open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
August Markson

**August Markson** (29. august 1891 Orajõe vald, Pärnumaa – oktoober 1948) oli Eesti politseinik ja ettevõtja.

Ta õppis aastail 1913–1916 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.

August Markson osales Vabadussõjas. 8. veebruaril 1919 valiti ta Pärnumaa miilitsaülemaks, asus kohustusi täitma 1. aprillil samal aastal. Vabastati ametist 20. veebruaril 1920. 

Tegutses ettevõtjana, oli saeveski omanik.

1941. aastal nimetas Viktor Koern ta Pärnu ja Pärnumaa politsei ajutiseks ülemaks. August Markson lahkus 1944. aastal Eestist ja suri Saksamaal põgenikelaagris.

Ta oli laevaomanik Jakob Marksoni poeg.
Mihkel Venda

**Mihkel Venda** (7. juuli 1884 Mustjala vald, Saaremaa – 18. juuni 1958 Tallinn) oli Eesti raudteelane ja politseinik.

Ta oli aastail 1918–1920 raudteede miilitsaülem ja 1920–1921 Järvamaa politseiülem. 1921. aasta veebruaris valiti ta Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei nimekirjas Paide linnavolikogu liikmeks.

1921. aasta novembrist tagandas siseminister ta võimupiiride ületamise eest politseiülema ametikohalt jaoskonnaülemaks, sest Venda oli 21. augustil 1921 andnud välja määruse, millega keelas maakonnas kõik jumalateenistused, peod, pulmad, varrud, koosolekud ja talgud. 

1923–1924 töötas ta Tallinna linna politsei 5. jaoskonna ülema abina, kuid koondati sellelt ametikohalt 1. maist 1924.

1944. aastal töötas Tallinn-Sadama raudteejaama kaubandusametnikuna.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

## Viited
Albert Ladva

**Albert Ladva** (kuni 1935. aastani **Albert Lapmann**; 21. august 1895 Haapsalu – 13. aprill 1942 Sverdlovski oblast) oli Eesti politseinik.

Ta osales Vabadussõjas. Teenis Eesti Politseis, oli: Lääne maakonna Politseivalitsuse politseiülema abi, Narva Linna Politsevalitsuse ülem, 1926–1927 Narva prefektuuri prefekt, 1. aprillist 1927 Viru-Järva prefektuuri abiprefekt Narvas, 1932–1933 Petseri-Võru, 1933–1937 Lääne-Saare, 1937 Narva ja 1937–1940 Viru-Järva prefekt. 

1936. aastal oli ta Läänemaa Seltskondliku Komitee liige.

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, hukati.

## Tunnustus

* Kotkaristi 3. klassi teenetemärk,1933

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Urve Arrak

**Urve Arrak** (1962. aastani **Urve Roodes**; 5. aprill 1938 Tallinn – 7. november 2011) oli eesti nahakunstnik.

Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1968. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal.

Ta kujundas nahkesemeid Kunstikombinaadile ning töötas nahkehistöö-õpetaja ja metoodikuna. 1967. aastal rajas ta Tallinna 24. Keskkooli juurde nahkehistöö klassi, hiljem oli direktor ja õpetaja Nõmme Pioneeride Majas. Pedagoogitöö kõrvalt tegutses ta ka kunstnikuna. Ta on jätnud suure jälje polüfunktsionaalsete ruumielementide loomisega ja popkunsti mõjude sissetoomisega eesti nahakunsti.

Ta oli 1970. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

1989. aastal asus ta elama USA-sse Los Angelesse, 1995. aastal kolis ta Kanadasse Torontosse, 1997. aastal kolis ta tagasi USA-sse Portlandi. 1993. aastal asutas ta ettevõtte Urve Arrak Design Business, kus ta algul tegutses nahatöö alal, hiljem kujunduskunstniku ja maalijana. Viimastel eluaastatel elas ta Tallinnas.

## Isiklikku
Ta oli abielus Jüri Arrakuga. Poeg Arno Arrak on kunstnik, poeg Jaan Arrak oli üks galerii Tokko & Arrak omanikke.

## Välislingid
*In memoriam Urve Arrak
*Urve Arrak ei kipu Eestisse Eesti Päevaleht 23. veebruar 2000
*Eesti Kunstide Keskus: Urve Arrak
*Society of Estonian Artists in Toronto (EKKT): Urve Arrak
Aasta ja päev

**Aasta ja päev** on Balti Eraseaduses mainitud igamistähtaeg, mille vältus on Tallinna all-linnas, Haapsalus ja Rakveres 366 päeva (lisapäeva-aastal 367); mujal – 1 aasta, 6 nädalat ja 3 päeva või 1 aasta ja 6 nädalat (§§ 3059–3060).

## Vaata ka
*Linnaõhk teeb vabaks
Tarvitamisõigus

**Tarvitamisõigus** ehk **vilikasutus** (ladina keeles *ususfructus*) on teatavale isikule kuuluv õigus kasutada võõrast asja ja saada selle vilja, kuid õiguseta asja võõrandada, koormata või oluliselt muuta. Tarvitamisõigus tekib seaduse põhjal (näiteks kuulub lesele abieluvarast ka laste osade kasutus), testamendiga ja õigustoiminguga. Inimeste suhtes kustub tarvitamisõigus harilikult nende surmaga, võib aga vastava lepinguga ulatuda ka isiku pärijale, kustub aga igal juhul viimase surmaga. Juriidiliste isikute suhtes ei või tarvitamisõigus kesta üle 100 aasta. (Balti Eraseadus, § 1199 jj, 1294–1296).
1994. aasta Kuldgloobuse auhinnad

**1994. aasta Kuldgloobuse auhinnad** olid 51. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 22. jaanuaril 1994.

Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Robert Redfordile.

## Võitjad
### Filmiauhinnad
*Parim draamafilm: "Schindleri nimekiri" (*Schindler's List*)
*Parim draamafilmi naisnäitleja: Holly Hunter – "Klaver" (*The Piano*)
*Parim draamafilmi meesnäitleja: Tom Hanks – "Philadelphia"
*Parim muusika- või komöödiafilm: "Meie issi, Mrs. Doubtfire" (*Mrs. Doubtfire*)
*Parim muusika- või komöödiafilmi naisnäitleja: Angela Bassett – "Mis on armastusel sellega pistmist" (*What's Love Got to Do with It*)
*Parim muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja: Robin Williams – "Mrs. Doubtfire"
*Parim naiskõrvalosatäitja: Winona Ryder – "Süütuse aeg" (*The Age of Innocence*)
*Parim meeskõrvalosatäitja: Tommy Lee Jones – "Jälitatav" (*The Fugitive*)
*Parim võõrkeelne film: "Ba wang bie ji", Hongkong
*Parim lavastaja: Steven Spielberg – "Schindleri nimekiri"  
*Parim stsenaarium: Steven Zaillian – "Schindleri nimekiri"
*Parim muusika: Kitarō – "Heaven & Earth"
*Parim laul: "Streets Of Philadelphia" filmist "Philadelphia"

### Teleauhinnad
*Parim draamasari "NYPD Blue"
*Parim draamasarja naisnäitleja: Kathy Baker – "Picket Fences" 
*Parim draamasarja meesnäitleja: David Caruso – "NYPD Blue"
*Parim muusika- või komöödiasari: "Seinfeld"
*Parim muusika- või komöödiasarja naisnäitleja: Helen Hunt – "Hull sinu järele" (*Mad About You*)
*Parim muusika- või komöödiasarja meesnäitleja: Jerry Seinfeld – "Seinfeld"
*Parim lühisari või telefilm: "Barbarians at the Gate" 
*Parim lühisarja või telefilmi naisnäitleja: Bette Midler – "Gypsy" 
*Parim lühisarja või telefilmi meesnäitleja: James Garner – "Barbarians at the Gate" 
*Parim telefilmi, tele- või lühisarja naiskõrvalosatäitja: Julia Louis-Dreyfus – "Seinfeld"
*Parim telefilmi, tele- või lühisarja meeskõrvalosatäitja: Beau Bridges – "The Positively True Adventures of the Alleged Texas Cheerleader-Murdering Mom"
Mihail Tang

**Mihail Tang** (ka **Mihkel Tang**; 30. jaanuar 1895 Loona, Saaremaa – 8. juuli 1946 Koloonia nr 1, Leningradi oblast) oli Eesti politseinik ja maavanem.

