, Eestis koduõpetajana ja Berzaune maagümnaasiumis matemaatikaõpetajana. 1863. aastal omandas ta Tartus ülemõpetaja kutse ja aastatel 1865–1871 oli Kuressaares gümnaasiumi ülemõpetaja. 1869. aastal sai ta Tartu ülikoolis matemaatikamagistriks. Aastatel 1871–1875 oli ta samas dotsent ning 1875. aastast loodusgeograafia ja meteoroloogia erakorraline professor. 1877. aastal sai ta korraliseks professoriks ja meteoroloogiaobservatooriumi direktoriks (jäi sellesse ametisse surmani). Professoritöö kõrvalt pidas Weihrauch mõned aastad eragümnaasiumis ka matemaatikaõpetaja ametit.

Tartus jätkas Karl Weihrauch Arthur Joachim von Oettingeni tööd meteoroloogias, tegeledes peamiselt praktilise ja matemaatilise meteoroloogiaga (vaatlusandmete töötlemise ja keskmiste väärtuste arvutamise meetodite ja valemitega). Samuti toimetas ta ajakirja Meteorologische Beobachtungen angestellt in Dorpat.

## Viited

## Kirjandus
* Kongo, L., 1977. "Johann Karl Friedrich Weihrauch – Tartu ülikooli esimene füüsilise geograafia ja meteoroloogia professor" – "Tartu ülikooli ajaloo küsimusi", Valgus, Tartu, lk 123–137.

## Välislingid
* Johann Karl Friedrich Weihrauch Tartu observatooriumi kodulehel
* Appendix. On the Early life of Karl Weinrauch Rmt: Uno Kaljulaid, "Semigroups and Automata: Selecta", Amsterdam etc: IOS Press, 2006, Ch. V.4 "Notes on five 19th century Tartu mathematicians (Backlund, Kneser, Lindstedt, Molien, Weihrauch)", lk 321
Adolf Weil

**Adolf Weil ** (7. veebruar 1848 Heidelberg – 23. juuli 1916 Wiesbaden) oli saksa arstiteadlane.

Professori poeg. Õppis Heidelbergi, Berliini ja Viini Ülikoolis, oli Heidelbergi Ülikooli assistent ja eradotsent 1872–1876 ning professor 1876–1886. Töötas Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professorina 1886–1887.

## Välislingid
*  WEIL, ADOLF JewishEncyclopedia.com
* ''Adolf Weil'' @ Who Named It
Richard Jakob Weinberg

**Richard Jakob Weinberg ** (Рихард Лазаревич Вейнберг, 30. detsember 1867, Kursi kihelkond – 21. märts 1928, Leningrad) oli Eesti arstiteadlane ja antropoloog.

Ta tegutses Tartu Ülikoolis anatoomia eradotsendina aastail 1903–1906.

## Viited

## Välislingid
* Teoseid
* Эсты : антропологический очерк
Nikolai Westenrieck

**Nikolai Nikolajevitš Westenrieck ** (27. märts 1869 Peterburi – 1930. aastad) oli arstiteadlane.

Õpetaja poeg, aadlik. Õppis Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias. Töötas Tartu Ülikoolis eripatoloogia ja kliiniku professorina 1911–1917.
August Heinrich von Weyrauch

**August Heinrich von Weyrauch** (30. aprill/11. mai 1788 Riia – 8. märts 1865 Dresden) oli baltisaksa keeleteadlane ja helilooja.

Postiametniku poeg, aadlik. Õppis Tartu Ülikoolis 1811–1813, töötas sealsamas saksa keele lektorina 1820–1821. Alates 1827. aastast elas Dresdenis.
## Teoseid
*Six menuets: pour le piano-forte 1817
*Zehn deutsche Lieder 1820
*Zwölf deutsche Lieder 1824
*Neun deutsche Lieder 1827

## Välislingid
*Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat
*August Heinrich von Weyrauch Kulturportal West Ost'is
*
Carl Victor Rufus Weyrich

**Carl Victor Rufus Weyrich **(28. november 1819 Ērgļi, Liivimaa – 27. veebruar 1876 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane.

