open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dan Caine

**John Daniel Caine** (sündinud 10. augustil 1968) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelane (kindral) ja riskikapitalist, aastast 2025 staabiülemate ühendkomitee esimees.

Caine lõpetas aastal 1990 Virginia Sõjaväeinstituudi ning asus teenima Ameerika Ühendriikide õhuväkke, kus ta oli muuhulgas hävitaja F-16 piloot. Tal on 2800 lennutundi ning ta on käinud Iraagis kahel missioonil. Aastatel 2016–2018 oli ta Joint Special Operations Commandi abikomandör, aastatel 2018–2019 operatsiooni Inherent Resolve abikomandör, aastatel 2019–2021 asekaitseministri nõunik ning aastatel 2021–2024 Luure Keskagentuuri sõjaasjade asedirektor. Aastal 2024 läks ta erru. Ta on esimene staabiülemate ühendkomitee esimees, kes ei olnud enne ametissenimetamist nelja tähe kindral ning esimene erus olles ametisse nimetatu.
Giancarlo Giorgetti

**Giancarlo Giorgetti** (sündinud 16. detsembril 1966 Cazzago Brabbias) on Itaalia poliitik, kes kuulub Põhja Liiga erakonda. Ta on olnud aastast 1996 pidevalt *Camera dei deputati* (Saadikutekoja) liige. Aastast 2018 on ta Põhja Liiga erakonna asesekretär. Ta oli 13. veebruarist 2021 kuni 12. oktoobrini 2022 Mario Draghi valitsuses Itaalia majandusarengu minister. 12. oktoobrist 2022 on ta Giorgia Meloni valitsuses Itaalia majandus- ja rahandusminister.

Ta sündis aastal 1966 Cazzago Brabbias (asub Varese provintsis Lombardia maakonnas). Seejärel töötas ta maksukonsultandina. Poliitiliselt oli ta aktiivne neofašistliku *Movimento Sociale Italiano* (MSI) noorteorganisatsioonis *Fronte della Gioventù*.

Kasvades üles 1980. aastatel Itaalia Sotsiaalse Liikumise (*Movimento Sociale Italiano* (MSI)) noorteorganisatsioonis Noorterindes (*Fronte della Gioventù*), liitus ta 1990. aastate alguses Umberto Bossi juhitud Lega Lombarda ja Lega Nordiga ning toetas neid. Pärast 1990.–1995. aastani munitsipaal- ja linnavolikogu liikmena töötamist valiti ta 1995. aasta Lombardia kohalikel valimistel Cazzago Brabbia linnapeaks, ametikohal, mida ta pidas üheksa aastat, 23. aprillist 1995 kuni 12. juunini 2004, juhtides nimekirja "Lista per Cazzago - Lega Nord Padania". Ta valiti tagasi linnapeaks 1999. aasta Lombardia kohalikel valimistel ja uuesti linnavolinikuks 2004. aastal.

1996. aasta Itaalia parlamendivalimistel valiti ta Esindajatekotta Põhja Liiga liikmena. 2001. aasta juunis töötas ta lühikest aega Silvio Berlusconi teises valitsuses Itaalia taristu- ja transpordiministeeriumis riigisekretärina. Aastatel 2001–2006 ja uuesti aastatel 2008–2013 oli ta Saadikutekoja eelarvekomisjoni esimees. Aastatel 2002–2012 oli ta ka Lega Lombarda parteisekretär.

Aastal 2013 president Giorgio Napolitano ta Napolitano algatatud Tarkade Nõukogusse, mille ülesandeks oli poliitiliste seisukohtade väljatöötamine majanduse, sotsiaalküsimuste ja Euroopa asjade valdkonnas.

Aastatel 2013–2014 oli ta Saadikutekoja Põhja Liiga fraktsioonijuht, mida ta täitis Liiga eest lühikest aega ka aastal 2018. 1. juunist 2018 kuni 5.septembrini 2019 oli ta Giuseppe Conte esimeses valitsuses ministrite nõukogu sekretär. 13. veebruarist 2021 kuni 12. oktoobrini 2022 oli ta Mario Draghi valitsuses Itaalia majandusarengu minister.

Alates 12. oktoobrist 2022 on ta Giorgia Meloni valitsuses Itaalia majandus- ja rahandusminister.

## Isiklikku
Ta on abielus ja on tütre isa.
Eestimaa rüütelkonna komitee

**Eestimaa rüütelkonna komitee**  (saksa k. *Ausshuß der Ritterschaft*, *Ritterschafts Ausschuss*) oli Eestimaa rüütelkonna juhtorgan. 

Rüütelkonna komitee, kuhu kuulusid: rüütelkonna peamees, maanõunikud (12) ja 12 kreisisaadikut (4 maakonnast), kes valiti maakondade (kreiside) Kreisipäevadel,  kutsuti kokku tähtsamate asjade otsustamiseks nii Eestimaa maapäevade istungite ajal, kui ka vaheaegadel. Rüütelkonna komitee otsuseid pidi kinnitama Maapäev. 

Eestimaa seisuliku omavalitsuse rüütelkonna jooksvaid asju ajas 12-st eluaegsest maanõunikust koosnev Eestimaa rüütelkonna maanõunike lolleegium.

## Viited

## Välislingid
*Revalscher Kalender auf das Jahr 1872 nebst Adressbuch für Estland. s. 61 Der Ritterschaftliche Ausschuß. Reval, 1871
*Revalscher Kalender auf das Jahr 1891 nebst Adressbuch für Estland. s. 55 Der Ritterschaftliche Ausschuß. Reval, 1890
Vienrankiai

**Vienrankiai** (žemaidi *Vėinronkē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas.

Küla asub Venta jõe ääres ja jääb  osaliselt Venta regionaalparki. Külas asub osaliselt Venta maastikukaitseala. Osa küla territooriumist (Venta ülemjooks ja Venta jõe org) on looduskaitse all Natura 2000 aladena.

Küla läbib Liibavi–Romno raudtee. Nõukogude perioodi lõpuaastatel kahanes küla rahvaarv maaparandustööde tagajärjel.

## Elanike arv


* 110 (1902)
* 177 (1923)
* 191 (1959)
* 162 (1970)
* 169 (1979)

* 51 (1989)
* 47 (2001)
* 26 (2011)
* 18 (2021)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Šiliškiai

**Šiliškiai** (žemaidi *Šėlėškē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. Šiliškiaid läbib Liibavi–Romno raudtee.

Küla asub Venta jõe ääres ja jääb  osaliselt Venta regionaalparki. Külas asub osaliselt Venta maastikukaitseala. Osa küla territooriumist (Venta ülemjooks ja Venta jõe org) on looduskaitse all Natura 2000 aladena. Šiliškiais kasvavad looduskaitsealused Šiliškiai mitmetüveline saar ja Šiliškiai mitmetüveline jalakas (puul on 15 tüve).

Küla oli aastani 1927 huutori staatusega. Asulat läbis üks tänav. Aastail 1923-1929 oli Šiliškiais algkool. Varem oli külas ka kolm kalmistut. Esimene neist suleti teise maailmasõja ajal, ülejäänud aastal 1960. Aastal 1965 avastati külast kas XVII sajandist või XVIII sajandi algusest pärinev aare. Nõukogude perioodi lõpuaastatel kahanes küla rahvaarv maaparandustööde tagajärjel.

## Elanike arv


* 109 (1902)
* 219 (1923)
* 107 (1959)
* 88 (1970)
* 5 (1979)

* 3 (1989)
* 10 (2001)
* 11 (2011)
* 8 (2021)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Skabeikiai

**Skabeikiai** (žemaidi *Skabēkē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. Küla läbib Liibavi–Romno raudtee. 

Küla asub Venta jõe ääres ja on osaliselt hõlmatud Venta regionaalpargiga. Külas asub osaliselt Venta maastikukaitseala. Osa küla territooriumist (Venta ülemjooks ja Venta jõe org) on looduskaitse all Natura 2000 aladena.

