BMW 3. seeria (E30)

**BMW E30** autoplatvorm oli aluseks aastatel 1982–1994 toodetud BMW 3 seeria algtaseme luksusauto / kompaktse äriklassi auto valmistamisel. See oli BMW E21 järeltulija aastal 1982 kuni BMW E36-ni 1991. aastal. BMW jätkas E30 kabriolettmudeli tootmist veel kuni 1993. aastani. Universaal püsis tootmises 1994. aastani, mil selle vahetas välja E36 Touring. M3 kabrioletti ei pakutud kunagi ametlikult müügiks Põhja-Ameerikas; seda pakuti ainult Euroopa turul. 

E30 arendus algas juulis 1976 peadisainer Claus Luthe käe all, välisdisaini juhiks oli Boyke Boyer. 1978. aastal kiideti disain heaks ja kinnitati 1979. aastal. BMW esitlusfilmis on näha, kuidas disaini tehti arvutil CAD-iga, lisaks ka kokkupõrketeste ja tuuletunneliteste. E30 välisdisain on suhteliselt sarnane nelja esilaternaga E21 variantide omale, kuid detailimuudatusi on mitmeid; muudeti ka sisustust ja vedrustust, et vähendada ülejuhitavust, mille üle E21 tihti kritiseeriti. 

E30 hakati tootma juba 1982. aastal, müügile tuli auto novembris 1982. Kõik esimese aasta autod olid kaheukselised sedaanid. Neljasilindrilistel mudelitel oli endiselt M10-mootor - 316 oli vaatamata mudelinimele siiski 1766 cm3 kubatuuriga ja kasutas Pierburg 2B karburaatorit, võimsusega 90 hj, hinnaks 19 250 Saksa marka, 318i kasutas sama mootorit kütuse sissepritsega, võimsusega 105 hj (21 550 Saksa marka). Kuuesilindristel mudelitel oli M20-mootor - 320i 1990 cm3 125 hj (24 550 Saksa marka) ja 323i 2316 cm3 139 hj, hind 27 400 Saksa marka. Järgmisest aastast oli E30 saadaval ka neljaukselise sedaanina, mis lisas hinnale 850 marka, ning 323i võimsus suurenes 150 hobujõule. 

E30 toodeti Lääne-Saksamaal Müncheni ja Regensburgi tehastes, lisaks ka LAVis Rosslyni tehases. 

Märtsis 1985 lisandus mudelivalikusse 325e, mis kasutas 2693 cm3/122 hj M20-mootorit, häälestatud rohkem kütusesäästlikkusele, hinnaga 30 550 Saksa marka. Hiljem samal aastal lisandus diiselmootoriga 324d (M21 2443 cm3 85 hj, hind 27 450 Saksa marka, ainult neljaukselise sedaanina), 323i vahetas välja uus tippmudel 325i (M20 2494 cm3 170 hj, 33 000 Saksa marka). Esimese BMW-na oli 325i saadaval ka nelikveolisena (325iX), mis lisas hinnale 9500 marka. Mudelivalikusse lisandus ka esmakordselt koostöös BMW Motorsportiga sportmudel M3 (ainult 2-ukselise sedaanina), mis kasutas S14 mootorit (2302 cm3 200 hj, 59 800 Saksa marka). Itaalias ja Portugalis, kus suurema kui kaheliitrise töömahuga mootoriga autod olid toona kõrgema maksumääraga, müüdi M3 asemel mudelit 320is (1990 cm3, 192 hj). E30 esivedrustuse laiendatud versioon ja kardaan E30 325i-lt olid kasutuses BMW Z1 roadsteril. 

1986. aastal lisandus mudelivalikusse kabriolett. Algselt oli see saadaval vaid 325i mudelil ja tähendas 8600-margast hinnalisa. 

1987. aastal saabusid suuremad uuendused. Mudelivalikusse lisandus viieukseline universaal Touring, mis oli BMW esimene tehasetoodangus universaal, varasemad universaalkerega BMWd olid kõik mitteametlikult toodetud firmaväliselt (näiteks Schulz Tuningu BMW E28 5. seeria). Touring lisas hinnale umbes 6000-6500 marka, saadaval oli mudelitega 320i, 325i, 325iX ja 324td. Neljasilindrilise M10 vahetas nüüd välja uus M40 - 316 asemele tuli nüüd sissepritsega 316i (1596 cm3, 100 hj, 25 500 Saksa marka), 318i oli nüüd 1796 cm3 113 hj, 28 500 Saksa marka). Kabrioletina (11 000-margane hinnalisa) oli nüüd lisaks 325i-le saadaval ka 320i. Mudelivalikusse lisandus ka E28 524td-lt pärit turbolaaduriga variant 324td (115 hj). Kõik autod olid nüüd katalüsaatoritega. 

