open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leoni keel

**Leoni keel** on romaani keelte hulka kuuluv keel.

## Viited

## Välislingid

* Héctor García Gil. Asturian-leonese: Linguistic, Sociolinguistic and Legal Aspects
* Asturian Language Academy
* González i Planas, Francesc. Institutum Studiorum Romanicorum «Romania Minor». The Asturleonese Dialects.
* La Caleya Cultural Association.
* Furmientu Cultural Association.
* Faceira Cultural Association.
* El Teixu Cultural Association.
Jänese aasta

"**Jänese aasta**" (soome keeles **"Jäniksen vuosi"**) on Arto Paasilinna 1975. aastal ilmunud romaan.

Eesti keeles on romaan ilmunud Sirje Kiini tõlkes 1995. aastal Loomingu Raamatukogus. Eesti NSV-s ei lubatud raamatut välja anda selle tegelase, nimismees Hannikaise tõttu, kes on president Kekkose elulugu uurides jõudnud järeldusele, et Kekkonen 1968. aasta paiku asendati "uue Kekkosega". Hiljem on raamat ilmunud ka läti, leedu, vene ja ukraina keeles (www.sks.fi). 

## Sisukokkuvõte

Elus pettunud toimetaja Vatanen korjab üles liiklusõnnetusel vigastatud jänesepoja ning satub koos temaga rännates järgneva aasta jooksul kõikvõimalikesse sekeldustesse. Lõpuks ületavad Vatanen ja jänes karujahti pidades Nõukogude Liidu piiri, arreteeritakse ja loovutatakse Soome ametivõimudele, kes inkrimineerivad Vatasele kümneid kuritegusid ja seaduserikkumisi (sealhulgas abielurikkumine, hulkurlus, ilma loata metslooma pidamine, salaviina joomine, sõjasaagi omastamine ja vanarauaks müük, välisministeeriumi korraldatud õhtusöögil ilma kutseta osalemine, salaküttimine ja ebaseaduslik riigipiiri ületamine).

## Tsitaat

Minul, selle raamatu kirjutajal, on olnud ainulaadne õnn Vatast eeluurimisvanglas oleku ajal külastada; me pidasime pikki vestlusi, mille kohta ma tegin võimalikult täpseid ülestähendusi, ja nende põhjal olengi ma selle raamatu kirjutanud.

Mu mällu on talletunud pilt mehest, kes jättis paljuski sügavamõttelise, hea iseloomuga inimese mulje; igaveseks sööbisid mu mällu Vatase sõnad, kui meie viimane usutlus lõppes: “Sihuke on elu.”

Minu arusaamise kohaselt näitas Vatase isikulooline tegu, et ta on revolutsionäär, tõeline mässuline, ja selles peitus tema suurus. Kui Vatanen oma kõledas kongis hellalt jänest silitas, otsekui oleks ta olnud loomakese ema, siis teadsin, mida inimlik ühtekuuluvustunne võib korda saata. Mäletan hetki, mil Vatanen vaatas niiske pilguga kivist vanglaseina, ja mind vaevas ebamäärane tunne, et mitte miski ei või takistada seda õnnetusse olukorda aetud meest veel kord näitamas[t?] kogu oma olemuse sügavaimat jõudu.

Kui see raamat oli juba trükikotta minemas, toodi otse vanglast mu töötuppa ratsakäskjala poolt kohale toimetatud kiirtelegramm: Vatanen ja jänes olid põgenenud!

## Välislingid
*Kirjandusblogi sissekanne, 31. juuli 2011
Elsa Lippmaa

**Elsa Lippmaa** (kuni 15. septembrini 1936 **Elsa Lipmann**; 19. oktoober 1908 – 6. aprill 1937 Tartu) oli eesti õpetaja ja Naiskodukaitse Pärnumaa ringkonna esinaine.

Ta oli 1926–1929 ja 1936–1937 Eametsa Algkooli juhataja ja 1929–1936 Sauga algkooli õpetaja. 1928 sai ta Naiskodukaitse Sauga jaoskonna ja 20. augustil 1931 Pärnumaa ringkonna esinaiseks.

Ta oli ka Pärnu Põllumeeste Konvendi liige.

Maetud Vana-Pärnu kalmistule.

## Viited

## Kirjandus

* Elsa Lippmaa †. Vaba Maa, 8. aprill 1937, nr 78, lk 5.
Johan Lilius

**Johan Lilius** (17. jaanuar 1724 Längelmäki vald – 27. oktoober 1803) oli õuekohtunik ja Aurora Seltsi asutaja. 

Ta oli Soome kirjanduse kasvu ja arengu mõjutaja ja osales muuhulgas Aurora Seltsi poolt välja antud ajalehe Åbo Tidningar toimetamises.
Lilius & Hertzberg

**Lilius & Hertzberg** oli Helsingis tegutsenud kirjastus ja trükikoda, mille asutasid 1898. aastal Kasimir Lilius ja Hugo Hertzberg. 

1907. aastal läks Hertzberg pangaärisse ning 1918. aastal müüs Liliuse pere ettevõtte Holger Schildti kirjastusele. Liliuse ja Hertzbergi trükikojas trükiti muuhulgas ka Eesti Vabariigi esimesed võlakirjad, mis toimisid riigi esimeste maksevahenditena.

Eestis puudusid toona võlakohustuste trükkimiseks vajalikud oskused, paber ja ka trükitehnika, seetõttu pöörduti Soome trükkalite poole. Lõpuks saadi kaubale Lilius & Herzbergi trükikojaga, sest omaniku mõlemad pojad olid Soome vabatahtlikena võtnud osa Eesti Vabadussõjast ja üks neist langes Narva rindel. Esimesed võlapaberid jõudsid Eestisse 22. jaanuaril 1919. Kuna rahvas ostis võlakirju väga loiult, tuli need kasutusele võtta rahana. Sama ülesannet täitsid ka Tallinna Arvekoja maksutähed.

## Viited

## Välislingid
*http://www.eesti90.ee/index.php?id=12378&highlight=Lilius,&,Hertzberg
*http://www.eesti90.ee/?id=10449&month=6&year=2008&show_release=13172&show_author=1
*http://www.painomaailma.fi/?q=node/375
*http://www.saunalahti.fi/eeromari/graafinen/fogelholm.html
*http://www.nba.fi/fi/eduskuntavaalit_1907
Beigangi rahvusvaheline muusikafestival

**Beigangi rahvusvaheline muusikafestival** on iga-aastane muusikafestival Taiwanil Yunlini maakonnas. Festivali direktor ja kunstiline juht on pianist Heinz Chen. 

Alates 2006. aastast on festival jõudsalt kasvanud ja tänaseks on tegemist suurima muusikafestivaliga Yunlini maakonnas. 

Esialgu oli festival mõeldud peamiselt puhkpillimängijatele, kuid loodetakse, et tulevikus saavad üritusest osa võtta ka teised pillimängijad. Beigangi rahvusvaheline muusikafestival sisaldab kontsertseeriaid puhkpillidele (soolokontserte, kammermuusikat jm) ning pedagoogikakursuseid Chia-Hu konservatooriumis. Festivali raames saab osaleda ka kultuuriprogrammis (väljasõidud, ekskursioonid jm). 

