open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Uusküla (Alutaguse)

**Uusküla** on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.

18. sajandi II poolel kandis küla algselt nime Väike-Kuru (*Klein-Kurro*).

Küla on Tallinnast  182 km kaugusel ja Ida-Virumaa maakonnalinnast Jõhvist 45 km kaugusel.

Uusküla asub Peipsi järve ääres. Küla ümbritsevad ida poolt Katase küla ja lääne poolt Kuru küla.

Külast voolab läbi Uusküla oja. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alajõe valda.

Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 36 inimest, neist 19 olid vanemad kui 65. Elanike hulgas ei ole mitte ühtegi eestlast.

2019. aasta andmetel oli elanike arv kasvanud 57 inimeseni. 

Kohalike sõnul tegeletakse seal peamiselt kalapüügist ja metsandusest. 

= Loodusest  =
Põhja poolt ümbritseb Uusküla mets. Metsas asuvad Virsu soo ja Võhma luitestik.

Suur osa metsast asub Agusalu looduskaitsealal.

Mets on tasane ja soine. Piirkonnale on iseloomulikud inimtegevusest vähemõjustatud soomassiivid ja nendega seotud metsakooslused ning haruldased liigid, näiteks lendorav.

Soostik on põline meri- ja kaljukotka, metsise ning rabapüü eluala. Soodes kasvab palju jõhvikaid.

= Ajaloost=
Uuskülas on, nagu enamus Peipsi rannikuäärsel alal, elanud vanausulised.

Vanausulised saabusid sinna umbes 18. sajandil.

Nende elupaigad jõudsid piki Peipsi kallast Alajõelt Lõuna-Eestini välja. 19. sajandi alguses elas Peipsi rannikul umbes 3000 vanausklikku. 

Kuigi Uusküla pole eraldi mainitud, võib selle asukoha järgi järeldada, et vanausulised elasid ka seal. 

= Uusküla puhkekeskus  =
Uusküla tuntuim koht oli ilmselt endine Uusküla puhkekeskus. 

Puhkekeskus valmis aastatel 1978-1980. See ehitati Sillamäe keemiakompleksi töötajate puhkekeskuseks. Kõik hooned kandsid puhkebaasi eesmärki.

Puhkekeskus koosnes peahoonest ja seal kõrval asuvatest paarismajadest ja kalameeste majast. Peahoone aadress oli Männiku tee 5.

Arhitekti nimi oli Drost, muu info on teadmata.

Puhkekeskus mahutas korraga kuni 200 külalist. 

1990. aastate lõpus lõpetas puhkekeskus töö, mispeale hakkasid majad lagunema ning see muutus üsna kiiresti nn tondilossiks.

Omanikud püüdsid seda pikka aega müüa, kuid tulutult. 2018. aastal lammutati terve puhkekeskus kõikide majadega maha, sest sellest oli saanud populaarne atraktsioon ja lagunevad majad muutusid ohtlikuks.

## Viited
Kõrvemetsa

**Kõrvemetsa** on küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas.

Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Ida-Viru maakonnas Avinurme vallas.

## Viited
Pootsiku

**Pootsiku** on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.

2010. aasta oktoobri seisuga oli külas 18 elanikku.

Esmateated Pootsiku külast pärinevad 1497. aastast. Küla nimi tuleneb tõenäoliselt venekeelsest sõnast *бочка*, rahvapärimuse järgi elas külas vanasti palju tõrvaajajaid.

19. sajandi keskpaigas kujunesid Pootsiku mõisa ümber kohalikud talud. 1920. aastatel mõisamaa tükeldati ning jagati talupoegade vahel.

1933. aastal nimetati Pootsiku küla ümber **Nurme** külaks. 

Nõukogude perioodil oli Pootsiku küla Iisaku külanõukogu koosseisus. 1959. aasta rahvaloenduse seisuga elas Nurme külas 110 elanikku, 1970. aastal 81 elanikku.

1977. aastal nimetati Nurme küla tagasi Pootsiku külaks. 1979. aasta rahvaloenduse seisuga elas Pootsiku külas 52 elanikku, 1989. aastal 23 elanikku.

Pootsiku külas on säilinud vana mõisapark. 1979. aastal paigaldati sinna mälestuskivi bakterioloog Karl Happichile, kes sündis Pootsiku mõisa koduõpetaja peres, juhtis 1919–1923 Tartu Veterinaariainstituuti ja muude teadussaavutuste hulgas avastas ka piima kääritamiseks tarviliku piimhappebakteri *[[Lactobacillus acidophilus]]*. 

Pootsiku küla läbib Iisaku–Alajõe tee, mis ühendab küla Jõhvi–Tartu–Valga maantee ja Peipsi põhjarannikuga.

## Viited
Elena Jončeva

**Elena Jončeva** (bulgaaria keeles Елена Николова Йончева; sündinud 27. mail 1964 Sofias) on bulgaaria ajakirjanik, alates 2. juulist 2019 Euroopa Parlamendi liige.

Ta on endine Bulgaaria Televisiooni korrespondent, kes on teinud telereportaaže paljudest konfliktipiirkondadest, näiteks Kosovost, Alžeeriast, Tšetšeeniast, Iisraelist, Somaaliast, Afganistanist, Iraagist, Venezuelast ja Colombiast. Ta on teinud dokumentaalfilme ka Antarktikas asuvast Bulgaaria polaarjaamast Ohridi Püha Klimenti baasist, mis asub Lõuna-Shetlandil Livingstoni saarel, ja Loode-Bulgaarias asuva Lomi linna mustlastest. Ühtekokku on tema kaasabil valminud üle 25 dokumentaalfilmi.

Aastatel 1994–2009 elas ta koos Bulgaaria endise peaministri Sergej Staniševiga. Tal ei ole lapsi. Stanišev sai hiljem lapse teise naisega, kellega seejärel abiellus.

2008. aastal osales Jončeva saatesarja "Tantsud tähtedega" Bulgaaria versioonis. Saatesari osutus menukaks: seda vaatas keskmiselt 40% nendest, kes sel ajal Bulgaarias telerit vaatasid. Kuid Jončeva langes esimesena välja.

Mais 2019 valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks Bulgaaria Sotsialistliku Partei nimekirjas.
Armand Assante

**Armand Assante** (sündinud 4. oktoobril 1949 New Yorgis) on Ameerika näitleja. 

Tema ema on iiri- ja isa itaalia-päritolu ameeriklased. 

Armand Assante esimeseks suuremaks tööks oli 1974 aasta film "The Lords of Flatbush". 

Ta oli kuni 1994. aastani abielus Karen McArniga. Tal on 2 tütart.

## Välislingid
* 
* Koduleht
* Fännilehekülg
Vassili Kljutševski

**Vassili** Ossipovitš **Kljutševski** (vene keeles Василий Осипович Ключевский; 28. jaanuar (16. jaanuar vkj) 1841 – 25. mai (12. mai vkj) 1911) oli mordva päritolu Venemaa ajaloolane.

Kljutševski sündis külavaimuliku pojana. Isa suri 1850 ja pere kolis Pensasse. Vassili õppis algul kihelkonna ja hiljem kreisi vaimulikus koolis, 1856 astus Pensa vaimulikku seminari, kuid ei lõpetanud seda. 1861. aastal kolis ta Moskvasse, kus astus Moskva ülikooli ja õppis ajaloo-filoloogiateaduskonnas.

Kljutševski kaitses kandidaaditöö "Välismaalaste ütlused Moskva riigi kohta", 1871 magistritöö "Keskaegsed pühakute elulood ajalooallikana" ja 1882 doktoritöö "Bojaaride duuma keskaegsel Venemaal".