1989. aastast oli ka 318i saadaval Touringuna. Lisaks lisandus mudelivalikusse 318is, mis kasutas võimsamat M42 mootorit neljaklapitehinaga (1796 cm3, 136 hj), hinnaga 32 700 Saksa marka. See oli saadaval ainult kaheukselise sedaanina. 

1989. aastal tehti M3 baasil ka kaks BMW nn. "Art Cari", mille disainisid Austraalia kunstnikud Michael Jagamara Nelson ja Ken Done. 

DTM (Deutsche Tourenwagen Meisterschaft) võistlussarja jaoks toodeti M3st ka homologatsioonimudeleid: 1988. aastal 505 Evolutionit (katalüsaatoriga, 215 hj), ja 1989. aastal 500 Evolution II (katalüsaatorita, 220 hj), lisaks 25 Ravaglia ja 480 Cecotto erimudelit (nimetatud võidusõitjate Roberto Ravaglia ja Johnny Cecotto järgi, kes võistlesid E30 M3ga 1989. aasta DTMis). Mõlemad erimudelid olid katalüsaatoriga, võimsusega 215 hj. Aasta lõpus toodeti ka 148 erimudelit Europameister, kõik hooaja võitja Roberto Ravaglia allkirjaga keskkonsoolis oleval tahvlikesel. 1990. aasta alguses toodeti ka 603 erimudelit M3 Sport Evolution III, mlle mootori kubatuuri oli suurendatud 2467 cm3le, võimsus 238 hj. 

Aprillis 1991, kui E36 oli juba välja tulnud, lõppes E30 sedaanide tootmine. Kabrioletti toodeti veel edasi 1993. ja Touringut 1994. aastani. 

Viimastest autodest maksis 25. oktoobri 1990 seisuga 316i 28 300 Saksa marka, 318i 31 500 marka, 318is 34 500 marka, 320i 35 500 marka, 325i 43 600 marka, 325iX 52 700 marka, 324d 33 900 marka, 324td 39 400 marka ja M3 67 400 marka. Neljaukseline sedaankere lisas hinnale 1100 marka (324d ja 324td standardis) ja ei olnud saadaval 318is ja M3le, Touring lisas hinnale sõltuvalt mudelist 4000-6000 marka ja oli saadaval mudelitega 318i, 320i, 325i, 325iX ja 324td, kabrioletti (12 000-margane hinnalisa) sai 318i, 320i ja 325i mudelitele. 

USA turule tuli E30 1984. mudeliaastaks kaheukselise sedaanina - 318i maksis 16430 ja 325e 20 970 dollarit. 1986. mudeliaastal 318i enam ei müüdud, selle asemele tuli 325. 1987. mudeliaastal saabus ka 325i (26 990 dollarit, kabriolett 28 775), 1988. aastal 325iX (32 800 dollarit) ja M3 (34 000 dollarit). Viimasel, 1991. mudeliaastal olid saadaval ka M40 mootoriga 318i (19 900 dollarit) ja M42 mootoriga 318is (21 500 dollarit), lisaks 325i, 325iX ja M3. 1992-1993 müüdi USA turul veel ainult kabrioletti. 

BMW M3 kasutas kaheukselise kerestiili laiendatud ja suures mahus ümber kujundatud versiooni. Aastatel 1984–1987 Põhja-Ameerika turule toodetud BMW E30 mudelite põhiliseks eritunnuseks on väljavenitatud esimesed/tagumised alumiiniumist põrkerauad. Need põrkerauad on rahvasuus tuntud ka kui “hüppelauad”. Aastal 1988 lühendati alumiiniumist kaitseraudu ümbrise ja täitematerjali ümbertegemise ja amortisaatorite lühendamise teel. 1989 asendati alumiiniumist kaitserauad lõpuks lühemate kerevärvi plastpõrkeraudadega.