Mihail Tang osales Vabadussõjas. Teenis Eesti politseis 1924. aastast Tallinna Linna Politseivalitsuse ülema abina, aastatel 1925–1934 Viljandi maakonna Politseivalitsuse politseiülema ja Viljandi-Pärnu prefektuuri prefektina, 1934–1937 Viru-Järva Prefektuuri prefekt.

Aastatel 1937–1940 ja 1941 Petseri ajutise maavalitsuse esimees ja Petseri maavanem. 

Arreteeriti NKVD poolt 28. oktoobril 1944 Tallinnas, suri nõukogude vangilaagris.

## Tunnustus
*Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
*okupatsioon.ee
Tarastamiskohustus

**Tarastamiskohustus** oli Balti Eraseaduse § 993 järgi linnades naabreil kohustus ühiselt piiripealseid tarasid ehitada ja korras hoida. Maal asuvate kinnisvarade suhtes vastav seadusenorm puudus ja maaomanikel tuli igal üksikjuhul kokku leppida. Saaremaa suhtes kehtis eriseadus.
Jaan Tootsen

**Jaan Tootsen** (sündinud 14. oktoobril 1975) on eesti ajakirjanik ja dokumentaalfilmirežissöör.

Jaan Tootsen on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii eriala.
Ta on raadiosaatesarja "Ööülikool" toimetaja.

1. juunist 2012 kuni 2016. aastani oli Jaan Tootsen president Toomas Hendrik Ilvese koosseisuväline kultuurinõunik.

## Looming
### Dokumentaalfilmid
* "Avasta rikas nurgatagune kosmoses" (2005) – Põlvamaal tegutsev Mooste külalisstuudio annab peavarju loomeinimestele üle kogu maailma. Majutus ja elamine on tasuta, ainus tingimus on, et vanas mõisas peatuv kunstnik jätaks loomingulise jälje ka kohalikku külaellu. Ruutkilomeetrisel maalapil kohtuvad kaks erinevat maailma – ühelt poolt lagunenud kolhoosihooned ja kössivajunud piimapukid, teisalt Eestis üks paremini säilinud mõisaansambel ja tehniliselt hästivarustatud külalisstuudio. Eesti Televisiooni sarja "Eesti lood" film.
* "Hea uus ilm" (2006) – film elust Eesti tarbimisühiskonnas, inimestest, kes on ennast asjade maailmas leidnud ja kes on ennast sinna kaotanud. Leidub ka selliseid, kes elavad õnnelikult ilma üleliigse kolata. Filmis on kolm peamist tegelast: Heateo sihtasutuse juht Artur Taevere, moekunstnik Reet Aus ja kunstnik Peeter Laurits. Kõik kolm tegelast on head näited teistsuguse olemise võimalikkusest kaasaegses ühiskonnas. Eesti Televisiooni sarja "Eesti lood" film.
* "Uus Maailm" (2011) – filmi keskmes on Tallinnas asuvas Uue Maailma linnaosas tegutseva Uue Maailma Seltsi elu viie aasta jooksul.
* "Vigala Sass – viimased lindid" (2015) – portreefilm Aleksander Heintalust.
* "Vello Salo. Igapäevaelu müstika" (2018) – portreefilm Vello Salost.
* "Fred Jüssi. Olemise ilu" (2020) – loodus- ja portreefilm Fred Jüssist.

### Raamatud
* "Eesti Mõttemaastikud. Ööülikooli loengud" Näo Kirik ja Ööülikool, 2015, ISBN 9789949946587, kogumiku koostajana, tekstide autorid Fred Jüssi, Valdur Mikita, Kristiina Ehin, Sven Grünberg, Toomas Paul, Indrek Neivelt, Kalev Rajangu, Peeter Laurits
* "Fred Jüssi ja inimesed tema ümber" Paradiis 2025, ISBN 9789916770030, kogumiku koostajana, tekstide autorid Tõnu Õnnepalu, Jaan Tätte, Doris Kareva, Valdur Mikita, Anu Raud, Mehis Heinsaar, Joosep Matjus

## Tunnustus
* 2010 – Noore kultuuritegelase preemia
* 2011 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Jaak Kilmiga; aasta dokumentaalfilm – "Uus maailm")
* 2011 – Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind (dokumentaalfilm "Uus Maailm")
* 2019 – Tallinna Ülikooli sajandi vilistlane
* 2020 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Joosep Matjusega; parim dokumentaalfilm – „Fred Jüssi. Olemise ilu”)
* 2025 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Jaan Tootseni isa on Toivo Tootsen. Tal on õde Anneli ja poolvend Tõnis.

Tootseni abikaasa on Eva Eensaar-Tootsen, paaril on neli last. Nad elavad Tallinnas Kalamajas.

## Viited

## Välislingid

* "Jaan Tootsen: "Ööülikool" on ainult tänu sellele hea, et ma ise olen piisavalt loll" ERR Kultuur, 5. mai 2024
The Doors (album)

**"The Doors"** on Ameerika Ühendriikide ansambli The Doors 1967. aastal ilmunud debüütalbum. 

2003. aastal ajakirja Rolling Stone koostatud kõigi aegade 500 parima albumi seas tuli "The Doors" 42. kohale.

## Lugude nimekiri

#"Break on Through (To the Other Side)" – 2:30
#"Soul Kitchen" – 3:35
#"The Crystal Ship" – 2:34
#"Twentieth Century Fox" – 2:33
#"Alabama Song (Whisky Bar)" (Bertolt Brecht, Kurt Weill) – 3:20
#"Light My Fire" – 7:07
#"Back Door Man" (Willie Dixon)– 3:34
#"I Looked at You" – 2:22
#"End of the Night" – 2:52
#"Take It as It Comes" – 2:17
#"The End" - 11.43
Hermann Daniel Bonge

**Hermann Daniel Bonge** (1706 Oulu – 30. august 1774 Karja) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastast 1726 (immatrikuleeriti 20. jaanuaril 1726) Uppsala Ülikoolis. Aastast 1730 elas ta Saaremaal.

Ta oli aastatel 1732–1764 Saaremaa Jaani koguduse õpetaja ja aastatel 1764–1774 Karja Katariina koguduse õpetaja. Ta oli ka Saaremaa konsistooriumi assessor (aastast 1767?).

## Isiklikku
Bonge oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli eelmise Saaremaa Jaani koguduse õpetaja Johann Dietrich Heermanni tütar. Tema teise naise Sophie Julie isa oli Käina Martini koguduse õpetaja Johann Samuel Tunderi tütar, Karuse Margareeta koguduse õpetaja Christian Anton Kettleri lesk. Tema väimees Friedrich Wilhelm Willmann oli pärast teda Karja Katariina koguduse õpetaja.