Kljutševski oli teise tuntud ajaloolase Sergei Solovjovi õpilane. Pärast Solovjovi surma 1879 sai Kljutševski tema ametikoha endale ja hakkas õpetama Venemaa ajaloo kursust Moskva ülikoolis. Ta õpetas aastakümneid Venemaa kõrgkoolides, sealhulgas Moskva vaimulikus akadeemias ja naiskursustel, olles pikka aega Moskva ülikooli ajalooprofessor. 1887–1889 oli ta ajaloo-filoloogiateaduskonna dekaan ja ülikooli prorektor.

1889 valiti Kljutševski Venemaa Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks ajaloo- ja poliitikateaduste alal. 1900 valiti ta akadeemikuks Venemaa ajaloo ja muinsuste alal.

Tema loengute põhjal välja antud Venemaa ajaloo kursuse neljaköitelist trükki peetakse üheks parimaks Vene ajaloo üldkäsitluseks. 1899 ilmus "Venemaa ajaloo lühikursus" ja alates 1904 ilmus täiskursus. Kokku ilmunud 4 köidet käsitlevad Venemaa ajalugu kuni Katariina II valitsusajani.

1901. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli auliikmeks. 10. aprillil 1906 valiti ta Teaduste Akadeemia poolt Venemaa Riiginõukogu liikmeks, aga ta keeldus sellest aust, sest tema arvates ei olnud osalemine nõukogu töös piisavalt sõltumatu selleks, et vabalt arutada Venemaa ühiskonnas tekkivaid küsimusi.

## Viited

## Välislingid
* Vassili Ossipovitš Kljutševski, Русская история. Полный курс лекций bibliotekar.ru
Heinz von zur Mühlen

**Heinrich Dieter von zur Mühlen** (tuntud eelkõige kui **Heinz**; 13./26. detsember 1914 Tallinn – 1. juuni 2005 München) oli baltisaksa ajaloolane.

Heinz von zur Mühlen sündis Tallinna Niguliste koguduse õpetaja ja Saksa praostkonna praosti Konrad von zur Mühleni ning tema abikaasa Sara (sünd. von Gernet) pojana.

Mühlen uuris peamiselt linna- ja asustusajalugu ning korraldas ka Paul Johanseni avaldamata jäänud tööde avaldamist. Ta oli tegus ajaloouurija peaaegu surmani.

2002. aastal hinnati Heinz von zur Mühleni tegevust Tallinna vanemat ajalugu käsitlevate kõrgetasemeliste uurimuste eest Tallinna teenetemärgiga

## Teosed ja publikatsioonid
*Heinz von zur Mühlen, Westermann, Gertrud. *Baltisches historisches Ortslexikon. Tl. 1: Estland (einschließlich Nordlivland). Tl. 2: Lettland*. Köln (1985-1990)
* *Deutsch und undeutsch im mittelalterlichen und frühneuzeitlichen Reval*. Köln-Wien: Böhlau, 1973. Kaasautor Paul Johansen
**Schoßlisten der Stadt Reval 1369-1372. Ein Querschnitt durch die Bevölkerungsentwicklung Revals von der Frühzeit bis zum Ende des 17. Jahrhunderts*. Jahrbuch für die Geschichte Mittel- und Ostdeutschlands vol. 48 (2002) s. 117-218
**Livland von der Christianisierung bis zum Ende seiner Selbständigkeit (etwa 1180-1561)*. Deutsche Geschichte im Osten Europas. Baltische Länder s. 26-172
**Hansische Warenlieferungen nach Reval 1426-1427*.  Fernhandel und Handelspolitik der baltischen Städte in der Hansezeit s. 157-176
**Die baltischen Stände vom Mittelalter bis zum Nordischen Krieg*. Jahrbuch des baltischen Deutschtums vol. 42 (1995) s. 9-20
**Zur wissenschaftlichen Diskussion über den Ursprung Revals*. Zeitschrift für Ostforschung vol. 33 (1984) s. 508-533
**Drei Revaler Einwohnerlisten aus dem 15. und 16. Jahrhundert*. Zeitschrift für Ostforschung vol. 19 (1970) s. 699-744
**Siedlungskontinuität und Rechtslage der Esten in Reval von der vordeutschen Zeit bis zum Spätmittelalter*. Zeitschrift für Ostforschung vol. 18 (1969) s. 640-654
**Versuch einer soziologischen Erfassung der Bevölkerung Revals im Spätmittelalter*. Hansische Geschichtsblätter vol. 75 (1957) s. 48-69

## Esivanemad

## Viited

## Välislingid
*"Heinrich (Heinz) von zur Mühlen" Sirp, 17. juuni 2005
*
Norbert Angermann

**Norbert Angermann** (sündinud 2. novembril 1936 Forstis) on saksa ajaloolane.

Angermann tegeleb peamiselt keskaegse Baltikumi poliitiliste probleemide ja keskaegsete Vene-Saksa suhete uurimisega.

Angermann on Paul Johanseni silmapaistvamaid õpilasi. Hiljem on tema õpilastest kujunenud küllaltki lai koolkond, mis uurib samuti peamiselt keskaegse Liivimaa ajalugu, kuid mitmed omavad huvi ka hilisemate perioodide vastu, näiteks Olaf Mertelsmann. Kuni 2002. aastani, mil ta emeriteerus, oli Angermann Hamburgi ülikooli Ida-Euroopa ajaloo professor. 

Angermann on Balti Ajaloo Komisjoni liige.

## Tunnustus
* 2017 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

## Teoseid
* *Die Deutschen in Litauen. Ein geschichtlicher Überblick*. Nordostdeutsches Kulturwerk, Lüneburg 1996. ISBN 3-922296-98-X.
* *Die baltischen Länder. Ein historischer Überblick*. Nordostdeutsches Kulturwerk, Lüneburg 1990.
* Hermann Kellenbenz (toimetaja), kaastöö Norbert Angermannilt. *Europäische Wirtschafts- und Sozialgeschichte vom ausgehenden Mittelalter bis zur Mitte des 17. Jahrhunderts*. Klett-Cotta, Stuttgart 1986. ISBN 3-12-904750-6.
* *Studien zur Livlandpolitik Ivan Groznyjs*. Dissertatsioon. Herder-Institut, Marburg (Lahn) 1972. ISBN 3-87969-098-7. 
* Robert Auty, Robert-Henri Bautier ja Norbert Angermann (toimetajad). *Lexikon des Mittelalters*. Metzler, Stuttgart und Weimar. ISBN 3-476-01742-7.
* Norbert Angermann ja Klaus Friedland (toimetajad). *Novgorod. Markt und Kontor der Hanse*. Böhlau, Köln 2002. ISBN 3-412-13701-4.
* Norbert Angermann ja Paul Kaegbein (toimetajad). *Fernhandel und Handelspolitik der baltischen Städte in der Hansezeit*. Nordostdeutsches Kulturwerk, Lüneburg 2001. ISBN 3-932267-19-2.
* Norbert Angermann und Ilgvars Misāns (toimetajad). *Wolter von Plettenberg und das mittelalterliche Livland*. Nordostdeutsches Kulturwerk, Lüneburg 2001. ISBN 3-922296-89-0.
**Wolter von Plettenberg*. In: Westfalen und das Baltikum 1200 bis 2000. Das Emschertal-Museum. Herne, 2007, 90, lk. 59-61. ISBN 9873922987970
**Wolter von Plettenberg - der grösste Ordensmeister Livlands*. Bonn: Bund der Vertrieben, 1985. 
**Wolter von Plettenberg - der grösste Ordensmeister Livlands*. Toimetaja. Lüneburg: Nordostdeutsches Kulturwerk, 1985. ISBN 3922296297

## Viited

## Välislingid
*Bibliograafiline ülevaade (saksa keeles)
*Kirjandus Angermannilt ja Angermanni kohta Saksa Rahvusraamatukogu kataloogist (saksa keeles) 
*Lühielulugu 65. sünnipäevaks pühendatud raamatu tutvustuses (saksa keeles)
Mikk Rand

**Mikk Rand** (sündinud 1. augustil 1970 Tallinnas) on Eesti filmilavastaja ja -produtsent.

Tänu eksperimenteerivale iseloomule on tema teosed filmitehniliselt ja žanriliselt eriilmelised.

