open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Martello torn (Hambantota)

**Martello torn** (singali keeles මාටෙලෝ කුළුණ, latiniseeritult *Matelo Kuluna*) on väike kindlustis (Martello torn) Hambantota linnas Sri Lankal.

## Ajalugu
### Hambantota fort
Hambantota fordi ehitas Madalmaade Ida-India Kompanii 1760. aastal sealsete ülioluliste soolaaurutusväljade kaitsmiseks.

### Martello torn
Suurbritannia vallutas Madalmaadelt Tseiloni saare 1795. aastal. Britid ehitasid Madalmaade fordi kohale aastatel 1801–1803 Martello torni.

Torni ehitamise ajal oli Briti Tseilonil üleminsener kapten Bridges, kes osales 1796. aastal Kaplinna lähedal Simon's Townis (tänapäeval Lõuna-Aafrika Vabariik) asuva sarnase Martello torni projekteerimises. Hambantota torn on sellega väga sarnane ja tõenäoliselt projekteeris ka selle kapten Bridges.

Augustis-septembris 1803 ründas Hambantota sadamat ja kindlust Kandy kuningriigi sõjavägi. Briti sõjaväelased lõid rünnaku tagasi, oluline osa selles oli ka Martello tornil. See oli üks väheseid kordi, kui Martello torn on osalenud lahingus.

Teiste andmete järgi ehitati torn hoopis pärast Kandy rünnakut aastatel 1804–1806 ja hoopis teiste projekteerijate järgi.

## Kirjeldus
Martello torn on 7,6 meetrit kõrge, aluse läbimõõt on 12 meetrit ja müürid on 1,2 meetrit paksud. Esimesel korrusel asusid laoruumid ja veehoidla, torni sissepääs oli teisel korrusel asuva ukseava kaudu. 

Erinevalt üldskeemist on Hambantota tornis mitu laskeava. Torni relvastusse kuulusid kaks 6-naelast, kolm 3-naelast ning mitu 2- ja 1-naelast suurtükki. 1813. aastal asendas 5½-tolline haubits enamiku väikerelvi ja 1814. aastal lisati veel kaks 18-naelast kahurit.

## Tänapäeval
Tornis on asunud Hambantota ringkonnavalitsuse (paiknes tornist umbes 150 meetrit idakirdes) maaregistri büroo. Torn restaureeriti 1999. aastal, tänapäeval asub seal kalandusmuuseum.

## Viited

## Kirjandus
*Michael McCall. "*The Martello Tower in Hambantota, Sri Lanka*". // Fort 27, 1999. Fortress Study Group. Lk 143–158

## Välislingid
*Hambantota. VOC-Sri-Lanka.nl. Hollandi keeles, vaadatud 7. detsembril 2025
*"''Martello Tower at Hambantota''". AmazingLanka.com. Inglise keeles, vaadatud 7. detsembril 2025
Märgplaat-kolloodium

**Märgplaat-kolloodium** on üks varasemaid ja keerukamaid fotograafia meetodeid, mis oli pärit 19. sajandi keskpaigast. Selle töötas välja Frederick Scott Archer 1851. aastal. See tehnika võimaldas luua senisest oluliselt teravamaid ja detailsemaid fotosid. See oli märkimisväärne edasiminek võrreldes varasemate tehnikatega, nagu dagerrotüüpia ja kalotüüpia.

Märgplaat-kolloodium fotograafia protsess hõlmab järgmisi etappe:

Plaadi ettevalmistamine: Metall- või klaasplaat kaetakse kolloodiumiga, mis on sisuliselt nitrotselluloosi ja eetri segu. Seejärel asetatakse plaat hõbenitraadi lahusesse, mis teeb plaadi valgustundlikuks.

Pildistamine: Märg plaat pannakse kaamerasse ja tehakse pilt. Kuna kolloodium kuivab kiiresti, tuleb pilt teha kohe pärast plaadi ettevalmistamist.

Ilmutamine ja kinnitamine: Pärast pildistamist, plaat ilmutatakse ja kinnitatakse, et pilt jääks püsima.

**Märgplaat-kolloodium fotograafia eripärad**

See on väga tundlik ultraviolettvalguse suhtes, mistõttu sinised toonid on fotodel tihti heledad ja punased tumedad. Kuna tegemist on märgprotsessiga, siis pimik peab olema alati käepärast, nimelt tuleb kogu pildistamistegevus plaadi ettevalmistamisest kuni kinnitamiseni läbida kuni 15 minuti jooksul.
Tanuhaigur

**Tanuhaigur** (*Pilherodius pileatus*) on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Välimus
Tanuhaigur on 51–59 cm pikk. Tiib on 263–280 mm pikk, saba 96–103 mm, nokk 76–93 mm, jookse 92–99 mm. Kaalub 518–591 g.

Sulestik on peamiselt valge. Suhteliselt jäme kael on kollane. Pealagi on must, peas on valged kuni 20 cm pikkused suled. Otsmik on valge või hall. Valjasriba on eresinine. Nokk on sinakashall, nokaots on hall või kollane. Silmad võivad olla kollased, rohekaspruunid või pruunid. Jalad on sinakashallid, varbad on veidi tumedamad.

Pulmarüüs on sulestik kollakam ja sulgedeta kehaosad sügavamat sinist tooni.

Udusulis pojad on valged.

## Levik
Levila ulatub Ida-Panamast Ida-Brasiiliani, lõunas Lõuna-Boliivia ja Paraguayni. Andidest läänes kohatakse neid harva.

Elavad jõgede, ojade ja tiikide ääres, kohviistandustes ning riisipõldudel. Kirde-Brasiilias elavad kuni 400 m kõrgusel merepinnast.

## Toitumine
Toituvad kuni 5 cm pikkustest kaladest, veeputukatest, konnadest ja kullestest.

Toitu otsides seisavad paigal või kõnnivad aeglaselt. Toituvad päeval. Tavaliselt toituvad üksi.

## Pesitsemine
Pesitsevad üksikult. Okstest pesa asub madalal puu otsas.

Kurnas on 3–4 valget muna mõõtmetega 43,2 × 35,9 mm. Haudeperiood kestab 26–27 päeva.

## Viited

## Välislingid
Tanuhaigur (perekond)

**Tanuhaigur** (*Pilherodius*) on haigurlaste sugukonda kuuluv lindude perekond.

Perekonna ainus liik on tanuhaigur (*Pilherodius pileatus*).

Tanuhaigru lähim sugulane on vilehaigur.

## Viited
Monaco vangla

**Monaco vangla** (prantsuse keeles *Maison d'Arrêt de Monaco*) on Monaco ainus vangla ja kinnipidamiskeskus, mis asub Monaco-Ville'i linnaosas.

Vanglas on neli sektsiooni kinnipeetavatele: kaks meestele, üks naistele ja üks alaealistele. Vangla ei ole aga kunagi täielikult asustatud, nt 2000. aastatel on täituvus olnud alla poole. Vanglas kannavad karistust Monaco kodanikud ja välismaalased, kellele on mõistetud alla kuue kuu pikkune vanglakaristus. Pikema vanglakaristusega välismaalased viiakse üle naaberriigi Prantsusmaa vanglatesse.

Kõige levinumad kuriteod, mille eest kinnipeetavaid on süüdi mõistetud, olid 2012. aasta seisuga vargus, joobes juhtimine ja finantskuriteod. 

Vanglat juhivad vanglaülem ja tema abi, kes mõlemad töötavad ja elavad vanglas, olles valves 24 tundi ööpäevas.

Seisuga 31. jaanuar 2024 oli vanglas 100 kohta, kus oli 31 kinnipeetavat, sh üks naissoost, kodakondsuse järgi kaks Monaco kodanikku ja 29 välismaalast ning vangistuse liigi järgi 13 eeluurimisvangi ja 18 karistusvangi.

