open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Roman Matsov

**Roman Matsov** (27. aprill 1917 Peterburi – 24. august 2001) oli  eesti dirigent. 

## Elukäik
Roman Matsov lõpetas Tallinna Konservatooriumi aastal 1940 klaveri ja viiuli erialal ja täiendas Berliinis ja Leningradi konservatooriumis dirigeerimisoskusi. Ta võitis 1946. aastal NSV Liidu noorte dirigentide konkursil Leningradis II preemia. 

Aastail 1938–1940 oli Matsov Riigi Ringhäälingu sümfooniaorkestri viiuldaja. 

Teise maailmasõja ajal juhatas Matsov Jaroslavlis Venemaa tagalasse evakueerunud eesti muusikuist moodustatud sümfooniaorkestrit ning sügisest 1944 asus juhatama sümfooniaorkestrit Tallinna ringhäälingu juures; töö raadioorkestri juures kestis aastani 1988.

Aastast 1947 kuni elu lõpuni oli Roman Matsov Tallinna Riikliku Konservatooriumi (hiljem Eesti Muusikaakadeemia) õppejõud (aastast 1977 professor) orkestri dirigeerimise ja kammeransambli erialadel. Tema õpilasi: Peeter Lilje, Tõnu Kaljuste jpt.

Aastail 1950–1963 oli Matsov Eesti Raadio sümfooniaorkestri (ERSO) peadirigent.

## Muusikalised saavutused ja pärand
Matsov on tutvustanud eesti muusikat nii Eestis, NSV Liidus kui välismaal (Rumeenias, Saksamaal jm). 

Hoolimata sovetliku repertuaaripoliitika Lääne-vastastest suunistest, õnnestus tal tuua publikuni mitmete klassikute, nagu Johann Sebastian Bachi, Georg Friedrich Händeli, Wolfgang Amadeus Mozarti, Ludwig van Beethoveni ja Franz Schuberti, vokaalsümfoonilisi suurteoseid. Ka paljud Igor Stravinski, Arnold Schönbergi, Anton Weberni, Carl Orffi ja teiste 20. sajandi heliloojate teosed kõlasid siinpool esmakordselt just tema käe all. 

## Koostöö Šostakovitšiga
Tihe läbikäimine vene helilooja Dmitri Šostakovitšiga võimaldas sageli tolle teoste teist või kolmandat ettekandmist Tallinnas. Matsovist sai Šostakovitši pärandi varjaja ning hoidja. Kui Šostakovitš Stalini tahtel sattus ideoloogilisse ebasoosingusse, püüti tema loomepärandit säilitada niiviisi, et pärast teoste esiettekandeid Moskvas või Leningradis salvestas Matsov need Eestis ka siinse orkestriga. Šostakovitš arvestas oma tööde "kalevi alla" panemise võimalusega, misjärel jääks neist alles vähemalt koopia Tallinnas. 

## Tunnustus

* 1954 Eesti NSV teenelise kunstnik 
* 1967 Eesti NSV rahvakunstnik
* 1995 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind
* 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Matsovi arhiiv
Dirigent Matsovist järele jäänud arhiiv sisaldab seega rohkesti Šostakovitši pärandiga seotud väärtuslikke dokumente. Tema arhiivis leidub samuti eesti helilooja Heimar Ilvese sümfooniaid, mida pole kunagi avalikult esitatud. Nõukogude ajal eemaldati Ilves Tallinna konservatooriumist religioossete vaadete tõttu ning ta elas äärmises vaesuses.

Arhiivi valdaja on Roman Matsovi Moskvas elav poeg Mark Matsov (sündinud 1943), kes on ajakirjanik ja stsenarist.

## Viited

## Välislingid
*Классическая музыка.ru - Роман Вольдемарович Матсов
Alexandre Liwentaal

**Alexandre Liwentaal** (3. jaanuar 1868 Šveits – 13. august 1940 Kanada) oli aviaator. 

Alexandre Liwentaali isapoolne suguvõsa on pärit Eestist Liivi mõisast Läänemaal.

1894. aastal sooritas ta Inglismaal isevalmistatud purilennukil 80-meetrise lennu.

1897. aastal ületas ta kuumaõhupalliga Alpid.

Töötas insenerina krahv Ferdinand von Zeppelini tehases Saksamaal.

1906. aastal osales National Geographicu ekspeditsioonis, mille eesmärk oli vallutada kuumaõhupalliga põhjapoolus.

Alexandre Liwentaal oli tegev umbes 20 valdkonnas, seal hulgas auto- ja sõjatööstuses.

Ülemiste Citys asuv Lõõtsa 12 kontorihoone kannab Alexandre Liwentaali nime.

## Viited

## Kirjandus
*Jean-Claude Cailliez: Alexandre Liwentaal Pionnier Suisse de l'aéronautique européenne entre 1890 et 1914., Genève: Editions Secavia, 2004, ISBN 2882680147

## Välislingid
*Alexandre Liwentaal
*Avastamata eestlasest geenius raiutakse ajalukku Eesti Ekspress, 4. detsember 2003
*Eestlane konstrueeris lennuki enne Wrighti vendi Eesti Ekspress, 23. august 2001
Unetus

**Unetus** ehk **insomnia** on unehäire, mille korral esineb suutmatus ilma raskusteta magama jääda, katkendlik uni ja liigvarajane ärkamine. RHK-10 järgi kodeeritakse seda häiret F51.0 või G47.0..
Uneapnoe

**Uneapnoe** (ladina keeles *apnoe obstructiva*; sõna päritolu: vanakreeka keeles *apnoe* 'hingamatus') on une ajal tekkiv hingamiskatkestus (magamisaegne hingamatuse sündroom).

## Sündroomi iseloomustus
Hingamispausidega norskamine (ülemiste hingamisteede täielik või osaline lõtvumine ja kokkuvajumine) on tegelikult krooniline hapnikudefitsiiit, mille käes vaevleb uneajal rakutasemel kogu organism, võideldes "nähtamatu kägistava vaenlasega" iga hapnikusõõmu pärast. Nende rohkearvuliste episoodidega kaasneb iga kord vere hapnikusisalduse järsk vähenemine ja süsihappegaasi sisalduse suurenemine: organismis käivitub SOS-signaal, paisates keset täielikku unerahu verre adrenaliini ja teisi stressihormoone "päästetöödeks". Aju ärkab ja adrenaliin kiirendab südametööd, tõstab vererõhku, stimuleerib ainevahetust, neerude ja teiste organite tööd. Nii möllab lõõgastava ja kosutava ööpuhkuse asemel tõeline keemiavabrik. Hommikuti ärgatakse rampväsinuna, suu kuivab, pea on uimane või valutab, süda peksleb ja vererõhk on kõrge. Pärastlõunal hakkab seletamatu ja üha süvenev väsimus küsima lõivu tukastamise näol. Unevaeguse kumuleerudes halvenevad ajapikku keskendumisvõime, meeleolu ja mälu, häirub ka seksuaalfunktsioon, ajapikku võivad areneda kõrgvererõhktõbi, südame rütmihäired, südame- ja ajuinfarkt, diabeet.

Adrenaliini öine ületootmine soodustab rasvkoe teket. Kuna tervis halveneb pikkamisi, otsitakse väsimuse põhjust sageli vananemisest või ebapiisavast puhkusest. Seevastu tuleks aga teadvustada norskamisega seotud terviseriske ja otsida abi.

## Sündroomi kandjad

Noortel inimestel on uneapnoe suhteliselt haruldane nähtus. Kõige tavapärasem magamisaja hingamatuse sündroomi põdeja on keskaealine, ülekaaluline, lühikese kaela ja mitteesile küündiva lõuaga suitsetav mees. Tihti süveneb sündroom tänu sellele, et inimesed püüavad päevast unisust kompenseerida kaloririkka toidu söömisega. Liigsed kalorid aga põhjustavad tüsedust ning see on üks peamisi uneapnoe tekitajaid, seega ei paranda söömine apnoed, vaid süvendab seda veelgi.