## Beigang ja kultuur
Beigang on tuntud Chaotiani templi poolest, mis on üks tähtsamaid templeid jumalanna Mazu auks. Kuna põhilised kultuuriüritused leivad tavaliselt aset pühade ajal, siis soovis Beigangi Filharmoonia Assotsiatsioon muusikafestivali korraldamisega Beigangi kultuurilist ja muusikalist sektorit edendada. Nüüdsest on sealne kunstielu tänu Beigangi muusikafestivalile elavnenud.

## Ajalugu
2005. aastal korraldas Beigangi Filharmoonia Assotsiatsioon oma esimese muusikafestivali, kus esinesid Beigangi Puhkpilliorkester ja Chia-Hu konservatooriumi õpilased. Alates 2006. aastast, kui festivali kunstiliseks juhiks sai Heinz Chen, tõusis üritus rahvusvahelisele tasemele. Festival on kogunud kuulsust ka meedias ja poliitika valdkonnas. Alates 2005. aastast on Beigangi muusikafestivali igal aastal külastanud kuberner Su Ji-Feng. Aastal 2007 külastas festivali Hochule für Musik Detmoldi rektor professor Martin Christian Vogel.

## Festivali idee
Põhiliselt leiavad kontserdid aset Beigangis, kuid neid toimub ka Dulius ja Sinyingis. Tegemist on nn tõsise muusikaga. Väga populaarsed on ka kerge muusikaga sisustatud vabaõhukontserdid, näiteks "Cultural Interaction Night" või kohalikus restoranis korraldatud "Club Concert". Festivali üheks peamiseks eesmärgiks on ühendada eri kultuure, tuua kokku muusikuid paljudest riikidest ning jagada kogemusi. Festival on mõeldud ka muusika populariseerimiseks laste seas ja muusikaharrastajate ringkonnas. Selleks on loodud kursused, kus rahvusvahelised muusikud jagavad Beigangi õpilastele oma kogemusi. Kuna festivali korraldus on suures osas suunatud heategevusele ja eesmärgiks on jagada muusikat piirideta ja rahvusvaheliselt, siis on nii kontserdid kui ka kursused vabakuulajatele tasuta.

## Sponsorid
*Beigang 
*Yunlin
*Jupiter Band Instruments
*Kawai
*Muud erasponsorid
Tsemessi laht

**Tsemessi laht** ehk **Novorossiiski laht** (vene *Цемесская бухта* või *Новороссийская бухта*) on laht Aasias Musta mere kirdekaldal. See on saanud nime Tsemessi jõe järgi.

Ulatub maasse 15 km ulatuses. Laius suudmes kuni 9 km, keskosas 4,6 km, sügavus kuni 21–27 m, mis sobib isegi ookeanilaevadele.

Edelarannik on madal, kirdekannik on kõrge. Lahe loodeosas asub kangelaslinn ja sadam Novorossiisk, idaosas Gelendžiki linnavalitsusesse kuuluv Kabardinka alev. 

Sügisel ja talvel on laevadele ohtlik tugev tuul – boraa.
Ashmore ja Cartier

**Ashmore'i ja Cartier' saarte ala** moodustavad Ashmore'i saarestik ja Cartier' saar Timori meres. Ashmore'i saarte pindala on 10 ha. Cartier' saare pindala on 2 ha. Saared on madalad. Kuuluvad Austraaliale.
Obi laht

**Obi laht** (Обская губа) on Kara mere suurim laht, Obi jõe estuaar. Laht ümbritseb läänest Gõda ja idast Jamali poolsaare rannikut. Lahte suubuvad Ob edelast, Nadõm lõunast ja Nõda kagust. Obi lahe idaosana on Tazi laht, kuhu suubub Tazi jõgi.

Obi lahe pikkus on üle 800 km, laius 30 kuni 80 km, sügavus kuni 25 m. On kaetud jääga oktoobrist juulini. 

Lahe rannikul asuvad Drovjanoi, Tambei, Sejahha, Mõss-Kamennõi, Novõi Port, Kutopjugan, Nõda ja Jamburg.
Lauri Leesi

**Lauri Leesi** (sündinud 10. märtsil 1945 Saare talus Taritu külas Lümanda vallas Saaremaal) on eesti õpetaja. Aastatel 1992–2018 oli ta Tallinna Prantsuse Lütseumi direktor.

## Elulugu

1949. aastal küüditati ta koos vanematega Siberisse Novosibirski oblastise Tatarski rajooni. Ta õppis aastatel 1952–1957 Tatarski rajooni Uvalskoje keskkoolis. 

Aastatel 1957–1959 õppis ta kodukohta naasnuna Taritu 7-klassilises Koolis ja pärast seda Kingissepa Keskkoolis, mille lõpetas 1963. aastal. 1970. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli prantsuse filoloogia erialal. 

Ta on töötanud prantsuse keele õpetajana, muu hulgas Tallinna 1. Keskkoolis ja Tallinna Keeltekoolis. Aastatel 1989–1992 tegi kaastööd Eesti Televisioonile meelelahutus- ja muusikasaadete autori ja esinejana.

Aastatel 1992–2018 oli ta Tallinna Prantsuse Lütseumi direktor.

28. jaanuaril 2011 väitis ta oma ettekandes Andmekaitse Inspektsiooni korraldatud konverentsil, et on olnud 20 aastat Prantsusmaa mõjuagent.

## Looming
Tõlkinud eesti keelde teatritele näidendeid, sealhulgas Pierre de Marivaux' "Armastuse ja juhuse mäng", Molière'i "Kodanlasest aadlimees", Alfred de Musset' "Armastusega ei vallatleta". Ta on tõlkinud ka ligi 50 šansooni ja toimetanud kirjastusele Perioodika alates 1990. aastast raamatusarja "Europeia".

### Teoseid
*"Üksildase uitaja mõtisklusi" (vestesari, 1990)
*"Prantsuse keel – minu rõõm" (õpik, 1995)
*"Vene keel – minu arm!" (õpik, 1997)
*"Inglise keel – minu kirg" (õpik, 1999)
*"Väikese eurooplase lugemik" (õpik, 1999)
*"Eurooplase lugemik" (õpik, 2001)

## Tunnustus
*1990 – Oskar Lutsu huumoripreemia
*1997 – Akadeemilised palmioksad, rüütlijärk
*1997 – Tallinna teenetemärk
*1998 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2001 – Auleegioni ordeni rüütlikraad
*2005 – Vabariigi Presidendi hariduspreemia
*2011 – Akadeemilised palmioksad, komandörijärk
*2013 – Tallinna vapimärk
*2019 – riiklik haridustöötaja elutööpreemia
*2020 – Estonia teatri sõber

## Viited

## Kirjandus
*"Saarlaste kirjarahvast". Koostaja Helgi Allik. Kuressaare 2003. Lk 37

## Välislingid

*Lauri Leesi: õpik peab sundima tööd tegema Eesti Päevaleht, 4. september 2004
*Lauri Leesi: Esimene nädal on sissejuhatus ESTraveller, juuni-juuli 2005
*Haridus: Lauri Leesi, tema kolleegid ja õpilased Virumaa Teataja, 21. september 2006
*Lauri Leesi loodab, et tema õpilastest ei saa lihttöölisi Eesti Ekspress, 16. november 2006
*Lauri Leesi: agarad ametnikud ja nobedad käsutäitjad Postimees, 30. september 2008
*Lauri Leesi: Ja mitte ainult kirvega Delfi.ee, 11. veebruar 2009
*Reporter.ee: Leesi peab haridusreformi tooreks ja kalliks Postimees, 16. märts 2009
*Lauri Leesi tosin asja, mida ta vihkab Postimees, 29. august 2009
*Lauri Leesi: "Kõige rohkem armastatakse ranget õpetajat" Õhtuleht, 18. juuni 2011
*"Ametnikud võitlesid Lauri Leesi lütseumi direktoriks saamise vastu" Eesti Ekspress, 9. mai 2018
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Fenotiasiin

**Fenotiasiin** (IUPACi nomenklatuuri järgi **10H-fenotiasiin**) on keemiline ühend valemiga **C**12**H**9**NS**. Fenotiasiin koosneb ühest tsentraalsest tiasiinringist ja kahest benseenringist.