Filmide lavastamise kõrvalt algatas Mikk Rand 2001. aastal üle-eestilise filmikoolituste organisatsiooni Kinobuss. Kinobussi eesmärk on populariseerida eesti filmi, viia kinokunst ja filmiteadmised kogu Eesti elanikeni – ka kohtadesse, kus kinosaali pole. Rännates linnast linna ja külast külla näitab Kinobuss eesti ja üleilmseid väärtfilme ja korraldab filmiõpitube.

2011. aastal toimusid Mikk Ranna eestvedamisel üle-eestilised Filmitalgud – suurejooneline filmikoolitus-eksperiment, mille käigus valmis vabatahtlikega ja vilunud filmitegijate juhendamisel üks täispikk rahvafilm. Film "Täitsa lõpp!" esilinastus 11.11.2011 kl 20.11 üle Eesti kokku 111 kinos (kinos, rahvamajas, kultuurimajas, selleks spetsiaalselt tekitatud punktis).

## Filmograafia

### Lavastajana

### Produtsendina

### Nukuliikumine

### Operaatori assistendina

### Varia

*1985–1988 kooligrupeeringu «Yellow Morning» amatöörlühimängufilmid
*1995 «Säid-Sobe» – «Põdra-Berta» näitlejaroll; lav. Urmas E. Liiv (lühimängufilm)
*1997 «Aruanne» – lavastaja assistent; lav. Peeter Tammisto (lühimängufilm)
*1997 «Havanna» – filmvideoperfomance (koos Ahto Meri, Priit Tender & Mait Laasiga)
*1997 «Kronoloogiline 40 Juubelisegu» – segaja Mikk Rand (läbilõige Eesti nukufilmidest)
*1998 «Koera Surm» – episoodiline roll; lavastaja Urmas E. Liiv (lühimängufilm)
*1999 «Ideoloogiad» – diplomitöö juhendaja Eesti Kõrgemas Kunsti Instituudis; lavastaja Lembe Ruben
*1998–2000 «Kreisiraadio» multikad – klipid telesaatele
*2002 «Pinocchio» – animatsioon (Eurovisioon 2002 vaheklipp)

## Tunnustus
Taga-Roostoja

**Taga-Roostoja** on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 7 inimest. Kõik olid eestlased. 

## Viited
Edivere

**Edivere** on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Illuka valda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ediveres 28 elanikku, neist eestlasi 24 (85,7%).

## Viited
Jaama (Alutaguse)

**Jaama** (varem **Vihtse**, *Wichtisby*) on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas, Jaama jõe ääres.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Illuka valda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jaama külas 30 elanikku, sealhulgas mitte ühtegi eestlast.

Jaama küla taga metsas asus kuni 2014. aasta alguseni Sotsiaalministeeriumi hallatav Illuka Varjupaigataotlejate Vastuvõtukeskus, mille ülesandeks oli korraldada taotlejale vajalike teenuste osutamist varjupaigamenetluse ajal.

## Vaata ka
*Jaama Püha Nikolause kirik

## Viited
Jaama

**Jaama** on mitme koha nimi:
***[[Jaama (Alutaguse)|Jaama]]**, küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas
***[[Jaama (Mustvee)|Jaama]]**, küla Jõgeva maakonnas Mustvee vallas
***[[Jaama (Vaivara)|Jaama]]**, endine küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas
***[[Jaama (Põlvamaa)|Jaama]]**, endine küla Põlvamaal
***[[Kingissepp|Jaama]]** (Kingissepp, Jamburg), linn Venemaal Leningradi oblastis, Kingissepa rajooni keskus
***[[Jaama (Rääkkylä)|Jaama]]**, küla Soomes Rääkkylä vallas 

## Vaata ka
***[[Jaama jõgi]]**, Narva jõe vasakpoolne lisajõgi 
***[[Jaama mõis (Tartu-Maarja)|Jaama mõis]]**, mõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartu linnas
***[[Jaama mõis (Jõhvi)|Jaama mõis]]**, mõis Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Jõhvi kihelkonnas
***[[Jaama oja]]**, oja Rõuge vallas
***[[Jaama tänav]]** paljudes Eesti asulates
***[[Jaama vald (Tartu-Maarja)|Jaama vald]]**, vald Tartu-Maarja kihelkonnas Tartu linnas
***[[Jaama vald (Jõhvi)|Jaama vald]]**, vald Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Jõhvi kihelkonnas

***[[Jaamaküla]]**, küla Pärnu maakonnas Surju vallas
*Jaamamõisa
Vaikla

**Vaikla** on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda.

Küla on esmamainitud 1583. aastal nimega *Poskobi* (Porska). 1837. aastal asutati külas Porskovo kool, mis oli tol ajal ainuke talurahvakool Alutaguse kihelkonnas. 1864. aastal ehitas külarahvas uue koolimaja.

Porskovo külas sündis 1910. aastal Helend Peep.

1933. aastal nimetati Porskovo küla ümber Vaikla külaks.

Vaikla küla läbib Alutaguse–Alajõe tee, mis ühendab küla Jõhvi–Tartu–Valga maantee ja Peipsi põhjarannikuga.

## Viited

## Välislingid
*Eesti Muuseumide Veebivärav. Porskovo e Vaikla koolimaja
Amula

**Amula** on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kohtla valda. 2025. aastani kuulus küla Toila valla koosseisu.

## Viited
Raivo Suni

**Raivo Suni** (sündinud 13. märtsil 1976) on eesti ajakirjanik ja arheoloog. 

## Hariduskäik
Raivo Suni on lõpetanud 1991. aastal Tootsi Põhikooli, 1994. aastal Vändra Keskkooli ning 1998. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal. Meediamagistri kraadi sai 2001. aastal Oslo Ülikoolist. Aastatel 2022–2024 õppis Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis ning omandas magistrikraadi arheoloogia erialal.

## Töökäik
Eesti Televisiooni tööle asunult juhtis Suni saateid "Murdepunkt" (1996–1997), "Parlament" (2002–2003) ja "Foorum" (2003–2005) ning tegi kaastööd saatele "Osoon". Ta oli 2001.–2002. aastal Eesti Televisiooni kommunikatsioonijuht ja 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse kommunikatsioonijuht. Aastatel 2007–2011 oli Suni Eesti Rahvusringhäälingu uuringute ja analüüsi osakonna juhataja. 

Aastatel 2012–2018 töötas ta Jõgevamaa Omavalitsuste Liidu tegevdirektorina ning 2019–2022 Põltsamaa Vallavalitsuse turundus- ja kommunikatsioonispetsialistina. 

2024. aastast töötab ta Tartu Ülikoolis arheoloogia nooremteadurina.

## Ühiskondlik ja kogukondlik tegevus
Eesti Ajalehtede Liidu nõukogu nimetas Suni 2005. aasta 1. oktoobrist kaheks aastaks Pressinõukogu liikmeks. Sellega oli ta esimene avalik-õigusliku meedia esindaja selles organisatsioonis. 