Küla on esmamainitud 1590. aastal. Nõukogude perioodi lõpuaastatel vähenes küla rahvaarv maaparandustööde tagajärjel. 1980. aastal rajati Skabeikiaisse suur seafarm, mille baasil hakkas seal tegutsema hiljem Skabeikių agrofirma, osa kontsernist IDAVANG.

## Elanike arv


* 104 (1902)
* 119 (1923)
* 108 (1959)
* 103 (1970)
* 26 (1979)

* 20 (1989)
* 17 (2001)
* 10 (2011)
* 8 (2021)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Pelkelė

**Pelkelė** (žemaidi *Pelkalė*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas.

Küla asub Liibavi–Romno raudtee ääres, raudtee eraldab seda Papilėst.

Vanasti võtsid suure osa külast enda alla nn. juudi karjamaad, kus Papilė elanikud oma loomi karjatasid. Hiljem oli külas piirkonna tähtsaim spordiväljak,  mis oli koduväljakuks nii Viekšniai kui ka Šiauliai jalgpallimeeskondadele.  Asula rahvaarv kasvas pärast küla piiride muutmist aastal 2008, tänapäevades piirides on küla aastast 2016.

## Elanike arv


* 84 (1923)
* 166 (1959)
* 107 (1970)
* 55 (1979)

* 66 (1989)
* 68 (2001)
* 309 (2011)
* 235 (2021)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
*Küla portaalis vietoves.Lt
Ülemkirikueestseisja

**Ülemkirikueestseisja**  (saksa keeles *Oberkirchenvorsteher*, vene k. *главный церковный попечитель*) oli kreisitasandi ametiisik Evangeelses kirikus Eestimaal ja Liivimaal, kes täitis majanduslikke, politseilisi ja kirikliku kohtu ülesandeid. Ülemkirikueestseisjaks nimetati tavaliselt üks Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna maanõunikest.

Liivimaal loodi maakonna tasandil ülemkirikueestseisja ametikoht ja ülemkirikueestseisja-ametid Rootsi aegse kindralkuberneri 1650 ja 1668. aasta korraldustega. 1694. aasta korraldusega likvideeriti ülemkirikueestseisja-ametid ja alamkonsistooriumid, ülemkirikueestseisja-ametid taastati Venemaa keisririigi valitsusajal 1727. aasta Liivimaa rüütelkonna maapäeva otsusega ja Tartus ja Pärnus taastati Liivimaa ülemkonsistooriumile alluvad linna- ehk alamkonsistooriumid.. Eestimaal loodi ülemkirikueestseisja-ametid 1832 vastuvõetud Venemaa evangeelse luterliku kiriku seadusega.

Ülemkirikueestseisja tegevust toetas Ülemkirikueestseisja-amet (saksa keeles *Die Oberkirchenvorsteher-Amt*). Evangeelse luterliku kiriku konsistooriumipiirkonna ülemkirikueestseisja-ametisse kuulusid Eestimaa kubermangus ilmaliku eesistujana Eestimaa rüütelkonna maanõunik, mees-/maakohtu liige ilmaliku kaasistujana ja praost vaimuliku kaasistujana, 1711. aastal lisandus juristist notar.  Järelevalve korras allus ülemkirikueestseisja kubermangu kubernerile.

Ülemkirikueestseisja-ameti ülesandeks oli kirikukihelkondade kirikueestseisjate juhendamine, nende tegevuse kontrollimine, ametisse seadmine ja vallandamine; kirikuhoonete, teede ja sildade korrashoiu organiseerimine; kirikumaade omandiõiguslike probleemide lahendamine; koguduste majandusliku olukorra, kirikuõpetajate sissetulekute ja vaimulike leskede ning orbude eest hoolitsemine ja vaeste hoolekande organiseerimine; ebausukommetega võitlemine; järelevalve talurahvakoolide üle. Kreisi ülemkirikueestseisja nimetas igas kihelkonnas ametisse kohalike mõisnike hulgast kirikueestseisjad.

*Eestimaal tegutsesid 4 ülemkirikueestseisja-ametit: Harjumaa ülemkirikueestseisja-amet, Virumaa ülemkirikueestseisja-amet, Järvamaa ülemkirikueestseisja-amet, Läänemaa ülemkirikueestseisja-amet,
*Liivimaa Eesti alal tegutsesid 3 ülemkirikueestseisja-ametit: Tartu-Võru ülemkirikueestseisja-amet, Pärnu-Viljandi ülemkirikueestseisja-amet ja Saaremaal, Saaremaa ülemkirikueestseisja-amet.
## Vaata ka
*kirikueestseisja

## Viited

## Kirjandus
*Revalscher Kalender auf das Jahr 1865 nebst Adressbuch für Estland. ... Reval, 1864.
Vegeriai

**Vegeriai** (žemaidi *Vegerē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas.

Küla praegustel maadel asusid aastal 1923 lisaks külale Vegeriai mõis ja Vegerėliai karjamõis, mis mõlemad kadusid teise maailmasõja eel. Nõukogude perioodil olid külas Papilė linnukasvatusliku suunitlusega sovhoosi linnufarm ja rohujahu tsehh.

## Elanike arv


* 7447 (1902)
* 74 (1923)
* 90 (1959)
* 107 (1970)
* 100 (1979)

* 62 (1989)
* 56 (2001)
* 36 (2011)
* 26 (2021)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Daubiškiai (Papilė vald)

**Daubiškiai** (žemaidi *Daubėškē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. Küla ühendab Papilėga jalakäijate sild.

Küla asub Venta jõe ääres ja jääb  osaliselt Venta regionaalparki. Külas asub osaliselt Venta maastikukaitseala. Osa küla territooriumist (Venta ülemjooks ja Venta jõe org) on looduskaitse all Natura 2000 aladena. Daubiškiais asub looduskaitsealune Juakalnise ja Jurakalnise jääraku paljand.

Daubiškiaisse ulatub osa põhiliselt Rimšiaisse jäävast Papilė linnamäe ja asulakoha kompleksist. See  oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande esimesel poolel. Arvatakse, et see on Papilė linnus, mida Eberhard von Monheim aastal  ebaõnnestunult ründas ja mille Goswin von Herike aastal 1359 hävitas.

Küla elanikkond oli algselt põhiliselt venekeelne. Küla kandis aastani 1933 nime **Ferma**. Esimese maailmasõja ajal sai küla rängalt kannatada. Teise maailmasõja järel rajati sinna masina-traktorijaam. Ka oli küla nõukogude perioodil Papilė linnukasvatusliku suunitlusega sovhoosi keskasulaks. Aastal 1996 asus sovhoosi administratiivhoonesse ümber Kalniškiai raamatukogu, mis tegutses seal aastani 2014.

## Elanike arv


* 75 (1936)
* 98 (1959)
* 171 (1970)
* 269 (1979)
* 353 (1984)

* 470 (1989)
* 493 (2001)
* 389 (2011)
* 359 (2021)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
*Küla portaalis vietoves.Lt
Mickiai

**Mickiai** (žemaidi *Mickē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. Küla asus nüüdseks kuivanud Mickupise jõe ääres.

Nõukogude perioodil tühjenes küla intensiivsete maaparandustööde tulemusel.