Fenotiasiin on aluseks mitmete neuroleptikumide sünteesil:
*Kloorpromasiin
*Flufenasiin
*Perfenasiin
*Tioridasiin
*Trifluperasiin
*Levomepromasiin
*Pimosiid
Aleksander Danilevski

**Aleksander Danilevski** (13. aprill 1873 Kuressaare – 17. november 1941 Kirov) oli Jõhvi alevivanem alates 28. veebruarist 1933 ja esimene linnavanem.

Arreteeriti NKVD poolt Jõhvis 22. aprillil 1941, mõisteti Venemaal surma ja hukati. 

## Välislingid
*okupatsioon.ee
Kohala vulkaan

**Kohala** on kustunud kilpvulkaan Hawaii saarel. Ta on tugevasti kulutatud ning saare viiest vulkaanist vanim. Kohala purskas viimati 60 000 aasta eest ja ulatub kõrgeimas punktis 1670 meetrit üle merepinna.

## Viited
Meeste domineerimine

**"Meeste domineerimine"** on prantsuse sotsioloogi Pierre Bourdieu 1998. aastal ilmunud teos. 

Eesti keeles on see ilmunud Marri Amoni tõlkes (Varrak, 2005).

Võttes aluseks kabiili ühiskonna, mida ta uuris 1960. aastate alguses, selgitab Bourdieu, milliste ajalooliste mehhanismide tõttu säilib meeste domineerimine ka tänapäeva majanduslikult kõige enam arenenud ühiskondades. 

Bourdieu väidab, et meelevaldne domineerimissuhe, mis näeb mehi ja maskuliinsust normina, tundub loomulik ja objektiivne pika sümboolse konstrueerimistöö tulemusena. Sotsiaalne nägemus loob anatoomilise erinevuse, mis omakorda saab selle sotsiaalse nägemuse aluseks. See äraspidine põhjuse-tagajärje seos suleb nii domineerijad kui ka domineeritud lõputusse korduste ahelasse, kus naistele on määratud madalam staatus soopõhises hierarhias. 

Mõtteskeemid, mille aluseks on kehtiv sümboolne kord ja mis omakorda loovad seda, on ühised nii domineeritutele kui domineerijatele. Seetõttu aitavad naised kaasa neile rakenduva sümboolse vägivalla alalhoidmisele, tajudes olukorda loomulikuna. Bourdieu on kriitiline Judith Butleri soo performatiivsuse teooria suhtes, põhjendades, et vastuhakk domineerivatele mõtteskeemidele on keeruline, kui mitte võimatu, mitte ainult seetõttu, et vahendid, mis domineeritutele on kättesaadavad neile rakenduva sümboolse vägivalla vastu võitlemiseks, on ühised domineerijatega, vaid ka seetõttu, et kehtiv sümboolne kord on kehadesse sisse kodeeritud, saanud osaks agentide *habitus*'est. 

Kuna meeste domineerimisel põhinev sümboolne kord on nii kõikehõlmav, toimuvad muutused ühiskonnas visalt. Naiste töö on jätkuvalt väärtusetum kui meeste töö, võimupositsioonid püsivad meeste käes, naised on jätkuvalt sümboolsed objektid, mehed samas peavad pidevalt kinnitama oma mehelikkust ning olema edukad võimumängudes, hoiduma feminiseerumast. Meeste domineerimist hoiavad alal ka sellised institutsioonid nagu perekond, kirik, kool, riik jne. Bourdieu jõuab järeldusele, et meeste domineerimise järkjärgulisele vähenemisele võib kaasa aidata ainult selline poliitiline tegevus, mis arvestab kõikide nende toimemehhanismidega, mis sümboolset korda säilitavad ja taastoodavad, ja proovib ära kasutada neile omaseid vastuolusid.

## Kirjandus
*Pierre Bourdieu, "Meeste domineerimine", prantsuse keelest tõlkinud Marri Amon, Tallinn : Varrak, 2005, ISBN 9789985310090
Herman Van Rompuy

**Herman Van Rompuy** [] (sündinud 31. oktoobril 1947) on Belgia poliitik, kes oli 1. detsembrist 2009 kuni 1. detsembrini 2014 Euroopa Ülemkogu eesistuja.

30. detsembrist 2008 kuni 25. novembrini 2009 oli ta Belgia peaminister.

Herman Van Rompuy kuulub flaami kristlik-demokraatlikku parteisse (CD&V). Aastatel 1988–1995 kuulus ta Belgia senatisse. Aastatel 1993–1999 oli ta Belgia asepeaminister ja eelarveminister. Alates 1995. aastast on ta kuulunud esindajatekotta. Juulist 2007 kuni peaministriks saamiseni oli Van Rompuy esindajatekoja esimees.

Aastal 2004 sai ta riigiministri aunimetuse.

28. detsembril 2008 tegi Belgia kuningas Albert II Herman Van Rompuyle ettepaneku moodustada uus valitsus. 30. detsembril astus ta peaministrina ametisse.

19. novembril 2009 valiti ta esimeseks Euroopa Ülemkogu eesistujaks.

## Välislingid
* Euroopa Ülemkogu eesistuja
* Saage tuttavaks, Euroopa president
Imipramiin

**Imipramiin** (*Imipraminum*) on tritsükliline antidepressant, mis võeti kasutusele 1950. aastatel.

Imipramiini toime baseerub peamiselt serotoniini tagasihaarde blokeerimisel. Noradrenaliini tagasihaaret mõjutab imipramiin vähem kui amitriptüliin. Küll on aga noradrenaliini tagasihaaret blokeeriv toime väljendunud imipramiini metaboliidil desipramiinil.

Imipramiinil on sarnaselt nortriptüliiniga väljendunud aktiveeriv toime, mistõttu selle kasutamise näidustusteks on peamiselt depressioonid, mille korral prevaleeruvateks sümptomiteks on pidurdus, apaatia ja väsimus.
Priidik Kippar

**Priidik Kippar** (4. november 1943 Jõhvi – 19. august 2025) oli eesti poksija, poksitreener, poksikohtunik ja sporditegelane ning poliitik.

Lõpetas 1962. aastal Jõhvi 1. Keskkooli ja 1972. aastal spordiõpetajana Tartu Pedagoogilise Kooli Pärnu filiaali. 