## Ajalugu
Monaco vürst Honoré V oli 19. sajandi I poolel püüdnud lahendada Monaco vanglaprobleemi, rajades vangla mahajäetud lattu, kuid pidi sellest loobuma, kuna seal ei olnud tagatud turvalisust.

Vangla praegusele kohale ehitati 1865. aastal, kui vürst Charles III arvas, et vangla jaoks tuleb rajada omaette ehitis, selle asemel et kasutada ruume Monaco vürstipalees.

Vangla oli Monaco-Ville'i linnapea jurisdiktsiooni all kuni 1897. aastani, mil vangla anti üle Monaco peaministrile. 1955. aastal anti vastutus üle Monaco siseministrile ja 1990. aastal läks see Monaco kohtuvõimude alla.

Aastatel 1986–1988 tehti vanglas ulatuslik renoveerimine, mille käigus suurendati kohtade arvu seniselt 84-lt kohalt 90-le. Hiljem on kohtade arvu veelgi suurendatud.

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht. Prantsuse keeles, vaadatud 9. detsembril 2025
*Peasissepääsu vaade artiklis: Anne-Sophie Fontanet. "''Visiteurs de prison : ils offrent leur écoute aux détenus de Monaco''". L'Observateur de Monaco, 30. august 2023. Prantsuse keeles, vaadatud 9. detsembril 2025
*Vaade rannapromenaadilt mäel olevale vanglale blogis: Catherine Sweeney. "What to Do on a Shore Excursion in Monaco". Traveling with Sweeney, 11. aprill 2023. Inglise keeles, vaadatud 9. detsembril 2025
Ilja Sundelevitš

**Ilja Sundelevitš** (sündinud 2. augustil 1949 Tallinnas) on Eesti vabakutseline ajakirjanik, poliitiline kommentaator ja fotograaf. Ta on töötanud nii Eestis kui Iisraelis, tegutsedes süsteemianalüüsi, tervishoiu, ajakirjanduse ja kunstiprojektide vallas. Aastast 2004 on ta juudi kultuurifestivali *Ariel* kunstiline juht (koos Jaan-Eik Tulve ja Sakarias Jaan Leppik).

## Elulugu
Ilja Sundelevitš lõpetas 1972. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi tootmise juhtimise ja planeerimise erialal.  
1972–1977 töötas ta Majandusmatemaatika Instituudis ja Tervishoiu Ministeeriumi Arvutuskeskuses.

Aastatel 1977–1996 elas ja töötas ta Iisraelis. Ta juhatas Iisraeli Tervishoiu ministeeriumi Juhtimismeetodite ja tööprotsesside korralduse (O&M) osakonda ning hiljem Hadassah Medical Organisationi Juhtimismeetodite ja Standardite osakonda.

1996. aastal naasis ta Eestisse, kus tegutseb vabakutselise ajakirjaniku ja fotograafina. Ta on olnud ERR venekeelse raadiojaama Raadio 4 poliitiline kommentaator.

## Kunstiline tegevus

### Personaalnäitused
* 2009 – *16:9*, Tallinna Linnagalerii  
* 2007 – *Lahemaa Lobi*, Tallinna Kunstihoone galerii  
* 2005 – *Nahalat Benyamin*, galerii DECO  
* 2005 – *Võsu tiik*, Käsmu Meremuuseum  
* 2004 – *Võsu aknad*, Vihula Vallamaja  
* 2004 – *Täht*, Tallinna Linnagalerii  

### Grupinäitused ja performance’id
* 2008 – *Piiririik: Eesti kunst Hiinas*, Guangzhou  
* 2006 – *Homo Grandis Natu*, Eesti kunstinäitus Moskvas  
* 2006 – *Tehnobia*, Eesti Kunstnike Liidu aastanäitus  
* 1989 – Leviathan Group, *Aircrafts*, Marseille Art Festival  
* 1985 – Leviathan Group, Acco rahvusvaheline teatrifestival  
* 1984 – Leviathan Group, Jeruusalemma rahvusvaheline kunstifestival  
* 1984 – Leviathan Group, *Russian Avant Guard at the Sea of Galilee*  
* 1981 – Leviathan Group, maali- ja fotonäitus Jeruusalemma Teatris  

## Muud projektid ja tegevus
* 2002 – Lidia Soosteri mälestusteraamatu *Minu Sooster*  toimetaja
* 2003 – Koos Raul Meeliga raamatu *Krestomaatia* kaasautor  
* 2004–… – Juudi kultuurifestivali *Ariel* kunstiline juht (koos Jaan-Eik Tulvega)  
* 2006 – Eri Klasi mälestusteraamatu *Дирижёр лицом к залу* tõlkija ja toimetaja  
* 2008 – Andrei Monastõrski personaalnäituse kaaskuraator (koos Reet Varblasega), Tallinna Kunstihoone  
* 2008 – Näituse *Obscurum per Obscurius* kuraator (koos Reet Varblasega), Tallinna Kunstihoone  
* 2011 – Albumi *Ühislinn* kuraator ja osanik (kirjastus Varrak)  
* 2018 – Raul Rebase raamatu *Gerd Kanter* vene keelde tõlkija (kirjastus Menu)  
* 2019 juuli – Andrei Monastõrski näituse *Matrjoška MKV* kuraator, Viinistu Kunstimuuseumi galerii  

## Tunnustus
* 2026 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited


## Välislingid
* Artfacts: Ilja Sundelevitš – Artist Profile  
* Raadio Ööülikool: "Juutidest" – kordussaade
Manon Aubry

**Manon Aubry** (sündinud 22. detsembril 1989 Fréjusis) on Prantsusmaa poliitik, ta on vasakpopulistliku erakonna La France Insoumise'i liige. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige.

Kuigi Aubryl puudus parteipoliitiline taust, pöördus tema poole vasakpoolse partei La France Insoumise juht Jean-Luc Mélenchon, et ta juhiks partei kandidaatide nimekirja 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel. 2019. aasta mais valiti ta Euroopa Parlamenti ja 2019. aasta juulis sai temast koos Saksamaa parlamendiliikme Martin Schirdewaniga Euroopa Parlamendi Vasakpoolsete (GUE/NGL) fraktsiooni kaasesimees. Ta on ka sotsiaalmajanduse interfraktsiooni kaasesimees.

Mõne kuu jooksul pärast Euroopa Parlamendi liikmeks valimist alustas ta Prantsusmaa jalgrattatuuri esimest etappi eesmärgiga kohtuda kodanikega ja kuulata nende arvamusi. 2019. aasta novembris sai ta Euroopa Parlamendi presidendilt noomituse, kuna ta avaldas oma YouTube'i ja Twitteri kontodel video, milles kutsuti Extinction Rebellioni liikmeid Euroopa Parlamenti okupeerima.

Naistevastase vägivalla kaotamise rahvusvahelise päeva tähistamiseks luges ta 2020. aasta novembris Euroopa Parlamendis ette 86 naise nimed, kelle sel aastal Prantsusmaal oma partneri või endise partneri poolt tapeti.

2023. aasta aprillis esitasid Aubry ja vasakpoolsed Euroopa Parlamendi liikmed ettepaneku arutada politsei tegevust Macroni pensionireformide vastaste meeleavalduste ajal. Teised rühmitused blokeerisid ettepaneku. Varsityle (Cambridge ülikooli ajalehele) antud intervjuus ütles ta, et riiklik repressioon pensioniprotestide vastu on viinud Prantsusmaa "sotsiaalses kriisis olevast riigist" demokraatia kriisis olevaks riigiks.