## Viited

## Välislingid
*http://isik2.tlulib.ee/index.php?id=315
*Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 1. Mitau: Steffenhagen und Sohn 1827, lk. 219
*Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Bonge, Daniel (1706-1774), (vaadatud 1.1.2026)
Tavaõigus

**Tavaõigus** ehk **kombeõigus** on kirjutamata õigus, õigusnormide kogum, mida pole kehtima pannud organiseeritud seadusandlik võim, vaid mis on tekkinud rahva enese õigustundest. Tava kehtimiseks on vaja, et teda korduvalt rakendataks teatavat liiki õigusküsimuse lahendamisel, et ta tarvitamine oleks kestev ja et ta oleks üldtuntud. Tavaõigus on iga rahva ajaloo koidikul olnud valdav õigusnorm, mida riigivõimu kehtima pandud õigus (seadus) järk-järgult kõrvaldas. Balti eraseadus (sissejuhatuse § XXVI) lubab tavaõigust rakendada, kuid see ei tohi vastuolus olla seadusega ega seadust muuta.

## Vaata ka
*Saali tavaõigus
*Rahvusvaheline tavaõigus
*Tava
*Õigusakt
Toomas Väljataga

**Toomas Väljataga** (sündinud 23. novembril 1960) on eesti kirjastaja.

Ta on mitmeid kultuuriajalehti ning -ajakirju (Akadeemia, Diplomaatia, Keel ja Kirjandus, Kunst.ee, Looming, Loomingu Raamatukogu, Muusika, Sirp, Teater. Muusika. Kino, Täheke, Vikerkaar, Õpetajate Leht, Värske Rõhk ja Hea Laps) väljaandva sihtasutuse Kultuurileht juhatuse esimees.
Samuti on ta Eesti Keele Sihtasutuse juhatuse liige.

## Tunnustus
* 2010 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Pere
Tema vend on Märt Väljataga.

## Viited
http://epl.delfi.ee/news/eesti/toomas-valjataga-minister-lang-maaras-koos-kenderiga-sirbi-koondamised?id=67123632
* 14. november 2013, Urmas Klaas: nõukogu ei sekku Sirbi peatoimetaja valikusse, delfi.ee
* 15. november 2013, Väljataga: teadsin, et Kenderi isik toob kaasa ka negatiivset vastukaja, delfi.ee
Academic Hostel

**Academic Hostel** on hostel Tallinnas Mustamäe linnaosas TTÜ kvartalis. 

Tallinna Tehnikaülikooli viiekorruseline üliõpilaselamu asub aadressil Akadeemia tee 11. *Budget*-tüüpi majutusasutus on Tallinna suurim.

Hostelihoone, mille projekteeris Meelis Nurm, ehitati aastatel 2002-2003. Academic Hostel avati pidulikult 6. juunil 2003.

Hostelis on 108 tuba 216 voodikohaga. 

## Viited

## Välislingid
* Academic Hosteli koduleht
* Academic Hostel Facebook
* Academic Hostel Puhkaeestis.ee
AKB48

**AKB48** on Jaapani iidoligrupp.

## Diskograafia
### Albumid
*"Set List: Greatest Songs 2006–2007" (2008)
*"Kamikyokutachi" (2010)
*"Set List: Greatest Songs Kanzenban" (2010)
*"Koko ni Ita Koto" (2011)
*"1830m" (2012)
*"Tsugi no Ashiato" (2014)
*"Koko ga Rhodes da, Koko de Tobe!" (2015)
*"0 to 1 no Aida" (2015)
*"Thumbnail" (2017)
*"Bokutachi wa, Ano Hi no Yoake o Shitteiru" (2018)

### Singlid
* *Sakura no Hanabiratachi* (2006)
* *Skirt, Hirari* (2006)
* *Aitakatta* (2006)
* *Seifuku ga Jama o Suru* (2007)
* *Keibetsu Shiteita Aijō* (2007)
* *Bingo!* (2007)
* *Boku no Taiyō* (2007)
* *Yūhi o Miteiru ka?* (2007)
* *Romance, Irane* (2008)
* *Sakura no Hanabiratachi 2008* (2008)
* *Baby! Baby! Baby!* (2008) 
* *Ōgoe Diamond* (2008)
* *10nen Zakura* (2009)
* *Namida Surprise!* (2009)
* *River* (2009)
* *Sakura no Shiori* (2009)
* *Ponytail to Shushu* (2009)
* *Heavy Rotation* (2009)
* *Beginner* (2009)
* *Chance no Junban* (2009)
* *Sakura no Ki ni Narō* (2011)
* *Dareka no Tame ni: What Can I Do for Someone?* (2011)
* *Everyday, Kachūsha* (2011)
* *Flying Get* (2011)
* *Kaze wa Fuiteiru* (2011)
* *Ue kara Mariko* (2011)
* *Give Me Five!* (2012)
* *Manatsu no Soudns Good!* (2012)
* *Gingham Check* (2012)
* *UZA* (2012)
* *Eien Pressure* (2012)
* *So Long !* (2013)
* *Sayonara Crawl* (2013)
* *Koi Suru Fortune Cookie* (2013)
* *Heart Electric* (2013)
* *Suzukake no ki no michi de "kimi no hohoemi wo yume no miru" to itte shimattara bokutachi no kankei ha dō kawatte shimau noka, bokunara ni nannichi ka kangaeta ue de no yaya kihazukashii ketsuron no yō na mono* (2013)
* *Mae shika Mukanee* (2014)
* *Labrador Retriever* (2014)
* *Kokoro no Placard' (2014)
* *Kibōteki Refrain* (2014)
* *Green Flash* (2015)
* *Bokutachi wa Tatakawanai* (2015)
* *Halloween Night* (2015)
* *Kuchibiru ni Be My Baby* (2015)
* *Kimi wa Melody* (2016)
* *Tsubasa wa iranai* (2016)
* *Love Trip / Shiawase wo Wakenasai* (2016)
* *High Tension* (2016)
* *Shoot Sign* (2017)
* *Negaigoto no Mochigusare* (2017)
* *#Sukinanda* (2017)
* *11gatsu no Anklet'' (2017)

## Viited

## Välislingid
* AKB48 ametlik koduleht
Reduktiivjõud

**Reduktiivjõud** on keemiline energia, mida organism kasutab biosünteesiprotsessides süsiniku jmt elemendi redutseerimiseks.

Üldiselt on reduktiivjõu kandjaks nikotiinamiidadeniindinukleotiidfosfaadi redutseerunud vorm (NADPH), bakteritel on reduktiivjõuks redutseerunud nikotiinamiidadeniinnukleotiid (NADH). 

Reduktiivjõud kui keemiline energia tekib esmaselt foto- ja kemosünteesis. 

Loomad, seened ja enamik baktereid loovad reduktiivjõu orgaanilise aine oksüdatiivse katabolismi vaba energia varal.

## Viited
Johann Matthäus Bechstein

**Johann Matthäus Bechstein** (11. juuli 1757 – 23. veebruar 1822) oli saksa looduseuurija, metsnik ja ornitoloog.

Tema kirjeldatud taksonite juurde lisatakse lühend **Bechst.**.
Jaan Sootak

**Jaan Sootak** (sündinud 16. juulil 1948 Tallinnas ) on eesti õigusteadlane, õppejõud ja Riigikohtu nõunik. 

Tema peamine uurimisvaldkond on karistusõigus ja kriminaalpoliitika. 