## Sportlasena
Hakkas poksiga 1956. aastal tegelema Harry Teeveere juhendamisel, alates 1959. aastast Jõhvi Kalevis Ülo Valgu juhendamisel, jätkas aastatel 1961–1971 Kohtla-Järve Kalevis ja Kohtla-Järve raskejõustikukoolis Hans Kaiva juhendamisel. 

Ta pidas 200 kohtumist ja võitis neist 169.

Kippar ja tema vastane Gennadi Tšeburanov diskvalifitseeriti I kergekeskkaalus (kuni 63,5&nbsp;kg) 1963. aasta Eesti NSV meistrivõistluste finaalis ja sel aastal jäi selles kaalus Eesti NSV meister välja kuulutamata.

Kippar oli II kergekeskkaalus (kuni 67&nbsp;kg) kuuekordne Eesti NSV meister (1964–1969) ja I keskkaalus (kuni 71&nbsp;kg) Eesti NSV meister (1971).

Kippar osales aastatel 1962–1969 kuus korda Eesti NSV–Soome sõpruskohtumistel ning võitis neist kolm kohtumist (1963, 1966 ja 1969).

Ta sai I–VI Roman Kuura mälestusvõistlustel kuus korda järjest I koha (1962–1967), kusjuures 1964. aastal sai ta parima kohtumise eriauhinna. Ta sai I Nigul Maatsoo mälestusvõistlustel I koha (1968).

Kippar jõudis NSV Liidu meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75&nbsp;kg) aastatel 1961, 1963 ja 1967 veerandfinaali (jäi jagama 5.–8. kohta).

## Treeneri ja sporditegelasena
Ta oli hiljem poksitreener Jõhvis, alates 1997. aastast endaasutatud klubis Loit, mida ta ka juhtis.

## Poliitikuna
*1996 Jõhvi linna volikogu liige valimisliidu Jõhvi Linnakodanik nimekirjas
**on korduvalt olnud Jõhvi linna- ja hiljem vallavolikogus asendusliige
*2002 Keskerakonna liige

## Tunnustus
*1963 NSV Liidu meistersportlane
*1967 NSV Liidu aumeistersportlane
*1968 Kalevi auliige
*2011 Jõhvi valla aukodanik

## Viited

## Kirjandus
*Endel Press. "Armastan rasket tööd". Spordileht nr 92, 7. august 1981. Lk 6
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. // Eesti spordi biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 426
*"Lahkunud on Jõhvi aukodanik ja endine poksija ning treener Priidik Kippar". Põhjarannik, 21. august 2025

## Välislingid
* 
*Priidik Kippari sporditulemusi
*Haud Jõhvi kalmistul
Hoffmann–La Roche

**F. Hoffmann–La Roche, Ltd.** on ravimifirma Šveitsis Baselis.

Firma asutasid Fritz Hoffmann ja tema abikaasa Adele La Roche 1. oktoobril 1896 Baselis. Aastatel 1896–1909 rajati esimesed tütarettevõtted Saksamaal, Itaalias, Prantsusmaal, Ameerika Ühendriikides, Hispaanias, Austrias ja Suurbritannias.

1910. aastal muudeti Peterburis 1896. aastal asutatud agentuur Roche'i tütarettevõtteks, mis vastutas ka äritegevuse eest Baltikumis. Et Peterburis asuv tütarettevõte 1919. aastal natsionaliseeriti, hakkas Eestis Hoffmann–La Roche'i turundustegevusega tegelema 1920. aastal Lätis Liepājasse rajatud harukontor. 1940. aastal NSV Liidu territooriumil asuvad Hoffmann–La Roche'i kontorid natsionaliseeriti.

Aastal 2009 oli Hoffmann–La Roche'il tütarettevõtteid 50 riigis ja äritegevus toimus 150 riigis.

## Ravimite tootmine
### Medikamente
Tuntuimaks F. Hoffmann–La Roche'i toodetud ravimiks loetakse Tamiflu®. Firma toodab ka mitmeid tuntud vitamiinipreparaate, viirusevastaseid ja vähiravimeid ning medikamente ainevahetushäirete raviks.

(valik, tähestikuliselt)

### Vitamiinipreparaadid
*1999. aastal oli Hoffmann–La Roche vitamiinituru liider, kelle turuosa ulatus 40%-ni.

## 2001. aasta vitamiinikartell
Teateid Hoffmann–La Roche'i seotusest kartellilaadsete hinnakokkulepetega ravimiturul on liikumas alates 1973. aastast  ning vitamiinituru kartellikokkulepete kohta Ameerika Ühendriikide vitamiiniturul alates 1998. aastast.

*Euroopa Komisjoni pressiteate *IP Reference: IP/01/1625 Event Date: 21/11/2001* alusel määras Komisjon enamikule (Aventisele tagati koostöö eest puutumatus) ajavahemikus september 1989 kuni veebruar 1999 (osalejad ja kokkulepped vahelduvad), vitamiinikartellis osalenud 8 ettevõttele (13-st) vitamiinipreparaatide hinna kokkulepete eest rahatrahvi kogusummas 855,22 miljonit eurot, millest Hoffmann–La Roche'il tuli maksta 462 miljonit eurot.

Hoffmann–La Roche sai trahvi hinnakokkulepete eest peaaegu kõikides vitamiiniprepraatide kategooriates: A-vitamiin, B<sub>1</sub>-vitamiin, B<sub>2</sub>-vitamiin,B<sub>5</sub>-vitamiin, B<sub>6</sub>-vitamiin, beetakaroteen, H-vitamiin (biotiin), foolhape, C-vitamiin, D<sub>3</sub>-vitamiin, E-vitamiin, karotinoidid.

## Ettevõte Eestis
Eestis tegutseb Roche Eesti OÜ, kus Äripäeva andmetel töötas 2024. aastal 29 inimest ning ettevõte kuulus Eesti parimate palgamaksjate sekka.

## Viited
Livländische Güterurkunden

**"Livländische Güterurkunden"** on keskaegse Vana-Liivimaa maavaldusürikute allikapublikatsioon, mis katab peamiselt hilisema Liivimaa territooriumi.

I köite (dokumendid aastaist 1207–1500) andsid Hermann von Bruiningk ja Nicolaus Busch välja Riias 1908 ja II köite (1501–1545) Hermann von Bruiningk 1923. III köite (1546–1561) käsikiri jäi Bruiningkil lõpetamata ja seda pole avaldatud.

## Välislingid
*Bruiningk, Hermann von ja Busch, Nicolaus. [Livländische Güterurkunden (aus den Jahren 1207 bis 1500). Bd. I], Riga 1908
*Hermann von Bruiningk. Livländische Güterurkunden (aus den Jahren 1501 bis 1545). Bd. II, Riga, 1923
Hualālai

**Hualālai** [huəˈlaːlei] on uinunud kilpvulkaan Hawaii saarel. Selle tipp ulatub 2521 meetrit üle merepinna.

Viimati purskas Hualālai 1801. aastal ning on tõenäoline, et ta purskab taas järgmise saja aasta jooksul.