2008. aastal asutas Suni nelja mõttekaaslasega Põltsamaal mittetulundusühingu, mis seadis eesmärgiks esimese eestikeelse perioodilise trükise Lühhike öppetus populariseerimise ja Eesti Pressimuuseumi rajamise. Ühing korraldas nelja aasta vältel koolitusi ja näitusi ning sisustas Põltsamaal ajakirjanduse ajaloo toa, mis oli avatud aastatel 2011–2012. Suni oli aastatel 2010–2011 sihtasutuse Põltsamaa Lossi Arendus nõukogu esimees. Ta oli üks Põltsamaa filmiklubi asutajaid (tegutses aastatel 2009–2014) ja Põltsamaale infoportaali Põltsamaa.info asutaja ja toimetaja (2013–2017). Veel on Suni olnud II Eesti Naiste Tantsupeo teabejuht ja lavastustoimkonna liige, Põltsamaa linnaruumi eksperimendi Ruumeks korraldaja ja Põltsamaa OTTi toiduvõrgustiku käivitaja.

## Teosed
* "Pikknurme lätetel" (2026)
* "Põltsamaa mosaiik" (2023)
* "Varese mõttest sündinud" (2017)
* "Ameerika Tootsi rabas" (2009)
* "Valla- ja linnalehe toimetaja käsiraamat" (2008)

## Näidendid
* "Meie süü on meie olemine" (2017. aastal mängiti seda Põltsamaa suveetenduste sarjas Põltsamaa lood)

## Viited
Åke Lindman

**Åke Leonard Lindman** (aastani 1948 **Järvinen**; 11. jaanuar 1928 Helsingi – 3. märts 2009 Espoo) oli Soome filmirežissöör, näitleja ja jalgpallur.

Åke Lindman treenis nooruses jalgpalli. Ta mängis ka Soome koondises 1952. aasta suveolümpiamängudel.

Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

## Lavastatud filmid
*"Kertokaa se hänelle" (1961)
*"”Ei se mitään!” sanoi Eemeli" (1962)
*"Lapin kullan kimallus" (1999)
*"Etulinjan edessä" (2004)
*"Tali-Ihantala 1944" (2007)

## Välislingid
*
Batman (Türgi)

**Batman** on linn Türgi idaosas, Batmani provintsi keskus.

Linn on saanud nime Batmani jõe järgi. 

## Ajalugu

Batman oli 1950. aastateni väike peamiselt kurdidega asustatud küla, kuid seejärel hakkas seoses naftapuurimise algusega kiiresti kasvama. Linnas asub 1955. aastal rajatud naftatöötlemistehas, mis on Türgi vanim.

## Viited

## Välislingid

*http://www.batman-bld.gov.tr/
Ähtäri linn

**Ähtäri** on linnaks nimetatav  omavalitsusüksus Soomes Lääne-Soome läänis Lõuna-Pohjanmaa maakonnas.

Seal asub Ähtäri loomapark.

## Viited

## Välislingid

* Ähtäri koduleht
Magirus

**Magirus GmbH** on Saksamaal Ulmis asuv päästetehnika tootja. Ettevõte on üks maailma juhtivaid tuletõrjeautode ja autoredelite valmistajaid. 

Aastatel 1975–2024 kuulus Magirus Iveco kontserni alla, kuid alates 2024. aastast on see investeerimisfirma **Mutares** omanduses olev iseseisev ettevõte. Hoolimata omanikuvahetusest kasutab Magirus oma sõidukite alusraamidena ja mootoritena jätkuvalt peamiselt Iveco tehnikat, kuid teeb koostööd ka teiste tootjatega (nt MAN, Scania, Mercedes-Benz).

## Ajalugu
Ettevõtte rajas vabatahtliku tuletõrjeüksuse juht **Conrad Dietrich Magirus** (1824–1895), kes pühendus päästevahendite leiutamisele. 1866. aastal asutas ta ettevõtte **Feuerwehr-Requisiten-Fabrik C. D. Magirus**. Tema kõige olulisem leiutis oli auto katusel asuv tõstetav ja pikendatav redel, mis muutis tuletõrjetaktikat kogu maailmas.

Magiruse logoks on M-täht, mille kuju meenutab Ulmi katedraali tornikiivrit. See logo võeti kasutusele 1925. aastal.

1930. aastate majanduskriisi ajal liideti Magirus mootoritootjaga **Deutz AG**. Sellest perioodist pärinevad paljud legendaarsed õhkjahutusega diiselmootoritega veokid, mida tunti nime all **Magirus-Deutz**.

### Iveco periood ja tänapäev
1975. aastal sai Magirusest vastloodud veokikontserni Iveco asutajaliige. Iveco kasutas Magiruse nime oma veokitel Saksamaal ja mitmetel välisturgudel kuni 1980. aastate lõpuni, mil mindi üle puhtalt Iveco brändile. Magiruse nimi jäi alles eksklusiivselt tuletõrjetehnika divisjonile.

2024. aastal toimus oluline muudatus, mil Iveco Group müüs Magiruse investeerimisfirmale Mutares. Tehingu eesmärk oli anda Magirusele suurem operatiivne vabadus ja võimalus keskenduda spetsiifiliselt päästetehnika arendamisele, sealhulgas täiselektriliste tuletõrjesõidukite tootmisele.

## Magirus Eestis
Magiruse päästetehnika on Eesti Päästeametis kõrgelt hinnatud. Eestis on kasutusel arvukalt Magiruse autoredeleid ja põhiautosid, mis on tuntud oma vastupidavuse ja innovaatiliste lahenduste poolest. Paljud Eesti komandode redelautod on ehitatud Iveco Magiruse platvormile.

## Galerii

Fail:L-feuerwehr.png|Magiruse ajalooline redelivanker
Fail:TLF16-25.JPG|Tüüpiline Iveco Magiruse põhiauto
Fail:Vorstellung Drehleiter Magirus M32L-AS Feuerwehr Köln-6410.jpg|Kaasaegne Magiruse autoredel M32L-AS


## Viited

## Välislingid
* Magiruse ametlik koduleht
Keravälk

**Keravälk** on harva esinev muutuva värviga helenduv kera läbimõõduga umbes 20&nbsp;cm kuni meeter. Ta esineb enamasti koos tavalise äikesetormiga ning üsna sageli nähakse pärast pikselööki maapinna kohal hõljumas.

Keravälgu optilise spektri ehk valguse lainepikkuste mõõtmistulemused avaldati esmakordselt 2014. aasta jaanuaris. Spektri analüüs näitas et keravälgus oli rauda, räni ja kaltsiumi, ehk samu aineid mida leidub pinnase koostises. Lisaks oli vaadeldud keravälgu spekter üldjoontes sarnane samal ajal esinenud tavalise välgu spektriga.

On pandud tähele, et keravälk justkui langeks pilvedest. Keravälk liigub õhus aeglaselt ning võib tungida ruumidesse enamasti läbi aknaprao või korstna ja seejärel kas lõhkeda suure pauguga või kahju tekitamata ruumist lahkuda. On täheldatud juhtum, kus keravälk läbis aknaklaasi seda purustamata. Keravälgu eluiga võib ulatuda sekundist rohkem kui minutini ja tema heledus selle aja jooksul oluliselt ei muutu. Välk võib liikuda üles, kuid enamasti teeb seda muus suunas. On täheldatud, et keravälk suudab põrkuda maapinnalt nagu kerge õhupall. Keravälk kaob üldjuhul kiiresti ja see kadumine võib olla kas täiesti vaikne või toimuda plahvatuslikult.

Ta on umbes kera- või pirnikujuline, ebaselgete servadega. Heleduselt vastab ta umbes kodumajapidamises kasutatavatele valgustitele, nii et päeva ajalgi on nad selgelt näha. Keravälke on nähtud mitut värvi, aga kõige tavalisemad on punased, oranžid ja kollased toonid. Arvatavasti on tema temperatuur kõrge, mis tekitab sisisevat heli ja teravat lõhna. Siiski on tema läheduses viibinud inimesed üksnes harva kuumust täheldanud, kuid tema kadumisega kaasneb mõnikord oluline soojuse vabanemine. Tema lõhn meenutab osooni, põlevat väävlit või lämmastiku oksiide.