Vaimuliku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1838–1844, tudeeris ka Pariisi ja Viini ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis teraapia ja riikliku meditsiini eradotsendina 1856–1857 ja professorina 1857–1876.
Urmas Jaarman

**Urmas Jaarman** (sündinud 20. juunil 1972 Tartus) on eesti muusik. 

Urmas Jaarman on ansambli Smilers basskitarrist ja taustalaulja. Ta on osalenud ka ansamblites The Claymakers, Speculative Rock'n'Roll Band ja Supernova nii basskitarristi kui ka laulude autori ja esitajana.

Ta on juhtinud telesaadet "Meie kangelane", mida näitas Kanal 2.
Tallink (laev)

**Tallink** oli laevakompaniile Tallink kuulunud parvlaev.

Ehitatud aastal 1972 Prantsusmaal kui **Svea Regina**, kandis laev enne Eestisse tulekut nime **Scandinavian Sky**. Tallink sõitis Tallinna–Helsingi liinil aastail 1990–1996. Laeval kogumahutavusega 10 341 oli 1000 reisija- ja 170 autokohta ning see oli Tallinna–Helsingi liinil esimene parvlaev.

Liiniliiklust Soome lipu all alustanud Tallinkil heisati Eesti lipp 30. juunil 1992. Laev lammutati 2005. aastal Indias.

## Juhtum Suomenlinna lähedal
22. aprillil 1995 kell 8.48, umbes 15 minutit pärast väljumist Helsingi sadamast sõitis laev tihedas udus Suomenlinna lähedal karile. Reisijad evakueeriti kiiresti. Ükski reisija ega laevapereliige viga ei saanud, kuid laev sai kahjustada.

## Laeva nimed
*1972–1978 Svea Regina
*1978–1979 Regina
*1979–1982 Odysseas Elytis
*1982–1985 Mediterranean Sun
*1985–1989 Scandinavian Sky
*1989–1998 Tallink
*1998 Mama Tanzania
*1998–2001 Eltor
*2001 Monte Carlo
*2001–2005 El Safa
*2005 Safa

## Viited

## Välislingid
* Svea Regina – Regina – Mediterranean Sun – Odysseus Elytis – Scandinavian Sky – Tallink
Richard Wendt

**Richard Wendt ** (10. juuli 1823 Köthen, Saksamaa – 15. detsember 1869 Klein-Paschleben, Saksamaa) oli saksa geograaf.

Ta oli õpetaja poeg. Wendt õppis Jena Ülikoolis. aastatel 1854–1855 töötas ta Tartu Ülikoolis geograafia eradotsendina.
Gustav Ernst Wilhelm Weltz

**Gustav Ernst Wilhelm Weltz ** (4. mai 1863 Pihkva – 24. märts 1935 Tallinn) oli arstiteadlane.

Kaupmehe poeg. Õppis 1883–1889 Tartu Ülikoolis, töötas sealsamas massaaži, ravivõimlemise ja mehhanoteraapia õpetajana 1908–1918.
Kihnu Veeteed

**AS Kihnu Veeteed** on Eesti laevakompanii.

Ettevõtte laevad sõidavad liinidel Sviby–Rohuküla, Kihnu–Munalaid ja Kihnu–Pärnu, Manilaid-Munalaid, Ruhnu-Munalaid, Piirissaare–Laaksaare ja Tallinn–Aegna.

## Ajalugu
2002. aastal asutati OÜ Kihnu Veeteed.
2005. aastal muudeti ettevõte aktsiaseltsiks.

## Laevastik

Talveks on firma rentinud Ahvenamaalt Sviby–Rohuküla liinile parvlaeva Lotta II.