## Haridustee
Sootak lõpetas 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ning kaitses 1980. aastal õigusteaduse kandidaadikraadi Moskva Juriidilises Kaugõppeinstituudis teemal "Abikaasade konfliktide pinnalt toime pandud kuriteod". 

## Töökäik
Jaan Sootak töötas aastatel 1971–1974 Eesti NSV Prokuratuuris Eesti NSV peaprokuröri Karl Kimmeli abina. 1974–1982 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja ning 1982–1992 sealsamas dotsent. 

1992. aastast on ta Tartu Ülikooli kriminaalõiguse professor ja 1994. aastast Riigikohtu nõunik. 

Sootak oli 2003–2007 Tartu Ülikooli eetikakeskuse abijuhataja, 2006–2015 karistusõiguse õppetooli juhataja ning 2016–2019 karistusõiguse osakonna juhataja. 

2020. aasta 1. septembrist on ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor. 

### Teadusorganisatsiooniline tegevus
Sootak oli aastatel 1992–2014 Riikliku Kriminaalpreventsiooninõukogu ja 1998–2005 Eesti Bioeetika Nõukogu liige. Alates 1997. aastast on ta rahvusvaheliste organisatsioonide Association Internationale de Droit Penal ja Gesellschaft für Rechtsvergleichung liige. 

1998. aastast on Sootak ajakirja Akadeemia toimetuskolleegiumi liige, Eesti Õigusfilosoofia Seltsi asutajaliige ning Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi asutajaliige. 

## Publikatsioonid
Temalt on ilmunud teaduspublikatsioone eesti, saksa, inglise, prantsuse ja vene keeles, aga ka õpikuid ja populaarteaduslikke käsitlusi. Paljud publikatsioonid käsitlevad Eesti karistusõigusreformi aluseid.  

Ta on näiteks raamatute "Varavastased süüteod", "Isikuvastased süüteod", "Kriminaaltäitevõigus" (koos Priit Pikamäega), "Majanduskriminaalõigus", "Veretasust kriminaalteraapiani", "Karistusõiguse alused" ja "Kriminaalpoliitika" autor. Karistusseadustiku kommenteeritud väljaande koostaja ja autor (koos P. Pikamäega)  2009. aastal ilmus tema eestikeelsete artiklite kogumik "Kuri karjas" kirjastuse Ilmamaa väljaantavas sarjas "Eesti mõttelugu".

## Tunnustus
* 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk 
* 2008 Tartu Ülikooli medal
* 2018 Tartu Ülikooli aumärk 
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"
* 2020 Õiguse Eest Seisja 

## Isiklikku
Jaan Sootak on olnud abielus ajakirjanik Varje Sootakiga. Neil on tütar Astri ja poeg Indrek (kirjanik Indrek Hargla). 

Jaan Sootak on abielus õigusajaloolase Marju Luts-Sootakiga. Neil on kaks last.

## Viited

## Välislingid
*
Henn Mikelsaar

**Henn-Risto Mikelsaar** (sündinud 6. detsembril 1943 Tallinnas) on eesti kirjanik ja bioloog. 

## Tunnustus
* 2000 – Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Ristiratast")

## Isiklikku
Tema isa oli bioloog Neeme Mikelsaar. Tal on kaksikvend Ustav Mikelsaar ning vanemad vennad Aavo Mikelsaar ja Raik Mikelsaar.

## Vaata ka
* Mikelsaar
Ulderico Sergo

**Ulderico Sergo** ( 4. juuli 1913 Fiume (praegu Rijeka, Horvaatia) – 20. veebruar 1967 Cleveland) oli Itaalia poksija.

Sergo oli kolmekordne Itaalia meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) aastatel 1933, 1934 ja 1938.

Sergo võitis kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Sergo võitis kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) ja 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales ka kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile István Énekesile (Ungari) ning 3. koha kohtumise Tadeusz Rogalskile (Poola).

Sergo poksis juunist 1942 kuni märtsini 1952 elukutselisena ning pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 5 (neist 1 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) ning viigistas 4 kohtumist.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Brilliance of the Seas

**Brilliance of the Seas** on teine Radiance-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida opereerib laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Meyer Werft GmbH laevatehases Papenburgis Saksamaal 2002. aastal ja alus ristiti 13. juulil 2002. aastal Harwichs Suurbritannias. Laeva ristiemaks sai Marilyn Ofer. Brilliance of the Seas’ esmareis algas 19. juulil 2002 Harwichist Norra suunas. 

2010. aasta tugevaima tormi tõttu on ristluslaev Vahemerel üle elanud niinimetatud *brilliance-of-the-sea-disaster*-juhtumi, kui merekindlalt kinnitamata esemed purunesid.

2012. aastal kasutati laeva Põhja-Euroopas. Aastani 2014 kuulus laev ettevõttele Halifax Leasing (September) Ltd.

## Viited

## Välislingid
*Laeva andmed Royal Caribbean Internationali kodulehel
Alternatiivkütus

**Alternatiivkütus** (ingl.k. *alternative fuel*) on kütus, mis pole valmistatud konventsionaalsest toorainest, nagu toornafta, põlevkivi jms. Alternatiivkütusteks on elektrienergia, naftagaas (LPG; CPG), looduslik gaas ehk metaan (LNG, CNG), etanool ja selle segud muude kütustega, biodiislikütus, taimeõli, biogaas, vesinik jms.
Radiance of the Seas

**Radiance of the Seas** on esimene Radiance-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Radiance of the Seas Inc. (Royal Caribbean Cruises Ltd.) ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International. 

Laev ehitati Meyer Werft GmbH laevatehases Papenburgis Saksamaal 2001. aastal ja see oli suurim Saksamaal ehitatud laev. Alus ristiti 6. aprillil 2001 Fort Lauderdales USAs. Laeva ristiemaks sai Margot L. Pritzker, Royal Caribbean Internationali juhatuse liige. 

Pärast Radiance of the Seasi esmareisi, mis algas 7. aprillil 2001, kasutati ristluslaeva Hawaii saarte lähistel Vaikse ookeani loodeosas. 
2012. aastal kasutati laeva ka sõiduks Austraalia ja Uus-Meremaa sadamalinnade vahel.

## Vaata ka
*Kruiisilaevade loend

## Viited

## Välislingid
*Laeva andmed Royal Caribbean Internationali kodulehel (inglise keeles)
Bear Grylls

**Edward Michael Grylls** (sündinud 7. juunil 1974) on inglise seikleja ja teletegija. Ta on tuntuks saanud ellujäämist õpetavate saadete järgi (tuntum "Man vs. Wild" ehk "Born Survivor").
Esmareis

**Esmareis** on laeva (vastavalt COLREG-72 A-osa (üldsätted), reegel 3 (üldmõisted)) või sõiduki esimene reis teatavail tingimusil. Õhusõidukitel on esmalend.
 
Esmareisil tuleb tõendada, et laev on läbinud testi ja sobib kasutusse. Enne laeva üleandmist tellijale ja avareisi toimuvad laeva käigukatsetused ehk proovikäivitused ja proovisõidud.
   
Esmareisile kutsutakse sageli laevakompanii töötajaid ja püsikliente. Näiteks esimese uue Eesti parvlaeva "Romantika" liiniliiklusele eelnenud esmareis laevakompanii külaliste ja püsiklientidega Helsingi-Tallinn-Riia-Tallinn-Helsingi algas 16. mail 2002. Liinile Tallinn-Helsingi asus "Romantika" 21. mail.