## Elanike arv


* 28 (1902)
* 43 (1923)
* 39 (1959)
* 18 (1970)

* 1 (1979)
* 0 (1989)
* 0 (2001)
* 0 (2011)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Pagojai

**Pagojai** (žemaidi *Paguojā*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas.

## Elanike arv


* 31 (1902)
* 22 (1923)
* 17 (1959)
* 6 (1970)

* 10 (1979)
* 8 (1989)
* 10 (2001)
* 6 (2011)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Trikšiai

**Trikšiai** (žemaidi *Trėkšē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. 

Muinsuskaitse all on Trikšiai küla vana kalmistu. See oli kasutusel XIX sajandil ja XX sajandi esimesel poolel. Hauatähised pole säilinud, idaküljel on osaliselt nähtaval kalmistut piiranud maakivid.

Aastal 1923 rajati Trikšiaisse algkool, mis aga aastal 1928 Jonaičiai I külla ümber kolis. Nõukogude perioodil tühjenes küla intensiivsete maaparandustööde tulemusel, olles üks piirkonna esimesi massiliste maaparandustööde objekte.

## Elanike arv


* 62 (1902)
* 93 (1923)
* 67 (1959)
* 11 (1970)

* 0 (1979)
* 0 (1989)
* 0 (2001)
* 0 (2011)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Hiroshi Hiraguchi

**Hiroshi Hiraguchi** (jaapani keeles 平口 洋, *Hiraguchi Hiroshi*; sündinud 1. augustil 1948 Etajimas) on Jaapani poliitik, ta on liberaaldemokraatliku partei liige. Ta on 21. oktoobrist 2025 Jaapani justiitsminister Sanae Takaichi valitsuses.

Ta sündis aastal 1948 Etajimas, Hiroshima prefektuuris. Enne Tokyo Ülikooli õigusteadust õppima asumist õppis ta Hiroshima Akadeemia alg- ja keskkoolis, mis oli jesuiitide poistekool Hiroshima linnas. Algselt pürgis ta kohtunikuks, kuid pärast kooli lõpetamist 1972. aastal asus ta tööle ehitusministeeriumis. Ta õppis ministeeriumiametnikuna Pennsylvania Ülikoolis Ameerika Ühendriikides.

2001. aastal astus ta ehitusministeeriumist tagasi, et kandideerida järgmistel parlamendivalimistel, kuid ei osutunud valituks. 2005. aasta Jaapani parlamendivalimistel võitis ta Liberaaldemokraatliku Partei (LDP) liikmena koha Esindajatekojas, esindades Hiroshima 2. valimisringkonda. Ta kaotas oma koha alamkojas 2009. aasta parlamendivalimistel, kuid suutis järgmistel valimistel sinna tagasi pöörduda.

21. oktoobrist 2025 on ta Jaapani justiitsminister Sanae Takaichi valitsuses.

## Välislingid
* Ametlik veebisait (jaapani keeles)
Jõhvi vald (1992)

**Jõhvi vald** oli vald Ida-Viru maakonnas.

Jõhvi vald sai omavalitsusliku valla staatuse 7. juunil 1992.

Jõhvi Linnavolikogu ja Jõhvi Vallavolikogu 13. aprilli 2005. aasta otsusega ühinesid Jõhvi linn ja Jõhvi vald ning tekkis ühine omavalitsus – Jõhvi vald. Jõhvi liitus veel kord Toila vallaga 28. novembril 2025, moodustades uue Jõhvi valla.

## Viited

## Välislingid

*Jõhvi valla koduleht
Satsuki Katayama

**Satsuki Katayama** (jaapani keeles 片山 さつき Katayama Satsuki, neiuna **Satsuki Tomonaga**; sündinud 9. mail 1959 Saitamas) on Jaapani poliitik, ta on liberaaldemokraatliku partei liige. Ta on 21. oktoobrist 2025 Jaapani rahandusminister Sanae Takaichi valitsuses.

Ta on Noriko ja Yasuro Tomonaga tütar. Tema ema õppis nn. Tokyo prouade ülikoolis (Tokyo Joshi Daigaku) ja isa Yasuro Tomonaga oli Utsunomiya ülikooli loodusteaduste professor. Katayama lõpetas Tokyo ülikooli õigusteaduse kraadiga 1982. aastal. Seejärel töötas ta Jaapani rahandusministeeriumis. Ministeeriumis töötamise ajal õppis ja lõpetas ta Prantsusmaal École nationale d'administrationi (riiklikus halduskoolis). Ta teenis ministeeriumis üle kahekümne aasta ja oli esimene naine, kellest sai eelarvebüroos eelarveekspert.

Aastal 1989 sai temast Hiroshimas asuva Kaida maksuameti juht, olles esimene naine, kes oli maksuametis sellisel kõrgel ametikohal. Kaks aastat hiljem sai temast esimene naine, kes määrati Jaapani valitsusdelegatsiooni G7 tippkohtumisel. Tema järgmine ametikoht oli 1998. aastal Yokohamas, kus ta juhtis Yokohama tolliameti üldasjade osakonda.

Ta valiti esimest korda Esindajatekotta 2005. aasta Jaapani üldvalimistel ning oli parlamendis majandus-, kaubandus- ja tööstusministri asetäitja.[4] Ta oli üks 83-st niinimetatud "Koizumi lapsest", LDP kandidaadist, kes valiti esimest korda reformimeelse peaministri Junichiro Koizumi laialdase populaarsuse keskel; Koizumi kiitis Katayamat kui "reformide madonnat".

Katayama ja 72 teist "Koizumi last" said 2009. aasta üldvalimistel lüüa, kus Jaapani Demokraatlik Partei purustas LDP. Pärast 2009. aasta valimisi kommenteeris Katayama, et "viimased neli aastat on olnud võitlus Koizumi reformide sümbolite vastu ja me oleme tõestanud, et nad eksisid". Hiljem, 2011. aastal, iseloomustas ta end kui "sõjast põgenenud orvu".

Ta oli Shinzo Abe neljandas valitsuses (2. oktoobrist 2018 kuni 11. septembrini 2019) Jaapani regionaalminister ja soolise võrdõiguslikkuse minister.

1. mail 2019 osales ta keiser Naruhitole kolme püha aarde üleandmisel. Viimasel sellisel tseremoonial 1989. aastal tohtisid kohal viibida ainult mehed; 2019. aastal lubati aga kõigil kabineti liikmetel osaleda olenemata soost, kuigi osaleda said ainult keiserliku perekonna meessoost täiskasvanud.

21. oktoobrist 2025 Jaapani rahandusminister Sanae Takaichi valitsuses.

## Isiklikku
Ta on olnud abielus Ryutaro Katayamaga alates 31. eluaastast. Paaril pole lapsi.
Kaarma vald (1991)

**Kaarma vald** oli kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Saare maakonnas. 

Kaarma valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 1999. aastal ühines toonane Kaarma vald ja Kuressaare vald, mille baasil loodi uus omavalitsusüksus Kaarma vald.

## Vaata ka
*Kaarma kihelkond
*Lääne-Saare vald
*Saaremaa vald

## Viited
Punapea-naaskelnokk

**Punapea-naaskelnokk** (*Recurvirostra novaehollandiae*) on karkjalglaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Välimus
Punapea-naaskelnokk on 40–48 cm pikk. Tiiva pikkus on 224–230 mm. Nokk on 82–95 mm pikk. Isaslinnu jookse on 81–97 mm pikk, emaslinnul 81–90 mm. Kaalub 270–390 g.

Pea ja kael on punakaspruunid. Tiivad on peamiselt mustad. Ülejäänud sulestik on valge. Nokk on must. Silmad on punakaspruunid. Jalad on sinakashallid.

Noorlinnu sulestik on heledam kui täiskasvanul.

Udusulis poegade ülapool on beež, alapool valge. Pealael ja seljal on tumepruunid laigud. Silmatriip on tumepruun.

## Levik
Punapea-naaskelnokad elavad kogu Austraalias välja arvatud Põhjaterritooriumi põhjaosas. Mõnikord võib neid kohata ka Tasmaanias. Varem on nad pesitsenud ka Uus-Meremaal.