Teadlased on juba ammu püüdnud laboratoorsetes tingimustes keravälku valmistada. Kuigi mõned eksperimendid on tekitanud efekte, mis pealtnäha tunduvad loodusliku keravälgu moodi olevat, ei ole siiski veel välja selgitatud, kas see on juhuslik kokkusattumus või ei.

## Vaata ka
*Kettvälk

## Viited
Kettvälk

**Kettvälk** ehk **helmesvälk** on väga haruldane välk, mis koosneb 20-30-st kuni 10 cm diameetriga kehast, mis liiguvad joonvälgu kanalis ja meenutavad sätendavat helmekeed. Üksikute kerade vahel on vaid mõni sentimeeter. Nähe kestab umbes pool sekundit. Enamasti on sellist välku kohatud mägedes.

## Vaata ka
*Keravälk
Lutsk

**Lutsk** on linn Ukrainas, Volõõnia oblasti keskus. Ta asub Stõri jõe ääres.

## Ajalugu
Lutskit Volõõnia vürstiriigis on teadaolevalt esmamainitud 1095. aastal. Aastal 1240 vallutasid Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi ja linna tatarlased. 

Leedu suurvürst Gediminas liitis 1340 linna Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigiga ning tema poeg Liubartas valitses Vladimiri, Lutski ja Volõõnia vürstiriike. Leedu suurvürsti Vytautase ajal (1388–1430) oli Lutski kindlus tema teine residents Vilniuse järel. 

Alates 1569. aastast kuulus Lutsk Poola kuningriigi krooni alla. 

Kolmanda Poola jagamise järel, 1795. aastal läks linn Venemaa keisririigi koosseisu.

Aastatel 1918–1939 kuulus Lutsk taas Poolale – seda kinnitas 1921. aasta Riia rahu. Lutsk oli siis Volõõnia vojevoodkonna pealinn, vaatamata sellele polnud see vojevoodkonna suurim linn – suurim linn oli Rivne.
 
1938. aastal elas Lutskis 45% juute, 36% poolakaid, 9% ukrainlasi, 6% venelasi ja 4% muid vähemusi.

Pärast 1939. aasta rünnakut Poolale liideti linn NSV Liiduga ja kuulus 1991. aastani NSV Liitu, välja arvatud Saksa okupatsioon aastatel 1941–1944.

Saksa okupatsiooni ajal mõrvasid sakslased linna juudi kogukonna. Poolakad aga tõrjuti Lutskist välja pärast Poola ja NSV Liidu piiride muutmise lepingu allkirjastamist 1945. aastal Poola uuteks piirideks.

Linn kuulub iseseisvale Ukrainale alates 1991. aastast.

## Galerii
### Arhitektuur

Fail:Lutsk castle tower.jpg|Kindlusetorn Lutskis
Fail:Луцьк, Меморіальний комплекс «Вічної Слави», 03.jpg|Üks Lutski igavese kuulsuse memoriaali mälestusmärkidest


## Viited

## Välislingid

*Lutski koduleht
*Ukrainlased võtsid esipioneer Pavlik Morozovilt nimelise tänava, Õhtuleht, 24. august 2007
Scottish Borders

**Scottish Borders** ('Šotimaa piirid') on omavalitsus Šotimaa lõunaosas.

1975. aastal moodustati mitme endise krahvkonna ja nende osade liitmisel Scottish Bordersi piirkond. 1996. aastal muudeti see ühetasandiliseks omavalitsuseks (*council area*).

Läbi piirkonna voolab Tweedi jõgi.

## Viited

## Välislingid

*https://www.scotborders.gov.uk/
Kansas City

**Kansas City** on linn Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis. Asub Missouri jõe kaldal Kansase jõe suudme vastas. Teisel pool jõge asub samanimeline linn Kansas City (145 000 elanikku), mis kuulub Kansase osariiki. Kahes linnas kokku on üle 600 000 elaniku. Lisaks ka Kansase suuruselt teist linna Overland Parki (175 000 elanikku) ja veel kümmet väiksemat omavalitsust hõlmavas Kansas City linnastus on kokku 2 350 000 elanikku.

Suurem osa Kansas Cityst asub Jacksoni maakonnas, väiksemad osad ka Clay, Cassi ja Platte'i maakonnas.

2010. aasta seisuga oli linna rahvaarv 459 787, kellest 302 499 inimest (65,8%) elas Jacksoni maakonna territooriumil, 113 415 (24,7%) Clay, 43 676 (9,5%) Platte'i ja 197 (0,04%) Cassi maakonnas.

## Vaata ka
*Kansas City prohvetid

## Välislingid
* Kansas City koduleht
Kapan

**Kapan** (Կապան) ehk **Ghaphan** (Ղափան) on linn Armeenias, Sjunikhi maakonna keskus. Asub 1 km kaugusel Aserbaidžaani piirist.

## Välislingid
Jan Uuspõld läheb Tartusse

**"Jan Uuspõld läheb Tartusse"** (rahvusvahelises filmilevis pealkirjaga **"186 Kilometers"**) on 2007. aasta Eesti must komöödia.

Esimese kuu jooksul peale esilinastust käidi filmi kinodes vaatamas üle 63 000 korra. 2007. aasta jooksul käidi filmi kinos vaatamas 73 336 korda. Esilinastusele järgneval aastal oli vaatajate arv televisioonis 116 000.

## Sisukokkuvõte
Andekas, kuid alkoholismi tõttu tippvormi kaotanud näitleja Jan Uuspõld otsustab lõpetada teleklouni mängimise ning võtta vastu tõsise rolli Vanemuise teatris. Uuspõllu teekond Tartusse osutub aga pööraselt seiklusrohkeks, tavatuks ning kaldub liialdustesse. Oma eksirännakutel kohtab Jan popstaare, poliitikuid, kiimalisi naisi, hulle prohveteid, tapahimulisi maamehi ja lõpuks ka Toomas Hendrik Ilvest. Pole siis imestada, et ühel hetkel ei saa Jan enam isegi aru, kes ta on ja kuhu ta õigupoolest üldse läheb.

Väljamõeldud tegelaste kõrval astuvad filmis iseendana üles paljud Eestis tuntud inimesed. Peaosalise saatus filmis on inspireeritud tema reaalsest elukäigust.

## Jan Uuspõld filmist
Jan Uuspõld: "Enne seda filmi olin ma inimeste jaoks pilasarja "Wremja" Zorro, aga pärast filmi sain Jan Uuspõlluks. See võib tunduda naljana, kuid nii ta oli. Jan Uuspõlluks saamine meeldis mulle väga. Sain endale näitleja ja inimesena kindlama jalgealuse. Sain endale uue hea kaubamärgi. See ei ole hea sõna – kaubamärgi sõna kõlab küüniliselt, nii ei tohiks inimese kohta öelda, kuid paremat sõna mul selle kohta ei ole. Kui ma selle uue kaubamärgi filmist kätte sain, hakkas mu elu ülesmäge minema. Minu jaoks oli Draamateatrist vallandamine tohutu löök. Filmi kaudu sain seda enda jaoks võimalusena kasutada."

## Osades

*Jan Uuspõld
*Arvo Kukumägi
*Rain Tolk
*Andres Maimik
*Enn Klooren
*Dan Põldroos
*Hannes Võrno

*Liina Vahtrik
*Mait Malmsten
*Mari-Liis Lill
*Mihkel Smeljanski
*Mirtel Pohla
*Ott Sepp
*Reet Linna

*Tõnu Kilgas
*Toomas Hendrik Ilves
*Toomas Kirss
*Viire Valdma
*Liina Tennosaar
*Vladislav Koržets
*Teet Margna

*Marju Kuut
*Kati Murutar
*Erich Krieger
*Linnar Priimägi
*Aivar Riisalu
*Igor Gräzin
*Kadri Kõusaar jt.