## Ravi

Diagnoositud uneapnoe raviks on välja töötatud spetsiaalne seade, mille tähis on CPAP. Nina kaetakse maskiga, mille küljes on rõhutoru, mis jookseb spetsiaalsesse aparatuuri, mis kontrollib pideva positiivse rõhu andmist hingamisteedele. Operatsiooni kasutatakse siis, kui apnoe põhjuseks on ninapolüübid, adenoidid, pikk pehme suulagi jne.
Somnambulism

**Somnambulism** ehk **unesrändamine** ehk **kuutõbi** on unehäire, mille ajal magaja (unesrändaja) on suuteline nägema ja kõndima (mõnikord ka rääkima). Hiljem ei mäleta unesrändaja juhtunut. Somnambulism esineb sagedamini lastel, vanemaks saades see tavaliselt kaob.

RHK-10-s klassifitseeritakse somnambulism koodiga F51.3

## Tugikirjandus
*RHK-10: Somnambulism
Nikolai Aleksejev

**Nikolai Gennadjevitš Aleksejev** (vene keeles *Николай Геннадьевич Алексеев*; sündinud 1. mail 1956 Leningradis) on vene dirigent.

Ta on Peterburi uue dirigeerimiskoolkonna üks silmapaistvam esindaja. Nikolai Aleksejevi nimi sai muusikamaailmas tuntuks, kui ta võitis VII Herbert von Karajani nimelise rahvusvahelise dirigentide konkursi (1982). 

1983. aastal lõpetas ta Leningradi konservatooriumi sümfooniaorkestri dirigeerimise erialal – juhendajateks Arvīds ja Mariss Jansons. 

Pärast mõneaastast töötamist Peterburi Maria Teatris (tolleaegne Leningradi Kirovi-nimeline teater) sai Nikolai Aleksejevist 1985. aastal Uljanovski Filharmoonia sümfooniaorkestri dirigent (hiljem ka peadirigent). Samal aastal võitis ta Vaclav Talichi nimelise rahvusvahelise dirigentide konkursi Prahas ning rahvusvahelise dirigentide konkursi Tokyos. Nikolai Aleksejev on juhatanud kõiki Moskva ja Peterburi tähtsamaid sümfooniaorkestreid ning andnud kontserte Euroopas, USAs ja Jaapanis. Aastail 1995–1998 oli ta seotud Zagrebi Filharmoonia sümfooniaorkestriga Horvaatias. 2000. aastast on Nikolai Aleksejev Peterburi Filharmoonia sümfooniaorkestri dirigent, 2001. aastast koordineerib ta Peterburi Filharmoonia kammerorkestri tööd ning hooajal 2002/2003 oli ta Moskva Suure Teatri esimene külalisdirigent.

Hooajal 1997/1998 oli Nikolai Aleksejev ERSO esimene külalisdirigent ning alates 2001. aasta sügisest kuni 2010. aasta sügiseni oli ta ERSO peadirigent ja kunstiline juht.

## Tunnustus
* 1991 Vene NFSV teeneline kunstnik 
* 2006 Valgetähe III klassi teenetemärk  
* 2007 Vene Föderatsiooni rahvakunstnik 
* 2010 Eesti Vabariigi kultuuripreemia

## Viited
Ajavahestress

**Ajavahestress** on füsioloogiline ja psühholoogiline seisund, mis on tingitud päeva pikkuse muutumisest reisides üle ajavööndite piiride.

Ida suunas reisides muutub päev näiliselt lühemaks (näiteks kui startida Londonist kell 14.00 kohaliku aja järgi ja jõuda tunni aja pärast Tallinna, on siin kell 17.00), lääne suunas liikudes pikemaks (näiteks kui startida Tallinnast kohaliku aja järgi kell 14.00 ja jõuda tunni aja pärast Londonisse, on kell seal 13.00).
Aju

**Aju** on närvikoest koosnev kompaktne elund, loomade närvisüsteemi keskne osa. 

Aju esineb nii selgrootutel kui ka selgroogsetel loomadel. 

Selgroogsete loomade aju jaguneb seljaajuks ja peaajuks.

## Vaata ka
*kesknärvisüsteem
*närvitänk

## Viited
EEG

**EEG** on lühend, mis võib tähendada järgmist:
* Elektroentsefalograaf on seade peaaju bioelektrilise aktiivsuse mõõtmiseks. Salvestamise ajaks paigaldatakse uuritava subjekti peanaha pinnale, aju pinnale või ajju elektroodid, mille abil registreeritakse aju toodetud elektrilaineid.
* Elektroentsefalogramm ehk elektroentsefalograafi abil salvestatud graafik.
* Elektroentsefalograafia on peaaju aktiivsuse mõõtmise meetod, mille võttis kasutusele saksa neuroloog ja psühhiaater Hans Berger 1929. aastal.
Sensoorne deprivatsioon

**Sensoorne deprivatsioon** on olukord, kus ühe või mitme meeleelundi kaudu välismaailmast saadav andmehulk on märgatavalt vähenenud. 

Eristatakse
*osalist sensoorset deprivatsiooni,
*täielikku sensoorset deprivatsiooni.

Osalise sensoorse deprivatsiooni korral blokeeritakse ainult mõne meeleelundi talitlus, näiteks suletakse silmad vms.

Täieliku sensoorse deprivatsiooni korral (kasutatakse ka mõistet sensoorne isolatsioon) püütakse blokeerida aistmine kõigis meeleelundites. Sensoorse isolatsiooni saavutamisel kerkivad esile eetikaprobleemid – kas uurimise eesmärgil on õigus sekkuda inimese füsioloogilistesse protsessidesse sellisel määral, et saavutatakse nn puhta aju seisund või sündroom: seisund, mil aju on eraldatud keskkonnast sellisel määral, et ajju ei saabu ühtegi välisimpulssi.

Lühiajalist sensoorset deprivatsiooni kasutatakse rahunemiseks, pikema kestusega deprivatsioon võib esile kutsuda rahutust, keskendumishäireid, hallutsinatsioone ja ebameeldivustunnet. Samuti võib pikema deprivatsiooni tagajärjel ajutiselt tekkida nägemis- ja kirjutamishäireid ning intellektuaalsete võimete langust.

Sensoorne deprivatsioon võib tekkida näiteks kaugsõiduautojuhtidel või pikki vahemaid läbivatel lenduritel. Sellistel juhtudel on kuulmis- ja nägemiselunditele antav signaal ühetaoline ja selle vältimiseks vajavad nad aju stimuleerimiseks ärritavat signaali.

## Vaata ka

* Teadvus
Depressant

**Depressant** on üldnimetus ainetele, mis pärsivad närvisüsteemi talitlusavaldusi – nii psüühilisi funktsioone kui neuroloogilisi funktsioone.

Teatud juhtudel on närvisüsteemi depressandid näidustatud ravimitena (tänapäeval bensodiasepiinid, varem barbituraadid).

Närvisüsteemi depressantideks on ka uimastid. Uimastitena tarvitatavate depressantide hulka kuuluvad näiteks alkohoolsed joogid ja rahustid, mõneti eraldiseisvana ka oopium jt opiaadid, kanepitooted.

Uimastid tekitavad juba väikestes kogustes tarvitamisel pidurdusprotsesside pärssimise tõttu eufooriat ning sageli alandavad tundlikkust, pikendavad reaktsiooniaega ja pärsivad motoorseid reaktsioone. Suuremates kogustes tarvitamine muudab enamasti kõne segaseks ja võib tarvitaja viia teadvusekaotuseni.

Mitme depressandi koostarvitamisel võimendavad nad üksteise mõju.