Eelistavad soolajärvi, kuid võivad pesitseda ka jõgede, järvede, laguunide ja lehtersuudmete ääres ning padurates.

## Toitumine
Toituvad rõngussidest, limustest, koorikloomadest, putukatest ja seemnetest.

Otsivad toitu vee põhjast või mudast, vahel ka veepinnalt. Toituvad päeval.

## Pesitsemine
Pesitsevad üksikult või kolooniates koos teiste liikidega. Koloonias võib olla kuni 150 pesa. Pesitsevad maapinnal taimedega vooderdatud lohus. Kahe pesa vaheline kaugus on vähemalt 1,6 m

Levila lõunaosas pesitsevad augustist jaanuarini. Kurnas on neli muna mõõtmetega 50 × 36 mm. Muna kaalub 32,5 g.

## Viited

## Välislingid
Kristel Maruste

**Kristel Maruste** (2016. aastani **Kristel Kermes**; sündinud 29. novembril 1991) on eesti rahvatantsujuht ja koreograaf. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia bakalaureuseõppe tantsukunsti erialal *cum laude*. Tal on 7. taseme tantsuspetsialisti kutsekvalifikatsioon spetsialiseerumisega eesti rahvatantsule.

Maruste on 2022. aastast Eesti Maaülikooli rahvatantsuansambli Tarbatu kunstiline juht.

Maruste oli 2018. aasta Tartumaa tantsupeo VABA SADA idee autor ja kunstiline juht ning 2024. aasta Tartu tantsupeo “Juure juures” kunstiline juht, Tartumaa tantsupidude mudilasrühmade liigijuht (2019, 2022) ja B-segarühmade liigijuhi assistent (2016), XIII noorte tantsupeol Sillad (2023) 2.–3. klassi segarühmade liigijuhi assistent ning III Eesti naiste tantsupeol "PereLugu" (2022) N4-rühmade liigijuhi assistent. Ta algatas perepärimuse salvestiste kogumise projekti, et säilitada olulised vestlused tulevastele põlvedele, lõi 2022. aasta Tarbatu 70+1 juubelikontserdiks kümnest tantsust koosneva tantsulavastuse "Nukiplika" Luke mõisapargis ja on olnud mitmete tantsupidude lavastusmeeskondades.

## Tunnustus

* 2018 – Tartumaa noore rahvatantsujuhi preemia

* 2022 – Eesti Kultuurkapitali Tartumaa ekspertgrupi aastapreemia – Tartumaa Kultuuritäht

* 2023 – Helju Mikkeli nimeline Tartumaa rahvatantsupreemia

* 2024 – Eesti Kultuurkapitali Tartumaa ekspertgrupi aastapreemia

* 2024 – Tartu linna kultuurikandja – aasta looja

* 2024 – Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi tunnustus lokulaud – aasta looja

## Isiklikku
Tema isa on arst Rein Kermes, abikaasa on ettevõtja Kristjan Maruste, poolvend on produtsent Karl Kermes.

## Viited
Hanoi Rahvusülikool

**Hanoi Rahvusülikool** (vietnami keeles *Đại học Quốc gia Hà Nội*; inglise keeles *Vietnam National University, Hanoi*) on ülikool Vietnamis Hanois.

Ülikool asutati 1906.

## Viited


## Välislingid

* VNU
Negatiiv-positiivmenetlus

**Negatiiv-positiivmenetlus** on protsess fotograafias, kus pildistamisel saadud negatiivist tehakse positiiv foto. Negatiivfotol on pildi tumedad alad heledad ja heledad alad tumedad. 

## Leiutamine
Negatiiv-positiivmenetluse leiutas inglise teadlane William Henry Fox Talbot (1800-1877) 1841. aastal. 

William Henry Fox Talbot alustas otsinguid kiirema ilmutusprotsessi leidmiseks juba aasta 1834, kui tegi katsetusi hõbenitraadiga immutatud paberi asetamisega camera obscurasse. Oma suureks pettumuseks võttis see protsess ka eredas päikesevalguses liiga kaua aega. Seejärel proovis ta katsetusi hõbejodiidiga ja peale seda veel hõbekloriidiga. Kumbki aine ei andnud soovitud tulemusi. Alles 1835. aasta suvel osutus edukaks katseks fotopaberi valmistamine hõbenitraadi ja soolhappelahuse abil. Keskmiseks säriajaks tuli 1-2 tundi.

Järgneva kolme aasta jooksul tegeles Talbot vaid hõbejodiidi omaduste uurimisega ja teoreetiliste arvutustega (1836-1837). Kinnitisena katsetas ta algul keedusoola ja kaaliumjodiidi lahust, hiljem aga J. W. F. Herscheli soovitusel naatriumtiosulfaati. 21. veebruaril 1839. aastal andis Talbot avalikkusele teada hõbekloriidpaberi leiutamisest. 15. märtsil tutvustas Talbot Parantsusmaa Teaduste Akadeemia teadlastele hõbebromiidemulsiooniga paberi valmistamist. Sama aasta augustis näoitas Talbot Birminghamis oma pabernegatiividest tehtud koopiaid.

18. jaanuaril 1841. aastal andis W.H.F. Talbot Parantsusmaa Teaduste Akadeemiale teada, et sündinud on maailma esimene negatiiv-positiivprotsess, tänu millele sai ühest negatiivist teha piiramatu arvu positiivkoopiaid. 8. veebruaril võttis Talbot sellele Inglismaal patendi. Paberit töödeldi hõbenitraadi ja kaaliumjodiidi lahuses. Ainete omavahelise reaktsiooni tulemusena sadestus fotomaterjalile valgustundlik hõbejodiid. Sellele tehti võte ja kujutis ilmutati gallushappes. Valmis fotonegatiiv muudeti püsivaks naatriumtiosulfaadi abil ja pärast kuivamist muudeti paber vaha või õli toimel läbipaistvaks ja sellest kopeeriti vajalik hulk positiive.

## Viited
Negatiiv

**Negatiiv** fotograafias on valgustundlikul materjalil (fotopaberil või filmil) ümberpööratud toonidega kujutis. Negatiivil on foto heledad alad tumedad ja tumedad alad heledad.

## Ajalugu ja leiutamine
Aastal 1725 tegi Altdorfi ülikoolis Johann Heinrich Von Schulze (1682-1744) katsetusi fluorentseeruvate omadustega ainetega. Ta seadis endale eesmärgiks leida aine, mis päevavalguse akumuleerimisel selle pimedas välja kiirgab. Selle käigus avastas ta hoopis, et kivim muutub päikesevalguse pealelangemisel hoopis tumedmaks. Enesele teadmata oli Schulze kasutanud segu valgustundlikest ühenditest: hõbekloriidist, hõbenitraadist ja hõbekarbonaadist. Tumenemise põhjusest aru saamiseks, tegi Schulze oma seguga katseid ka pimedas ruumis lahuse kuumutamisega. Katsed ei andnud mingit tulemust. Suunates aga valguskiiri materjalile läbi koondava läätse, jõudis katse oodatud tulemuseni. Asetades lõpuks oma fotomaterjalile väljalõigatud tähed, sai Schulze tulemuseks valged tähed mustad foonil ehk **negatiivse kujutise.**

## Viited
Rudolf (aurik)

**Rudolf** (ex Rut) oli Eesti reisi-kaubaaurik, mis teenindas Virtsu-Kuivastu liinil. Laev osteti Taanilt 1929. aastal Gustav Sergo & Ko poolt. Pärast teist maailmasõda sõitis laev ikka samal liinil kuni 1952. aastani kui see kasutati praamina süvenduskaravanis. Laev hiljem lammutati 1955. aastal.