Üheksanda Euroopa Parlamendi koosseisu ajal (2019–2024) on Aubryl koht järgmistes komisjonides: õiguskomisjon; majandus- ja rahanduskomisjon; maksuküsimuste allkomisjon. Ta oli esimeeste konverentsi ja CARIFORMI-ELi parlamentaarse komisjoni delegatsiooni liige. Raportöörina on ta koostanud raporteid ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv meremeeste minimaalse väljaõppe taseme kohta (kodifitseeritud tekst) ning Marc Tarabella, Andrea Cozzolino, Fulvio Martusciello ja Nuno Melo parlamentaarse puutumatuse äravõtmise kohta.

Pärast Euroopa Parlamendi liikmeks saamist on Aubry võidelnud sõltumatu eetikakomitee loomise eest, et jõustada standardeid kõigis Euroopa Liidu institutsioonides.
Tinavile

**Tinavile** on torujas huuliku ja kuue sõrmeavaga puhkpill.

Tinavile on levinud muusikainstrument iiri ja keldi muusikas.

Ajalooliselt valmistati tinavilesid tinast, kuid kaasajal tehakse neid peamiselt messingist, niklist, alumiiniumist, plastist või puidust.

## Viited

## Välislingid
*Tartu Linnaraamatukogu. Iiri tinavile]
Hiina-Prantsusmaa suhted

**Hiina – Prantsusmaa suhted** on Hiina ja Prantsusmaa vahelised kahepoolsed suhted.

Kahe maa vahel on toimmunud poliitiline, kultuuriline ja majanduslik suhtlus juba keskajast saadik. Näiteks 13. sajandil külastas uiguuri munk Rabban Bar Sauma Prantsusmaad ning kohtus kuningas Philippe IV-ga. Samuti 13. sajandil kohtas misjonär ja maadeavastaja Vilhelm Rubruk mongolite Karakorumi linnas prantsuse hõbeseppa Guillaume Bouchieri.

Tänapäeval on nii Hiina kui Prantsusmaa piirkondlikud suurjõud, vastavalt Euroopa Liidus ja Aasias. Mõlemad on G-20 liikmed, ÜRO Julgeolekunõukogu alalised liikmed ja tuumariigid. Lahkhelid tekivad tavaliselt kaubandust, demokraatiat ja inimõigusi puudutavates küsimustes.

## Vaata ka
* Euroopa Liidu – Hiina suhted
* Hiina välissuhted
* Hiina Keisririigi välissuhted
* Usina töö – kokkuhoidliku õppimise liikumine
* Prantsuse hiinlased
Vene löögid Ukraina energiataristu pihta

:*Tsiviilobjektidele korraldatud rünnakute kohta vaata artiklit [[Rünnakud tsiviilelanike vastu Venemaa sissetungil Ukrainasse]].*

**Vene löögid Ukraina energiataristu pihta** on Venemaa korraldatud raketi- ja droonilöögid Ukraina energiataristu pihta Vene-Ukraina sõja käigus. Alates 2022. aastast on Venemaa sihtinud tsiviilpiirkondi väljaspool rinnet, eriti energiataristut. Selline tegevus on ekspertide sõnul sõjakuritegu. 2024. aasta keskpaigaks oli Ukrainal alles kolmandik sõjaeelsest elektritootmisvõimekusest, lüüa olid saanud ka gaasienergia ning keskküttesüsteemid.

10. oktoobril 2022 ründas Venemaa elektrivõrku üle kogu Ukraina 84 tiibraketi ja 24 drooniga. Järgmistes lainetes elektritaristule said kannatada nii inimesed kui ka Ukraina ja tema naaberriikide energiataristu. 19. novembriks oli umbes pool Ukraina elektrivõrgust maas ning 10 miljonit ukrainlast elektrita. Detsembri keskpaigaks oli Venemaa saatnud Ukraina energiataristu pihta juba üle 1000 raketi ja drooni. Korduvalt sihiti ka pealinna Kiievit, 16. mail 2023 õnnestus Ukrainal vahelt lõigata kuus vaenlase raketti H-47M2 Kinžal.

Ukrainlaste talvekuudeks elektri ja soojata jätmine on suurim rünnak Ukraina rahva tervisele pärast teist maailmasõda. Löögid elektrijaamade pihta on Ukrainale kaasa toonud hiiglaslikke majanduslikke kulusid. Suurbritannia kaitseministeeriumi sõnul on rünnakute eesmärk rahvast demoraliseerida ning seeläbi survestada Ukrainat kapituleeruma. Detsembriks 2025 ei olnud see soovitud eesmärki toonud.

Lääneriigid on rünnakud hukka mõistnud, Euroopa Komisjon on neid nimetanud "barbaarseks" ning NATO peasekretär Jens Stoltenberg "hirmsaks ja valimatuks". Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi on rünnakuid nimetanud "täielikuks kurjuseks" ja "terrorismiks". Rahvusvaheline Kriminaalkohus esitas süüdistuse sõjakuritegudes neljale rünnakutega seotud olnud venelasele, mh endisele kaitseministrile Sergei Šoigule ning kindralstaabi ülemale Valeri Gerassimovile.

## Vaata ka
* Rünnakud tsiviilelanike vastu Venemaa sissetungil Ukrainasse
* Sõjakuriteod Vene-Ukraina sõjas (2022–)
* 2022. aasta Moldova energiakriis
* The Blitz
* Operatsioon Rolling Thunder
* Lahesõja õhukampaania
* Vene-Ukraina kübersõda
* Häkkimine Ukraina elektrivõrku aastal 2015
* Ukraina energiakriis

## Viited
Tarmo Kalvet

**Tarmo Kalvet** (sündinud 14. juunil 1975 Tartus) on eesti majandus- ja haldusteadlane.

## Haridus
Ta lõpetas Ülenurme Keskkooli 1993 ning omandas Tartu Ülikoolis avaliku halduse alal bakalaureuse- (1997) ja magistrikraadi [2002). Oli doktorant 2002–2007 Tartu Ülikoolis ja 2008–2009 Tallinna Tehnikaülikoolis, kus kaitses  doktorikraadi tehnoloogia valitsemise alal väitekirjaga “Innovation policy and development in  the ICT paradigm: regional and theoretical perspectives” (juhendaja Wolfgang Drechsler) aastal 2009. Täiendas end Jena Ülikoolis 2000, Cambridge'i Ülikoolis 2003 ja Lissaboni Tehnikaülikoolis 2004.

## Teenistuskäik
Ta oli Phare avaliku halduse arendamise programmi analüütik 1997–1998; Tartu Ülikooli lektor ja teadur 1998–2004; mõttekoja Praxis analüütik 2000–2002 ja innovatsioonipoliitika uuringute programmi juht 2002–2008; sihtasutuse Archimedes analüütik 1999–2002.

Töötas Tallinna Tehnikaülikooli Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudis (kuni 2008 humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituut, 2008–2013 avaliku halduse instituut) teadurina 2005–2009 ja vanemteadurina 2009–2018. Aastast 2019 on ta TTÜ ärikorralduse instituudi kaasatud professor.

Tarmo Kalvet on aastast 2018 Policy Lab OÜ juhatuse liige ja aastast 2019 Balti Uuringute Instituudi teadusdirektor.

## Teadustöö
Tarmo Kalveti põhilised uurimisvaldkonnad on innovatsiooni- ja tööstuspoliitika, globaalsed väärtusahelad, majandusarengu poliitika, majandusajalugu, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning majandusteadus, majandusareng väikeriikides.

### Teaduskorralduslik ja administratiivne tegevus
* 2006–... Euroopa Komisjoni projektitaotluste ning elluviidavate teadus- ja tehnoloogiliste arendusprojektide hindaja
* 2008–... Rahvusvahelise Professionaalse Innovatsioonijuhtimise Ühingu (ISPIM) liige
* 2008–... Rahvusvahelise Schumpeteri Seltsi liige
* 2025–... Eesti Teaduste Akadeemia globaalsete muutuste ekspertkomisjoni liige

## Viited

## Välislingid
* Tarmo Kalvet Eesti Teadusinfosüsteemis
* Tarmo Kalveti publikatsioone
Eikla rahvamaja

**Eikla rahvamaja** on rahvamaja Saare maakonnas Saaremaa vallas Eikla külas. 

Rahvamaja haldab valla hallatav asutus Saaremaa Kultuur. Rahvamaja kultuurikorraldaja on Viia Rohtla.