## Välislingid
* Ettevõtte koduleht
B-kvark

**B-kvark** ehk **bottom-kvark** ehk **põhjakvark** on kolmanda põlvkonna kvark, mis kannab lõhna **põhisus** (inglise keeles *bottomness*). Ta on ühtlasi **down-tüüpi** kvark, see tähendab, et tema isospinn on –1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat tüüpi kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

B-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on –1/3e. Ta on raskuselt teine kvark t-kvargi järel. Tema seisumass on umbes 4,2 GeV (see on üle nelja korra raskem kui prooton). Kui u-, d- ja s-kvarki nimetatakse kergeteks kvarkideks, siis c-, b- ja t-kvargid loetakse rasketeks kvarkideks.

B-kvark on kõige raskem kvark, mis suudab moodustada liitosakesi hadroneid. T-kvargi eluiga on tema ülisuure seisumassi tõttu liiga lühike, et ta jõuaks mõne teise kvargiga moodustada seotud oleku.

B-kvark pakub füüsikutele suurt huvi eelkõige seetõttu, et ta on kõige tõenäolisem Higgsi bosoni lagunemisprodukt juhul, kui Higgsi bosoni seisumass on piisavalt väike. Seetõttu otsitakse just B-kvargi tekkimise kohtadest seni veel avastamata Higgsi bosonit.

B-kvark avastati E228 eksperimendis Fermilabis aastal 1977. Algul plaaniti see nimetada *beauty*'ks (ilu), mis oleks olnud paaris nimetusega *truth* (tõde), kuid hiljem juurdus nimetusena siiski *bottom* (põhi) paaris nimetusega *top* (tipp).

## Põhisus
Põhisus on üks lõhna kvantarvudest. B-kvargi põhisus on –1 ja b-antikvargi põhisus on 1. Kõik hadronid, mis sisaldavad b-kvarki, on **põhisusega** hadronid. Erandiks on ainult b-kvargist ja b-antikvargist koosnevad liitosakesed, mille summaarne põhisus on 0. Selliseid osakesi nimetatakse bottomooniumiks. Bottomoonium on näiteks üpsilon-meson (Υ), mis on kõige väiksema seisumassiga bottomoonium (see tähendab, et ta on kõige madalama ergastusastmega bottomoonium).

Põhisusega osakesed on näiteks B-mesonid, mis koosnevad b-kvargist ja u- (B+), d- (B0), s- (veider Bs0 meson) või c- (sarmiga Bc+ meson) antikvargist. Vastavatel antimesonitel on põhisusega antikvark ning paariliseks u-, d-, s- või c- kvark.

Põhisusega barüonid koosnevad vähemalt ühest b-kvargist ega sisalda t-kvarke.
T-kvark

**T-kvark** (ehk **top-kvark**, ehk **tipukvark**) on kolmanda põlvkonna kvark, mis kannab lõhna **tipusus** (inglise keeles *topness*). Ta on ühtlasi **up-tüüpi** kvark, see tähendab, et tema isospinn on 1/2. Üldse eksisteerib kuut tüüpi kvarke (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

T-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on 2/3e. Ta on konkurentsitult kõige raskem kvark. Tema seisumass on umbes 172,6 ±1,4 GeV (see on samas suurusjärgus tantaali ja volframi aatomituuma massiga). Kui u-, d- ja s-kvarki nimetatakse kergeteks kvarkideks, siis c-, b- ja t-kvargid loetakse rasketeks kvarkideks.

T-kvargi eluiga on 10–25 sekundit. Et tugeva vastasmõju toimimiseks vajalik aeg on üle 20 korra pikem, siis ei suuda t-kvark hadroniseeruda (st moodustada liitosakest – hadronit). Seetõttu on T-kvark parim võimalus füüsikute jaoks jälgida üksikut kvarki. 

T-kvark avastati 1995. aastal Fermilabis, mille kiirendi Tevatron oli tollal ainus, mis oli võimeline andma põrkuvatele osakestele energia, mis on vajalik t-kvargi tekitamiseks.

