Iluuisutamine 1948. aasta taliolümpiamängudel

**[[Iluuisutamine]] [[1948. aasta taliolümpiamängud]]el** toimus 2.-7. veebruarini Šveitsis Sankt Moritzis.
Olümpial oli kavas kolm võistlust (meeste ja naiste üksiksõit ning paarissõit). Iluuisutamise võistluspaikadeks olid Badrutts Parki olümpialiuväljak ja Kulmi uisuväljak. Kunstuisuväljakute standardsuurus oli 60 × 30 meetrit. Kõik võistlused pidid toimuma päevasel ajal, kuna õhtusteks võistlusteks puudus sobiv valgustussüsteem.

Meeste võistlusel osales 16 iluuisutajat 10 riigist. Nad pidid sooritama kohustusliku kava viie figuuriga ja viieminutilise vabakava. Kohustuslikud figuurid olid: pööre, tagasipööre, topeltkolmpööre, silmus ja tagasikolmpööre.

Valitsevat maailmameistrit, šveitslast Hans Gerschwilerit ja valitsevat Euroopa meistrit, ameeriklast Richard Buttonit peeti favoriitideks. Button juhtis üllatuslikult peaaegu kõiki kohustuslikke figuure. Tema parem hüppetehnika oli ilmne ka vabakavas. Ta oli esimene uisutaja, kes tegi topelt-akseli, ja sooritas ka elemente, mida tavaliselt näeb ainult vabakavades. Näiteks oli tema kava osa 1,50 meetri pikkune harahüpe. Ta võitis olümpiakulla veenvalt, edestades Gerschwilerit ja austerlast Edi Radat. Vabakava ajal tuli uisuväljakule kümme tuhat pealtvaatajat ja tuhanded seisid ümbritsevatel küngastel binokliga. Jää oli pehme. Vladislav Čápi kava ajal juhtus väike äpardus, kui plaat lakkas ootamatult töötamast ja ta oli sunnitud oma programmi ilma muusikata jätkama.

Kanadalane Barbara Ann Scott, keda oli peetud selgeks favoriidiks, tegi üldarvestuses parima vabakava. Oli uisutajaid, kes hüppasid kõrgemale, sooritasid veelgi paremaid keerutusi ja demonstreerisid oma kombinatsioonide ülesehitust paremini. Kuid kõike arvesse võttes oli Scott parim. Üldine soorituse paranemine oli vaieldamatu. See ilmnes mitte ainult suures hulgas topelthüpetes, uuenduslikes keerutustes ja keerulistes ühendussammudes, vaid ka enesekindluses, millega neid väljakutseid rütmiliselt vallati. Mõned kukkumised olid vaid osaliselt tingitud ebakindlusest ja rohkem mitte just ideaalsetest jääoludest, kuigi neil polnud võistlusele otsustavat mõju.

Stiile oli mitmesuguseid, kuid sportlik vaim oli ülekaalukalt silmapaistvam. Mõned etteasted piirnesid balleti ja varieteega, jäätantsu või demonstratsiooniesinemistega. 19-aastane Ottawast pärit Barbara Ann Scott oli olümpiakulla suur favoriit, olles võitnud kõik ISU meistrivõistlused pärast Teist maailmasõda, lahtised Euroopa meistrivõistlused 1947. ja 1948. aastal ning maailmameistrivõistlused 1947. aastal. Scott, kes alustas uisutamisega nelja-aastaselt, sai 13-aastaselt esimeseks naiseks, kes võitis võistlusel topelt Lutzi. Kaks nädalat enne olümpiamänge Prahas toimunud Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kindla eduga parima eurooplase, austerlanna Eva Pawliki ees.

Paarissõidu võistlus, kus osales 15 paari 11 riigist, koosnes viieminutilisest vabakavast. Esitusi hindas 11 kohtunikku. Belglased Micheline Lannoy ja Pierre Baugniet võitsid oma riigi esimese ja seni ainsa olümpiakulla iluuisutamises, alistades ungarlased Andrea Kékesy ja Ede Király ning kanadalased Suzanne Morrow ja Wallace Diestelmeyer.

Võistluse ajal takistasid lumesajud paaride esinemist. Isegi neid ebasoodsaid ilmastikutingimusi arvestades oli selge, et paarissõit oli iluuisutamise haru, mis oli teinud kõige vähem edusamme. Selgelt oli puudus maailmatasemel kaliibriga tippiluuisutajatest. Mitte ükski paar ei uisutanud sujuvalt, ei sooritanud keerutusi täiesti ühtlase kiirusega ega hüppeid võrdse oskusega. Vaatamata neile piirangutele paistis paarissõidu loomupärane ilu silma. See kehtis eriti Belgia võitjapaari vabakava kohta, mis oli mitte ainult sujuv ja elegantne, vaid ka esitas oma väljakutsuva programmi täpselt. Väikesed puudused ei suutnud aga vähendada üldmuljet, et see esitus oli parim nii sisult kui ka teostuselt. Kékesy ja Király olid kõige lähemal. Kanada paar Morrow ja Diestelmeyer demonstreeris otsustavalt moodsat paarisuisutamise stiili.

Nagu ka üksiksõitudes, oli ilmne kalduvus keskenduda kogu viieminutilise ajalimiidi jooksul mõnele säravale elemendile püsiva pingutuse arvelt ja lisada vahepeale puhkepause. See tõi kaasa seisakuid ja kahjustas oluliselt üldmuljet. Mõned uisutajad alustasid täiskiirusel, keskendudes suurele hulgale keerulistele elementidele, ja langesid siis lõpupoole järsult, teised aga lähenesid oma ülesannetele vastupidi ning parimad säilitasid kõrge taseme algusest lõpuni. Võimekuse erinevused olid tulemustes sageli isegi ilmsemad kui näidatud hinnetes, mis mõnikord anti omapäraste kriteeriumide alusel, kuid ei saanud võistluse tulemust oluliselt mõjutada.

## Tulemused

### Meeste üksiksõit




Finaal: 5. veebruar 
Osavõtjaid: 16
Riike: 10
**[[Iluuisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel#Meeste üksiksõit|Olümpiavõitja 1936]]:** Karl Schäfer, 
**[https://www.olympedia.org/results/12826 Ametlikud tulemused]** 


### Naiste üksiksõit




Finaal: 6. veebruar 
Osavõtjaid: 25
Riike: 10
**[[Iluuisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel#Naiste üksiksõit|Olümpiavõitja 1936]]:** Sonja Henie, 
**[https://www.olympedia.org/results/12856 Ametlikud tulemused]** 


### Paarissõit




Finaal: 7. veebruar 
Osavõtjaid: 30
Riike: 11
**[[Iluuisutamine 1932. aasta taliolümpiamängudel#Paarissõit|Olümpiavõitja 1932]]:** Maxi Herber - Ernst Baier,
 Saksamaa
**[https://www.olympedia.org/results/12856 Ametlikud tulemused]** 


## Medalitabel
*  Korraldajariik (Šveits)
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|- bgcolor="#efefef"
! colspan=6|  Sankt Moritz 1948 
|-

## Viited

## Välislingid

* "Official Olympic report"
* Olympic Complete Results