## Viited

## Välislingid
*Saaremaa Kultuuri koduleht
Suhkru-lehtadru

**Suhkru-lehtadru** (*Laminaria saccharina*; sünonüüm *Saccharina latissima*) on lehtadru perekonda kuuluv liik pruunvetikaid.

Ta on levinud põhjapoolkera põhjaosa ookeanides. 

Teda kasutatakse toiduna, nime all merekapsas.
Monaco olümpiamängudel

**[[Monaco]]** on osalenud nüüdisaegsetel olümpiamängudude suvemängudel alates 1920. aastast ja talvemängudel alates 1984. aastast.

Monaco Olümpiakomitee (prantsuse keeles *Comité Olympique Monégasque*) on asutatud 1907. aastal.

## Osalemine olümpiamängudel
Suvemängudel osalesid Monaco sportlased esimest korda 1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis. Sestpeale on Monaco võistelnud kõikidel suvemängudel, välja arvatud 1932. aastal Los Angeleses (Monaco osales küll kunstivõistlusel), 1956. aastal Melbourne'is ning 1980. aastal Moskvas, kui Monaco osales Moskva suveolümpiamängude boikotis.

Kõige suurem oli Monaco sportlaste arv 1960. aastal Roomas, kus osales kolmel spordialal 11 sportlast (kõik mehed). Tihti on aga Monaco võistkonnas osalenud ainult üks sportlane.

Esimest korda osales Monaco naissportlane suvemängudel 1988. aastal Soulis – Fabienne Diato naiste laskevõistlusel.

Üldse on kõige rohkem Monaco sportlasi osalenud laskevõistlusel, läbi aegade kokku 20 sportlast.

Talveolümpiamängudel osalesid Monaco sportlased esimest korda 1984. aasta taliolümpiamängudel Sarajevos. Sestpeale on Monaco võistelnud kõikidel talvemängudel.

## Olümpiasaavutused
Ükski Monaco sportlane pole võitnud medalit spordivõistlustel (ei suve- ega talvemängudel), seetõttu on Monaco riik, kes on osalenud kõige rohkem olümpiamängudel ilma medalit saavutamata.

Ükski Monaco sportlane pole ka tulnud olümpiapunktikohale (kuue parema sekka).

Parimad kohad olümpiavõistlustel on seni saavutanud suvemängudel judomaadlejad Yann Siccardi 2012. aasta Londoni mängudel meeste ülikergekaalus (kuni 60 kg) ja Cédric Bessi 2020. aasta Tōkyō mängudel meeste kergekaalus (kuni 73 kg), kes jõudsid kaheksandikfinaali (jäid jagama 9.–16. kohta) ning talvemängudel Jérémy Bottin ja Patrice Servelle, kes 2006. aasta Torino mängudel said 29 võistkonna hulgas kahebobil 12. koha.

## Vaata ka
* Monaco 2014. aasta taliolümpiamängudel
* Monaco 2018. aasta taliolümpiamängudel

## Viited

## Välislingid
*Monaco Olümpiakomitee koduleht. Prantsuse keeles, vaadatud 8. detsembril 2025
*Monaco olümpiamängudel. Olympedia. Inglise keeles, vaadatud 8. detsembril 2025
Merja Kyllönen

**Merja Sinikka Kyllönen** (sündinud 25. jaanuaril 1977 Suomussalmis) on Soome poliitik, Vasakliidu liige. Ta oli Eduskunna liige aastatel 2007–2014 ja uuesti 2019–2024. Euroopa Parlamendi liige aastatel 2014–2019 ning uuesti aastast 2024. Ta oli aastatel 2011–2014 Jyrki Kataineni valitsuses transpordiminister.

## Elukäik
Ta sündis aastal 1977 Suomussalmis. Ta lõpetas aastal 1996 Suomussalmi lütseumi ja aastal 2000 bioanalüütikuna Oulu Rakenduskõrgkooli ning töötas enne Eduskunnaliikmeks valimist Suomussalmis laboriassistendina ja apteegi tehnilise assistendina.

Ta on olnud Suomussalmi vallavolikogu liige aastast 2000. Ta valiti volikokku tagasi 2004. aasta kohalikel valimistel, kui ta sai oma vallas suurima arvu hääli (399), ning uuesti 2008. ja 2012. aasta valimistel. Aastatel 2004–2011 oli ta Kainuu maakonnavolikogu ja Tradeka esinduskogu liige.

2007. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Oulu valimisringkonnast Eduskunna liikmeks, saades üle 7000 hääle. 2009. aastal kandideeris ta Vasakuliidu esimehe kohale pärast seda, kui Martti Korhonen astus tagasi pärast partei kaotust Euroopa Parlamendi valimistel, kuid kaotas Paavo Arhinmäkile häältega 34–20.

Kyllönen oli Vasakuliidu parlamendirühma teine aseesimees aastatel 2007–2011 ja lühikest aega esimene aseesimees 2011. aastal. Oma esimesel parlamendiperioodil oli Kyllönen põllumajandus- ja metsanduskomisjoni, tööhõive- ja võrdõiguslikkuse komisjoni ning valitsuskabineti komisjoni liige.

Kyllönen valiti teiseks ametiajaks 2011. aasta Soome parlamendivalimistel. 2011. aasta juunis, kui Jyrki Kataineni valitsus moodustati, sai Vasakliit kaks ministrikohta ja Kyllönen määrati transpordiministriks pärast seda, kui Paavo Arhinmäki valiti kultuuriministriks.
Peeter Rebane (muusik)

**Peeter Rebane** (sündinud 1973) on laulukirjutaja ja produtsent, ansambel Dagö asutajaliige ja kitarrist.

## Viited
Quena

***Quena*** on Lõuna-Ameerika puupuhkpill, Andide piirkonna traditsiooniline flööt. 

*Quena*sid valmistatakse tavaliselt bambusest või puidust.

*Quena*l on kuus sõrmeava ja üks pöidlaava. See on kas mõlemast otsast avatud või on alumine ots pooleldi suletud. Pilli ülemises otsas on sisselõige, millesse puhumisel tekib heli. 

## Viited
Saaremaa Kultuur

**Saaremaa Kultuur** on Saaremaa valla hallatav kultuuriasutus. Asutuse eesmärk on valla kultuurivaldkonna korraldamine ühtsetel alustel, võimaluste loomine rahvakultuuriga tegelemiseks ja sellest osa saamiseks.

Asutus koondab oma katuse alla 16 kultuuri- ja rahvamaja üle Saaremaa: Aste rahvamaja, Eikla rahvamaja, Karja rahvamaja, Kihelkonna rahvamaja, Kärla rahvamaja, Laimjala rahvamaja, Lümanda rahvamaja, Mustjala rahvamaja, Nasva rahvamaja, Orissaare kultuurimaja, Pärsama rahvamaja, Salme rahvamaja, Sandla rahvamaja, Taritu rahvamaja, Tornimäe rahvamaja ja Valjala rahvamaja.

## Vaata ka

* Kuressaare Kultuurivara

## Välislingid

* Saaremaa Kultuuri koduleht
Irmhild Boßdorf

**Irmhild Bossdorf** (sündinud 14. jaanuaril 1967 Mechelenis Belgias) on Saksamaa ajakirjanik ja poliitik, ta on erakonna Alternatiiv Saksamaale liige.