Laialt on tuntud "Titanicu" esmareis, mis algas Southamptonist 10. aprillil 1912 ja pidi lõppema New Yorgis. Punktis 41°40' N, 50°14' W, 330 miili kaugusel Cape Race'ist lõikas jäämägi "Titanicu" paremasse pardasse 61 meetri pikkuse lõhe ja laevaga läks põhja üle 1500 inimese.

Laevade hulka, mis on esmareisilreisil hukkunud, kuuluvad Rootsi laev "Vasa", mis oli oma aja üks suurimaid ja kõige võimsama relvastusega sõjalaevu maailmas (1628), Saksamaa lahingulaev "Bismarck", mis oli suurim Saksamaal ja raskeim Euroopa riigis ehitatud lahingulaev (1941), ning Jaapani lennukikandja "Shinano", mis on suurim laev, mille allveelaev uputanud on (1944).

Kuunar "Mohawk" läks samuti esmareisil 1876 põhja ja sellel olnud inimesed hukkusid. Kuid see tõsteti üles ja teenis USA rannavalves kuni 1910. aastani.

Kui laev sõidab esimest korda uuel liinil, ka see on sageli omamoodi proovisõit, nimetatakse seda avareisiks.

## Viited
Heidi Jõks

**Heidi Jõks** (neiupõlvenimi **Heidi Vilu**; sündinud 1981) on eesti suhtekorraldaja ja muuseumitöötaja. Eesti Loodusmuuseumi direktor aastatel 2011–2019 ja taas 2021. aastast.

## Elulugu
Ta on lõpetanud 2000. aastal Tartu Karlova Gümnaasiumi ja 2004. aastal Tartu Ülikooli keskkonnatehnoloogia erialal. 

Ta on alates 2004. aastast rahvusvahelise noorteorganisatsiooni Ettevõtlike Noorte Koda (Junior Chamber International) liige, olnud ka JCI e-Koja president (2012) ja juhatuse liige (2011–2013). Alates 2008. aastast laulab ta EBS kammerkooris.

Aastatel 2004–2008 töötas ta Saint-Gobain Sekurit Eesti ASis keskkonna, töötervishoiu ja tööohutuse spetsialistina ning Saint-Gobain Nordic and Baltic Delegationi siseaudiitorina. Aastatel 2008–2010 töötas ta Tööinspektsiooni teabeosakonna juhatajana ja 2010–2011 If Kindlustuse (If P&C Insurance AS) kommunikatsioonijuhina.

## Töö loodusmuuseumi direktorina
2011. aastal sai Heidi Vilu avaliku konkursi tulemusel Eesti Loodusmuuseumi direktoriks, kus ta vahetas välja viis aastat muuseumi direktorina töötanud Maris Laja. Kuna konkursi korraldamisel esines probleeme, siis kritiseeriti ka Keskkonnaministeeriumi haldussuutlikkust ja soovitati uue konkursi väljakuulutamist. Vastuseks muuseumitöötajatele kinnitas Keskkonnaministeeriumi kantsler Rita Annus, et muuseum vajab just Heidi Vilu lähenemist, kes "oli kandidaatidest kõige kaasaegsema ja külalistekesksema lähenemisega". Muuseumitöö kogemuse sai Vilu viimaselt töökohalt, kus ta haldas ka Eesti Kindlustuse Muuseumi tööd. Pressinõukogu hinnangul rikkus Eesti Ekspress oma sel teemal ilmunud artikliga head ajakirjandustava.

Heidi Jõks on avalikkuses korduvalt sõna võtnud keskkonnahariduse edendamise vajalikkuse ja uue loodusmuuseumi ehitamise olulisuse teemal.   Viimast põhjendab ta ka suure külastajate arvuga ning asjaoluga, et olemasolevasse majja ei mahu külastajad enam ära. Samuti on ta avaldanud oma juhtimispõhimõtteid ajakirjas Director.  2023. aastal saavutas Eesti Loodusmuuseum 37 aasta publikurekordi toonud seenenäituse turundusega Eesti Turundajate Liidu korraldatava turunduskonkursi TULImust. Sama näituse eest sai muuseum ka aasta kommunikatsiooniteo auhinna. 2021. aastal algas Jõksi kolmas ametiaeg muuseumi juhi kohal.

## Isiklikku
Ta on olnud laulupidude tunnusfotol.

Tema on alates 2021. aastast abielus vandeadvokaat Allar Jõksiga, neil on poeg (s 2019).

## Viited

## Välislingid
* Raul Sulbi. "Loodusmuuseumi direktoriks saab Heidi Vilu" Postimees, 9. november 2011
* Peeter Ernits. "Miks kaunis lilleneiu direktoriks pandi" Maaleht nr 48, 1. detsember 2011. Lk 8–9
* Priit Pullerits. "Heidi Vilu – meedia käki ohver" Postimees, 17. detsember 2011
* Heidi Vilu. "Nahka pistetud kalast tuljakuni ehk Heidi Vilu tihe päev" Postimees, 2. veebruar 2013
Serenade of the Seas

**Serenade of the Seas** on kolmas Radiance-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Serenade of the Seas, Inc. Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Meyer Werft GmbH laevatehases Papenburgis Saksamaal 2003. aastal. Alus ristiti 25. augustil 2003. aastal pärast esmareisilt saabumist. Laeva ristiemaks sai USA näitleja, koomik, laulja ja meediategelane Whoopi Goldberg. 
2012. aastal kasutatakse laeva sõiduks Vahemere sadamalinnade vahet.

## Vaata ka
*Kruiisilaevade loend

## Viited

## Välislingid
*Laeva andmed Royal Caribbean Internationali kodulehel (inglise keeles)
Michael Carruth

**Michael Carruth** (sündinud 9. juulil 1967 Dublinis) on Iirimaa endine poksija.

Carruth võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Ta osales ka kergekaalus (kuni 60 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale George Scottile (Rootsi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Carruth on esimene ja seni ainuke Iirimaa poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.

Carruth sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andreas Ottole (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Carruth osales 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Orzubek Nazarovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Carruth poksis veebruarist 1994 kuni aprillini 2000 elukutselisena. Ta osales kokku 21 kohtumisel ning võitis neist 18 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond

**Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond** oli Tallinna Tehnikaülikooli akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond), mis tegeles keskkonnatehnika, logistika, transpordiehitus ning tööstus- ja tsiviilehituse õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asus Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5. 

1989. aastal sai Tallinna Polütehnilisest Instituudist Tallinna Tehnikaülikool. TTÜ ehitusteaduskond eksisteeris aastatel 1989–2016. 

2016. aasta lõpul toimunud tehnikaülikooli struktuurireformi käigus ehitus-, mehaanika- ja energeetikateaduskond kujundati ümber inseneriteaduskonnaks.

## TTÜ ehitusteaduskond
Kohe pärast Eesti taasiseseisvumist alustati 1992. aastal tehnikaülikooli struktuuri ja õppetöö põhjalikku reformimist. Seniste kateedrite asemele loodi 1994. aasta juulis instituudid, mis hõlmasid mitut õppetooli. Kursusesüsteem asendati ainesüsteemiga. Õppetöös mindi üle kolmeastmelisele ülikooliõppele: bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõpe. 1994. aastani koolitati diplomiinsenere viieaastase õppeajaga, 1995. aastast mindi üle nelja-aastasele bakalaureuseõppele. 1998. aastal lisati sellele nelja-aastase õppeajaga diplomiõpe. 2002. aastal taastati ehitusinseneride ettevalmistamisel viis aastat kestev õppekava, kus on ühendatud bakalaureuse- ja magistriõpe. Lõpetaja saab magistrikraadile vastava kvalifikatsiooni ja õpingud võivad jätkuda doktoriõppes.