## Ajalugu
Laev ehitati 1894. aastal Helsingøris Jernskibs og Maskibyggeri poolt. Esimeseks nimeks sai Rut.

Uus Gustav Sergo & Ko ostis 1929. aastal Rudolf ja Gustav ja hakkasid Lääne-Eesti saarte vahel sõitma. Rudolf hakkas sõitma Virtsu-Kuivastu vahel ja Gustav Heltermaa-Rohuküla vahel. Sõit kestis umber 40 minutit ja maksis 6 senti. Kapten Mihkel Sergo loal anti kruus õlut tasuta. 1933. aastal hakkas koos Rudolfiga sõitma samal liinil uus laev Viire, ning piletihind tõusis 75 sendile ja tasuta õlle pakkumine lõppes.

1940. aastal natsionaliseeriti Gustav Sergo & Ko ja Rudolf läks uuele Eesti Merelaevanduse kätte, aga hiljem anti punalaevastikule ja laev hakkas kandma nime VT-585. 1941. aastal sai laev bommi tabamuse ja uppus, aga hiljem sügisel tõsteti laev sakslaste poolt üles.

Pärast sõda sõitis hakkas sõitma laev jälle Virtsu-Kuivastu liinil kuni 1952. aastani kui laev muudeti süvenduskaravanile praamiks. Laev oli veel alles kuni 1955. aastani kui otsustati, et laev lammutada.

## Vaata ka

* Gustav Sergo & Ko
* Tõll
* Tehumardi

## Viited
Paco Rassat

**Paco Rassat** (sündinud 13. novembril 1998 Chambérys) on Prantsusmaa mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile. Ta debüteeris maailmakarikaetappidel 2022. aastal, saavutades oma esimese esikümne koha 19. jaanuaril 2025. aastal Wengenis Šveitsis. Rassat saavutades oma karjääri esimese maailmakarika võidu 22. novembril 2025. aastal Austrias Gurglis.

Ta on Aillonsi suusakooli direktori Yann Rassati poeg. Isa treenis oma poega alates viiendast eluaastast. Ta treenis Aillonsi suusaklubis ja on siiani selle liige. Tema ema töötab  samas klubis. Rassat sai 2019. aasta taliuniversiaadil slaalomis pronksmedali.

2025.–2026. aasta FIS-i mäesuusatamise maailmakarikavõistluste alguses lõpetas Rassat Soomes Levil kuuendal kohal, mis oli tema seni parim karjääri tulemus. Järgmisel võistlusel Gurglis saavutas Rassat tugeva teise vooru järel esikoha, edestades Armand Marchanti 0,07 sekundiga, saades 17. prantslaseks, kes selles distsipliinis võitnud on. Paco Rassat, keda hinnatakse tema pühendumuse, võime saavutada kiirust tehnilistes lõikudes ja vaimse tugevuse eest teisel laskumisel, on end kehtestamas kui üks Prantsuse slaalomi suurimaid lootusi lähenevatel rahvusvahelistel suurvõistlustel. NBC spordi  reporter Macklin Stern nimetas seda "potentsiaalselt staariloovaks esituseks". Ta võttis juhtpositsiooni ka maailmakarikavõistluste hooaja üldarvestuses. Mõlemad tema vanemad olid tema esimesel võidul kohal.

## Välislingid

*Paco Rassat FIS-i veebilehel
*Paco Rassat Ski-DB Alpine Ski Database veebilehel
Tulikakollane

**Tulikakollane** on kollaste värvitoonide hulka kuuluv erkkollane värvus, tulika kroonlehtede toon..

## Pildid

Ranunculus repens bluete.jpeg|Roomava tulika (*Ranunculus repens*) õis
Ranunculus auricomis.jpg|Kuldtulikas (*Ranunculus auricomis*)
RanunculusAcris.jpg|Kibe tulikas (*Ranunculus acris*)


## Variatsioonid
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab tulikakollase (*jaune bouton d'or*) vasteks erkkollaste toonivahemiku .

Pantone värvivaliku toon 12-0752 *Buttercup* on keskmine erkkollane  .

Kunstitarvete tootja Cansoni Mi-Teintes' seeria pastellpaberi toon nr 400 on *bouton d'or* 'tulikas', see on oranžikaskollane  .

Veebivärv *Buttercup* on tumekollane  .

## Viited
Maxime du Camp

**Maxime Du Camp** (8. veebruar 1822 – 9. veebruar 1894) oli Prantsuse kirjanik ja fotograaf.

## Biograafia
Maxime du Camp sündis Pariisis eduka kirurgi pojana. Pärast ülikooli lõpetamist andis du Camp järele oma suurele reisiarmastusele, mida ta tänu oma isa varale teostada sai. Du Camp reisis Euroopas ja idas aastatel 1844–1845 ning uuesti aastatel 1849–1851 koos Gustave Flaubert'iga. Pärast tagasipöördumist kirjutas Du Camp oma reisikogemustest. Flaubert kirjutas ka oma kogemustest Maxime'iga.

1851. aastal lõi Du Camp ajakirja Revue de Paris (mis keelati 1858. aastal), kus tema sõbra Flaubert'i "Madame Bovary" avaldati esmakordselt järjejutuna 1856. aastal. Ta oli sagedane kaastööline ajakirjale Revue des deux mondes. 1853. aastal sai temast Auleegioni ohvitser. Olles koos Garibaldiga vabatahtlikena 1860. aastal Kahe Sitsiilia kuningriigi vallutamisel, kirjeldas ta oma kogemusi teoses „Expédition des deux Siciles” (1861). 1870. aastal esitati ta senati kandidaadiks, kuid keisririigi langus nurjas tema valimise. 1880. aastal valiti ta Prantsuse Akadeemia liikmeks, väidetavalt peamiselt tänu oma kommuuni ajaloole, mis avaldati pealkirjaga „Les Convulsions de Paris” (1878–1880).

Du Camp oli varajane amatöörfotograaf, kes õppis fotograafiakunsti Gustave Le Gray käest vahetult enne oma 1849–1859. aasta reisi Egiptusesse. Prantsuse haridusministeeriumi tellimusel pildistasid Maxime du Camp koos Gustave Flaubert'iga Egiptust, Nuubiat, Süüriat ja Palestiinat fotoreportaaži eesmärgil. Tema reisiraamatud olid ühed esimestest, mida illustreeriti fotodega.

Du Camp, oma aja kuulsaim rändur, oli Baudelaire'i teose „Les Fleurs du Mal” viimase poeemi „Le Voyage” pühendaja, mis kirjutati 1859. aastal. Du Campi 1855. aasta luulekogus „Les Chants Modernes” on luuletus pealkirjaga „Le Voyageur”. Baudelaire’i algne pealkiri teosele „Le Voyageurs” oli „Les Voyageurs”. Algsel pealkirjal on ilmseid kajasid Du Campi luuletusest.

Maxime Du Camp suri 1894. aastal ja maeti Pariisi Montmartre’i kvartalis asuvasse Cimetière de Montmartre’i.

## Tehtud tööd

* Chants modernes (1855)

* Convictions (1858)

Reisi ajal tehtud tööd:

* Souvenirs et paysages d'orient (1848)
* Egypte, Nubie, Palestine, Syrie (1852)

Kunstikriitika:

* Les Salons de 1857, 1859, 1861

Novellid:

* L'Homme au bracelet d'or (1862)
* Une histoire d'amour (1889)

Kirjanduslikud uuringud:

* *[[Théophile Gautier]]* (1890)

Du Camp kirjutas väärtusliku 6-köitelise raamatu Pariisi igapäevaelust, *Paris, ses organes, ses fonctions, sa vie dans la seconde moitié du XIXe siècle* (1869–1875). Ta avaldas mitu teost sotsiaalsetel teemadel, millest üks, „*Auteurs de mon temps*”, hoiti pitseeritult Bibliothèque Nationale'is kuni 1910. aastani. Tema teos „Souvenirs littéraires” (2 köidet, 1882–1883) sisaldab palju teavet kaasaegsete kirjanike, eriti Gustave Flauberti kohta, kellega Du Camp oli varajane ja lähedane sõber. 1878. aastal avaldas ta Pariisi kommuuni kohta ülevaate pealkirjaga „Les Convulsions de Paris”, tuginedes samateemalistele artiklitele, mida ta oli kirjutanud ajakirjale *Revue des deux mondes*.