Põhitipu kõrval kasvab mäeveerult välja veel teinegi, väiksem tipp, mis kannab nime **Pu'u Wa'awa'a**. Selle juures leidub rohkem vulkaanilist klaasi kui kusalgi mujal Hawaii saartel.

Hualālai edelanõlval kasvatatakse Kona kohvi.

## Viited
Carl von Ossietzky

**Carl von Ossietzky** (3. oktoober 1889 Hamburg &ndash; 4. mai 1938 Berliin) oli radikaalne saksa patsifist, kes pälvis 1935. aastal Nobeli rahuauhinna. 

Pärast seda, kui ta avalikustas salajast teavet väidetavast Saksamaa Versailles' rahulepingu rikkumisest ja õhuvägede ülesehitamisest ning pilootide koolitamisest Nõukogude Liidus, mõisteti ta 1933. aastal süüdi riigireetmises ja spionaažis. 1990. aastal algatas tema tütar Rosalinda von Ossietzky-Palm menetluse uuendamise, kuid Saksamaa ülemkohus 1992. aastal varasemat otsust ei muutnud.

## Välislingid
*Lühike elulugu (''inglise keeles'')
* Elulugu Nobeli auhinna veebisaidil (''inglise keeles'')
* Nobeli-kõne (''inglise keeles'')
Lundbeck

**H. Lundbeck A/S** või ka lihtsalt **Lundbeck** on Taanis Kopenhaageni satelliitlinnas Taastrupis asuv ravimifirma, mis on spetsialiseerunud kesknärvisüsteemi mõjutavate ehk psüühikahäirete ja neuroloogiliste haiguste raviks ette nähtud ravimite tootmisele.

Firma asutas 1915. aastal Hans Lundbeck.

Algul tegutses firma kui tavaline kaubandusettevõte, importides Taani turule mitmesuguseid kaupu. Alates 1924. aastast hakkas firma importima ka ravimeid ja kosmeetikatarbeid. 1930. aastate lõpu poole hakkas firma ise ravimeid valmistama.

2013. aasta seisuga toimub Lundbecki ravimite tootmine neljas riigis: Taanis, Itaalias, Mehhikos ja Prantsusmaal. Teadustööd tehakse Taanis ja Ameerika Ühendriikides. Ravimeid turundatakse 57 riigis, sealhulgas ka Eestis. 2013. aastal oli Lundbecki käive 15,2 miljardit Taani krooni (2,04 miljardit eurot), keskmine töötajate arv oli 5530.

Lundbeck on Kopenhaageni börsil noteeritud ettevõte.

Lundbeck toodab näiteks selliseid ravimeid nagu
*Cipralex – antidepressant,
*Ebixa – Alzheimeri tõve ravim,
*Azilect – Parkinsoni tõve ravim,
*Serdolect – skisofreenia ravim,
*Circadin – unehäirete ravim.

## Kirjandus
*Mis on Lundbeck?
*Lundbecki koduleht
Helmuth Sirgemets

**Helmuth Sirgemets** (kuni 24. aprillini 1936 **Hellmuth Heinrich Springberg**; 28. veebruar 1906 Paldiski – 7. aprill 1986 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. 

Ta alustas poksiga tegelemist 1923. aastal, tema esimene juhendaja oli Valter Palm.
 
Ta oli 1927. aastal Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise 1927. aastal.  

Sirgemets oli hiljem treener ja poksitegelane Pärnu Tervises. Ta oli pärast II maailmasõda treener Tallinna Tööjõureservides.

## Viited

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 399

## Välislingid
*Helmuth Sirgemetsa sporditulemused
Hans Gutmann

**Hans Gutmann** (ka **Gutman**; 31. jaanuar (vkj) / 13. veebruar 1915 Katerõnoslavi kubermang (umbes praegune Dnipropetrovski oblast), Ukraina – 31. märts 1983 Valkla, Kuusalu külanõukogu, Harju rajoon) oli eesti poksija.

Ta poksis Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo.

Gutmann oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) kahekordne Eesti meister (1936 ja 1937) ning kukk-kaalus (kuni 53,5&nbsp;kg) kahekordne Eesti meister (1938 ja 1940).

Ta oli kukk-kaalus (kuni 53,5&nbsp;kg) 1941. aastal Eesti NSV meister.

Gutman osales Eesti koondise koosseisus kuues rahvusvahelises kohtumises.

## Kirjandus
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001.
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 420

## Välislingid
*
*Hans Gutmanni sporditulemusi
*Haud Tallinna Metsakalmsitul
Mart Vels

**Mart Vels** (19. november 1875 Laiuse vald – 24. aprill 1935 Tartu) oli eesti õpetaja ja põllumajandustegelane.

Ta oli 1896–1919 Jõgeval tegutsenud Ernsti algkooli juhataja. 

Ta oli Laiuse vabatahtliku tuletõrje jaoskonna juhataja, Laiuse ühispanga revisjonikomisjoni liige, osales Laiuse Põllumeeste Seltsi, Laiuse vallavolikogu, Kiidjärve Masinatarvitajate Ühingu töös.

Talle kuulus Laiuse vallas Uuetoa talu, kus ta oli sündinud.

## Viited

## Kirjandus
* Laiuse juhtiv põllumees Mart Vels suri. Kaja, 24. aprill 1935, nr. 95, lk. 3.
Toivo Kivimäki

**Toivo Mikael Kivimäki** (5. juuni 1886 Tarvasjoki – 6. mai 1968 Helsingi) oli Soome poliitik, diplomaat ja õigusteadlane, Soome peaminister 1932–1936. Enne seda oli ta Soome siseminister (1928–1929) ja Soome justiitsminister (1931–1932).

Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

## Kirjandus
* Soome poliitiline olukord. Kaja, 25. aprill 1935, nr. 96, lk. 2.
Kalev Koger

**Kalev Koger** (13. mai 1933 Kooraste vald, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 2. august 2003 Kanepi vald, Põlva maakond) oli Eesti NSV haridustegelane. 

Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Õpetajate Seminari ja 1960. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.

Ta oli 1960. aastast NLKP liige.

Ta oli Tallinna Pedagoogilise Instituudi rektor aastatel 1973–1979.

Ta on maetud Kanepi uuele kalmistule.