## Dekaanid
Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna dekaan 1988. aastast Kaido Hääl jätkas teaduskonna juhina ka pärast õppeasutuse nimetuse muutmist (1989. aastast TTÜ). Enne kui ehitusteaduskonnast sai 2017. aastal inseneriteaduskond, jõudis dekaani ametit pidada kuus inimest:
*Kaido Hääl (1989–1994)
*Valdek Kulbach (1994–1995) 
*Heino Mölder (1995–1997) 
*Karl Õiger (1997–2005)
*Roode Lias (2005–2015)
*Siim Idnurm (2015–2016)

## Teaduskonna akadeemiline struktuur

1994. aasta juulis loodi teaduskonnas viis instituuti:
*Ehitiste projekteerimise instituut
*Ehitustootluse instituut
*Keskkonnatehnika instituut
*Mehaanikainstituut
*Teedeinstituut

Hiljem kuulus teaduskonna koosseisu veel kaks instituuti: 
*Arhitektuuri- ja urbanistikainstituut
*Logistikainstituut

## Viited
John McNally

**John McNally** (3. november 1932 Belfast – 4. aprill 2022) oli Iirimaa ja Põhja-Iirimaa poksija.

McNally sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Pentti Hämäläisele (Soome). 

McNally oli esimene Iirimaa poksija, kes on võitnud olümpiamedali.

McNally sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Boriss Stepanovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

McNally poksis aprillist 1954 kuni märtsini 1961 elukutselisena. Ta osales kokku 25 kohtumisel ning võitis neist 14 (neist 7 nokaudiga), kaotas 9 (neist 6 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Purila mõis

**Purila mõis** (saksa keeles *Purgel*) oli mõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub kunagine mõis Rapla valda Raplamaal.

## Ajalugu
1513. aastal ostis mõisa koos varasema omaniku Arndt Junge käest Pirita klooster, misjärel peeti seda kloostrimõisana. Sama tehinguga, kokku 4200 marga eest, omandati ka veski ja Anarise küla, ehkki tehing kinnitati lõplikult alles 9. augustil 1516. 1568. aastal konfiskeeris mõisa koos veski ning sealse 30 adratalupoja ja 9 kaluriga Rootsi riik eesotsas kuningas Erik XIV-ga, misjärel anti see Johann Koskullile.

1611. aastal läänistas Karl IX eestkostevalitsus mõisa Michael von Engelhardt. Vene kroonumõisaks sai Purila 1739. aastal. 18. sajandi lõpuaastail läks mõis Friedrich Gustav von Helffreichile. Tema ajal,1810. aastal, ehitati praegune Purila mõisa härrastemaja.

1900. aastal läks mõis Maydellide suguvõsa valdusse ning jäi Friedrich von Maydelli omandiks kuni maa võõrandamiseni 1919. aastal. Mõisa võõrandamise järel renditi peahoone Maakarja Kasvatuse Seltsile, kes rajas Purilasse karjatalitajate kooli, mis tegutses aastail 1925–1944.

Pärast Teist maailmasõda oli hoone ja pargi valdaja 8. Eesti Laskurkorpus. 1953–1957 tegutses mõisas Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse abimajand ning seejärel asus mõisahoones sovhoosikeskus. Aastatel 1940–1941, 1949–1953 ja 1957–1975 oli Purilas iseseisva sovhoosi keskus.

## Pilte

Pilt:15346 Purila mõis.jpg|Friedrich Gustav von Helffreichi (1759–1845) valitsemisaegne Purila mõisa seinamaal, mis kujutas toonase mõisaomaniku linnamaja Tallinnas. 2011. Foto: Tiigrr
Pilt:Purila mõisa park.jpg|Mõisa park
Pilt:Purila mõisa vesiveski 3.jpg|Vesiveski
Pilt:Purila mõisa ait-kuivati 1.jpg|Ait-kuivati
Pilt:Purila mõisa karjakastell.jpg|Karjakastell
Pilt:Purila mõisa möldrimaja.jpg|Möldrimaja
Pilt:Purila mõisa valitsejamaja 2.jpg|Valitsejamaja
Pilt:Purila mõisa peahoone 4.jpg|Peahoone tagantvaates
Pilt:Purila mõisa tall-tõllakuur.jpg|Tall-tõllakuur

## Viited

## Kirjandus
*Maa, kus jookseb mett ja piima. Meie Maa, 10. juuli 1936, nr 76, lk 2

## Välislingid

* Purila küla ja mõisa ajalugu
* Mõisa portaal: Purila mõis
* Purila mõisa peahoone kultuurimälestiste registris
* EHA: Purila mõisa omanikud
Sotsiaalne hind

**Sotsiaalne hind** (inglise *social cost* või *social price*) on mingi toote või teenuse loomise tegelik hind ühiskonnale.

Sotsiaalne hind võib mõnikord olla suurem kui turuhind.

## Vaata ka
*Väliskulu
*Keskkonna välismõju

## Viited
Enoolid

**Enoolid** (ka **alkenoolid**) on alkeenid, mille molekulis sisaldub hüdroksüülrühm kaksiksidemega seotud süsiniku aatomi juures. Seega enoolid on α-hüdroksüalkeenid üldvalemiga R1R2C=CR3OH. 

Enoolid on tasakaalus isomeerse aldehüüdi või ketooniga, kuid on tavaliselt palju vähem stabiilsed kui aldehüüdid või ketoonid. Siin on tegemist enoolidele iseloomuliku keto-enooltautomeeria nähtusega.
## Keto-enooltautomeeria

See on enooli osaline üleminek  vastavaks karbonüülühendiks (ketooniks või aldehüüdiks) ja vastupidi karbonüülühendi üleminek enooliks, kuna üks prooton molekulisiseselt muudab asukohta. Tulemuseks on enool- ja keto-vormi tasakaalulise segu moodustumine (reeglina lahustes). Enamuse seda tüüpi ühendite korral on keto-vorm termodünaamiliselt soodsam ja seega tasakaaluolekus ülekaalus. Näiteks atsetooni korral on enool-vormi vaid 0,0002%. 

File:enol.svg|Keto-enooltautomeeria
File:AcacH.svg|Sisemolekulaarne vesinikside
File:Malondialdehyde.png|1,3-dikarbonüül


## Enolaadid

Enolaatioonid ehk enolaadid saadakse tavaliselt madalal temperatuuril vastavatest karbonüülühenditest ja esinevad reaktsiooniprotsessis intermediaatidena. Enolaatioonid on stabiliseeritud tänu laengu delokalisatsioonile üle kolme aatomi. 
## Vaata ka
*Tautomeeria
*Ketoonid
*Enooleetrid
Olelusringi hindamine

**Olelusringi hindamine** ehk **elukaare hindamine** (inglise keeles *life-cycle assessment*, *life-cycle analysis*, lühendatult **LCA**) on keskkonnajuhtimisvahend, millega hinnatakse toote või teenuse täielikku keskkonnamõju kogu olelusringi vältel. 

Oleluseringi hindamiseks tuleb summeerida sisendid (eelkõige materjalikulu ja energiamahukus) ning väljundid (heitvesi, heitgaas, jäätmed) kogu toote või teenuse olelusringi vältel ning hinnatakse kõikide sisendite ja väljundite tekitatud mõju, sh kogu tsüklis toimuva transpordi keskkonnamõju. 