Ta on aastast 2024 Euroopa Parlamendi liige.

## Isiklikku
Tema isa oli ajakirjanik Günther Deschner.
A3 (Läti)

**A3** on Läti põhimaantee, mis algab maantee A2 ristmikult Inčukalnsi vallas, läheb läbi Valmiera ja Strenči ning lõpeb Valga-1 piiripunkti juures. Sealt edasi jätkub Eestis Jõhvi–Tartu–Valga maantee. A3 on osa rahvusvahelisest maanteest E264.

Tee pikkus on 123,7 km, sellest 10,6 km ulatuses linnades. A3 läbib Saulkrasti, Sigulda, Cēsise, Valmiera ja Valka piirkonda. Tee on täies ulatuses asfaltkattega.

A3 on üks vähemkasutatavaid A-klassi maanteid Lätis, 2020. aastal kasutas seda ööpäevas 4787 autot.

## Ajalugu
Ristmik maanteega A2 rajati 1980. aastatel. See oli toona üks tehniliselt keerukamaid ristmikke Nõukogude Liidus. 

Aastail 2012-2013 uuendati teed Murjāņist kuni Cēsise piirkonna piirini, 2016-2017 Rubenest Mellupe jõe sillani ning 2017. aastal ka Cēsise piirkonna piirist Straupeni ja Strenčist Valkani. Aastail 2019-2020 uuendati teed selle algusest Murjāņini, ka rekonstrueeriti tee ristmik maanteega A2.

## Asulad tee ääres
* Valka
* Kalnstaldoti
* Saule
* Šalkas
* Strenči
* Ķeiži
* Rūpnieki
* Pilāti
* Mežvidi
* Valmiermuiža
* Valmiera
* Šalkas
* Brandeļi
* Sarmas
* Kocēni
* Rubene
* Podzēni
* Stalbe
* Plācis
* Straupe
* Strautiņi
* Brasla
* Brasla
* Inciems
* Eikaži
* Ragana
* Jaunkrimulda
* Krustiņi

## Viited
Rasmus Stoklund

**Rasmus Stoklund Holm-Nielsen** (sündinud 17. märtsil 1984 Fredericias) on Taani poliitik, ta on sotsiaaldemokraatliku partei liige ja Taani parlamendi liige alates 2019. aasta juunist. Ta valiti parlamenti Põhja-Sjællandi valimisringkonnast.

Ta sündis aastal 1984 Fredericias. Ta lõpetas aastal 2003 Fredericias gümnaasiumi. Aastal 2009 lõpetas ta Kopenhaageni Ülikooli politoloogia bakalaureusena, aastal 2012 sama ülikooli cand.scient.pol. kraadiga.

Ta oli 29. augustist 2024 kuni 23. septembrini 2025 Taani maksuminister (Mette Frederikseni teises valitsuses). 23. septembrist 2025 on ta Taani immigratsiooni- ja integratsiooniminister (Mette Frederikseni teises valitsuses).
Ned Luke

Ned Armstrong Luke (sündinud 4. oktoobril 1958) on USA näitleja. Ta on tuntud Michael De Santa kehastajana 2013. aasta videomängus Grand Theft Auto V.[1] Kogu oma näitlejakarjääri jooksul on ta esinenud 29 filmis ja telesaates
Kuala Lumpuri rahuleping

**Kuala Lumpuri rahuleping** (ametlikult **Kambodža Kuningriigi peaministri ja Tai Kuningriigi peaministri ühisavaldus nende kohtumise tulemuste kohta Kuala Lumpuris Malaisias**) oli rahuleping, mille sõlmisid 26. oktoobril 2025 Kambodža ja Tai 2025. aasta ASEAN-i tippkohtumiste raames Kuala Lumpuri konverentsikeskuses Kuala Lumpuris Malaisias.

Lepingule eelnes konflikt kahe riigi piiril, toimusid relvastatud kokkupõrked, plahvatasid maamiinid ning mõlemad riigid viisid piirile vägesid. Kriis pälvis rahvusvahelise tähelepanu ning tekitas küsimusi Kagu-Aasia stabiilsuse kohta.

Avalduses kinnitasid Kambodža peaminister Hun Manet ja Tai peaminister Anutin Charnvirakul "vankumatut pühendumust rahule ja julgeolekule nende kahe riigi vahel" ning lubasid "hoiduda jõu kasutamisest või sellega ähvardamisest ning püüda vaidlusi rahumeelselt lahendada".

Lepinguga sätestati ka konkreetseid samme rahu toomiseks: lepingu täitmist volitati jälgima ASEAN-i meeskond, piirilt viidi ära raskerelvastus, koos algatati demineerimisoperatsioonid, diplomaatilised suhted taastati ning Tai vabastas sõjavangid.

Rahvusvahelise kogukonna toetust rahule sümboliseerisid lepingu allkirjastamise juures viibinud Malaisia peaminister Anwar Ibrahim ja Ameerika Ühendriikide president Donald Trump. See pidi olema samm pikaajalise Kambodža-Tai piirivaidluse lõpetamise poole.

## Vaata ka
* 2025. aasta Kambodža-Tai piirikonflikt
* Kagu-Aasia Maade Assotsiatsioon

## Viited

## Välislingid
*
Mika Aaltola

**Mika Petteri Aaltola** (sündinud 2. mail 1969 Jämsänkoskis) on Soome poliitik ja politoloog, kes kuulub Rahvuslikku Koonderakonda. Ta valiti 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Euroopa Parlamendi liikmeks.

Ta oli aastatel 2019–2024 Soome Välispoliitika Instituudi direktor ja on Tampere Ülikooli rahvusvahelise poliitika dotsent. Ta kandideeris 2024. aasta presidendivalimistel.

Jämsänkoskis sündinud Aaltola kasvas üles Petäjävesi vallas Kintausi külas, kus tema ema Sinikka Aaltola töötas alates 1974. aastast üldhariduskooli õpetajana. Tema isa Juhani Aaltola oli Jyväskylä Ülikooli haridusteaduste professor.

Ta lõpetas Petäjävesi Gümnaasiumi ja omandas psühholoogia bakalaureusekraadi Columbia Ülikoolis New Yorgis.
Myriosclerotinia

***Myriosclerotinia*** on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.

## Liike
**Myriosclerotinia scirpicola* – kõrkja-mügarliudik

## Välislingid
*
Helicogloea

***Helicogloea*** on perekond kandseeni.

## Liike
**[[Helicogloea farinacea]]*
**[[Helicogloea insularis]]*

## Välislingid
*
Hele Ellermaa

**Hele Ellermaa** (sündinud 25. veebruaril 1956) on eesti raamatukogundustegelane.

Ta on töötanud raamatukogunduses 1976. aastast.

1988. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse eriala.

1999. aastast on ta Kõrveküla raamatukogu, mis on ühtlasi Tartu maakonna keskraamatukogu, direktor.

Tema algatusel hakati korraldama Tartumaa lasteraamatupäeva.

Ta on olnud Omedu külaseltsi juhatuse liige. 

Koos Eha Nõmmega on ta koostanud raamatu "Omedu küla lood".

## Tunnustus
*2007 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2016 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu teenetepreemia
*2025 Tartumaa Kuldne Tammeoks

## Viited
Wortex

**Wortex** (tuntud ka kui **WTX**) oli *Grand Theft Auto V*-l põhinev **FiveM** freeroam server, mis tegutses peamiselt Eesti mängijaskonnale suunatud freeroamkeskonda.

Server loodi **2019. aasta augustis** ning lõpetas tegevuse **2025. aasta detsembris**. Tegutsemisaja jooksul kujunes Wortex üheks Eesti suurimaks ja pikaajalisemalt tegutsenud FiveM freeroam serveriks.