## Kirjutisi [[Oskar Luts]]ust
*"Mõningaid mõtteid seoses Oskar Lutsu 70. sünni-aastapäevaga". Edasi nr 150, 29. juuli 1956. Lk 3
*"Oskar Lutsu följetonide valimiku puhul" (O. Lutsu raamatu „Följetonid”, 1957, arvustus). Edasi nr 51, 12. märts 1958. Lk 3
*"Oskar Lutsu „Paunvere" saamisloost ja prototüüpidest" (kirjaniku 5. surma-aastapäeva puhul). Edasi, 23. märts 1958
*"Oskar Lutsu ja Joosep Tootsi sünnimail". TRÜ nr 23, 26. juuni 1959. Lk 3
*tegi mahuka diplomitöö "Oskar Lutsu teest eesti kirjandusse (aastad 1887–1912)" (Tartu 1960, 230 lk, juhendaja Liis Raud). Töö põhjal ilmus artikkel:
**"Jooni Oskar Lutsu teest eesti kirjandusse". Keel ja Kirjandus 1/ 1962. Lk 18–28
**"Jooni Oskar Lutsu teest eesti kirjandusse". Keel ja Kirjandus 2/ 1962. Lk 71–81
*"Märkmiku ja täitesulepeaga Oskar Lutsu ja Joosep Tootsi sünnimail". Loov Mõte (Kirjanduse ja Kunsti almanahh), Tartu 1960. Lk 172–178
*"Oskar Lutsust ja Joosep Tootsist" (O. Lutsu 75. sünniaastapäevaks). Noorte Hääl nr 6, 7. jaanuar 1962. Lk 2
*"Oskar Luts ja ülikool". TRÜ nr 2, 12. jaanuar 1962. Lk 2
*Ta kogus Lutsu kaasaegsete mälestusi, avaldatud kogumikus: "Mälestusi Oskar Lutsust". Eesti Raamat. Tallinn 1966. Lk 28, 31, 81, 94, 387
### Muid kirjutisi
*"Õppida ja õpetada töötama". Tallinn 1968
*"Võistlus ettevõttes". Tallinn 1973
*"Võistlus ja isiksuse areng". Tallinn 1977
*К. Э. Когер, М. В. Кубо. *Методическое руководство по организации и управлению соревнованием*. Таллин 1978
*"Töö. Töösse suhtumine. Töövõistlus". Tallinn 1982

## Kirjandus
*"Koger, Kalev". ENE lisaköide, Tallinn 1978. Lk 120
*"Koger, Kalev". Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj-M. Tallinn 2005. Lk 30–31

## Välislingid

*Kalev Koger Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Tallinna Ehituskool

**Tallinna Ehituskool** on kutsekool Tallinnas aadressil Pärnu maantee 162.

2014. aasta seisuga sai koolis õppida 9 erialal. Õppetöö toimub eesti ja vene keeles.

## Ajalugu
Tallinna Ehituskool on asutatud 1947. aastal. Kool alustas tegevust Harjumaal Laitses Eesti Raadio saatekeskuse ehitamisel.
*1947–1956 kandis õppeasutus nimetust Vabriku-Tehasekool
*1956–1962 kandis õppeasutus nimetust Ehituskool nr 17
*1962. aastal asus kool vastvalminud hoonesse Pärnu mnt 162, kus asub tänaseni
*1962–1970 kandis õppeasutus nimetust Linnakutsekool nr. 12
*1970. aastal nimetati kool Kutsekooliks nr. 12
*1977. aastal anti koolile Kristjan Kärberi nimi, K. Kärberi nim. Kutsekool
*1979. aastal nimetati kool K. Kärberi nim. Kutsekeskkooliks nr. 12
*1991. aastal pandi koolile nimeks Tallinna Ehituskool.
*2003. aastal liideti Tallinna Kopli Ehituskool Tallinna Ehituskooliga.

2013.–2014. aastal renoveeriti põhjalikult peamaja, lammutati vanad õppetöökojad ja ehitati asemele uus praktikahoone.

## Pilte

Tallinna Ehituskool 001-vaade-koolihoonele.jpg|Vaade koolihoonele
Tallinna Ehituskool 002-tislerite-tookoda.jpg|Tislerite töökoda
Tallinna Ehituskool 003-ehituspuuseppade-oppetookoda.jpg|Ehituspuuseppade õppetöökoda
Tallinna Ehituskool 007-mooblirestauraatorid.jpg|Mööblirestauraatorite töökoda
Tallinna Ehituskool 008-elektrikud.jpg|Elektrikute töökoda
Tallinna Ehituskool 009-raamatukogu.jpg|Raamatukogu
Tallinna Ehituskool 011-aula.jpg|Aula
Tallinna Ehituskool 013-sookla.jpg|Söökla


## Viited

## Välislingid

*Kooli koduleht
Boriss Gridin

**Boriss Gridin** (ka **Boris Griidin**; 11. aprill 1910 Moskva – detsember 1942 Velikije Luki all) oli Eesti poksija.   

Ta hakkas poksimisega tegelema 1927. aastal Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo.  

Gridin oli Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1931. aastal ja kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 53,5 kg) 1937. aastal.

Gridin kuulus kuus korda Eesti koondisse. Ta osales kolm korda Eesti-Soome maavõistlustel (1933–1934 ja 1938) ning kaotas kõik oma kohtumised. Ta osales ühe korra Eesti-Läti maavõistlustel (1935) ning võitis oma kohtumise. Ta osales kaks korda Eesti-Poola maavõistlustel (märts ja detsember 1938) ning kaotas mõlemad kohtumised.

Gridin töötas Tallinnas raudteetehastes lukksepana. Ta oli mobiliseeritud Punaarmeesse ja langes detsembris 1942 Velikije Luki all.

## Viited

## Kirjandus
*Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009
Eesti 21

**"Eesti 21"** on üldnimetus koostööprojektile "Võimaluste loomine 21. sajandi tegevuskava (Agenda 21) elluviimiseks Eestis". Selles osalesid ÜRO Arenguprogramm, Keskkonnaministeerium ja Säästva Eesti Instituut. 

Töö käigus avaldati juhendmaterjal kohaliku Agenda 21 koostamiseks, valmistati ette lähteülesanne strateegia Säästva Eesti 21 koostamiseks, tehti taustuuringuid, korraldati Eestile esmatähtsates valdkondades konverentse ja seminare ajakirjanikele, poliitikutele, vabaühendustele.

## Allikas
**Säästva arengu sõnaseletusi*. Säästva Eesti Instituut. http://www.seit.ee/sass/?ID=1&L_ID=39
Alla Pugatšova

**Alla Borissovna Pugatšova** (vene keeles Алла Борисовна Пугачёва; sündinud 15. aprillil 1949 Moskvas) on vene poplaulja ja muusikaprodutsent.

Lauljatar on teinud koostööd paljude kodu- ja välismaiste heliloojate ja esinejatega. Näiteks on talle laule kirjutanud heliloojad Aleksandr Zatsepin ja Raimonds Pauls. Juulis 1979 andis ta Moskvas kontserdi koos prantsuse laulja Joe Dassiniga. 1986 algas koostöö saksa helilooja Udo Lindenbergiga.

1988 asutas Pugatšova teatristuudio «Театр Песни» ('lauluteater'). Selle kunstilise juhina organiseeris ta hulgaliselt ringreise NSV Liidu linnades. Sellest stuudiost on välja kasvanud mitu hilisemat estraaditähte: Filipp Kirkorov, Vladimir Presnjakov, Kristina Orbakaite jt.

1997. aastal esindas ta Venemaad Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Primadonna" ("Примадонна"). Festivali lõppkontserdil sai ta 33 punktiga 15. koha.

2005 hakkas ta koos helilooja Igor Krutoiga korraldama festivali «Песня года» ('aasta laul'), samast aastast on ta igasuvise Jūrmala laulufestivali Uus Laine («Новая Волна») ametlik muusa.

Paljudes endise NSV Liidu linnades tegutsevad Pugatšova austajate klubid.

Аlla Pugatšova on saanud palju autasusid ja aunimetusi.

1980. aastal valisid ajakirja «Советский экран» ('nõukogude ekraan') lugejad lauljatari aasta näitlejaks ja talle anti aunimetus – Vene NFSV teeneline kunstnik.