Olelusringi hindamise protsessi nõuded on kehtestatud ISO standarditega 14040, 14041, 14042, 14043.

## Vaata ka
*Olelusring
*Olelusringipõhine lähenemine
*Keskkonnaarvestus
*Keskkonnahoidlik tootearendus (ökodisain)
*Keskkonnajuhtimine

## Viited
 

## Kirjandus
*Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. http://www.seit.ee/sass/?ID=1&L_ID=125 (vaadatud 09.11.2011)
Viktorija (laev)

**Viktorija** (vene keeles **Виктория**) (endised nimed **A. S. Gribojedov** – *А. С. Грибоедов*, **I. I. Šiškin** **И. И. Шишкин**) oli kahe tekiga *Rossija*-tüüpi (projekt 785) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1958. aastal. Laeva slovakkia tüübinimetus on OL800, võimsusega 800 hj. 

Kiil pandi laevale tehasenumbriga 344 ja laev lasti vette Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1958. aastal. Uus jõereisilaev A. S. Gribojedovi nime all ning samal aastal ümber nimetatud I. I. Šiškiniks anti Kama laevandusele (*Камское речное пароходство*) Permis üle ning seda kasutati aastatel 1959–2000 Permi kodusadamast, alates 1993. aastast Venemaa lipu all. Aastatel 2001–2007 kasutas OOO Anadõr (Rostov Doni ääres) laeva Viktorija nime all sõiduks Volga-, Doni- ja Neeva-äärsete linnade vahet. Varem eksisteeris juba üks Viktorija selles 785. projektis – "Kompozitor Kalinnikov" (1957)

2008. aastal unikaalse slovakkia interjööriga Viktorija moderniseeriti, ja uus omanik pani pärast Bulgarija uppumist laeva Rõbinskis müüki. Laev lammutati 2016. aastal Rõbinskis.  

## Vaata ka
* Jõereisilaevade loend

## Viited

## Välislingid
*III seeria jõereisilaevade tehnilised andmed (vene keeles)
*Laeva tööajalugu (vene keeles)
*Viktorija pildil
*Viktorija YouTube'i saidil Video
Eestimaa Üldkasulik Ühing

**Eestimaa Üldkasulik Ühing** (saksa keeles *Estländischer Gemeinnütziger Verband*) oli Eestimaa rüütelkonna järglasorganisatsioon, mis tegutses Eestis aastail 1919–1939.

Ühing asutati 21. märtsil 1919 ja registreeriti Tallinna-Haapsalu rahukogu poolt sama aasta 15. aprillil. Rüütelkond kinkis talle oma varandused ja kinnisvarad, sealhulgas Tallinna toomkooli hoone. Eestimaa rüütelkond aga likvideeriti Eesti Asutava Kogu poolt 09.06.1920 vastu võetud „Seisuste kaotamise seaduse“ alusel. EÜÜ oli Tallinna toomkooli (ametliku nimega *Eestimaa Üldkasulise Seltsi poolt ülalpeetav Tallinna Doomkooli Eragümnaasium*) ülalpidaja.

Ühingu välja antud tunnistused kehtisid Saksamaal ametlike dokumentidena.

Eestimaa Üldkasulik Ühing registreeris suurvürst Kirill Vladimirovitši poolt antud aadlitiitleid. Eestimaa Üldkasuliku Ühingu juures asunud Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjoni (saksa k. *Matrikelkommision des Estländischen Gemeinnützigen Verbandes*), tegeles Eestimaa aadliperekondade genealoogiliste materjalide ja fotode kogumise, nende läbitöötamise ja perekondade kohta genealoogiliste tabelite ning toimikute koostamisega. Eestimaa rüütelkonna praktiline tegevus jätkus sisuliselt suures osas Eestimaa Üldkasuliku Ühingu nime all

Ühingu juures tegutsenud matriklikomisjoni juhtis endise Eestimaa rüütelkonna genealoog Georg von Wrangell, aadliperekondade toimikute koostamisega tegeles Nikolai von Essen, komisjoni liikmed olid Georg von Krusenstern ning parun Ernst von Stackelberg. Komisjon lõpetas tegevuse 1940. aastal.

Ühingusse kuulus vähesel arvul ka endise Liivimaa rüütelkonna liikmeid, kuna selle järglasorganisatsioon Liivimaa Üldkasulik Ühing asus Lätis.
## Vaata ka
*Moritz Alexander (Axel) Georg von Maydell (1869–1945)
## Viited
Bosnialased

**Bosnialased** (omanimetus bosnia keeles *bošnjak*, pl *bošnjaci* [bošnjatsi]) on üldnimetus lõunaslaavi päritolu etnilisele rühmale, kes elab peamiselt Bosnias ja Hertsegoviinas, kuid pisemate rühmadena ka teistes Balkani riikides, peamiselt Serbias, Montenegros ja Horvaatias. 

Bosnialasi iseloomustab eelkõige nende ajalooline seotus Bosnia piirkonnaga, islami usk (alates 15. ja 16. sajandist) ning ühine kultuur ja keel. 

Sageli nimetatakse bosnialasi ka Bosnia muslimiteks, kuid see nimetus on etnilise kuuluvuse määratlemisel rahvusvahelises kasutuses üha vähem levinud, sest see näitab pigem usulist kuuluvust kui rahvust.

## Viited
Victoria bastion

**Victoria bastion** (ladina keeles *victoria* – 'võit') on Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi Narva linnakindlustuse täiendamisel aastatel 1683–1704 ehitatud bastion.

Bastion purustati Põhjasõjas 1704. aastal ja taastati pärast sõda.

Narva kindlus demilitariseeriti 1864. aastal ja Victoria bastionile rajati Pimeaed. Park on saanud nime kõrval asunud Pimevärava järgi.

Victoria bastionis elutseb Narva suurim nahkhiirte koloonia.

## Vaata ka
*Narva bastionid

## Viited

## Välislingid
* Narva bastionid
*
Usukultusasjade Nõukogu

**Usukultusasjade Nõukogu** (täieliku nimega **NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Usukultusasjade Nõukogu**, vene keeles* Совет по делам религиозных культов при Совете Министров СССР*) oli Nõukogude Liidus aastatel 1944–1965 eksisteerinud riiklik ametkond, mis tegeles religioonipoliitika elluviimisega ja jälgis usuühingute tegevust puudutavate õigusaktide täitmist.

Usukultusasjade Nõukogu alluvusalasse kuulusid kõik NSV Liidus tegutsevad usuühingud peale Vene Õigeusu Kiriku, mille jaoks oli 1943. aastal loodud eraldi Vene Õigeusu Kiriku Asjade Nõukogu.

Usukultusasjade Nõukogu eksisteeris maist 1944 kuni detsembrini 1965, mil see ühendati Vene Õigeusu Kiriku Nõukoguga ja sai uueks nimeks Usuasjade Nõukogu. Nõukogu kompetentsi kuulus usuühingute ja koguduste registreerimine, nende registrist kustutamine, lubade väljastamine palvemajade ja kirikute avamiseks ja sulgemiseks, vaimulike registri pidamine, suhete korraldamine riigivõimu ja usuühingute vahel. 

Reaalselt oli Usukultusasjade Nõukogu oli oma tegevuses sõltuv NLKP Keskkomitee ja julgeolekuorganite instruktsioonidest. Aktiivse religioonivastase võitluse perioodil 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses oli Usukultusasjade Nõukogu üheks oluliseks instantsiks riigipoolse repressiivpoliitika elluviimisel (näiteks koguduste ja kirikute sunniviisiline sulgemine, vaimulike registreerimisest keeldumine jne).