T-kvargile plaaniti algul (b-kvargi avastamisel) anda nimetus *truth* (tõde), mis oleks käinud paaris nimetusega *beauty* (ilu), kuid hiljem juurdus nimetusena siiski *top* (tipp) paaris nimetusega *bottom* (põhi).

## Tipusus
Tipusus on üks lõhna kvantarvudest. T-kvargi tipusus on 1 ja t-antikvargi tipusus on –1. Et t-kvark ei hadroniseeru, siis ei ole teada ühtegi osakest, mis sisaldaks t-kvarki.
Ludwig August Struve

**Ludwig August Struve** (18. august 1795 Altona, Saksamaa – 17. aprill 1828 Tartu) oli saksa arstiteadlane.

Struve sündis gümnaasiumidirektori pojana ning õppis Tartu ja Kieli ülikoolis. Ta oli aastatel 1823–1828 Tartu ülikooli teraapiaprofessor ja ülikoolikliiniku direktor.

Ta oli Wilhelm Struve vend.
Hapnikutarve

**Hapnikutarve** on laiemas mõttes mingi organismi (aeroobi) vajadus tarbida hapnikku (O2) (**bioloogiline hapnikutarve**).

**Kitsamas mõttes** on tegu ökoloogilise mõistega, mille all mõistetakse vaadeldavas veekogus olevate orgaaniliste ainete hulka ning nende lagundamiseks vajaminevat hapniku kogust.

Hapnikutarvet määratakse kas biokeemilisel (BHT; inglise keeles BOD) või keemilisel (KHT; inglise keeles COD) teel.

## Vaata ka
*Biokeemiline hapnikutarve
*Keemiline hapnikutarve
*Permanganaatne hapnikutarve
*Oksüdeeritavus
Biokeemiline hapnikutarve

**Biokeemiline hapnikutarve** (**BHT**; inglise keeles **BOD**) on mingit vett (harilikult reovee puhul) iseloomustav näitaja, mis väljendab, mitu mg O2 kulub mikroorganismidel uuritava veeproovi, mille ruumala on 1 liiter, kergestilagundatava orgaanilise aine lagundamiseks standardsetel tingimustel (proovi hoitakse temperatuuril 20 °C ja pimedas).

Enamasti võetakse perioodiks 5 või 7 päeva (vastavalt BHT5 ja BHT7), mõnikord fikseeritakse aeg, kui kogu orgaaniline aine (mida mikroorganismid suudavad lagundada) on lagundatud (nn täielik BHT (BHTt)).

Olmereovee BHT on keskmiselt 200&nbsp;mg/l, puhtas veekogus on BHT tavaliselt 0,5–1&nbsp;mg/l.

## Vaata ka
*Keemiline hapnikutarve

## Viited
Keemiline hapnikutarve

**Keemiline hapnikutarve** (lühend **KHT**, inglise keeles **COD**) on mingit vett (harilikult reovee puhul) iseloomustav näitaja, mis väljendab, mitu mg O2 kulub 1 liitri veeproovi orgaanilise ja anorgaanilise aine (seda on reovees tavaliselt väikestes kogustes) oksüdeerimiseks mingit tugevat oksüdeerijat kasutades. Oksüdeerumise saadused on enamasti CO2, vesi, ammoniaak jt lihtsad anorgaanilised ühendid. Tavaliselt kasutatakse oksüdeerijana kromaate ja permanganaate (permanganaatne hapnikutarve).

## Vaata ka
*Biokeemiline hapnikutarve
*Permanganaatne hapnikutarve
Martin Ernst von Styx

**Martin Ernst von Styx** (19. detsember 1759 Riia – 13. märts 1829 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane.

Sündis advokaadi pojana ja õppis Jena Ülikoolis meditsiini, erialaks dieetika ja "materia medica". Tudeeris ka Göttingeni ja Strasbourgi Ülikoolis. Töötas 1800–1826 Tartu Ülikoolis professorina.