## Viited
Avokaadoroheline

**Avokaadoroheline** on roheliste värvitoonide hulka kuuluv soe sügav-tumeroheline kollaka varjundiga värvus, mis sarnaneb avokaado koore värvusega.

Värvus seostub küpsuse, värskuse, jõulisuse ja lopsakusega.

## Pildid

Persea americana fruit.JPG|Avokaado Réunionil puu otsas
Avocado from Contreras Ranch Avocados, Carpinteria, California.jpg|Californias kasvatatud avokaadod
Vintage Panasonic Table Radio, The Paxton, Model RE-6231, Broadcast (BC) & FM Bands, Avocado (Classic 1970s Color) & White, Made In Japan, Circa 1970 (15244516526).jpg|Avokaado värvi lauaraadio 1970. aastatest


## Variatsioonid
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab avokaadovärvi (*avocat*, *vert avocat*) vasteks soojade roheliste toonivahemiku .

Prantsuskeelse värvuste portaali Code-Couleur järgi on värvus *Avocat* soe roheline  

Pantone värvitoon 18-0430 *Avocado* on ligikaudu oliivroheline  , 16-0640 *Avocado oil* sellest heledam ja kollakam toon  .

Veebivärv *Avocado* on soe roheline , *Avocado Green* on soe kollakas heleroheline .

## Viited
Kaardimast

**Kaardimastid** on kategooriad, millesse mängukaardid on jaotatud, igalühel neist on oma sümbol.

Hiinas hakati teatud kaardimänge mängima pärast puulõikega trükkimise leiutamist umbes aastal 600. Hiljem väljakujunenud kaartidel oli neli masti: münt, mündiahel, müriaad ja kümme müriaadi. Need kaardid võisid levida islamimaadesse juba 12. sajandil. Pärsias muudeti mastisid: münt jäi mündiks, mündiahel nimetati sauaks ning müriaad ja kümme müriaadi sarnasuse järgi hiina hieroglüüfidega karikaks ja mõõgaks. Need mastid olid ka kõigil hilisematel mängukaartidel kuni ladina kaartideni.

Euroopasse levisid mängukaardid 14. sajandil Mamelukkide riigist. Itaalia, hispaania ja portugali mängukaartidel on samad mastid väikeste erinevustega. 15. sajandil tekkisid samade mastidega taro kaardid ning saksa ja šveitsi mängukaardid. Saksa mängukaartidel on mastide münt, sau, karikas ja mõõk asemel vastavalt kell, tammetõru, süda ja leht. Hiljem 15. sajandil tekkisid saksa mängukaartidest prantsuse mängukaardid, kus mastideks on vastavalt ruutu, risti, ärtu ja poti, neid nimetatakse ka anglo-ameerika mängukaartideks ning need on tänapäeval kõige rohkem levinud.

## Vaata ka

## Viited
Kožiškės

**Kožiškės** (žemaidi *Kuožėškės*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. 

Muinsuskaitse all on Kožiškėse küla vana kalmistu. See oli kasutusel XIX sajandil ja XX sajandi esimesel poolel. Nähtaval on kaks kalmistul asuvat maakivide rida.

Nõukogude perioodil tühjenes küla intensiivsete maaparandustööde tulemusel.

## Elanike arv


* 23 (1902)
* 48 (1923)
* 22 (1959)
* 20 (1970)

* 0 (1979)
* 0 (1989)
* 0 (2001)
* 0 (2011)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Mažūnaičiai

**Mažūnaičiai** (žemaidi *Mažūnātē*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas.

Muinsuskaitse all on Mažūnaičiai küla vana kalmistu. Kalmistu alal kasvavad laialehised puud.

Aastal 1923 asus küla aladel Mažūnaičiai mõis. Nõukogude perioodil tühjenes küla intensiivsete maaparandustööde tulemusel. Aastal 2016 liideti sellega osa Šaltiškiai huutori alasid.

## Elanike arv


* 32 (1902)
* 31 (1923)
* 29 (1959)
* 27 (1970)

* 22 (1979)
* 8 (1989)
* 3 (2001)
* 6 (2011)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Hubert Raudaschl

**Hubert Raudaschl** (26. august 1942 Sankt Gilgen – 26. november 2025 Bad Ischl) oli Austria purjesportlane ja paadimeister.

Raudaschl kasvas üles Salzburgi piirkonnas Wolfgangsee ääres ning puutus juba varakult kokku nii purjetamise kui ka paaditööga. Tema sportlaskarjäär kujunes pikaks ja edukaks. Aastatel 1964–1996 osales ta kokku kümnel suveolümpiamängul, mis oli pikka aega Austria sportlaste seas rekord. Ta võitis hõbemedali 1968. aasta suveolümpiamängudel Finn-klassis ning hõbemedali 1980. aasta suveolümpiamängudel (regatt toimus Tallinnas) Star-klassis. Lisaks tuli ta maailmameistriks kahes erinevas paadiklassis ning võitis mitmeid Euroopa ja Austria meistritiitleid.

Võistluskarjääri kõrval oli Raudaschl tunnustatud paadimeister ja purjede valmistaja. Tema pereettevõte tootis purjesportlastele kõrgelt hinnatud purjesid ja paate, mille kaudu ta andis olulise panuse Austria purjespordi arengusse.

## Viited

## Välislingid
Marcel Vichmann

**Marcel Vichmann** (sündinud 17. veebruaril 1965) on Eesti ettevõtja ja investor. Ta on tegutsenud eri majandussektorites, sealhulgas transpordi, raudtee, kinnisvara ja investeeringute valdkonnas.

## Hariduskäik
Marcel Vichmann on lõpetanud 1983. aastal Tartu 2. Keskkooli. Pärast keskkooli asus ta Tartu Riiklikus Ülikoolis õppima majandusküberneetikat, kuid otsustas aasta pärast õigusteaduse kasuks. Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna 1989. aastal kiitusega (*cum laude*).

## Varajane karjäär
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Marcel Vichmann juristina mitmes organisatsioonis ja institutsioonis: ta oli jurist Eesti Kaubandus- ja Tööstuskojas, seejärel advokaat advokaadibüroos Heta, hiljem tegutses pangandussektoris, muu hulgas juristi ja õigusosakonna juhatajana Eesti Hoiupangas.

## Go Groupi enamusaktsionär
Marcel Vichmann on 2005. aastal asutatud ASi Go Group nõukogu esimees ja enamusaktsionär. Kontsern tegutseb viies põhivaldkonnas: ühistransport, raudtee, riigikaitse, kinnisvara ja turism. Kontserni kuuluvad muu hulgas Eesti suurim erabussifirma AS GoBus, Tallinna–Viljandi ja Tallinna–Pärnu raudteetaristut haldav Edelaraudtee AS, raudtee-kaubaveoettevõte AS GoRail, raudtee-ehitusettevõte OÜ GoTrack, reisibüroo AS GoTravel, kinnisvara haldav AS GoProperty, majutusettevõte OÜ GoHotels (Go Hotel Shnelli) ning kaitsetööstusettevõte OÜ GoCraft. 1. jaanuari 2026. aasta seisuga on Go Groupi kontserni omakapitali maht 173 miljonit eurot. Tegevuse finantseerimisel kasutatakse lisaks laene ja liisinguid ning allutatud laene ja võlakirju kokku 96,5 miljoni euro ulatuses. Kontserni bilansimaht on 312 miljonit ning tegevusmaht 135 miljonit eurot 2025. aasta kohta.