## Festivalid
* goEast – Festival of Central and Eastern European Film (Wiesbaden, Saksamaa), 2007, võistlusprogramm
* Warsaw International Film Festival (Varssavi. Poola), 2007
* EU Film Festival (Ottawa, Toronto, Vancouver; Kanada), 2007
* KINOSHOCK – Open Film Festival for states of the CIS and Estonia, Latvia and Lithuania (Anapa, Venemaa), 2007
* Vancouver Film Festival (Kanada), 2007
* Eurocine 27 – European film preview, 2007
* TIFF – Transilvania International Film Festival (Cluj, Rumeenia), 2007
* Mumbai Film Festival (India), 2008
* FEBIOFEST – International Film Festival (Praha, Tšehhi), 2008
* Chennai International Film Festival (India), 2008, Programm Balti fookus
* PÖFF – Pimedate Ööde filmifestival (Tallinn, Eesti), 2022, Erilinastus jt.

## Viited

## Välislingid
* "Jan Uuspõld läheb Tartusse" (Kuukulgur Film, 2007). Blogi Eesti filmid, 20. aprill 2007
* Wimberg. Kui Jan Uuspõld läks Tartusse. Sirp, 30. märts 2007
* Jan Uuspõld läheb jälle Tartusse! Õhtuleht, 23, detsember 2022
Recker

**Recker** oli Johann Wilhelm Ludwig von Luce oletatud hüpoteetiline linn keskaegsel Saaremaal.

## Kirjandus
* Johann Wilhelm Ludwig von Luce. Notizen zur topographischen Geschichte der Insel Oesel. Mitteilungen aus dem Gebiete der Geschichte Liv-, Ehst- und Kurland's. Fünfter Band, Riga 1850, S. 439–466.
Arequipa

**Arequipa** on linn Peruus, Arequipa piirkonna ja Arequipa provintsi halduskeskus. Ta on Peruu rahvaarvult teine linn pealinna Lima järel.

Arequipa asub 2380 m kõrgusel merepinnast igijääga kaetud Misti vulkaani jalamil, mis kerkib 5822 m kõrgusele.

Linna kliima on kogu aasta jooksul kuiv ja päikesepaisteline. Üldiselt on ilm kogu aeg mahe ja temperatuur kõigub vahemikus 10–24 °C. Vihmaperiood on jaanuarist märtsini, kuid sadu on mõõdukas. Kõige külmem kuu on august.

Linna hüüdnimi on Valge linn (*La Ciudad Blanca*), sest linnas on palju pärlvalgest vulkaanilisest kivist ehitatud hooneid.

Arequipa kesklinnas on palju Hispaania kolonialismi aegseid hooneid ja sellepärast kuulub Arequipa vanalinn alates 2000. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.

## Ajalugu

Väljakaevamiste andmetel on viljakas ala, millel Arequipa asub, olnud asustatud juba 6. aastatuhandel eKr.

Tõenäoliselt tuleb linna nimi aimara keelest, kus *ari* tähendab tippu ja *kipa* kohta. Linna nime on seostatud ka ketšuakeelse fraasiga *Ari, quepay* ('jah, siin').

15. sajandil vallutasid inkad Arequipa ala seal elanud aimarade käest. See piirkond oli inkade tähtis põllumajandustoodetega varustaja.

Tänapäeva linna asutas 15. augustil 1540 hispaania konkistadoor Garcí Manuel de Carbajal, kes oli Francisco Pizarro esindaja. Juba järgmisel aastal andis Karl V Arequipale linna õigused ja vapi, mida siiamaale kasutatakse. Esimene linnapea oli Juan de la Torre y Díaz Chacón, kellel on Peruu euroopastamises suur roll.

Arequipa jäi võrdlemisi isoleeritud linnaks kuni 1870. aastani, mil linna saabus raudteeühendus lähedalasuva sadamalinna Mollendoga. 1930. aastatel valmis Panameerika maantee, mis võimaldas veelgi ulatuslikumat kaubavahetust.

Kuni 1940. aastateni moodustasid linna põhilise elanikkonna mestiitsid, kes olid tekkinud hispaania päritolu kolonisaatorite ja kohalike indiaanlaste segunemisel. Hiljem on toimunud mägedes elanud puhtavereliste indiaanlaste suur migratsioon linna. See on muutnud linna demograafilist ja kultuurilist iseloomu.

Arequipa asub tektooniliselt aktiivses kohas. 1868. aasta maavärinas hukkus üle 10 000 inimese. Linn sai kannatada 23. juunil 2001 toimunud 7,9-magnituudises maavärinas.

Juunis 2002 oli kogu linna elu nädal aega täielikult peatunud streikide ja mässu tõttu, millega protestiti kahe elektrijaama erastamise vastu piirkonnas.

Arequipas on kaks ülikooli: Universidad Nacional de San Agustín de Arequipa (asutatud 1828) ja Universidad Católica de Santa María (asutatud 1961). Mõlemad on eraülikoolid.

Linnas asub 1580. aastal rajatud Santa Catalina klooster ja 1648. aastal rajatud frantsisklaste klooster La Recoleta, mis on tuntud oma raamatukogu poolest, mille vanim raamat pärineb 1494. aastast.

Arequipa lähedal asub Rodríguez Ballóni rahvusvaheline lennujaam. See on lendude arvult Peruu 2. lennujaam.

Arequipa sõpruslinn on Honolulu (USA).

## Viited

## Välislingid
* Arequipa – pärl Peruu lõunaosas, Postimees, 14. veebruar 2008
Menoraa

**Menoraa** (heebrea מְנוֹרָה *menora*, mitmuses *menorot*) on judaismis seitsmeharuline küünlajalg. See sümboliseerib Moosese nähtud põlevat põõsast.

Menoraad kasutati Vana Testamendi järgi usurituaalides Jeruusalemma templis. Menoraa tegemise juhis on Teises Moosese raamatus 25:31-40. Tänapäeval kasutatakse seda sünagoogis.

Menoraad on kujutatud ka Iisraeli vapil.

Hanuka ajal kasutatakse 9-harulist küünlajalga, mida nimetatakse hanukiaks.
AK 4

**AK 4** (rootsi keeles Automatkarbin 4) on 7,62 mm automaatkarabiin, mida valmistati Rootsis 1985. aastani, Heckleri & Kochi automaatrelva G3 variant.

## Tehnilised andmed

*kaliiber – 7,62 mm
*padrun – 7,62 × 51 mm 
*kuuli algkiirus – 790 m/s (standardse laskemoonaga)
*vintraua pikkus – 450 mm
*sihikuline laskekaugus – 500 m
*efektiivne laskekaugus – 400 m
*laadimata relva mass – 4,4 kg
*laetud relva mass – 5,3 kg
*padruneid salves – 20 tk
*üldpikkus 1045 mm
*tehniline laskekiirus 600 lasku minutis

## Relvaosad

Peamised relvaosad jaotatakse nelja gruppi: kaba grupp, lukukoja grupp, püstolikäepideme grupp, vintraua-laesääre grupp
* Kaba koos taandurmehhanismiga
* Dioptersihik
* Relvaraam
* Lukukoda
* Salveriiv
* Salve kinnitusava
* Kestaheiteava
* Padrunikesta suunaja
* Vinnastushoob
* Vintraud
* Kirp koos kirbukaitsega
* Laesäär koose toruneediga
* Leegisummuti
* Nugatäägifiksaator
* Päästik
* Päästikukaitse
* Püstolkäepide
* Tuleümberseadur
* Lukuraam
* Lukupea
* Lööknõel
* Lööknõelavedru
* Lukujuhtplaat
* Salv

## Kirjeldus
Relva on lihtne käsitseda ning laskmise ajal on see stabiilne ja täpne. Kuna kasutatakse NATO 7,62 × 51 mm padruneid, on kuul tugeva läbistusvõimega ka pikematel distantsidel ega kaldu kõrvale peenikeste okste ja lehtedega kokku puutudes. Relva puudusteks on tihtipeale toodud salve väike mahutavus ning relva võrdlemisi suur mass ja pikkus, mis muudab relva käsitsemise kitsastes oludes või lühemakasvulisele võitlejale ebamugavaks.
AK 4 eripära on vinnastushoova asukoht relva raua peal asuva vinnastushoova koja vasakul küljel. Enamikku relvi saab vinnastada paremalt lukukoja küljelt. Relv on varustatud dioptersihikuga, mis hõlbustab sihtimist.