Depressandi vastand on stimulant.

## Vaata ka
* Antidepressant
Oopium

**Oopium** (lad < kr *opion* 'magunamahl'; vanemas eestikeelses kirjanduses ka *laudanum*, *mekoonium*) on unimaguna valmimata kupardest saadav kuivatatud piimmahl.

Euroopa farmakopöa järgi on droogiks tooroopium (*Opium crudum*) – magunaliste sugukonna taimeliigi unimaguna varaküpsuses kuparde kuivanud piimmahl, mis kogutakse kokku ja rullitakse kas pallikesteks (oopiumikummi) või peenestatakse pulbriks (jahvatatud oopium). (Raal, 418:2010b)

Tooroopium peaks sisaldama vähemalt 10% morfiini ja kodeiini vähemalt 0,1%.

Oopiumist toodetavat heroiini tarvitatake peamiselt narkootikumina. (Raal, 419:2010b)

Väikeses koguses oopiumi tarvitamine tekitab algul ärritust, hiljem mõjub rahustavalt, valu vaigistavalt ja uinutavalt. Oopiumi korduv tarvitamine võib tekitada ravimisõltuvuse. Oopium ja selle valu vaigistavad alkaloidid on narkootikumid ja nendest valmistatud ravimite üle peetakse eriarvestust.

Oopium on lähtematerjaliks poolsünteetilisele narkootilisele ainele heroiinile.

Oopiumis leiduvaid alkaloide nimetatakse opiaatideks.

2007. aastal toodeti 93% maailmaturule jõudnud oopiumist ÜRO andmetel Afganistanis, eriti selle edelaosas. Pool Afganistani oopiumist pärines omakorda Helmandi provintsist.

1990. aastatel pärines enamik oopiumitoodangust Birmast.

## Vaata ka
* Oopiumisõda
*Oopiumimaguna kasvatamine ja oopiumi tootmine Afganistanis

## Viited

## Kirjandus
* Ain Raal, "Farmakognoosia: Õpik kõrgkoolidele", lk 417-419, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 548–549, 2010b
Opiaadid

**Opiaadid** on farmakoloogias oopiumialkaloide sisaldavate ravimite rühma koondnimetus.

Algselt kasutati nimetust oopiumitinktuuri kohta, mida valmistati tooroopiumist. 

Tänapäeva farmakoloogias nimetatakse opiaatideks ka oopiumalkaloidide derivaate sisaldavaid poolsünteetilisi ravimeid. **Opiaatideks** nimetatakse ka morfiini derivaate. 

Osade allikate kohaselt on opiaadid opioidide sünonüümiks. 

Opiaadid mõjutavad inimorganismi tervikuna ja on suure sõltuvuspotentsiaaliga. Selle täpseid mehhanisme seni ei tunta, kuna opiaadid sarnanevad endorfiinidega (organismi enda morfiinidega), siis kinnituvad nad samadele retseptoritele. 

## Kirjandus
*"Meditsiinisõnastik", 545:2004
*Sinikka Piippo, Ulla Salo, "Meelte ja tunnete taimed" (originaali pealkiri "Mielen ja rakkauden kasvit"), Varrak, lk 263, 2007
Depressant (ökoloogia)

**Depressant** on aine, mis vähendab vee aurumist (näiteks veekogust või põldudelt). Depressante kasutatakse näiteks väheste sademetega piirkondades põllumajanduses.

## Vaata ka
* Närvisüsteemi depressant
Hallutsinogeen

**Hallutsinogeen** on narkootikum, mis muudab taju ja kutsub esile hallutsinatsioone.

## Liigitus
Hallutsinogeenid liigitatakse päritolu järgi looduslikeks ja sünteetilisteks.

**Looduslike hallutsinogeenide** hulka kuuluvad näiteks meskaliin (pärit *peyote*-kaktusest), psilotsibiin (seened), LSA (taevassinine lehtertapp ehk *Morning Glory*) jpt. Ka kanepisaadused võivad põhjustada hallutsinatsioone .

**Sünteetiliste hallutsinogeenide** tuntuim esindaja on LSD. Teistest tuntumatest sünteetilistest hallutsinogeenidest võiks mainida fentsüklidiini (PCP) ja ketamiini. Sünteetilistest ainetest arvatakse hallutsinatsioone tekitava toime tõttu selesse rühma aeg-ajalt   ka *[MDMA]]* ja temasarnased amfetamiini derivaadid.

## Toime
Hallutsinogeenide toime mõjul ilmnevaid elamusi nimetatakse slängis *trip* (inglise sõnast *trip* 'reis, ränd'). Kui elamused on negatiivse sisuga, kasutatakse väljendit *bad trip* ('halb reis'). *Bad trip* korral on tavaline paranoia, tõesena tunduvad mõtted jälitamisest või tagaajamisest ning ähvardavad hallutsinatsioonid (koletised, ründavad loomad jms).

Hallutsinogeenide poolt tekitatud füüsiline sõltuvus on tagasihoidliku intensiivsusega (higistamine, käte värisemine). Sagedamini esineb psüühiline sõltuvus (unehäired, ärevus). Hallutsinogeenid võivad rohkem kui teised narkootikumid vallandada püsivaid psüühikahäireid. Näiteks võivad algselt LSD toime all tekkinud elamused jääda püsima ka pärast aine otsese mõju lakkamist – inimesel tekib psühhootiline seisund.

## Viited
LSD

**LSD** ehk **lüsergiinhappe dietüülamiid** (inglise keeles *Lysergic acid diethylamide*; teised nimetused **LSD-25**, **hape**, **mark**, **ellekas**, **Ruut**, **reis**, **trip**) on poolsünteetiline hallutsinogeenne psühhedeelikum ning psühhoanaleptikum.

See on lüsergamiidide hulka kuuluv keemiline ühend, mida sünteesitakse harilikust tungalterast saadavatest ühenditest. 

LSD on serotoniini retseptorite **5-HT<sub>2A</sub>** agonist, millel on dopaminergiline toime. 

LSD sünteesis esimesena 1938. aastal Baselis Sandoze laboratooriumis šveitslasest keemik Albert Hofmann, kes otsis migreeniravimit. Tollal jättis Hofmann LSD kõrvale, kuid 5 aastat hiljem ainega juhuslikult kokku puutudes avastas selle psühhedeelsed omadused. 1950.–1960. aastatel kasutati LSD-d tootenimega Delysid psühhoteraapia abivahendina. Samuti uuriti aine kasutamist "tõeseerumina" (CIA projekt MKULTRA). LSD keelustati Ameerika Ühendriikides 1966. aastal, seejärel ka mujal maailmas.

LSD populaarsuse tippaeg oli hipiajastul. 

Uimastit tarvitatakse suu kaudu, mõjuperiood (*[[trip]]*) kestab 6–12 tundi. Mõju on väga intensiivne, kasutajal võib tekkida "kehast väljumise tunne", ta võib näha mitmesuguseid hallutsinatsioone. LSD tarvitajal tõuseb vererõhk ja kehatemperatuur, kiireneb pulss ja hingamissagedus. Tavaliselt laienevad pupillid, tugevnevad refleksid ja väheneb koordinatsioonitaju. Uimasti tarvitajat võib iseloomustada ka hajevil olek, letargia, uimasus, ebakindlad liigutused ja üle keha värisemine.

LSD tekitatav sõltuvus on tagasihoidliku intensiivsusega, samuti on LSD tarvitamisest raske saada üledoosi, sest surmav annus on tavalisest annusest tuhandeid kordi suurem. Jaanus Harro on raamatus "Uimastite ajastu" öelnud: "..küll aga võib kaotada võimu enda üle. Kui närvihälvitite maailmale ongi võõras kihutav sund uue annuse järele, siis omamoodi sõltuvust võib neidki tarbijaid vaadates näha. [---] Nii et on siiski põhjust kõnelda käitumusliku ja sotsiaalse sõltuvuse tekkimisest."