1985. aastal sai temast Vene NFSV rahvakunstnik ja 1991 NSV Liidu rahvakunstnik.

Teda on korduvalt valitud aasta parimaks lauljatariks, talle on antud ka nimetus "Elav legend" (1994).

Väljapaistva panuse eest kunsti arendamisse sai ta 1995. aastal Venemaa riikliku preemia.

1999 andis president Boriss Jeltsin Pugatšovale ordeni "Teenete eest isamaa ees. 2. järk".

5. märtsil 2009 teatas Pugatšova, et lõpetab kontserditegevuse lauljana.

60. sünnipäeva puhul andis Alla Pugatšova Moskvas mõned soolokontserdid. 7., 8. ja 9. aprillil 2009 toimusid juubelikontserdid Kremli palees, 15. aprillil aga Lužniki kontserdisaalis.

## Välislingid

* Alla Pugatšova: "Peamine on ise armastada!" Delfi Naistekas.ee, mai 2009
*Tanel Veenre, "Kas Alla annab alla?", Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2010
*Intervjuu, "Skaži Gordejevoi", 2025
*Intervjuu, «Временно доступен»

## Välislingid
Veemajandus

**Veemajandus** on valdavalt rakendusliku suunaga majandusala, mis tegeleb nii pinna- kui põhjavee uurimise, jaotamise, kasutamise ja kaitsmisega. Samuti tegeleb veemajandus vee kahjuliku või purustava toime vähendamisega (vee)ehitistele, näiteks sadamatele, veekogu kaldarajatistele.

Veemajanduse peamised harud on veevarustus, maaparandus (sealhulgas niisutus ja kuivendus), hüdroenergeetika, veetransport ja kalamajandus; lisaharudena käsitletakse veel veekogude kasutamist virgestuseks ja sportimiseks.

## Veemajandusprobleemide olemus
Veemajanduslike probleemide lahendamisel püütakse säilitada veeökosüsteemides minimaalne muutmine ja vee kui inimesele kasuliku ressursi (näiteks joogivesi) võimalikult odav ja õiglane jaotus ning sellega varustamine. 

Mitmed olulised veemajandusprobleemid puutuvad kokku üldisema keskkonnaökonoomia dilemmaga, mis avaldub ühisomanditragöödiana – näiteks rohke niisutusvee kasutamine piirab veetransporti
.

## Vaata ka
*Veekaitse
*Veemajanduskava

## Viited
Eeta

**Eeta** (suurtähena **Η**, väiketähena **η**, vanakreeka *ἦτα*, uuskreeka *ήτα*) on kreeka tähestiku 7. täht. Eeta väärtus kreeka numbrina on 8. 

Eeta hääldub uuskreeka keeles /i/, vanakreeka keeles /ē/.

Vanakreeka murretes kasutati eetat algselt /h/ märkimiseks. Täht laenati etruski ja vanaitali tähestikku, kust see võeti ladina tähestikku tähena H. Kirillitsas vastab eetale И.

Idajoonia murdes kadus häälik /h/ 6. sajandiks eKr ja eetaga hakati märkima pikka vokaali /a/, mis hiljem hakkas häälduma pika /ɛ/-na. Selles funktsioonis võeti täht kasutusele ka atika murdes.

Horisontaalselt sõna alustava vokaali kohale kirjutatud eetast kujunesid hõngusmärgid *[[spiritus asper]]* ja *[[spiritus lenis]]*.

Füüsikas tähistatakse eetaga kasutegurit, entalpiat, vedeliku kinemaatilise viskoossuse tegurit jm.
Abraham Niclas Edelcrantz

**Abraham Niclas Edelcrantz** (sündinud **Clewberg**; 28. juuli 1754 – 15. märts 1821) oli Soomes sündinud Rootsi luuletaja, loodusteadlane ja leiutaja. Ta oli Rootsi Akadeemia asutajaliige (1786). 

Aastal 1780 nimetati Edelcrantz Turu Akadeemia raamatukoguhoidjaks. Ta avaldas oma luuletusi ajalehes Åbo Tidningar ning oli Aurora Seltsi liige, mille üheks eesmärgiks oli edendada rootsikeelset kirjandust Soomes.

Lisaks kirjandustegevusele tegeles Edelcrantz ka tehniliste ja teaduslike uuendustega – muu hulgas töötas ta välja optilise telegraafi süsteemi, mida kasutati Rootsis 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses.
Matthias Calonius

**Matthias Calonius** (7. jaanuar (27. detsember 1737 vkj) 1738 Saarijärvi – 13. september 1817) oli Soome õigusteadlane ja riigimees.

Calonius sündis pastori pojana. Ta õppis Turu Akadeemias. Hiljem sai ta seal lektoriks ja 1773. aastal korraliseks professoriks. Akadeemikuks ta ei saanud, kuna ta oli selleks liiga vaene ja tal puudusid perekondlikud sidemed. Ta oli Stockholmis asuva Rootsi Ülemkohtu liige. Pärast Soome sõda ja Porvoo maapäeva oli ta Soome suurhertsogiriigi senatis prokuraator ehk tänapäeva mõistes õiguskantsler.

Caloniuse mõju avaldus peamiselt tema eraõiguse kohta peetud loengutes, mis levisid üliõpilaste hulgas 19. sajandil. Esimest korda avaldati need alles 1908. aastal pealkirja "Praelectiones in Jurisprudentiam Civilem" all. Oma ajale iseloomulikult kaitses ta loomuõigust, õigustades sellega oma kaasaja õigussüsteemi.

Calonius on kirjutanud akadeemilisi teoseid õigusteaduse ja ajaloo valdkonnas.

Calonius on maetud Turu Püha Katariina kiriku kalmistule. Tema auks on nimetatud Turu Ülikooli õigusteaduskonna peahoone Calonia. Helsingis Töölös on tema auks nimetatud tänav Caloniuksenkatu. Soomes tegutseb Matthias Caloniuse ühing.
Carl-Gustaf Lilius

**Carl-Gustaf Henrik Casimir Lilius** (14. juuli 1928 – 14. detsember 1998) oli üks Teise maailmasõja järgse Soome tähelepanuväärsemaid ja viljakamaid kriitilisi kunstnikke ja suuri mõtlejaid. Liliuse loomingu laiaulatuslikkus ja tase, tema vahendite valdamine ja väljendusvormide paljusus skulptuuri, joonistuste ja maalide kaudu esteetikasse ja filosoofiasse jõudmisel on hämmastavad. 

Carl-Gustaf Liliuse kuulsa artikli avaldamise järel soome tsensuurist 1975. aastal Index on Censorship ja Kanava meediaväljaandes tõusis soome tsensuur teravalt aruteluteemaks. Ta väitis, et Soome ajalehtede toimetajad eelistasid Nõukogude Liitu mitte kritiseerida, süüdistades neid enesetsensuuris. Urho Kekkose võimulolekuajal julges ta ajakirjas avalikkuse ette tuua artiklid Nõukogude Liidu teisitimõtlejate sulgemisest vaimuhaiglatesse. Eesti vabaduse eest välja astudes kirjutas ta raamatu "Estland tillhör esterna" ("Eesti kuulub eestlastele"), mis avaldati 1983. aastal Stockholmis.