AK 4 on kasutusel Rootsi ja Eesti sõjaväes. Varem kasutati AK 4 ka Läti ja Leedu sõjaväes, praeguseks on mõlemad AK 4 välja vahetanud 5,56 mm Heckler & Koch G36K vastu.
## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
* 

## Vaata ka
*LMT R-20 RAHE
## Välislingid

* 2009, O. Janson, Swedish military assault rifles 1945 - 1990, Ak4 and Ak 5.
* Avaldati 6. apr 2016, MilTest, AK4 lühitutvustus, youtube.com
* Avaldati 3. mai 2018, Kaitseliit, Väljaõpe - Relva hooldan..., youtube.com
Janusz Krężelok

**Janusz Adam Krężelok** (sündinud 18. detsembril 1974) on Poola murdmaasuusataja.

## Saavutused
### [[2007. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused]] [[Sapporo]]s
*10. koht klassikasprindis

### [[2006. aasta taliolümpiamängud]] [[Torino]]s
*19. koht sprindis
*26. koht 15 km klassikas
Opositsioon (kabe)

**Opositsioon** on kabemängus kabendite vastasseis.

## Lähiopositsioon
Lähiopositsiooniks nimetatakse seisu, kus ühel ja samal vertikaalil asuvate vastandvärvi kivide vahel on ainult üks väli. Antud seisus on käigul olev pool kaotanud.

Opositsioonis võib olla ka rohkem kive. Ka selles seisus kaotab see pool, kes on käigul.

## Kaugopositsioon
Kaugopositsioonis on aga samal vertikaalil asuvate kivide vahel suurem vahe. Ka selles seisus on käigul olev pool kaotanud.

 
## Võidukas opositsioon
Selliseks seisuks nimetatakse seisu, kus valge kivi asub väljal b6 ja must kivi väljal b8. Antud seisus võidab valge hoolimata sellest, kumb vastastest on käigul. Opositsioonis valge kivi g1 ja must kivi g3 võidab aga must.
 
## Tugevdatud opositsioon
Sellise opositsiooni näide on järgmisel diagrammil. Antud seisus musta käigul olles võidab valge üks kivi kahe musta kivi vastu.
 

## Kabede opositsioon peateel
Ka selles seisus on käigul olev pool mängu kaotanud. See motiiv on väga levinud kompositsioonkabes.
Korženevskaja

**Korženevskaja** on  mäetipp Pamiiris (Tadžikistan). Asub 13 km põhja pool Ismoili Somoni mäetipust. Kõrgus 7105 m. 

Mägi on nime saanud Jevgenija Korženevskaja, vene geograafi Nikolai Korženevski naise järgi.

## Tipputõusud
Esmavallutus toimus 1953, kui tippu jõudis rühm alpiniste Aleksei Ugarovi juhtimisel. Tipp kuulus neljandana ka NSV Liidu nelja seitsmetuhandese ehk "lumeleopardi" tipu hulka.

### Eesti alpinistide tipputõusud

*1970 –12 meest (sealhulgas Kuldev Ääremaa, Heino Paltser, Jüri Tohver, Ilmar Palo ja Ain Uusna) esimeste Eesti alpinistidena Ilmar Priimetsa juhtimisel.
*1978 – Juhan Ahlberg, Enn Saar, Jaak Sumeri
*1986 – Jaan Künnap, Alfred Lõhmus, Kalev Muru
*1987 – Jaan Künnap (teist korda)
*1989 – Jaan Künnap (kolmandat korda)
*1991 – 5 alpinisti Jaan Künnapi juhtimisel, sealhulgas Helme Suuk
*1991 – Raivo Plumer, Tõivo Sarmet, Heiki Erm
*2006 – Kristjan-Erik Suurväli, Priit Joosu, Hannes Oja, Priit Rooden, Priit Joosu, Priit Simson
*2015 – Üllar Põld, Tiina Tamm, Ain Rästa, Kaupo Tiislär, Meelis Luukas 
*2017 – Katrin Merisalu
*2018 – Tannar Esna, Oliver Liiv

Alpiklubi Firn kodulehe andmetel on tippu tõusnud ka Aaro Aedviir ja Kalle Aedviir. 

#### Eesti naisalpinistid Korženevskaja tipus
*1991 – Helme Suuk
*2015 – Tiina Tamm
*2016 – Tiina Tamm
*2017 – Katrin Merisalu

## Viited
Albert Fuller Ellis

Sir **Albert Fuller Ellis** (28. august 1869 Roma – 11. juuli 1951 Auckland) oli maavaraotsija, kes 1900. aastale avastas Nauru ja Banaba saare fosforiidivarud. 

Ta oli aastatel 1921–1951 Briti Fosforiidikomisjoni Uus-Meremaa-poolne liige (*British Phosphate Commissioner for New Zealand*).

Ellis sündis Austraalias Queenslandis Roma linnas. Tema isa oli George C. Ellis. Perekond kolis Uus-Meremaale Aucklandi, mille lähedal isa hakkas farmeriks. Poiss õppis Cambridge'i Ringkonna Keskkoolis (*Cambridge District High School*). 

Pärast keskkooli lõpetamist võeti Ellis tööle firma John T. Arundell and Co. analüütikuks ja maavarade otsijaks. See kompanii, mille peakorter oli Londonis, kauples Okeaania fosforiidi, kopra ja pärlitega. Kompanii Sydney kontoris töötades leidis Ellis 1899, et Naurult pärit suur kivi, mille abil ust lahti hoiti ning mida peeti kivistunud puiduks, koosneb väga puhtast fosfaadist. Ellis sõitis mais 1900 Banaba saarele (tollal Ocean Island) ning hiljem Naurule ning leidis oma avastusele kinnituse.

Fosforiidi kaevandamine Banaba saarel algas kolme kuu jooksul pärast Ellise avastust. 

Ellis juhtis ka fosforiidivarude kasutuselevõttu Naurul. Kaevandamine algas seal 1906. aastal saare Saksa haldurite korraldatuna. Aastaks 1911 oli ta saarte fosforiiditööstuse direktor, kes töötas Aucklandil, käies saartel vastavalt vajadusele. Pärast Esimest maailmasõda sai Naurust Austraalia, Uus-Meremaa ja Suurbritannia mandaatterritoorium ning 1920 omandasid need riigid ka Nauru fosforiiditööstuse. Riigid nimetasid Nauru fosforiidi kaevandamise ja eksporti juhtimiseks ametisse Briti Fosforiidikomisjoni (*[[British Phosphate Commission]]*, BPC). Selle Uus-Meremaa-poolseks liikmeks määrati Ellis. Sellele ametikohale jäi ta surmani.

Ellis oli Uus-Meremaa esindaja Jaapani alistumise tseremoonial Banaba saarel ja Naurul 1945.  