Usukultusasjade Nõukogu tegevust juhtis esimees. Nõukogu esimehed olid

*1944–1956 Ivan Poljanski,
*1957–1965 Aleksei Puzin.

Kohtadel esindasid Usukultusasjade Nõukogu volinikud, keda lihtsustatult on nimetatud ka usuasjade volinikeks või usuvolinikeks. Eesti NSV-s olid Usukultusasjade Nõukogu volinikud

*1944–1955 Johannes Kivi ja
*1955–1965 Aleksander Veiderpass.

## Välislingid

*Remmel, Atko. Religioonivastane võitlus Eesti NSV-s aastail 1957–1990. Tähtsamad institutsioonid ja nende tegevus. Tartu Ülikool, 2011. Doktoritöö.
*Sõtšov, Andrei. Eesti õigeusu piiskopkonna halduskorraldus ja vaimulikkond aastail 1945-1953. Tartu Ülikool, 2004. Magistritöö.
*Sõtšov, Andrei. Eesti õigeusu piiskopkond Nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954-1964. Tartu Ülikool, 2008. Doktoritöö.
Usuasjade Nõukogu

**Usuasjade Nõukogu** (täieliku nimega **NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Usuasjade Nõukogu**, vene keeles *Совет по делам религий при Совете Министров СССР*) oli Nõukogude Liidus aastatel 1965–1990 eksisteerinud riiklik ametkond, mis tegeles religioonipoliitika elluviimisega ja jälgis usuühingute tegevust puudutavate õigusaktide täitmist.

Usuasjade Nõukogu alluvusalasse kuulusid kõik NSV Liidus tegutsevad usuühingud. See moodustati detsembris 1965 Usukultusasjade Nõukogu ja Vene Õigeusu Kirikuasjade Nõukogu ühendamise teel. Eestis toimus kahe institutsiooni ühendamine alles 1966. aasta märtsis. Nõukogu kompetentsi kuulus usuühingute ja koguduste registreerimine, nende registrist kustutamine, lubade väljastamine palvemajade ja kirikute avamiseks ning sulgemiseks, vaimulike registri pidamine, suhete korraldamine riigivõimu ja usuühingute vahel. 

Reaalselt oli Usuasjade Nõukogu oli oma tegevuses sõltuv NLKP Keskkomitee ja julgeolekuorganite instruktsioonidest. 

Usuasjade Nõukogu tegevust juhtis esimees. Selle eksistentsi kestel olid esimehe ametis järgmised isikud:

*1965–1984 Vladimir Kurojedov
*1984–1989 Konstantin Hartšev
*1989–1990 Juri Hristoradnov

Kohtadel esindasid Usuasjade Nõukogu volinikud, keda on lühidalt nimetatud ka usuasjade volinikuks. Eesti NSV-s pidasid usuasjade voliniku ametit järgmised isikud:

*1966–1972 Meinhard Teder
*1972–1988 Leopold Piip
*1988–1990 Rein Ristlaan

## Välislingid

*Remmel, Atko. Religioonivastane võitlus Eesti NSV-s aastail 1957–1990. Tähtsamad institutsioonid ja nende tegevus. Tartu Ülikool, 2011. Doktoritöö.
Olelusringipõhine lähenemine

**Olelusringipõhine lähenemine** (inglise *life-cycle approach*) on toote või teenuse olelusringi keskkonnamõju vähendamisele ja ringi sulgemisele suunatud tegutsemine. 

Olelusringipõhist lähenemist kasutatakse nt keskkonnajuhtimises, ökomärgise andmisel, keskkonnahoidlikus tootearenduses ja terviklikus tootepoliitikas.

## Vaata ka
*Kinnine tootmistsükkel
*Olelusring
*Olelusringi hindamine

## Viited
Usuasjade volinik

**Usuasjade volinik** (vene keeles *уполномоченный по делам религий*) on Nõukogude Liidu liiduvabariikides ja teistes haldusüksustes usuelu korraldamise eest vastutanud ametiisikute lühendatud ametinimetus. Dokumentides ja muus kirjanduses on seda nimetust kasutatud järgmiste ametikohtade kontekstis:

*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Usukultusasjade Nõukogu volinik – aastatel 1944–1965, lühendatult ka **usukultusasjade volinik**;
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Vene Õigeusu Kiriku Asjade Nõukogu volinik – aastatel 1943–1965, lühendatult ka **Vene Õigeusu Kiriku asjade volinik**.
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Usuasjade Nõukogu volinik – aastatel 1965–1990.

Eesti NSV-s pidasid voliniku ametit 1944–1990 järgmised isikud:

*1944–1955 Johannes Kivi (usukultusasjade volinik)
*1945–1949 Nikolai Karsakov (Vene Õigeusu Kiriku asjade volinik)
*1949–1951 Aleksandr Tarassov (Vene Õigeusu Kiriku asjade volinik)
*1951–1961 Pavel Kapitonov (Vene Õigeusu Kiriku asjade volinik)
*1955–1965 Aleksander Veiderpass (usukultusasjade volinik)
*1961–1966 Jaan Kanter (a-ni 1965 Vene Õigeusu Kiriku asjade volinik, 1966-1970 usuasjade voliniku asetäitja)
*1966–1972 Meinhard Teder (usuasjade volinik)
*1970–1990 Kaljo Oja (usuasjade voliniku asetäitja)
*1972–1988 Leopold Piip (usuasjade volinik)
*1988–1990 Rein Ristlaan (usuasjade volinik)
Johann Dietrich Heermann

**Johann Dietrich Heermann** (? Leszno – 17. september / 30. september 1736) oli Eesti vaimulik.

Heermann sündis 17. sajandi lõpus (täpne sünniaeg pole teada) Lissas (praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Lesznos, Suur-Poola vojevoodkonnas). Ta õppis 1715. aastast (immatrikuleeriti 16. mail 1715) Halle ülikoolis.

Ta oli aastatel 1726–1732 Saaremaa Jaani koguduse õpetaja ja ühtlasi Kuressaares rektor. 1732. aastal jäi emerituuri.

## Isiklikku
Tema väimees Hermann Daniel Bonge oli pärast teda Saaremaa Jaani koguduse õpetaja.

## Viited
Terviklik tootepoliitika

**Terviklik tootepoliitika** (inglise keeles *integrated product policy*, lühend **IPP**) on poliitikavaldkond, mille eesmärk on parandada toodete ja teenuste keskkonnanäitajaid kogu olelusringi vältel ning edendada toodete ja teenuste uuenduslikkust. 

Terviklik tootepoliitika tekkis 1990. aastatel Euroopas. 

Tervikliku tootepoliitika elluviimiseks on kasutatud nii õiguslikke vahendeid (nt keelustamine), majandusmeetmeid (nt keskkonnamaks, keskkonnahoidlik riigihange), teavitamist (nt keskkonnamärgis, keskkonnaaruanne) kui ka vabatahtlikke meetmeid (nt vabatahtlikud keskkonnalepped, keskkonnahoidlik tootearendus).

## Vaata ka
*Keskkonnajuhtimine
*Keskkonnapoliitika
*Ökomaksureform
*Ökomärgis

## Viited
 

## Kirjandus
*Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. http://www.seit.ee/sass/?ID=1&L_ID=125 (vaadatud 09.11.2011)