LSD tarvitamisel tekkiv reaalsustaju kadu ja hallutsinatsioonid võivad põhjustada õnnetusjuhtumeid, kui inimene nende ajel tegutseb.

19. aprillil tähistavad neuropsühhofarmakoloogia entusiastid kogu maailmas nn jalgrattapäeva (*Bicycle Day*). Nimelt manustas Šveitsi keemik Albert Hofmann just sel kuupäeval 1943. aastal enda arvates väikese koguse (250 mikrogrammi) tungalterast sünteesitud ühendit LSD-25. Aine hakkas talle mõjuma teel laboratooriumist koju jalgrattasadulas.

## Viited

## Kirjandus
* Jaanus Harro "Uimastite ajastu", Tartu Ülikooli kirjastus 2006

## Välislingid
* Albert Hofmanni nekroloog
* Hallutsinogeenid Tervise Arengu Instituudi veebilehel Narko.ee
* LSD mõjusid uuriti esmakordselt ajuskanneritega Blogi Kanepitemp, 12. aprill 2016
Triitium

**Triitium** (kr *tritos* 'kolmas') ehk **üliraske vesinik** (keemiline sümbol **T** või **<sup>3</sup>H**) on vesiniku isotoop, mille tuumas on lisaks ühele prootonile kaks neutronit.

Triitiumi aatommass on 3,01686. Agregaatolek on gaasiline.

Triitium on radioaktiivne poolestusajaga 12,32 aastat. Radioaktiivsel lagunemisel emiteerib triitium nõrka beetakiirgust.

## Ühendid
Triitiumi reageerimisel  hapnikuga moodustub vesi T2O (üliraske vesi).

## Levik
Looduses esineb triitiumi väga väikestes kogustes. Triitium tekib enamasti atmosfääri ülakihtides kosmilise kiirguse mõju tõttu atmosfääris leiduvatele gaasidele.

Levinuim  triitiumi tekke mehhanism toimib, kui lämmastiku molekulid on avatud kosmilisele neutronivoole. Saades juurde ühe neutroni, laguneb lämmastiku tuum  süsiniku ja triitiumi tuumaks. Triitiumi lühike poolestusaeg (12,32 aastat) ei võimalda looduslike varude kogunemist.

## Triitiumi tootmine
Kuna looduses leidub triitiumit väga vähe, siis toodetakse seda rakenduslikuks otstarbeks  tuumareaktsioonide abil. Triitiumit kasutatakse muu hulgas reageeriva ainena liitumisreaktsioonis deuteerium + triitium (LiD) vesinikupommis, radioaktiivse indikaatorina bioloogias ja keemias. Käsitulirelvadel kasutatakse öisel laskmisel sihiku helenduvat kirpu, kus luminofoori (fosvori) helendamapanemiseks kasutatakse triitiumit.

## Ohtlikkus
Triitium on ohtlik oma radioaktiivsuse tõttu. Väikese energia (maksimaalselt 18 keV) tõttu ei läbi 3H beetakiirgus nahka, aga organismis omastatuna on triitium ohtlik.

## Vaata ka
*Triiton
*Deuteerium (raske vesinik)

## Viited
Ivan Pavlov

**Ivan Petrovitš Pavlov** (vene keeles *Иван Петрович Павлов*; 26. september (14. september vkj) 1849 Rjazan – 27. veebruar 1936 Leningrad) oli vene füsioloog, tingitud reflekside ehk Pavlovi reflekside avastaja.

## Elukäik
Ivan Pavlov õppis Peterburi ülikoolis. 1917. aastal toimunud revolutsioonide ajal keeldus Pavlov lahkumast Venemaalt, vaatamata teda tabanud ülekohtule – temalt konfiskeeriti teadustööde eest saadud kuus kuldmedalit ja natsionaliseeriti panka deponeeritud Nobeli auhinna rahaline osa.

Hiljem keelasid võimud tal emigreeruda, kartes tema paljastusi Nõukogude Venemaa tegelikkuse kohta. Pärast inglise kirjaniku Herbert Wellsi külaskäiku nälgiva Pavlovi juurde ja Rahvusvahelise Punase Risti palveid lubada tal emigreeruda võeti Pavlovi olukord erikontrolli alla ning talle eraldati elatusvahendeid. Pärast seda lubati tal järelevalve all reisida välismaale: Soome, Suurbritanniasse, Ameerika Ühendriikidesse ja Prantsusmaale. Tal oli võimalus välismaale jääda, kuid ta keeldus sellest.

Ivan Pavlov veetis koos perega 26 suve Eestis Sillamäel (täpsemini selle külje all Türsamäel ehk Tiurselis).

Ivan Pavlov pooldas tervislikku eluviisi ja oli tugeva tervisega, kuid 1936. aastal haigestus ta viirushaigusse ning pöördus sugulaste soovitusel arsti poole, kelleks oli hiljem Maksim Gorki "surnuksravimise" eest süüdi mõistetud ja 1941. aastal maha lastud D. Lepnev, kes tegi talle süsti. Seejärel Pavlovi tervis halvenes ning ta sai aru, et on suremas. Surma lähenemist tundev Pavlov kutsus oma õpilased kokku ja kirjeldas oma tundmusi, kuni ta suri. Ühele juhuslikule külastajale öeldi: "Akadeemik Pavlov on hõivatud. Ta sureb." Tema töö oluliseks edasiarendajaks oli Pjotr Anohhin.

## Tunnustus
Ta pälvis 1904. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna vereringe füsioloogiat ja seedimist käsitlevate teadusuuringute eest. Ta oli esimene Nobeli auhinna laureaat Venemaal.
*1902 nimetati Tartu Ülikooli auliikmeks
*1904 Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind
*1924 valiti Tartu ülikooli audoktoriks meditsiini alal (*dr. med. h. c.*)
*1932 valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks

## Viited

## Välislingid

* Jackie D. Wood, The First Nobel Prize for Integrated Systems Physiology: Ivan Petrovich Pavlov, 1904, Physiology, 1. detsember, 2004, 19. köide, nr 326-330DOI: 10.1152/physiol.00034.2004, veebiversioon (vaadatud 26.07.2014) (*inglise keeles*)
Erguti

**Erguti** ehk **stimulant** on aine, mis ergutab kesknärvisüsteemi. Tavaliselt suurendavad ergutid südame rütmisagedust, vererõhku ja lihastoonust ning ergutavad mõttelendu. Tuntumad ergutid on kofeiin ja nikotiin ning uimastite hulka kuuluvad kokaiin ja amfetamiin. Eestis on meditsiinis kasutuses metüülfenidaat (Ritalin).

Paljude kasutajate arvates suureneb ergutite kasutamisega nende töövõime, tegelikult suureneb enamasti ainult tähelepanuvõime ja pikeneb reaktsiooniaeg.

Ergutite vastandiks on depressandid.
Dordže

**Dordže** on Tiibeti budismis kaheksaharuline rituaalne ese, mida laama rituaalide ajal käes hoiab.  

See on püha sümbol (valgustuse piksenool), mis tähendab järsku muutust (*[[bodhi]]*) inimese teadvuses.

Dordže on seotud ka vastandite ühtsusega. Rituaali ajal pannakse meesalget (osavalt väljendatud kaastunne) sümboliseeriv dordže paari kellukesega (*[[drilbu]]*), mis väljendab naisalget (tühjusetarkus). Nende kahe alge ühendus on valgustunud meel. 
Tiibetis antakse lastele sageli eesnimeks Dorje. Tiibetlased usuvad, et see annab lapsele sellise vaimu nagu inimkonda kaugelt aitaval bodhisatval.  
Indias vastab dordžele vadžra (sanskriti *vajra*).
Porsumine

**Porsumine** (inglise *chemical weathering*) on kivimeid moodustavate mineraalide murenemine keemiliste protsesside tagajärjel.