## Välislingid
*
Georgi Svirski

**Georgi Petrovitš Svirski** (10. september 1853 Vilnius – 17. september 1910 Vaivara, Eesti) oli arstiteadlane.

Sündis postiametniku pojana, aadlik. Õppis Tartu Ülikoolis farmakoloogiat 1872–1881, tudeeris ka Bonni, Dresdeni ja Berliini ülikoolides.

Töötas 1899–1910 Tartu Ülikoolis eradotsendina.
Douglas Preston

**Douglas Preston** (sündinud 1956 Cambridge'is Massachusettsis) on Ameerika Ühendriikide publitsist ja kirjanik.

### Elulugu

Kirjutamist alustas ta töötades 1978–1985 Ameerika loodusloo muuseumis New Yorgis. Ta kirjutas ja toimetas kirjutisi muuseumi kohta.
1985. aastal ilmus tema töö “Dinosaurs In The Attic: An Excursion into the American Museum of Natural History”, mis kajastas muuseumi tehtud avastusi ja ekspeditsioone.

Koostöös Lincoln Childiga on ta avaldanud mitu romaani, samuti põhiliselt USA edelaosa ajalooga seotud populaarteaduslikke artikleid.
Ta on teinud kaastööd ajakirjadele Smithonian, The Atlantic Monthly ja The New Yorker.

Douglas Preston on avaldanud kolmteist romaani ja viis populaarteaduslikku teost. Neist enamus on menukid ja neid on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Oma sagedase kaasautori Lincoln Childiga tutvus ta töötades koos Ameerika loodusloo muuseumis. Koos on nad avaldanud palju menukeid: “The Cabinet of Curiosities”, "The Ice Limit", "Thunderhead”, “Riptide”, “Brimstone” ja “Relic”.
1986. aastal kolis Preston New Mexicosse ja hakkas uurima esimesi kontakte eurooplaste ja Ameerika indiaanlaste vahel. Ta pühendus Francisco Vasquez de Coronado vägivaldsele ja tulemusteta retkele seitsme kullalinna otsingutel.
Preston läbis tuhandeid kilomeetreid USA edelaosas ja avaldas lõpuks raamatu “Cities of Gold: A Journey Across the American Southwest”. 
Ta on osalenud veel paljudes ekspeditsioonides maailma eri paigus.
Praegu elab Preston koos abikaasa Christine'i ja kolme lapsega Maine'is.

## Prestoni teosed

### Romaanid
* "Jennie" (1994)
* "The Codex" (2004)
* "Tyrannosaur Canyon" (2005)
* "Blasphemy" (2008)

### Aimeteosed
* "Dinosaurs In The Attic: An Excursion into the American Museum of Natural History" (1986)
* "Talking to the Ground: One Family's Journey on Horseback Across the Sacred Land of the Navajo" (1996)
* "Cities of Gold: A Journey Across the American Southwest" (1999)

### Romaanid koostöös [[Lincoln Child]]iga
#### Pendergasti lood
* "Relic" (1995)
* "Reliquary" (1997)
* "The Cabinet of Curiosities" (2002)
* "Still Life with Crows" (2003)
* "Diogenes Trilogy"
* "Brimstone" (2004)
* "Dance of Death" (2005)
* "The Book of the Dead" (2006)
* "The Wheel of Darkness" (2007)
* "Cemetery Dance" (ilmumas 2009)

### Muud romaanid
* "Mount Dragon" (1996)
* "Riptide" (1998)
* "Thunderhead" (1999)
* "The Ice Limit" (2000)

### Koostöös [[Mario Spezi]]ga
Aimeteos
* "The Monster of Florence" (2008)

## Ekraniseeringud
* 1996 "Relic"
* 2001 "The Jennie Project"
* 2002 "Superfire" TV lugu

## Välislingid
* The Official Douglas Preston & Lincoln Child Web Site
Jevgeni Šepilevski

**Jevgeni Aleksejevitš Šepilevski** (29. jaanuar 1857 – 3. veebruar 1920 Voronež) oli vene arstiteadlane.

Vaimuliku poeg, õppis Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias. Oli Tartu Ülikooli riikliku meditsiini professor 1904–1918 ja Eesti Looduseuurijate Seltsi president 1911–1918.
Ivan Širokogorov

**Ivan Ivanovitš Širokogorov** (vene Иван Иванович Широкогоров; 15. juuli 1869 Rõkovska-Novosselka, Venemaa – 11. september 1946 Bakuu) oli vene ja Aserbaidžaani arstiteadlane, patoloog ja mikrobioloog.