## Ajalugu
Wortex alustas tegevust väiksema kogukonnaserverina, kuid kasvas aastate jooksul märkimisväärselt. Serveri tuntust suurendasid eelkõige **Eesti striimerid**, kelle regulaarne tegevus serveris tõi kaasa uute mängijate lisandumise ning kogukonna kasvu.

Mitme aasta jooksul toimus serveris pidev arendus, sealhulgas:

uute rollimängusüsteemide lisamine;

haldusstruktuuri laiendamine;

reeglistiku ja rollimängustandardite täiendamine.

## Striimerid
Wortexi ajaloos on serveris mänginud mitmed tuntud Eesti striimerid, sealhulgas:

**Istoprocent**

**Rand**

HrPaff

Nende tegevus aitas kaasa serveri nähtavuse kasvule Twitchi ja YouTube’i platvormidel.

## Meeskond

### A-Team (2025)
**Omanik**

STENNUU

**Administraatorid**

Freezy

krokodiiler

RobRun

Sass

umadbecubad

**Vanemmoderaatorid**

s1eepy1

whynot1401

klauuz

shammal

Katz

**Moderaatorid**

Kurwalk

iki327

kask1117

fairplayz21_ttv

elise_

## Serveri lõpetamine
Wortex lõpetas tegevuse **2025. aasta detsembris**. Avalikke ja detailselt dokumenteeritud põhjuseid serveri sulgemise kohta ei ole teada, kuid kogukonna hinnangul mängisid rolli nii pikaajaline arenduskoormus kui ka muutused FiveM serverite maastikul.

## Visuaalne identiteet
Server kasutas mitmeid logo- ja kujundusvariante kogu oma tegutsemisaja jooksul. Logo ilmus nii serveri veebikanalites kui ka kogukonna sotsiaalmeedias.

### Logo

**Fail:Wortex_logo.png** – Wortexi ametlik logo (kasutus: serveri identiteet)

## Viited


## Välislingid

Wortexi endine veebileht – https://wtx.ee
Shawn Fonteno

Shawn Darnell "Solo" Fonteno on Ameerika näitleja ja räppar. Ta on enim tuntud Franklin Clintoni mängimise poolest 2013. aasta videomängus Grand Theft Auto V.
Pinhole-kaamera

**Pinhole-kaamera** (ka **nõelaaugu-kaamera**) on fotoaparaadi lihtsaim vorm, mis pärineb *[[camera obscura]]* aegadest ja on uusajal uuesti kasutusele võetud osalt protestist kaameratootmise standardiseerumise vastu, osalt aga juhuslikkuse elemendi suurendamisvajadusest, mis paljude fotograafide arvates kuulub fotograafia olemuslike omaduste juurde, kuid on kaamerate täiustamise käigus kadumas. Pinhole-kaamera on aparaat ilma objektiivita. Selle asemel kasutatakse ise tehtud või tööstuslikult toodetud nõelaaugu suuruse avausega kettaid, mis on liigutatavad fookustamise eesmärgil. Säärase augukese läbimõõdust sõltub kujutise iseloom. Suurema diameetriga augud võimaldavad lühemaid särituskestusi, kujutis on aga vähem terav. Väiksemad augukesed annavad tulemuseks küll tumedama kujutise ja nõuavad pikemaid särituskestusi, tulemuseks saadav pilt on aga detailides ning ruumisügavuse ülekandmisel teravam.

## Viited
Fantasmagooria

**Fantasmagooriad** (kr.k. φάντασμα – 'vaim, vaimule omane' + αγορά – 'koondama, koguma') ehk "nõiduslikud pettekujutised" on illusoorsete piltide esitamine optiliste vahenditega. 

Nimetuse "fantasmagooria" all esines teadaolevalt esimesena 1792. aastal maag ja mustkunstnik Paul Philidor (Paul de Philipsthal), kes esitas optilistel trikkidel põhinevaid nõiduslikke vaatemänge Pariisi Hôtel de Chartresis. Philidor demonstreeris tervet rida sensatsioonilisi vaatemänge luukerede ja vaimudega, äikesehoogude, varjuteatri ja elusuuruste suitsevate inimfiguuridega. 

Ka Belgia etenduskunstnik Étienne Gaspard Robertson (1763–1837) demonstreeris 1798. aastal rohkete tehniliste uuendustega fantasmagooriaetendusi Pariisi Pavillion de l'Echiquier's ja hiljem kaputsiinide kloostris. Ühelt poolt jätkas ta juba tuttavat vaimuderepertuaari, teisalt aga uuendas sääraseid etendusi näiteks kolmemõõtmeliste projektsioonide, mehaaniliste nukkude ja pildiketastega, samuti *[[camera obscura]]* kasutamisega elavate näitlejate lavategevuse projitseerimisel. Fantasmagooriate tehniliseks baasiks oli suur ratastel *[[laterna magica]]*. Pimeduses istuva publiku eest varjatud aparaati sai projektsioonikangast eemaldada ja sellele lähemale tuua, luues kuumusest virvendava õhu abil illusiooni vaimude saabumisest. Läbipaistvatele materjalidele maalitud kujutistele lisasid efekti mustal taustal motiivid, mis muutusid nähtavaks vaid projektorivalguses. 

Umbes 1800. aastast ehitati fantasmagoorialavasid nii Euroopa riikides kui ka Ameerika Ühendriikides. Fantasmagooriaetendused vältasid enamasti 20–30 minutit ja olid populaarsed 1820. aastateni.

## Viited
Aura Salla

**Aura Maria Salla** (sündinud 13. juunil 1984 Lappeenrantas) on Soome poliitik, kes esindab Koonderakonda. Ta valiti Euroopa Parlamenti 2024. aasta valimistel. Aastatel 2023–2024 oli ta Helsingi valimisringkonna parlamendiliige.

Enne parlamendiliikmeks valimist töötas ta Brüsselis tehnoloogiaettevõtte Meta (endine Facebook) ELi avalike suhete direktorina. Aastatel 2014–2020 töötas ta Euroopa Komisjonis, algul asepresident Jyrki Kataineni ja seejärel president Jean-Claude Junckeri kabinetis. Ta oli Koonderakonna volikogu esimees aastatel 2018–2020.

2021. aastal nimetas Politico Salla oma Tech28 nimekirjas üheks Euroopa mõjukaimaks tehnoloogiavaldkonna mõjutajaks.

## Elukäik
Ta sündis aastal 1984 Lappeenrantas. Tema ema töötas hariduses ja isa oli ettevõtja, kes juhtis tsiviilehitusfirmat. Tal on noorem õde, kes on tast kuus aastat noorem.

Ta valiti 15-aastaselt Lappeenranta Noortevolikokku. Pärast Karl Marxi teose "Kapital" ja Soome parteide programmide lugemist liitus ta 15-aastaselt ka Koonderakonnaga. Ta lõpetas aastal 2003 Kimpise Lütseumi. Ta läbis ajateenistuse õhuväe vahetuskoolis (nüüd Soome õhuväe akadeemia) Tikkakoskis (asub Jyväskylä lähedal) ja vabastati aastal 2004 reservseersandina. Ta lõpetas 2011. aastal Turu Ülikooli politoloogia magistrikraadiga. Tema õpingud keskendusid Euroopa poliitikale, poliitilisele ajaloole ja juhtimisele. Samuti õppis ta Leipzigi Ülikoolis ELi majandus- ja välispoliitikat. Õpingute ajal töötas ta muu hulgas 2009. aastal Euroopa Parlamendis kommunikatsioonipraktikandina ja Soome äridelegatsioonis praktikandina.