Murenemine jaotatakse tavaliselt porsumiseks ja rabenemiseks ehk keemiliseks ja füüsikaliseks murenemiseks. Valdav osa murenemisest on porsumine.  

Porsumine tuleneb sellest, et murenevaid kivimeid moodustavad mineraalid ei ole atmosfääritingimustes (st atmosfääriga kokku puutudes)  stabiilsed. Porsumine on näiteks kivimite lagunemine või ümberkristalliseerumine hüdrolüüsi, oksüdeerumise, hüdratatsiooni, lahustumise või ioonvahetuse tagajärjel.

Erinevalt rabenemisest, mis vaid lammutab olemasolevad kivimid väiksemateks tükkideks, võib porsumine esile kutsuda olemasolevaist kivimitest uute, atmosfääritingimustes stabiilsematest mineraalidest koosnevate kivimite tekke. Sellised kivimid on näiteks settekivimid.

Porsumine on näiteks päevakivide muutumine savimineraalideks (hüdrolüüs), lubjakivide lahustumine põhjavees sisalduvate ioonide mõjul (lahustumine), pürokseeni muutumine hematiidiks ja kvartsiks (oksüdeerumine), hematiidi muutumine götiidiks (hüdratatsioon) jne. 

Kõige tõenäolisemalt porsuvad mineraalid, mis atmosfääritingimustes on kõige ebastabiilsemad ehk teiste sõnadega need mineraalid, mille stabiilse oleku tingimused erinevad kõige rohkem  normaaltingimustest. Näiteks oliviin kristalliseerub magmast kõrgemal temperatuuril kui päevakivid, mistõttu on ta ka kergemini murendatav. 

## Vaata ka
*murenemine
*rabenemine
Saarestik

**Saarestik** ehk **arhipelaag** on mitme omavahel lähestikku paikneva saare kogum.

Saarestiku saared on tavaliselt tekkelt sarnased. Näiteks Hawaii saared on kuuma täpi vulkanismi saadus, Lääne-Eesti saarestik aga glatsioisostaatilise maakerke tulem.

**Saarestikuks** võidakse nimetada ka saari koos neid ümbritseva merealaga.
Deuteerium

**Deuteerium **ehk **raske vesinik** (keemiline sümbol **D** või **<sup>2</sup>H**)  on vesiniku isotoop,  milles erinevalt tavalisest vesinikust, mille aatomituumas on üks prooton, on lisaks veel üks neutron.

Deuteeriumi aatommass on 2,014101795 *u* (aatomimassi ühikut) ehk 3,344548127•10−27kg. Deuteeriumi tuuma ehk deutroni mass on vastavalt 2,01355323 *u* ehk 3,3436372•10−27kg

## Levik
Deuteeriumi leidub maailmameres keskmiselt 1 2H aatom 6400 H aatomi kohta, ehk umbes 0,156 &permil;.

## Lihtained ja ühendid
Ülimalt väikestes kogustes esineb deuteerium kui lihtaine. See on omadustelt diprootiumi H2 sarnane gaas valemiga 2H2 või D2.

Deuteeriumi levinuim ühend universumis on ühend prootiumi 1H aatomiga ehk 2H 1H või DH.

Deuteerium moodustab hapnikuga reageerides vee erivormi, mis on tuntud raske vee nime all.

## Mürgisus
Deuteeriumi ühendid on imetajatele, sealhulgas inimestele mürgised: umbes 15 protsendi vee asendamine raske veega (2H2O) tekitab rottidel tervisehäireid ja 25...30 % asendamine on surmav.

## Kasutamine
Väikestes kogustes (paar grammi inimese puhul, enam-vähem võrdne raske vee loomulikku sisaldusega kehas) kasutatakse deuteeriumi meditsiinis ainevahetuse jälgimiseks.

## Vaata ka
*Vesinik 
*Triitium
*Vesi
David Wechsler

**David Wechsler** (12. jaanuar 1896 – 2. mai 1981) oli ameerika psühholoog.

Ta on tänapäeval väga populaarsete intelligentsustestide (Wechsleri intelligentsusskaalade) autor.

Wechsleri definitsiooni kohaselt on intelligentsus indiviidi üldine võimekus käituda eesmärgipäraselt, mõelda ratsionaalselt ja tulla keskkonnas edukalt toime.

## Elulugu
Wechsler sündis Rumeenias Lespezis juudi päritolu peres ja immigreerus lapsepõlves koos vanematega Ameerika Ühendriikidesse. Ta õppis New Yorgis koolis City College of New York ja Columbia ülikoolis, kus ta kaitses 1917. aastal magistritöö ja 1925. aastal doktoriväitekirja (juhendaja Robert S. Woodworth). 

I maailmasõja ajal, õppides Charles Spearmani ja Karl Pearsoni käe all, tegi ta koostööd Ameerika Ühendriikide armeega, et töötada välja testid uute noorsõdurite värbamiseks.

Pärast lühikesi tööülesandeid eri valdkondades (sealhulgas viis aastat erapraksist) oli Wechsler aastatel 1932–1967 Bellevue Psühhiaatriahaigla peapsühholoog. 

Wechsler suri 1981. aastal, kui tema psühholoogiatestid olid juba kõrgelt hinnatud.
Raymond Bernard Cattell

**Raymond Bernard Cattell** (20. märts 1905 – 2. veebruar 1998) oli ameerika ja Suurbritannia psühholoog. Peamised tegevusvaldkonnad olid intelligentsuse ja isiksuseomaduste mõõtmine.

## Intelligentsus
Cattell liigitas intelligentsuse kaheks, teineteisele vastanduvaks pooleks:

*Fluiidne ehk liikuv ehk voolav intelligentsus (inglise keeles *fluid intelligence*) on närvisüsteemi arenguprotsess, mis väljendub indiviidi võimes arutleda, teavet käsitleda ja analüüsida, uudsetes olukordades toime tulla, tajuda seoseid ja hankida uusi teadmisi.
*Ladestunud ehk kristalliseerunud intelligentsus (inglise *crystallized intelligence*) on elu jooksul koos teadmiste omandamise ja ümbritseva keskkonnaga koostoimes arenev intelligentsus. See sisaldab omandatud teadmisi ja oskusi ning nende rakendamist spetsiifiliste asjade puhul.

Fluiidne intelligentsus saavutab haripunkti 20. eluaastaks ja hiljem langeb mõningal määral. Kristalliseerunud intelligentsus areneb kogu elu jooksul.

## Isiksuseomadused
Cattell kasutas Allport-Odberti 4500-omaduselise isiksuseomaduste nimekirja analüüsimiseks faktoranalüüsi ning sai tulemusi taandades 12 faktorit, millele lisas neli, mille ilmnemist ta eeldas. Nii koostas ta 16-faktorilise isiksuseomaduste loetelu (16PF). Cattelli isiksuse faktorid koos klassikaliste tähistega on järgmised:

*A. endassetõmbunud – suhtlemisaldis
*B. konkreetselt mõtlev – abstraktselt mõtlev
*C. tunnetest mõjutatav (nõrga ego jõuga) – emotsionaalselt stabiilne (tugeva ego jõuga)
*D. allaheitlik – domineeriv
*E. kaalutlev – entusiastlik
*F. moraalist vähe sõltuv (nõrga superego jõuga) – kohusetundlik (tugeva superego jõuga)
*G. häbelik (*Threctia*) – julge/tegutsemishimuline (*Parmia*)
*H. sentimentaalsuseta (*Harria*) – tundeõrn (*Premsia*)
*I. usaldav (*Alaxia*) – kahtlustav (*Protension*)
*J. praktiline (*Praxernia*) – unistav, autistlik (*Autia*)
*K. lihtsameelne – läbinägelik
*L. häirimatu – ärevil
*Q. alalhoidlik – radikaalne (valmisolek muutusteks – skaala)
*Q1. grupile orienteeritud/kaasamineja – sõltumatu (Iseseisvuse skaala)
*Q2. loid – tugeva enesekontrolliga (Perfektsionismi skaala)
*Q3. pingevaba – pinges
Kükloobid

**Kükloobid** on vanakreeka mütoloogias hiiglased, kelle ainus silm on otsaesisel.

"Odüsseias" kirjeldatud Poseidoni poeg Polyphemos oli kükloop. 