## Muud rollid ja ettevõtlusvõrgustik
Go Groupi kõrval on Marcel Vichmann osanik või aktsionär mitmes Eesti äriühingus, sealhulgas osaühingutes Best Idea, Melon Ärikeskus, Floriston Grupp ja Väärtpaberid. Nende kaudu on ta keskendunud eeskätt kinnisvara-, investeerimis- ja äriarendusprojektidele.  

## Isiklikku
Marcel Vichmann on abielus ja kolme lapse isa. Tema harrastuste hulka kuuluvad reisimine, tennis ja merendus.

## Viited
Dusai

**Dusai** (žemaidi *Dosā*) on küla Leedus Akmenė rajoonis Papilė vallas. Küla asub Eglesysi jõe ääres.

Tegemist on piirkonna ühe vanema külaga, arvatakse, et seda on esmamainitud 1253. aastal. Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Hiljem küla tühjenes.

## Elanike arv


* 67 (1902)
* 78 (1923)
* 46 (1959)
* 29 (1970)
* 11 (1979)

* 9 (1985)
* 2 (1989)
* 2 (2001)
* 0 (2011)


## Viited

## Välislingid
* Küla Akmenė piirkonna entsüklopeedias
Pliihall

**Pliihall** on hallide värvitoonide hulka kuuluv metalse tooniga tumehall värvus, mis sarnaneb plii värvusega. Eesti keeles on **tinahall** pliihalli sünonüüm.

Värvinimetust on kasutatud näiteks tumeda taeva või mere värvuse kirjeldamiseks.

## Pildid

Fishing weights smaller sizes.jpg|Pliist õngetina
Lead strip with inscription, 330 BC, AM of Nemea, 201844x.jpg|Tekstiga pliiriba, Nemea, u 330. eKr
Notre-Dame de Paris 01 detail lead roof before 2015 fire Toiture plomb2.jpg|Pariisi Notre-Dame'i pliikatus enne 2015. aasta põlengut


## Variatsioonid
Loodusteadlaste ja linnuvaatlejate tarbeks koostatud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." õpetab pliihalli (*plumbeous*) segama lambitahmast, valgest ja smaltsinisest; toon on sinakas keskmine hall.

Pantone värvivaliku toon 17-4408 *Lead* on sinakashall  , toon 17-1118 *Lead gray* on hallikaspruun  

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamatu "Color: universal language and dictionary of names" järgi on värvus *plumbeous* kahvatusinine või sinakashall , *deep plumbeous* hallikassinine või sinakashall , värvused *dark plumbeous* ja *blackish plumbeous* on tume sinakashall  ja *plumbeous-black* tume hallikassinine  ; värvus *Lead* tume purpurjashall  või tumehall   ja toon *Lead grey* hele hallikas-oliivroheline  või tumehall  .

Veebivärv *Plumbeous* on sinakashall  .

## Viited
Keisuke Suzuki

**Keisuke Suzuki** (jaapani keeles 鈴木 馨祐, Suzuki Keisuke; sündinud 9. veebruaril 1977 Londonis) on Jaapani jurist ja poliitik, ta on liberaaldemokraatliku partei liige. Ta oli 11. novembrist 2024 kuni 21. oktoobrini 2025 Jaapani justiitsminister Shigeru Ishiba valitsuses.

Ta sündis aastal 1977 Londonis, Inglismaal. Ta õppis õigusteadust Tokyo Ülikoolis, lõpetades selle 1999. aastal õigusteaduse kraadiga, mille järel asus tööle rahandusministeeriumis. Hiljem töötas ta Fukuoka kohalikus maksuameti kontoris ja asus seejärel New Yorgi asekonsuli ametikohale.

2005. aasta Jaapani parlamendivalimistel kandideeris ta liberaaldemokraatliku partei nimekirjas esindajatekotta, võites rahvahääletuse. Ta kandideeris ka 2009. aasta Jaapani parlamendivalimistel, kuid ei saanud vajalikku häälte arvu. 2012. aasta detsembris sai ta lõpuks oma koha parlamendis tagasi ja määrati hiljem maa-, taristu-, transpordi- ja turismikomisjoni aseesimeheks. 2016. aasta augustis sai temast partei noorteosakonna juht, ametikoht, mida ta pidas kuni 2018. aasta oktoobrini.

11. novembrist 2024 kuni 21. oktoobrini 2025 oli ta Jaapani justiitsminister Shigeru Ishiba valitsuses.

## Välislingid
* Keisuke Suzuki elulugu (inglise keeles)
Cindy Õunpuu

**Cindy Õunpuu** (perenimi inglispäraselt ka **Ounpuu**; abielus **Yelle**; sündinud 11. novembril 1966 Torontos) on Kanada endine ujuja (oli spetsialiseerunud rinnuliujumisele) ning heategevus- ja sporditegelane.

Lõpetanud USA-s Florida Gainsville'i ülikooli.

Ta nimetati 13. veebruaril 2020 Kanada Olümpiafondi tegevjuhiks.

## Sportlasena
Hakkas ujumist harrastama koolieelikuna Mai Kreemi juhendamisel. Kuulus kuni 1979. aastani Toronto Kalevisse, hiljem Etobicoke'i ujumisklubisse. Tema treenerid on olnud Paul Bergen ja Randy Reese.

Juba üheksa-aastaselt pandi ta võistlema ja 12-aastaselt ujus oma vanusegrupi uue Ontario rekordi.

Ta oli kokku viiekordne Kanada meister rinnuli- ja teateujumises. Kuulus aastatel 1983–1986 Kanada koondisse. Parandanud Kanada ja Briti Rahvaste Ühenduse rekordeid. 

Oli Los Angelese 1984. aasta suveolümpiamängude ujumisvõistlusel Kanada koondise varuvõistleja nii 100 meetri kui ka 200 meetri rinnuliujumises. Lõpuks ta koondise treeneri otsusega võistlema ei pääsenudki.

Olümpiamängude ajal korraldati ka üksikutele reservi jäetud võistlejatele katsevõistlusi ja sellel võistlusel Cindy Õunpuu saavutas 200 meetri rinnuliujumises aja, millega ta oleks lõppvõistlusel võinud võita pronksmedali.

13. Briti Rahvaste Ühenduse mängudel 1986. aastal Edinburghis sai ta 200 m rinnuliujumises hõbemedali.

Sai 5. ujumise maailmameistrivõistlustel 1986. aastal Madridis 100 meetri rinnuliujumises 8. ja 200 meetri rinnuliujumises 5. koha.

1. Vaikse ookeani mängudel 1985. aastal Tokyos võitis ta 100 meetri rinnuli- ja 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises kuldmedali. Need olid Kanada ainukesed kuldmedalid sellelt võistluselt. Ta sai ka 200 meetri rinnuliujumises hõbemedali.

## Tunnustus
*1985 – Kanada aasta parim naisujuja
*2001 – Ontario Veespordi Kuulsuste Koda

## Viited

## Kirjandus
*Tiit Lääne. Välis-Eesti spordielu 1940–1991. Tallinn 2000. Lk 191–192
*Tiit Lääne. Eesti sportlased olümpiamängudel: Ateena 1896 – Peking 2008. Tallinn 2009. Lk 181
*Eesti ujumise lugu. Peatoimetaja Deivil Tserp. Tallinn 2017. Lk 276

## Välislingid
*
*World Aquatics
*Cindy Ounpuu 1984 Canada Olympic team
*Ujuja Cindy Õunpuu meenutab oma esimest olümpiamängudel viibimist Kanada rahvuskoondise liikmena. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum salvestas 2018. aasta augustis Spordimälu projekti raames Cindy Õunpuuga eluloointervjuu. YouTube, 1. november 2018
Tuula Teeri

**Tuula T. Teeri** (sündinud 20. juunil 1957 Espoos) on Soome molekulaargeneetika doktor, kes on spetsialiseerunud puidubiotehnoloogiale ja on Rootsi Kuningliku Inseneriteaduste Akadeemia (Kungliga Ingenörsvetenskapsakademien, IVA) tegevjuht.