Salla kaitses 2021. aastal Turu Ülikoolis politoloogia doktorikraadi. Tema väitekiri käsitles Euroopa integratsiooni, eurokriisi ja Euroopa Komisjoni rolli.
Ilmuti

**Ilmuti** on töötlemislahus, mis muudab säritatud hõbedasoolas salvestatud latentse kujutise nähtavaks tumedaks metalliliseks hõbedaks. Ilmuti koosneb enamasti ühest või kahest ilmutavast ainest (metool, hüdrokinoon, fenidoon, amidool jne), konserveerivast ainest (enamasti naatriumsulfit), aktiveerivast ainest (sooda, kaaliumkarbonaat jne) ja looristusvastasest ainest (kaaliumbromiid). Ilmuti omadusteks on ilmutamiskiirus, teralisus, saadava kujutise teravus, kontrasti tasandavus jm. Ilmuteid koostatakse retsepti järgi või ostetakse valmiskujul kontsentraatidena. Igal ilmutil on konkreetne ilmutusaeg, mille vältel ta filmi või fotopaberit vajaliku tiheduse ja kontrastsuseni töötleb. Viimane sõltub ilmuti temperatuurist, filmitüübist ja ilmuti segamise aktiivsusest töötlemise ajal. Need on ilmuti tootja poolt reglementeeritud. Ilmutid jagunevad otstarbe järgi peen-, normaal- ja jämeterailmutiteks, kahelahuselisteks, tasandavateks, kiir- jne ilmutiteks. 19. sajandi eestikeelses kirjanduses nimetati ilmutit pildi väljakutsumise vedelikuks.

## Vaata ka
*ilmutamine

## Viited
Kinematograaf

**Kinematograaf** (vanakreeka keeles *kinẽma* – 'liigutus, liikumine' + *grapho* – 'kirjutan') oli varane filmiaparatuur. Seda nimetust kasutati nii filmikaamera, kopeerimismasina kui ka projektori tähenduses. 

Selle tööpõhimõtet on Paul Liesegang 1909. aastal kirjeldanud nii: „Üksikfotodest koosnevat filmilinti tõmmatakse mööda avausest, mis on selliste kujutiste suurune. Iga pilt peatatakse ava ees hetkeks, seejärel jätkab see liikumist ning avause ees peatub viivuks järgmine ja järgmine. Projektsioonimehhanism suurendab sellised pildid seinale ning vaatajale jääb mulje, et pildid liiguvad." 

Vennad Louis Jean Lumière (1864–1948) ja Auguste Marie Louis Nicolas Lumière (1862–1954) konstrueerisid oma versiooni kinoaparatuurist, mis põhines süstemaatilisele uurimistööle. Nende leiutis tugines ka sellistele eelkäijatele nagu Ottomar Anschütz (1846–1907, kiirkatikud), Émile Reynaud (1844–1918, optiline teater) ja Thomas Alva Edison (1847–1931, kinetoskoop), kes olid teinud olulisi katseid kinematograafiale lähedastes valdkondades. Oma rolli mängisid leiutise sünni juures ka nende isa rikkalikud kogemused Lyoni filmivabrikust. Kui vennad Lumière'id 1894. aastal oma menetlust välja töötama asusid, pidasid nad algusest peale silmas tööstusliku masstootmise rajamist. Loodud Edisoni kinetoskoobi põhimõttel, oli Lumière'ide aparatuur, 13. veebruaril 1895 välja kuulutatud *Cinétoscope de projection*, mõeldud nii filmimiseks kui ka filmi taasesitamiseks. Fotomaterjalina kasutasid Lumière'id George Eastmani (1854–1932) 35 mm ja Edisoni perforeeritud filmilinti.

## Viited
Mutoskoop

Mutoskoop (kr. muto, "muutuvalt" + skopeõ, "näen"), ka kinora, foolioskoop ehk pöidlakino jm. Pöidlakino mehhaniseeritud vorm, mis koosneb kuni 1000 komponentpildist. Pildid on kinnitatud sarnaselt ketasharja harjastele ringikujulisele trumlile, vaatamisseade tungib otsapidi nende vahele ja piltide vahetus toimub vaatekasti külge kinnitatud vändakese abil. Võimalus motiivide liikumisfaase kontinuaalselt altereerida lubas mutoskoobi abil luua liikumisaistingu. Mutoskoopi arendati tihedas konkurentsis Thomas Alva Edisoni (1847-1931) kinetoskoobiga. 1894 võttis mutoskoobile patendi Herman Casler (1867-1939), neid hakati paigaldama avalikesse kohtadesse nagu hasartmangusaalidesse, raudteejaamadesse, kaubamajadesse jm. Aasta hiljem hakkas ka New Yorgis tegutsema American Mutoscope and Biograph Company, mis selliseid seadmeid tootis. Järgmistel aastatel rajati sarnased ettevõtted Euroopasse (1898 Saksamaale) ja Lõuna-Aafrikasse. 20. saj alguseks oli avalikesse kohtadesse paigaldatud juba u 500 mutoskoopi. Mutoskoobi jaoks tehti pilte spetsiaalse kaamera ehk mutograafi abil, mis töötas elektrimootoriga ja kasutas 7cm laiust perforeeritud paberalusel filmimaterjali. Filmist tehti hiljem kontaktkoopiad ja neid demonstreeriti mutoskoopides. Mõned aastad hiljem sai niisuguseid materjale demonstreerida juba projektsioonidena suuremale rahvahulgale. 1905 hakkas Saksamaal mutoskoope tootma šokolaadivabrikant Stollwerck, 1906 poolitati ja perforeeriti senine laifilm ja nende demonstratsioonid hakkasid toimuma kinosaalides. Mutoskoobid olid kasutusel kuni 1970. aastateni välja, hilisemas ajaloos kasutati neid laatadel jm.
Söetrükk

**Söetrükk** (ingl *carbon print*) on 1864. aastal kasutusele võetud mitmevärvilist kujutist luua võimaldav fotograafilise pildi saamise protsess, kus kasutati želatiinis lahustatud pigmente ja milles kujutise saamiseks töödeldi seda hariliku ilmutamise asemel vees. Söetrükis pilt on kõrvaltoonita mustvalge kujutis, mis on suure fotograafilise ulatusega ja mille pooltoonide hulk on erakordselt rikkalik. Söetrükk on hea säilivusega pilte andev fotograafiline menetlus, mille leiutas 1855. aastal Alphonse Louis Poitevin ning mida täiustasid Joseph Swan ja teised. 

Söetrükk oli oma kujutise eripärade tõttu populaarne kunstiliste taotlustega fotograafias, kus selle abil imiteeriti tihti vanade meistrite teoseid (eriti maalikunstist). Söetrüki aktiivne leviaeg kestis umbes 19.-20. sajandi vahetuseni. Selle menetluse abil saadud pildid on ajas püsivamad kui tavalised fotod. Spetsiaalset paksu pabermaterjali toodeti söetrüki tarbeks umbes 1930. aastateni.