Arvatavasti on sellise müütilise kuju aluseks juhuslikult leitud väljasurnud kääbuselevantide koljud, mille esiosas londi kinnituskohal on suur ava.
Howard Gardner

**Howard Earl Gardner** (sündinud 11. juulil 1943 Scrantonis) on Ameerika Ühendriikide psühholoog. Ta töötab Harvardi ülikoolis. 

1983. aastal esitas Gardner multiintelligentsuse teooria, mille kohaselt intelligentsus tähendab võimeid probleeme lahendada ja midagi luua. Erinevalt Charles Edward Spearmani definitsioonist väidab Gardner, et üldist vaimset võimekust pole olemas, vaid selle asemel on vähemalt seitse üksteisest erinevat, oma seaduspärasuse ja loogikaga vaimset võimekust:

# keeleline ehk lingvistiline
# loogilis-matemaatiline
# muusikaline
# ruumiline
# kehalis-kineetiline
# enesetunnetuslik (intrapersonaalne)
# suhtlemisalane (interpersonaalne)

Gardneri teooria pole rajatud kontrollitavatele faktidele, vaid usule – seepärast on nimetatud võimekusi väga raske mõõta ja paljud peavad seda teooriat küsitavaks. Teooria kaitseks räägivad juhtumid, kus indiviid on kaotanud ajukahjustuse tõttu mõne oma vaimse võimekuse ja säilitanud ülejäänud.

## Tunnustus
Howard Gardner pälvis 1981. aastal MacArthuri auhinna.

2006. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

## Välislingid
* Howard Gardneri biograafia Harvardi ülikooli lehel
* Howard Gardner Harvardi ülikooli Project Zero lehel
* Howard Gardneri koduleht
Tsam

***Tsam*** on Tiibeti budismis rituaalne tants, mida tantsitakse maskides ja ornamentidega kaunistatud kostüümides. 
Tsam on budistlik religioosne  ja teatraalne etendus nagu ooper.Etendatakse igasugu erinevaid stseene jumaluste ja suurte gurude elulugudest.

Tantsu saadavad mungad Tiibeti traditsioonilistel muusikainstrumentidel. 

Sageli on *tsam*-tantsude moraaliks mitte kahjustada teadvusega olendeid. Nende vaatamine toovat õnnistust. 

Bhutanis tantsitakse *tsam*-tantse iga-aastastel pidustustel (*[[tsechu]]*). Mõnel pidustusel laotatakse lühikeseks ajaks lahti suur maal (*[[thongdrol]]*), mille pelk nägemne vabastab vaatajad patust. 

Tiibetis on Hiina võimud *tsam*-tantsude esitamist piiranud. Lhasas on see ära keelatud.
Lennuk (täpsustus)

**[[Lennuk (Kalevipoja laev)|Lennuk]]** on Eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg" Kalevipoja laeva nimi.

Selle järgi on nime saanud:
***[[Lennuk]]**, õhust raskem õhusõiduk, mis ei kasuta õhkutõusmiseks tiibade liikumist
***[[Lennuk (Eesti Üliõpilaste Seltsi paat)|Lennuk]]**, Eesti Üliõpilaste Seltsile kuulunud paat
***[[Lennuk (miiniristleja)|Lennuk]]**, Eesti miiniristleja
***[[Lennuk (purjekas)|Lennuk]]**, purjelaev, millega eestlased sõitsid ümber maailma 16. oktoober 1999. a. – 19. märts 2001. a. (Finngulf 44, bermuuda luup-taglasega avamere kiiljaht)
***"[[Lennuk (Triik)|Lennuk]]"**, Nikolai Triigi maal.
***[[Lennuk (perekonnanimi)|Lennuk]]**, perekonnanimi

## Vaata ka

***"[[Lennuk!]]"** ("*Airplane!*") on Jim Abrahamsi film Leslie Nielseniga peaosas aastast 1980.
***[[Urmas Lennuk]]** on eesti näitekirjanik.
Robert Sternberg

**Robert Sternberg** (sündinud 8. detsembril 1949 Newarkis) on ameerika psühholoog, kolmekomponendilise intelligentsusteooria autor.

## Kolmekomponendiline intelligentsusteooria
Sternbergi arvates mõõdavad tavalised intelligentsustestid ainult analüütilist intelligentsust, kuid tegelikult koosneb intelligentsus kolmest osast:
*analüütiline intelligentsus seostub inimeste seesmiste kognitiivsete protsessidega:
** vajaliku teabe omandamine;
** probleemi käsitluse plaanimine;
** teadmiste kohandamine plaaniga konkreetse ülesande lahendamisel;
* loovus ehk kreatiivne intelligentsus seostub inimese kogemustega – teadmisi ja kogemusi kasutatakse uute olukordade lahendamisel ja millegi loomisel (sarnaneb Raymond Cattelli liikuva ja ladestunud intelligentsuse teooriaga);
*praktiline intelligentsus seostub igapäevaste probleemide lahendamisega ja on sõltuvuses inimese sotsiaalsest ja kultuurilisest keskkonnast.

## Armastuse teooriad

Sternberg uuris ka armastust ning töötas välja armastuse kolmnurgamudeli, ka teisi armastuse teooriad ja mõõtmisskaala.

### Armastuse kolme komponendi teooria

Sternbergi armastuse kolme komponendi teooria kontekstis on (1986, 1998) on armastusekogemusel kolm komponenti: kirg, lähedus ja kohustus (*decision/commitment*). Need võivad esineda üksi või mitmesugustes kombinatsioonides ja neil on mitmeid erinevusi. Ainult läheduse puhul on tegemist armastusega sõprade vahel, kire puhul pimeda armumisega esimesest pilgust. Nende kolme armastuse komponendi kombinatsioonid annavad 8 armastussuhte liiki. Nii näiteks on mittearmastuse korral puudu nii lähedus, kirg kui ka otsustus/pühendumus. Kui suhtes on vaid kohustuse komponent, siis tegemist on tühja armastusega, mil indiviid on otsustanud armastada teist inimest ja on pühendunud. Romantiline armastussuhe koosneb kirest ja lähedusest ilma kohustuseta. Vennalik armastus koosneb lähedusest ja kohustusest; selline suhe võib valitseda ka staažikate abielupaaride vahel. Mõtlematu armastus koosneb kirest ja kohustusest, kuid selles puudub ühendav ja stabiliseeriv lähedus. Ainult küps armastus (*consummate love*) tuleneb kõigist kolmest komponendist ja selle alalhoidmine nõuab pidevat pingutust.

Robert Sternberg töötas nende kolme armastuse komponendi hindamiseks välja armastuse kolmnurgaskaala (lüh TTLS).

## Viited

## Välislingid
*Videoloeng, Tõnu Lehtsaar, "Armastusest perekonnasuhetes". (Sternbergi kolmnurgamudeli ja Lee armastusestiilide  näitel) https://www.uttv.ee/naita?id=9379 Tartu Ülikooli Televisioon (UTTV).
Intelligentsuskvoot

**Intelligentsuskvoot** (**arukuskvoot**) ehk **IQ** (inglise keeles *intelligence quotient*) on intelligentsustesti tulemus. Termini võttis kasutusele William Stern.