## Tunnustus
*1924 Püha Miikaeli ja Püha Jüri orden
*1938 *[[Knight Bachelor]]*

## Publikatsioonid
*"Ocean Island and Nauru – their Story" ("Banaba saar ja Nauru – nende lugu"; 1935), raamat nende saarte ajaloost, tema avastusest ning sellele järgnenud fosforiiditööstuse arengust neil saartel.

## Isiklikku
1900. aastal abiellus Ellis Aucklandist pärit Florence Christine Stewartiga, kelle isa oli Andrew Stewart. Esimene abikaasa suri 1903. aastal.

1909. aastal abiellus Ellis oma esimese abikaasa õe Nellie Isobel Stewartiga. 

Ellisel sündis tütar Joan Izod.
Vikinglotto

**Vikinglotto** on rahvusvaheline loteriimäng, milles tuleb valida 6 numbrit 48-st.  

Vikinglotto esimene loosimine toimus 17. märtsil 1993. Loosimine toimub igal kolmapäeval. Peavõit on ühine Rootsis, Taanis, Soomes, Norras, Island, Sloveenias, Belgias ja Eestis. Neis riikides kantakse loosimine üle ka televisioonis. 

Vikinglottot korraldavad Norsk Tipping AS (Norras), Dansk Tipstjeneste AS (Taanis), AB Tipstjänst (Rootsis), Islensk Getspä (Islandil), Veikkaus (Soomes) ja Eesti Loto (Eestis). Eesti Loto liitus Vikinglotto süsteemiga 2000. aastal.

Loosimise toimumise eeltingimuseks on see, et kõigist osalevatest riikidest on loto korraldajale saadetud andmed müüdud piletite kohta.

Suurim Eestisse tulnud Vikinglotto võit on olnud 20. märtsil 2013 loosimisel võidetud 768 713,16 eurot.

## Viited

## Välislingid
*Viking Lotto Eesti Loto kodulehel
Taldom

**Taldom** on linn Venemaal Moskva oblastis, Taldomi rajooni keskus. Asub 110 km Moskvast põhjas.

Aastatel 1918–1929 oli linna nimi Leninsk.

Linnas on koduloomuuseum ja seal ilmub ajaleht Zarja. Taldomi lähedal asub maailma võimsaim raadiosaatja (sagedusel 261 kHz, võimsusega 2500 kW).

## Viited
Gothic metal

***Gothic metal*** sai alguse 1990. aastate keskel, arenedes välja *[[doom metal]]*ist *[[death metal]]*i seguna. 
Erinevuseks teistest *metal*i stiilidest on väga tihe süntesaatori ja topeltvokaali kasutus, samuti võib esineda akustilist kitarri, mis on teistes *metal*i žanrites peaaegu olematu. 

Akustilise kitarri kasutus ei erine eriti elektrilise omast, nimelt on mõlemal osapoolel võrdse raskusega roll. Basskitarr mängib madalamaid toone, nagu *[[doom metal]]*is, aga seda *[[death metal]]*i või *[[black metal]]*iliku agressiivsusega. Pearolli instrumentides kannabki enamasti basskitarr, aga võib ka esineda, et juhtroll on kaheks jaotatud bassi ja süntesaatori vahel. Tihtipeale asendab süntesaator teist kitarri, väga palju kasutatakse süntesaatoril erinevaid helide võimalusi, näiteks tuule, koori või isegi keelpilli heli. Vokaale on, nagu varem mainitud, peaaegu alati kaks: nais- ja meesvokaal, neid nimetatakse ka *beauty and the beast* ('kaunitar ja koletis'). Meesvokalist laulab nagu *black*is või *death*is, naisvokaal vastandub sellele enamasti kas sopranina või lihtsalt harmoonilise laulmisega. Laulusõnad tiirlevad enamasti romansside ja fantaasialugude ümber, mis ühele või rohkematele osapooltele lõpeb traagiliselt. *Gothic metal*i ansamblid ei kirjuta enamasti oma lugusid eraldi jäävatena, vaid lugu jätkub albumi järgnevatel paladel, nad kirjutavad albumi novelli vormis.
Duple Metsec

**Duple Metsec** oli Inglismaal asunud bussikerede tootja, mille mõned tehased kuuluvad ettevõttele Alexander Dennis. Eestis liiklesid tuntumad selle keremudeli esindajad Tallinnas, Tartus ja Narvas mudelinime Scania L113CLB all. Selle keretüübiga bussid on valmistatud 1995–1999 Tartus, Baltscani (Baltcoach) tehases, mis on Tartu Autode- ja Katseremonditehase (TARK) järglane.

Esimene seda tüüpi buss valmis 1995. aastal ja sõitis Tallinnas.

Mujal maailmas on tuntuim mudel DM5000 bussi kere.
Eduard Einmann

**Eduard Einmann** (23. jaanuar 1913 Laukna, Läänemaa – 27. oktoober 1982 Tallinn) oli eesti graafik ja maalikunstnik.

Aastast 1928 õppis ta Riigi Kunsttööstuskoolis ja lõpetas kooli 1934. aastal maali erialal. Aastal 1938 jätkas õpinguid Riigi Kõrgemas Kunstikoolis, lõpetas selle 1941 dekoratsioonimaali erialal. Mobiliseeriti Punaarmeesse. Teise maailmasõja ajal võttis Jaroslavlis osa Eesti Nõukogude Kunstnike Kollektiivi tegevusest ning osales näitustel Moskvas ja Jüriöö ülestõusu 600. aastapäeva juubelinäitusel.

Aastatel 1944–1948 töötas Tartu Riiklikus Kunstiinstituudi õppejõuna, 1948–1951 direktorina. Oli 1950–1956 Eesti NSV Kunstnike Liidu esimees, 1957–1963 juhatuse sekretär. Aastast 1963 vabakunstnik.

Einmann viljeles portreemaali. 1950. aastatel lõi natuuritruid tööliste, talupoegade, teadlaste ja kunstiinimeste portreejoonistusi. Hiljem hakkas kasutama sügavtrükitehnikaid. 1970. aastatel viljeles realistlikku portree- ja maastikumaali. Loomingulistelt reisidelt Armeeniasse, Ukrainasse, Usbekistani, Egiptusse, Itaaliasse ja Tadžikistani tõi kunstnik kaasa hulgaliselt eksootilisi tüüpe kujutavaid joonistusi ja maale.

1958. aasta Brüsseli maailmanäitusel olid väljas Einmanni teosed "Vana kalur" ja "Tütarlapse portree".

## Isikunäitused

* 1956 Tallinna Kunstihoones
* 1973 Tallinna Kunstihoones
* 1973 Moskvas
* 1978 Tallinna Kunstisalongis

## Tunnustus

* 1947 Nõukogude Eesti preemia loominguliste töö eest Jaroslavli kollektiivi liikmena Suure Isamaasõja ajal
* 1948 Nõukogude Eesti preemia portreede sarja "Põlevkivi kaevurid stahhaanovlased" eest
* 1950 orden "Austuse märk"
* 1951 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1956 Lenini orden
* 1958 valiti NSV Liidu Kunstide Akadeemia korrespondentliikmeks
* 1963 Tööpunalipu orden
* 1973 Eesti NSV rahvakunstnik

## Viited
Leet

**Leet** või **Leetspeak** (sageli kirjutatud kujul **Leet** kui **1337**, või **13375p34k**, ka kujul **13375p33|<**) on kirjutussüsteem, mis on levinud peamiselt Internetis, eriti võrgumängudes, nt Counter-Strike, Half-Life, Half-Life 2 ja Team Fortress. Sõna "Leet" tuleneb ingliskeelsest sõnast "elite" tähenduses "parem kui teised"; lihtsamalt öeldes, keegi, kes mängib teistest mingit (arvuti)mängu paremini.

## Vaata ka
* Geek code