## Viited
Autokroom

Autokroom (ingl.k. autochrome), (auto- + kr.k. chroma, "värv, värvus") oli vendade Auguste Marie Louis Nicolas (1862-1954) ja Louis Jean (1864-1948) Lumière kasutusele võetud värvifotoplaadid ja -slaidid. Autokroom oli esimene praktikas kasutamiskõlblik värvusfotograafia protsess, mis patenteeriti 1906. aastal. Motiiv pildistati kolmele mustvalgele plaadile, mis esindasid punast, rohelist ja sinist värvust. Osakujutised liideti hiljem kartulitärklisega kaetud plaadil, kus teatud värvustooniga tärklisekihid toimisid selektiivsete filtritena. Autokroom-materjalide väljatöötamine oli seotud kinematograafia leiutamisega. Autokroom toodi turule aastatel 1903-1907. Autokroom-tehnoloogia toetus aditiivsele rastermenetlusele, mille oli juba 19. saj keskel algeliselt välja töötanud Louis Arthur Ducos du Hauron (1837-1920). Autokroom-meetodis kasutati kartulitärklise väikesi osakesi, mis värviti punaseks, roheliseks ja siniseks, seejärel segati omavahel ja asetati fotoplaadile. Tärklise graanulite vahelised tühimikud täideti tahmaga. Nende kihtide all asus valgustundlik želatiinemulsioon. Autokroom-materjalid sobisid slaidide ehk diapositiivide tegemiseks, amatöörfotograafia jaoks oli Autokroomi protsess liiga keeruline, asjaarmastajate hulgas levis esimesena Agfa 1916. a väljatöötatud menetlus.
Ilmutamine

**Ilmutamine** on fotomaterjali töötlemine lahustega, mis sisaldavad ilmutavaid aineid (nt metool, hüdrokinoon, amidool, glütsiin, algaastatel ka elavhõbe jm) ning millega materjali valgustundlikus kihis särituse tulemusel tekkinud varjatud ehk latentne kujutis muutub nähtavaks. Varajases fotograafias tekkis kujutis otsese valgustamise ehk säritamise tulemusena; ilmutamine võimaldas särituskestust sadu kordi lühendada. Ilmutavaid lahuseid nimetatakse ilmutiteks.
Fotoemulsioon

Fotoemulsioon (pr émulsion, Id emulsus "väljalüpstud") on fotomaterjali (-filmi, -plaadi või -paberi) valgustundlik kiht, mis koosneb želatiinist või sünteetilisest polümeerist ja selles ühtlaselt jaotunud hõbehalogeenide (nt hõbebromiid, -kloriid, -jodiid) kristallidest. Ajalooliselt koosnes dagerrotüübi emulsioon hõbejodiidist, märgkolloodiumemulsioon hõbehalogeniide sisaldavast munavalgest. Nüüdisaegse emulsiooni alguseks oli kuivželatiinemulsiooni leiutamine 1871. a.
Suurendi

**Suurendi** ehk **fotosuurendi** on seade negatiivist projektsioonsuurenduse abil koopiate tegemiseks. Ajalooliselt on suurendit peetud ka tagurpidi töötavaks kaameraks: sarnaselt kaamerale on ka suurendi varustatud teravate piltide tegemiseks objektiiviga. Populaarseimat, pärast 1857. aastat valmistatud Woodwardi suurendit nimetatigi solaarkaameraks.

## Viited
Fotosuurendus

**Fotosuurendus** on väiksemast fotost suurema koopia valmistamine. 

Esimese fotosuurenduse tegi arvatavalt John W. Draper New Yorgis 1840. aastal. Tegeldes dagerrotüüpidega, tahtis Draper veenda avalikkust selles, et suurendamine võib anda paremaid tulemusi kui töötamine suureformaadilise kaamera ja materjalidega. 

Esimese suurendi patenteeris Alexander Wolcott ning juba 1850ndatel muutusid suurendused koos märgkolloodiumfotograafiaga populaarseks. Esmalt hakkasid levima *imperial*-formaadis fotod, seejärel veelgi suuremate, kuni elusuuruses mõõtmetega pildid. Koos kuivželatiintehnoloogiaga selline gigantomaania rauges.

## Viited
Fotoessee

Fotoessee on narratiivse struktuuriga fotodest ja tekstidest moodustatud kooslus, mis käsitleb materjali diakroonselt, markeerides pildikomponentide toimumist ajalises järgnevuses. Fotoessee avab kujutatud materjali järk-järgult, erinevatest aspektidest, luues jutustavaid, assotsiatiivseid jm seoseid, andes kooslusele suuna. Fotoessee peetakse fotojutustuse lühivormiks. Ajalooliselt kasutatud enim pildiajakirjades ja dokumentalistikas. Fotoessee kujunes valja pärast Teist maailmasõda nn humanistliku reportaažfotograafia raames (W. E. Smith jt). Varaseimaks selliseks koosluseks oli ilmselt isa ja poeg Nadarite ülespildistatud intervjuu Prantsuse keemiku Michel Eugène Chevreul'ga, mille avaldas nii fotode kui ka teksti kujul ajakiri Le Journal Illustré 5. septembril 1886. aastal. Ameerikas püüdis sellises žanris kooslusi avaldada Illustrated American, ent regulaarselt hakkas sääraseid töid avaldama tuntud ajakiri Life.
Imperaatorpanoraam

**Imperaatorpanoraam** (ing.k. *emperor panorama*, sks.k. *Keiserpanorama*) on stereoprojektsiooni kabinetisuurune vorm, siseruumi ehitatud kabiin, kus vaadati suureformaadilisi stereopilte ja kasutati umbes 50 kaasist stereoslaidi. Vaatajad istusid ümara rotundiks nimetatud objekti ümber, mille diameeter oli 3,75 meetrit ja kõrgus 2,4 meetrit ja mis oli mõeldud 25-le toolil istuvale inimesele korraga vaatamiseks. Iga säärane vaatekoht koosnes toolist ja stereoskoopsest vaateavast. Vaadatavate klaasist slaidide vahetamine toimus automaatselt, mootori abil. Nähtava valgustamine toimus petrooleum- või elektrilampide abil. Iga poole minuti järel vahetati slaide akustilise signaali saatel. Vaatamine lõppes, kui slaidid olid näidatud kõigile 25-le vaatajale ehk vaateseadmele ringi peale teinud. Sellise vaatemasina konstrueeris füüsik August Wagoner (1844–1925), kelle arvates stereoskoopia oligi fotograafia kõige kuninglikum vorm. Säärane nn imperaatorlik galerii asus nt Berliini kesklinnas Friedrichstrassel, kus see kujunes 1880. aastatel publiku lemmikpaigaks ja armastatuimaks atraktsiooniks. Järgnevatel aastatel rajati umbes 250 analoogset skoopilist meelelahutusasutust. Neis hakati näitama ka ajalooliste sündmuste rekonstruktsioone ja 1875–1925 toodeti nende jaoks üle 160000 stereopildi. Wagoner hakkas korraldama ekskursioone vaatamisväärsuste juurde kogu maailmas. Riigikorra vahetusega Saksamaal devalveerus mõiste keiser, kuid panoraami meelelahutuslik institutsioon säilis hoolimata kinematograafia võidukäigust 1920. aastatel. Berliini Keiserpanorama suleti alles 1939. Keiserpanoramas näidatavad programmid olid eelkäijaks kinodes levima hakanud uuele ringvaate formaadile „Wochenschau", mis kätkes endas nii faktiivset informatsiooni kui ka sensatsioone.

## Viited
Pisipilt

**Pisipilt** (inglise *thumbnail*) on pildi väike taasesitus, mida kasutatakse failide hõlpsamaks tuvastamiseks failibrauserites. Photoshopis esitatakse nende abil kihtide ja kanalite hetkestaatus.
Autostereogramm

**Autostereogramm** on kahemõõtmeline (2D) kujutis, mis võib luua kolmemõõtmelise (3D) stseeni optilise illusiooni. Autostereogrammid kasutavad efekti saavutamiseks ainult ühte kujutist, samas kui tavalised stereogrammid vajavad kahte. Erinevalt tüüpilistest stereogrammidest on autostereogrammi 3D-stseen sageli tuvastamatu enne, kui seda õigesti vaadatakse.

Autostereogrammi optiline illusioon on sügavustaju ja hõlmab stereopsist ehk sügavustaju, mis tuleneb mõlema silma erinevast perspektiivist, nimetatakse binokulaarseks parallaksiks.
Heliograafia

**Heliograafia** oli esimene fotograafiline menetlus. Selle töötas välja prantsuse leidur Joseph Nicéphore Niépce umbes 1825. aastal. Seda täiustas kunstnik ja ettevõtja L. J. M. Daguerre.
Heliograafiat kasutati ka hiljem pangadokumentide reprodutseerimisel.

## Viited