Ta alustas Kuningliku Inseneriteaduste Akadeemia tegevjuhina 2017. aasta novembris. Enne seda oli ta Aalto Ülikooli esimene rektor. Tema viieaastane ametiaeg algas 2009. aasta aprillis ja teine viieaastane ametiaeg 2014. aasta aprillis. Tema järeltulijaks Aalto Ülikooli rektorina sai Ilkka Niemelä.

Enne seda töötas ta aastatel 2008–2009 Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis prorektorina. Alates 1998. aastast oli ta ülikooli professor ja aastatel 2005–2007 biotehnoloogia osakonna prodekaan. Teeri on varem töötanud Soome Tehnikauuringute Instituudis (Valtion Teknologian tutkimuskeskus, VTT) aastatel 1985–1992 ja 1994–1997 ning California erasektoris (Genentech, 1993).

Ta kaitses VTT-s oma doktoritöö pealkirjaga "The cellulolytic enzyme system of Trichoderma reesei" (*"Trichoderma reesei tsellulolüütiline ensüümisüsteem"*) (1987). Ta on avaldanud 181 originaalpublikatsiooni (1983–2008).
Detsember 2025

**Detsember 2025**, kroonika.

2025. aasta detsember algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem kolmapäeval.

## [[4. detsember]]
*Suurbritannia ja Norra sõlmisid koostööleppe Vene allveelaevade jahtimiseks Põhja-Atlandil.

## [[10. detsember]]
*Naftatankeri Skipper hõivamine Ameerika Ühendriikide poolt

## [[13. detsember]]
*Valgevene vabastas USAga sõlmitud kokkuleppe kohaselt 123 po­liitvangi, nende seas Nobeli rahuauhinna laureaadi Aless Bjaljatski ja kodanikuaktivisti Marõja Kalesnikava. Vastutasuks leevendas USA sanktsioone Valgevenele.

## [[14. detsember]]
*Tšiilis toimus presidendivalimiste teine voor. Presidendiks valiti Vabariikliku Partei kandidaat José Antonio Kast, kes edestas Kommunistliku Partei kandidaati Jeannette Jarad.

## [[22. detsember]]
*USA president Donald Trump nimetas Louisiana vabariiklasest kuberneri Jeff Landry USA eriesindajaks Gröönimaal ning kordas, et USA vajab Gröönimaad riikliku julgeoleku kaalutlustel. Taani välisministri Lars Løkke Rasmusseni sõnul on USA käitumine täiesti vastuvõetamatu.

## [[26. detsember]]
*Iisrael tunnustas esimese riigina Somaalimaad kui sõltumatut ja suveräänset riiki ning allkirjastas lepingu diplomaatiliste suhete sisseseadmiseks.

## [[28. detsember]]
* Kosovos toimusid parlamendivalimised.

## [[30. detsember]]
*Hiina alustas Taiwani ümbruses suuri sõjalisi õppusi.
*Iraanis hakkasid kaupmehed mitmes linnas protestima kõrge inflatsiooni vastu. Hiljem liitusid meeleavaldajatega ka tudengid.

## [[31. detsember]]
*Ukraina ründas droonidega Venemaal Krasnodari krais asuvat Tuapse naftatöötlemistehast.
*Soome võimud arestisid Soome lahes Saint Vincenti ja Grenadiinide lipu all Peterburist Iisraeli teel olnud laeva, mida kahtlustatakse Helsingi ja Tallinna vahelise Elisa sidekaabli kahjustamises.
Mimi

**Mimid** (või **Mimih' vaimud**) on Põhja-Austraalia aborigeenide folklooris Arnhemi maa haldjalaadsed olendid. Neid kirjeldatakse äärmiselt kõhnade ja piklike kehadega, mis on  nii kõhnad, et tugeva tuule korral võivad need puruneda. Selle vältimiseks veedavad nad tavaliselt suurema osa ajast kaljupragudes elades.

Aborigeenide folkloori kohaselt oli Mimil inimkuju ja ta tegi esimesed kaljumaalingute maalid enne, kui aborigeenid esimest korda Põhja-Austraaliasse tulid. Mimid õpetasid aborigeene maalima, küttima ja känguruliha valmistama. Mimisi peetakse küll vallatuteks, kuid üldiselt kahjututeks.

## Vaata ka

* Haldjas
* Nümf

## Viited
Sigiriya muistne linn

**Sigiriya  muistne linn** on Sri Lanka keskosas, Matale ringkonnas Keskprovintsis asuv linn ja kindlusehitis, mis alates 1982. aastast on UNESCO maailmapärandi nimistus.

## Kirjeldus
Põhiline osa objektist on Sigiriya kaljuplatoo (sanskriti keeles सिगिरिया, singali keeles සීගිරිය, tamili keeles சிகிரியா - "lõvikalju"), mis kõrgub umbes 370 meetrit üle merepinna ja umbes 170 meetrit üle ümbritseva tasandiku Sri Lanka saare keskel. Põhiliselt koosneb see gneisist.

## Ajalugu
5. sajandi viimasel veerandil pKr ehitas kuningas Kashyapa I kaljule ligipääsmatu kindlustise. Legendi järgi ehitas ta kindlustise sissepääsu lõvi pea ja käppade kujulisena, et hirmutada Sri Lanka endist müütilist valitsejat Ravanat. Kashyapa uskus, et kui Ravana naaseb, takistab hirmuäratav lõvi jumalal oma endist kohta tagasi nõudmast. Enne ja pärast Kashyapa valitsemisaega asus kaljus ja kaljulael budistlik koobasklooster.

Läbi monumentaalse Lõvivärava sai erinevate käikude ja treppide kaudu platoo laele. Väravast on säilinud hiiglasliku kivilõvi käpad, läbi kelle suu pääseb kalju sisse ja laele.

Kaljuplatoost lääne poole tasandikule ehitas Kashyapa oma palee, mida ümbritsesid vallid ja veega täidetud vallikraavid. Tasandikule rajati suured aiad, kus asusid mõned maailma esimesed purskkaevud (mis toimivad tänapäevalgi). 

Kindluse olemasolust said eurooplased teada alles 1907. aastal, kui Briti maadeavastaja John Steele kirjeldas Sigiriya „tohutut kunstigaleriid” – „võimalik, et maailma suurimat maali”. See on suur koobas, mis oli varem vooderdatud portselaniga ja millel oli arvukalt freskosid, mis on kuni 140 meetri pikkused ja 40 meetri kõrgused. Maalingute lemmikmotiiv on alasti naissoost liignaised. 2014. aasta seisuga on säilinud vaid 18 kujutist liignaistest koos saatjatega.

## UNESCO maailmapärandis
Kaljuplatoo ja seda ümbritsevad aiad koos koos, palee vallide ja vallikraavidega lisati UNESCO maailmapärandi nimistusse 1982. aastal (inglise keeles *Ancient City of Sigiriya*, prantsuse keeles *Ville ancienne de Sigiriya*).

## Viited

## Välislingid

*"Sigiriya muistne linn". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles, vaadatud 30. novembril 2025
*''SIGIRIYA LION ROCK - SRI LANKA''. Inglise keeles, vaadatud 1. detsembril 2025