Ta õppis Tomski ja Tartu Ülikoolis, spetsialiseerudes üldpatoloogiale ja patoloogilisele anatoomiale. Aastatel 1908–1924 töötas ta Tartu Ülikoolis eradotsendi ja 1916–1918 professorina. Hiljem tegutses ta Tbilisis ja Bakuus, kus oli Bakuu Ülikooli esimene meditsiiniteaduskonna dekaan ning rektor (1920–1921). Ta oli ka Aserbaidžaani NSV Teaduste Akadeemia asutajaliige (1945) ja NSV Liidu Meditsiiniakadeemia akadeemik (1944).

Širokogorovi teadustöö keskendus peamiselt veresoonte patoloogiale, nakkushaigustele ja mikrobioloogiale. Ta avaldas üle 100 teadustöö ning oli tuntud kui üks Aserbaidžaani teadusliku meditsiini rajajaid.
Vladimir Šilkarski

**Vladimir Semjonovitš Šilkarski** (ka **Vladimiras Šilkarskis**; ka Wladimir Szylkarski; 27. jaanuar (vkj. 15. jaanuar) 1884 Biržai, Leedu – 20. august 1960 Bonn) oli leedu filosoof.

Šilkarski sündis Juodžionyse külas aadliperekonnas. Ta lõpetas Jelgava gümnaasiumi ja astus Moskva ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonda, mille lõpetas 1910. Ta jäeti seal tööle ülikooli juurde ja teda valmistati ette õppejõuametiks. Ta töötas 1914–18 Tartu Ülikoolis filosoofia eradotsendina, 1918 sai professoriks.

1919 sõitis ta kodumaale Leetu. 1919–20 oli ta professor Stefan Batory ülikoolis Vilniuses, alates 1921 kreeka keele ja kirjanduse professor Vytautas Suure Ülikoolis Kaunases. Pärast Leedu okupeerimist NSV Liidu poolt sõitis ta 1940 Saksamaale, kus 1946 sai Bonni ülikoolis professoriks. Bonnis ta ka 1960. aastal suri.
Nikolai Štšukin

**Nikolai Ivanovitš Štšukin** (sündinud 7. mai 1883, Krasnoje Koleno, Venemaa – surmaaeg teadmata) oli vene õigusteadlane.

Talupoja poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1904–1910, töötas sealsamas 1914–1918 riigiõiguse eradotsendina.
Adam Zatšinski

**Adam Frantsovitš Zatšinski** (1. mai 1854 Stycznia – 4. jaanuar 1908 Tartu) oli õigusteadlane.

Adam Zatšinski oli pärit aadliperest. Ta õppis Moskva ülikoolis ning täiendas end Heidelbergis, Viinis, Pariisis ja Grazis. Aastail 1889–1893 oli ta dotsent ja 1893–1908 professor Tartu ülikoolis õiguse entsüklopeedia alal.
German Zamjatin

**German Andrejevitš Zamjatin** (vene keeles *Герман Андреевич Замятин*; 1. märts (vkj 17. veebruar) 1882 Slobodsk, Venemaa – 2. jaanuar 1953 Perm) oli vene ajaloolane, 17. sajandi alguse Vene-Rootsi suhete asjatundja.

Vaimuliku poeg, õppis Peterburi Ülikoolis. Töötas 1913–1918 Tartu Ülikoolis üldajaloo eradotsendi ja 1918 professorina. Hiljem töötas Permi ülikoolis.