Stern defineeris IQ suuruse valemiga


IQ= \frac{vaimne\ vanus}{kronoloogiline\ vanus} \times 100


* Kronoloogiline vanus tähendab inimese tegelikku vanust.
* Vaimne vanus tähendab inimese vanust vastavalt testi järgi saadud punktidele.

Tänapäeval kasutatakse IQ arvutamiseks teist metoodikat ja valemit. IQ-teste katsetatakse algselt piisavalt suurel ja esinduslikul valimil ehk normgrupil. Valem:


IQ= 100 + \frac{x - \mu}{\sigma} \times 15


* x – testis saadud toorpunktide summa;
* μ – keskmine punktide arv, mille normgrupp on saavutanud;
* σ – normgrupi tulemuste standardhälve.

Intelligentsuskvoot näitab intelligentsuse suhtelist, mitte aga absoluutset taset.
John Carlyle Raven

**John Carlyle Raven** (28. juuni 1902 London – 10. august 1970 Dumfries) oli inglise psühholoog. Tema suurimaks panuseks peetakse Raveni progressiivsete maatriksite testi loomist.

Tema isa suri varakult. Johnil oli kaks õde, kelle eest ta pidi hoolitsema. Johni õpetajad ei lootnud temast palju, kuna ta kannatas düsleksia all. 

Kõigest hoolimata jätkas ta õpinguid ning teenis elatist õpetajana füüsiliste puuetega laste koolis. Tema üheks huviks oli religioonipsühholoogia. Ta töötas assistendina psühhiaatri ja geneetiku Lionel Penrose'i juures, kes uuris vähese vaimse võimekuse põhjuseid ja kasutas Stanfordi-Binet' intelligentsusteste.

Raveni progressiivsete maatriksite test on mittesõnaline intelligentsustest, mis algab lihtsamate ülesannetega ja muutub järjest keerukamaks. Et varasemad intelligentsustestid (Binet'-Simoni test, David Wechsleri testid WAIS ja WISC) sõltusid inimese keelelisest arengust, siis oli väga raske neid teste kõigile inimestele kohandada. Raveni test kõrvaldas selle probleemi.
Théodore Simon

**Théodore Simon** (10. juuli 1872 Dijon – 4. september 1961 Pariis) oli prantsuse psühholoog, Binet'-Simoni testi kaasautor.
Binet'-Simoni test

**Binet'-Simoni** test on Alfred Binet' ja Théodore Simoni 1904. aastal loodud intelligentsustest. See oli maailma esimene intelligentsustest, kuid leidis kasutust ka veel 1960. aastatel. Testi väljatöötamise tingis vajadus tuvastada lapsed, kes normaalkoolis hakkama ei saa.

Test on mõeldud 3–15-aastastele lastele ja noortele, esialgne test sisaldas 30 ülesannet. 

Esimeses järgus anti lapsele ette tema tegelikule vanusele mõeldud test. Kui laps testi täitmisel eksis, anti talle järgmiseks ette nooremale vanusele mõeldud test. Kui laps ei eksinud, siis katsetati kõrgema vanuse testiga. Testi raskusastme suurendamist või vähendamist võis vajadusel korrata.

Testi tulemusena saadi teada lapse vaimne vanus võrreldes tema ealise vanusega.
William Lewis Stern

**William Lewis Stern** (29. aprill 1871 – 27. märts 1938) oli juudi päritolu Saksa psühholoog, intelligentsuskvoodi ehk IQ kasutuselevõtja, isiksusepsühholoogia ja intelligentsuspsühholoogia pioneer.

Teda peetakse intelligentsuskvoodi ehk IQ mõiste loojaks, mida hiljem kasutasid Lewis Therman ja teised teadlased IQ testide väljatöötamisel, mis põhineb Alfred Binet' tööl. Stern on saksa kirjaniku ja filosoofi Gunther Andersi isa.

1897. aastal leiutas Stern helikõrguse variaatori, mis andis võimaluse uurida inimese heli taju enneolematul moel.

## Elukäik
Stern sündis Berliinis, ta on kuulsa Saksa-juudi reformi filosoofi Sigismund Sterni pojapoeg. 1893. aastal sai Stern doktorikraadi psühholoogias Berliini Ülikoolis, kus ta õppis Hermann Ebbinghausi käe all. Ta oli aastatel 1897–1916 Breslau Ülikoolis õppejõud. 1916 määrati ta psühholoogiaprofessoriks Hamburgi Ülikoolis, 1933 sai temast psühholoogiainstituudi direktor. Stern kui juut tagandati oma ametikohalt pärast Hitleri võimuletulekut. 1933. aastal emigreerus ta Hollandisse, seejärel siirdus aga Ameerika Ühendriikidesse, kus ta määrati lektoraadiks ja professoriks Duke’i Ülikooli. Ta õpetas Duke’is kuni 1938, mil teda tabas südameatakk ja ta suri.

Ta oli abielus Clara Joseephyga, kes oli erialalt psühholoog. Neil oli kolm last: Hilde, Eva ja Günther, viimasest sai samuti esseist ja mõtleja.

Sterni peeti oma aja juhtivaks noorte psühholoogiks ja üheks tähtsamaks autoriteediks individuaalsete erinevuste psühholoogias. Stern tutvustas võimalusi, kuidas testida intelligentsust ehk teha kindlaks intelligentsuskvoot (IQ). Sterni filosoofiat on välja toodud mitmetes mahukates raamatutes ja seda on nimetatud personalismiks. 

Teda on tsiteeritud hollandikeelses raamatus "De levende Onderneming" ("The Living Company"), mille autoriks on Arie de Geus, kes kasutab Sterni filosoofiat, seletamaks teatud firmade pikaealisust ja läbilööki nagu Shell Oil ja Mitsubishi.
Intelligentsustest

**Intelligentsustest** on intelligentsuse (üldise vaimse võimekuse) mõõtmiseks mõeldud test.

## Tuntumad intelligentsustestid

* Binet'-Simoni test
* Raveni progresseeruvad maatriksid
* Wechsleri intelligentsusskaalad

## Testide usaldusväärsus

Testide tulemuste põhjal on sõltuvalt testist võimalik leida andekaid inimesi, samuti tuvastada, kas inimese probleemid tulenevad tema vaimsest mahajäämusest, vaimsest alaarengust, dementsusest, või käitumishälvetest.

Testide sooritamisel tuleb hoolikalt jälgida testi sooritamise tingimuste standardsust, muidu võib saada ühel ja samal indiviidil üsna erinevaid testiväärtusi. Standardiseeritud intelligentsustestide reliaablus on kõrge, näiteks Stanfordi-Binet' intelligentsusskaalade 5. väljalaske alaskaalade reliaablus on vahemikus 0,82–0,98 [1].

Olulisemad tegurid, mis võivad märkimisväärselt mõjutada testi tulemusi:
* ärevus testi täitmise ajal
* väsimus
* tähelepanu hajutavad tegurid, nagu ümbritsev müra
* motivatsioon
* meeleolu
*testi sooritamise kellaaeg – inimese ööpäevane rütm
*möödunud aeg viimasest söögist
*igapäevaste stressitegurite olemasolu

Inimesele endale annab testi tulemus ettekujutuse oma võimetest ja võimaldab tal sellega arvestades oma tulevikku plaanida.

## Testide eetiline pool
Kuivõrd intelligentsustestide tulemused võivad inimese elukäiku mõjutada, siis tasub testide tulemuste puhul arvestada järgmiste asjaoludega:
* testitulemuste avalikustamine võib kahjustada testitava huve;
* testi vastustega võivad tutvuda ainult inimesed, kes oskavad tulemusi adekvaatselt tõlgendada;
* testitaval on õigus tutvuda ainult oma tulemusega (punktisummaga) aga mitte vastusega. Muidu võivad vastused avalikuks saada ja testitavatel on võimalik õiged vastused pähe õppida.

## Vaata ka
*Intelligentsuskvoot ehk IQ
*Flynni efekt

## Välislingid
*Stanfordi-Binet' testi psühhomeetrilised omadused kirjastuse kodulehel
RPM

**RPM** või **Rpm** või **rpm** on lühend, mis võib tähendada:
* **[[Raveni progresseeruvad maatriksid]]**, John Carlyle Raveni poolt väljatöötatud intelligentsustest
* ***[[RPM Package Manager]]*** (algselt ***RedHat Package Manager***) on Linuxi pakihaldur, mis algselt oli mõeldud Red Hat-ile, kuid nüüd kasutusel ka teistes distributsioonides.
* ***Revolutions per minute*** (inglise keeles "pöördeid minutis")
* **[[RPM (film)|RPM]]** on 1998. aastal esilinastunud film
* **[[Rpm (ansambel)|Rpm]]** (ka Revolution per minute) on Eesti ansambel
*...
Oulu linn

**Oulu** on Soome rahvaarvult viies linn, Põhja-Pohjanmaa maakonna keskus. Linn asub Oulu jõe suudmes.

Seal asub Soome vanim ja väikseim teaduskeskus Tietomaa.

## Ajalugu

Oulu linna asutas 8. aprillil 1605 Rootsi kuningas Karl IX veidi varem rajatud Oulu kindluse juurde. 18.-19. sajandil oli Oulu tuntud tõrvatootmiskeskus. Oulu sai linnaõigused 1765. aastal. 18. sajandi lõpus oli Oulu Turu järel suuruselt teine linn Soomes. 1822 hävitas tulekahju Oulu kesklinna. 1958 asutati Oulu ülikool, mis andis tugeva tõuke linna arengule. 1990. aastal ületas Oulu elanike arv 100 000 inimest. 1982 asutatud tehnoloogiaküla *[[Technopolis]]* oli Põhjamaades esimene omataoline. Tänapäeval on Oulu kiiresti kasvav tehnoloogiakeskus.

1. jaanuaril 2009 liideti Ouluga Ylikiiminki vald, millega Oulu pindala kasvas ligi 4 korda, kuid rahvaarv kasvas vaid 2,5%. Enne seda oli linna pindala 449,53 km², millest maad oli 369,2 km², siseveekogud 10,96 km² ja meri 69,37 km².

1. jaanuaril 2013 liideti Ouluga Haukipudase, Kiiminki, Oulunsalo ja Yli-Ii vald.

## Sport

Jäähokiklubi Oulun Kärpät on tulnud kordvalt Soome meistriks.

## Viited

## Välislingid

* Oulu linna veebileht
Oulu jõgi

**Oulu jõgi** (soome *Oulujoki*, saami *Oulujohka*, rootsi *Ule älv*) asub Soomes. Jõgi saab alguse Oulu järvest ja suubub Põhjalahte Oulu linna juures. Jõe pikkus on 107 km.
Motivatsioon

**Motivatsioon** on üldisem asjaolude kogum, mis on käitumise tõukejõuks. Neid asjaolusid nimetatakse motiivideks. Motiive tekitavad vajadused – organismi toimimise seisukohalt olulise ressursi puudujääk.

Motivatsioon on vajaduse rahuldamisele suunatud funktsionaalsete süsteemide eesmärgipärane aktiivsus. Peaaju koores ja koorealustes ajustruktuurides formeerub vajaduse rahuldamise programm, mis tingib ajju saabuva info sihipärase  filtreerimise või kindlakujulise struktureerimise. Vajaduse rahuldamisega võib kaduda motivatsiooniline stiimul.

Motiive liigitatakse üldjuhul kolmeks:
* bioloogilised motiivid:
** **füsioloogilised motiivid** tulenevad organismi vajadustest, ilma neid rahuldamata võib organism hukkuda;
** **psühholoogilised motiivid** tulenevad psüühilise heaolu tagamise vajadustest – tunnustus- ja suhtlemisvajadus, uudishimu;
* **sotsiaalsed motiivid** tulenevad ümbritsevast kultuurilisest keskkonnast. Nende vajaduste rahuldamise kaudu teostab indiviid ennast selles kultuurilises keskkonnas.

Enamasti mõjutab indiviidi käitumist mitu asjaolu korraga ja peamist liikumapanevat jõudu on sageli üpris raske kindlaks teha.

## Vaata ka

*Moraalne motivatsioon
*Motivatsiooniteooriad
*Õpimotivatsioon
Karl VII

**Karl VII** nime all on tuntud mitu valitsejat:
***[[Karl VII (Saksa-Rooma keiser)|Karl VII]]** oli Saksa-Rooma keiser.
***[[Karl VII (Rootsi)|Karl VII]]** ehk **Karl Sverkersson** oli Rootsi kuningas.

## Vaata ka
*Karl I
*Karl II
*Karl III
*Karl IV (täpsustus)
*Karl V (täpsustus)
*Karl VI (täpsustus)
Jiří Poděbradyst

**Jiří Poděbradyst** ehk **Jiří Kunštátist ja Poděbradyst** (ka: *Poděbrady* või *Podiebrad* või: *Georg Podiebrad*; tšehhi *Jiří z Poděbrad* ehk *Jiří z Kunštátu a Poděbrad*, saksapäraselt *Georg von Podiebrad*; 23. aprill 1420 &ndash; 22. märts 1471) oli Böömimaa kuningas 1458&ndash;1471.

Ta oli tšehhi aadliku (Viktor Poděbradyst) poeg ning kuulus algselt taboriitide ridadesse. 

Kui Böömimaa oli taas keiser Sigismundi käes, kuulus ta rahulolematute aadlike hulka, kes reaalselt järgnevatelgi aastatel kuningate võimu vaidlustasid. Aastal 1451 oli lapskuningas Ladislaus Postumuse eest regendina valitsev keiser Friedrich III sunnitud määrama riigiregendiks Jiří, sest keisri enda positsioonid olid Austriaski nõrgad, Böömimaast rääkimata. Nii sai Jiříst Böömimaa tegelik valitseja. 

Aastal 1457  suri Ladislaus ootamatult ning aadlikud valisid 1458 uueks kuningaks Jiří Poděbradyst. Teda süüdistati eelmise kuninga mürgitamises, kuid tänapäeval usutakse, et Ladislaus suri leukeemia tagajärjel. Et aga Jiří  jätkas hussiitide soosimist ega kartnud ka paavstiga vastuollu minna, tekitas ta välismaal suurt vastumeelsust. Seetõttu on teda nimetatud ka ketserkuningaks. Aastal 1466 heitis paavst Jiří kirikust välja ning keelas  igasugused liidud temaga. Selle kasutas ära Böömimaa endine liitlane Ungari kuningas Mátyás Corvin, kes vallutas suure osa Määrimaast (Moravast) ning laskis end Böömimaa kuningaks kroonida. Selle tiitli säilitas ta kuni surmani. Jiří Poděbradyst suri aga 1471. aastal ning seejärel läks tema troon Jagelloonidele.

## Kirjandus
* Claus Bernet. Georg von Podiebrad. – *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon*, 21, 2003, 1183–1203.
Karl IV (täpsustus)

**Karl IV** nime on kandnud mitu valitsejat:
***[[Karl IV]]** oli Saksa-Rooma keiser
***[[Karl Theodor (Pfalz)|Karl IV Philipp Theodor]]** oli kuurvürst ja Reini pfaltskrahv
***Karl IV** oli Rootsi kuningas Karl XV Norra kuningana

## Vaata ka
*Ungari kuningas **Károly IV** oli Austria-Ungari keiser **[[Karl I (Austria-Ungari)|Karl I]]**

*Charles IV (täpsustus)

*Karl I
*Karl II
*Karl III
*Karl V (täpsustus)
*Karl VI (täpsustus)
*Karl VII