## Välislingid
*Biograafia ja foto Permi Ülikooli lehel (vene keeles)
Jevgeni Šmurlo

**Jevgeni Frantsevitš Šmurlo** (vene keeles Евгений Францевич Шмурло; 11. jaanuar 1854 (vkj 29. detsember 1853) Tšeljabinsk – 7. aprill 1934 Praha) oli vene ajaloolane.

Šmurlo sündis Tšeljabinskis väikeaadliku peres. Šmurlode suguvõsa põlvnes poola-leedu aadlist.

1874 astus Šmurlo Peterburi ülikooli õigusteaduskonda, hiljem läks üle ajaloo-filosoofiateaduskonda. Pärast ülikooli lõpetamist jäeti ta õppejõu salanõuniku Konstantin Bestužev-Rjumini soovitusel ülikooli juurde ja teda hakati ette valmistama professoriks saamiseks. Tol ajal Venemaal naisi ülikoolidesse ei võetud ja Bestužev-Rjumin organiseeris naistele ülikooliharidust asendavad niinimetatud Bestuževi kursused, kus Šmurlogi õppejõuna tegutses. Samuti õpetas ta ajalugu Peterburi gümnaasiumides.

1888 kaitses Šmurlo Bestužev-Rjumini juhendamisel magistritöö "Metropoliit Jevgeni õpetlasena". See käsitles Jevfimi Bolhovitinovit (1767–1837), kes viimased 15 eluaastal oli metropoliit. 1889–1891 oli Šmurlo Peterburi ülikoolis eradotsent. 1889 oli ta Peterburi ülikooli juures tegutseva ajalooühingu asutajaliige.

1891 sõitis Šmurlo Vatikani arhiivi, mis oli alates 1881 õpetlastele avatud, ja tõlkis seal vene keelde Giovanni Tetaldi jutustuse elust Venemaal Ivan Julma ajal.

1891–1903 töötas Šmurlo Tartu ülikoolis vene ajaloo kateedris professorina. Enne teda oli sellel ametikohal olnud Alexander Brückner.

1892 avastas Šmurlo Padova ülikooli arhiivist, et sealses ülikoolis oli õppinud Pjotr Postnikov (1666–1703), kes esimesena tõlkis koraani vene keelde (prantsuse keelest). Venemaale tagasi jõudnud, kirjutas Šmurlo Postnikovist raamatu, kasutades ühtlasi varemgi Venemaal Postnikovi kohta teada olnud materjale.

1898–1899 osales Šmurlo Baškiirias Ufaa ja Sterlitamaki maakonnas ikalduse tagajärgede likvideerimisel. 1900 avaldas ta selle kohta olukirjelduste raamatu.

1903 määrati Šmurlo Venemaa Teaduste Akadeemia alalise ajalookomisjoni teaduslikuks kaastöötajaks Vatikani arhiivis viieaastase tähtajaga. Ta valiti sellele kohale tagasi 1908, 1913 ja 1917. 1911. aastal valiti ta Venemaa Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks. 

Pärast Oktoobrirevolutsiooni jäi Šmurlo emigratsiooni ja tegutses emigrantlikes ringkondades. Algul elas ta Roomas. 1924 pakkus Tšehhoslovakkia valitsus talle stipendiumi ja ta kolis Prahasse, kus oli vene emigrante üsna palju. Prahas elas ta surmani.
Vassili Zavjalov

**Vassili Vassiljevitš Zavjalov** (15. juuni 1873, Novovassiljevskoje kubermang – 24. veebruar 1930, Sofia) oli vene füsioloog.

Õppis Moskva ja Tartu Ülikoolis. Füsioloogilise keemia ja füsioloogia eradotsent Tartu Ülikoolis 1899–1901.
Franz Victor Ziegler

**Franz Victor Ziegler** (14. aprill 1816 Dürrenebersdorf – 28. jaanuar 1888 Dresden) oli saksa õigusteadlane.

Ta sündis Dürrenebersdorfis (praegu on see Gera linnaosa Tüüringis) vaimuliku pojana. Ta õppis aastast 1833 Leipzigi Ülikoolis õigusteadust, kaitses aastal 1837 *Dr. jur* kraadi. Töötas Marburgi Ülikoolis eradotsendina aastatel 1839–1848 ja Tübingeni Ülikoolis 1848–1851. Oli kriminaalõiguse eradotsent Tartu Ülikoolis 1852–1856 ja professor 1852–1877.

## Kirjandus
* Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710-1960. 1970. Böhlau Verlag Köln Wien (lk. 896)
Otto August Hermann Zilchert

**Otto August Hermann Zilchert** (8. detsember 1813 Sangaste – 2. mai 1848 Kiiev) oli arstiteadlane.

Zilcherti isa oli Sangastes maamõõtja. 

Ta õppis Tartu Ülikoolis 1833–1846 kirurgilise ja patoloogilise anatoomia erialal. Ta töötas Tartu Ülikoolis eradotsendina 1844–1846 (*[[Venia legendi]]* teema:  *[http://dspace.ut.ee/handle/10062/3076 Methodorum cystotomiae in mari vulgatissimarum, praesertim sectionis bilateralis a dupuytren propositae, et proctocystotomiae, dijudicandarum experimentum]*).

Zilchert töötas oma elu viimastel aastatel professorina Kiievi Ülikoolis 1846–1848.
Alexander von Zoeckell

**Alexander Wilhelm Johann von Zoeckell** (12. jaanuar (vkj. 1. jaanuar) 1787 Võnnu – 2. detsember (vkj. 20. november) 1874 Rauza) oli baltisaksa sõjateadlane.

Von Zoeckell oli aadlik, linnafoogti poeg. Tal oli onupoeg Wilhelm Johann Engelbrecht von Zöckell (1783–1840, meditsiinidoktor ja kolleegiumiassessor).

Alexander von Zoeckell õppis Tartu ülikoolis sõjateadust. Ta astus sõjaväeteenustusse ja läks erru insenermajori auastmes. Seejärel pidas ta 1818–19 Tartu ülikoolis loenguid. Ühtlasi oli ta samal ajal Liivimaa krediidiühingu valitsuse nõunik.

Ta suri endale kuuluvas mõisas Rauzas kõrges vanuses.
Elliot Page

**Elliot Philpotts-Page** (sünninimega **Ellen Grace Philpotts-Page**; sündinud 21. veebruaril 1987) on Kanada näitleja. 

Peaosatäitmisega filmis "Juno" (2007) võitis ta MTV filmiauhinna ning oli nomineeritud ka Kuldgloobusele ja Oscarile.

Ta on tuntud ka peaosatäitjana filmis "Hard Candy" ("Karm tüdruk"; 2005) ja Kitty kehastajana filmis "X-Men: The Last Stand".

2008. aastal valis ajakiri Time Page'i saja mõjuvõimsama inimese hulka.

## Lapsepõlv

Page on sündinud ja kasvanud Nova Scotia provintsis Halifaxis. Tema vanemad on Martha Philpotts (ametilt õpetaja) ja Dennis Page (ametilt graafikadisainer). Page õppis Halifaxi algkoolis Queen Elizabethi keskkoolis ja lõpetas 2005. aastal Shambhala kooli. Ta veetis ka paar aastat Torontos. Lapsena meeldis Elliotile mängida multikategelaste nukkudega ja puu otsas ronida.

## Näitlejakarjäär
Elliot alustas näitlemist 10-aastaselt hobuseid armastava Maggie Macleanina filmis "Pit Pony" ning sellest välja kasvanud samanimelises seriaalis.

### Filmid

## Isiklikku
14. veebruaril 2014 tunnistas Elliot Page avalikult oma homoseksuaalsust kõnes inimõiguste kampaania "Aeg arenguks" ("Time to Thrive") konverentsil Las Vegases. 2020. aasta detsembrist on transsooline ja alustas soovahetusprotseduuri. 

## Viited