Tema isa Kasimir Lilius asutas kirjastuse ja trükikoja Lilius & Hertzberg, kus valmistati Eesti Vabariigi esimesed maksevahendid võlakohustuste näol. Ta kuulus Mannerheimi lähedaste ringkonda. C-G. Lilius oli tema ristilaps ja sai oma eesnimed ristiisalt.

Carl-Gustafi sugulane Alfhild Amalia Lilius (1861–1945) oli märkimisväärne rahvaluule ja -juttude koguja, toimetaja, kirjanik ja soome keelest eesti keelde tõlkija.
Ülimina

**Ülimina** ehk **superego** on sisemine kultuurinormide ja -väärtuste kogum, mis omandatakse vanematelt ja teistelt olulistelt inimestelt. 

Ülimina kujuneb välja kõige hiljem, asendades vanemate kontrolli enesekontrolliga. Ülimina on sarnaselt ebaratsionaalne. Kui mina tahab naudingut vaid sobivate võimaluste tekkimiseni edasi lükata, siis ülimina tahab seda täielikult tõkestada. Ülimina peamine emotsioon on süütunne.

## Vaata ka
*miski
*mina
*mina ideaal
Njagan

**Njagan** on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas. Asub Obi jõe ääres Hantõ-Mansiiskist 230 km põhja pool.

Njagan rajati 1965. aastal metsamajanduskeskusena ja kandis siis nime Njahh. 1967 sai raudteeühenduse. Linnaõigused ja praeguse nime sai 1985. aastal. Tänapäeval teevad sealses majanduses ilma nafta- ja gaasitööstus, mis on TNK-BP tütarettevõtte TNK-Njagan omanduses.

Linnast on pärit tennisist Marija Šarapova.

## Viited

## Välislingid
*Njagani koduleht
2009. aasta Oscari auhinnad

**2009. aasta Oscari auhinnad** ehk **81. Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia auhinnad** jagati 22. veebruaril 2009. aastal Ameerika Ühendriikides Los Angeleses Kodaki teatris. Oscari auhindadega tunnustati valikut 2008. aasta parematest filmiloojatest.

Oscari-õhtu juht oli Hugh Jackman.

## Põhiauhinnad
Võitjad on toodud esimesena ning **paksus** kirjas.

## Muud auhinnad

**Jean Hersholti inimesesõbra auhind**
***[[Jerry Lewis]]**

## Enim tunnustatud filmid

## Välislingid

*
Jamburg (Jamal)

**Jamburg** on asula Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Nadõmi rajoonis 148,5 km polaarjoonest põhja pool. Paikneb Tazi poolsaarel Obi lahe rannikul.

Raudtee kaudu on seotud Novõi Urengoi linnaga. Sadam Obi lahes. 

Asulas tegeletakse maagaasi tootmisega (Gazprom dobõtša Jamburg).

2015. aastast raudteeühendus enam ei toimi. 2016. aasta alguseks oli asula elanike arv langenud 92 inimeseni.

## Viited
Roman Kuura

**Roman Kuura** (26. juuli (vkj)/ 8. august 1906 Pärnu – 11. juuli 1941 Raeküla männikud, Tahkuranna vald) oli eesti poksija ja poksitreener.

Ta poksis aastatel 1922–1933 Pärnus ja Tallinnas, pidas 182 kohtumist ja võitis neist 164.

Kuura oli Pärnumaa noortemeister 1924. aastal. Ta oli neljakordne Eesti meister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1928–1929 ja 1931–1932.

Kuura kuulus viis korda Eesti koondisse. Ta osales aastatel 1927–1930 neli korda Eesti-Soome maavõistlustel keskkaalus (kuni 72,6&nbsp;kg) ning võitis kolm kohtumist.

Kuura osales keskkaalus (kuni 72,6&nbsp;kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis, kuid kaotas esimese kohtumise tehnilise nokaudiga 3. raundis. Tema vastane John Andersson (Rootsi) sai hiljem 3. koha.

Kuura oli poksitreener Soomes, Lätis ja Leedus aastatel 1933–1939. Pärnus töötas ta treenerina alates 1939. aastast. 

Ta tegi koostööd Nõukogude okupatsioonivõimuga, sest pärast Pärnu vallutamist II maailmasõjas Saksa sõjaväe poolt 8. juulil 1941 arreteeriti Kuura 9. juulil ning teda süüdistati vähemalt hävituspataljoni kuulumises. Ta lasti maha 11. juulil.

## Mälestuse jäädvustamine
Roman Kuura mälestuseks peeti Pärnus aastatel 1962–1974 temanimelisi mälestusvõistlusi.

## Isiklikku
Tema poeg on Eesti Uisuliidu peasekretär Gunnar Kuura.

## Kirjandus
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 428

## Välislingid
*
Sarvabuddha-daakini

**Sarvabuddha-daakini** (Narkahajid), ka **Naro-daakini** (tiibeti *na-ro mkha-spyod-ma*), on raevukas naisjumalus Tiibeti tantristlikus panteonis. 

Enamasti kujutatakse teda alasti. Ainuke kate, mis sümboolselt Sarvabuddha-daakini alastust ja ilu varjab, on tal kaelas olev inimkolpadest kee. 

Sarvabuddha-daakini on äärmiselt vajalik daakini Chödi praktiseerijate jaoks, kes korraldavad surnuaedades ja matmispaikades  meditatsioonipraktikat tema juhendamisel. Sadhanamalas on kirjas, et Sarvabuddha-daakini on Vadžra-joogini emanatsioon ja tema käsitlus antud vormis sarnaneb kirjeldusega hindu jumalusest Chinnamastast. Sellisena ilmuva Sarvabuddha-daakiniga (Vadžra-jooginiga) on alati kaasas ka kaks daakinist kaaslast, keda kutsutakse nimedega Vadžra Vairocani ja Vadžra Varnani.  

Sarvabuddha-daakini on üks Vadžra-joogini manifestatsioonidest. Vadžra-nuga, mida Sarvabuddha-daakini peos hoiab, on puhas versioon lihuniku noast, mida kasutavad Lhasa moslemitest loomaveristajad. Sama nuga kasutatakse ka laipade tükeldamiseks Tiibetis, kus surnuid söödetakse raisakotkastele. Sarvabuddha-daakini käes on see kui vahend, mis lõikab läbi meie seotuse sansaaraga.
Jaak Palumets

**Jaak Palumets** (30. jaanuar 1958 Restu – 2. juuli 2006) oli eesti botaanik.

1976. aastal lõpetas ta Tõrva keskkooli (kuldmedaliga) ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. 1993. aastal kaitses ta hariliku kuuse juurdekasvu jaotumusest doktoritöö "Analysis of phytomass partitioning in Norway Spruce" ja sai filosoofiadoktoriks ökoloogia alal.
 
Aastail 1992–2006 töötas ta Tartu Botaanikaaias, kus oli algul nooremteadur, siis direktori asetäitja ja hiljem botaanik.

Palumets huvitus ka eestikeelsest erialasest sõnavarast ning kuulus botaanika terminoloogia komisjoni. Tema arvates ei tohtinud taimenimetused olla tuimad ja igavad, vaid pigem väikese kiiksuga, et need tekitaksid huvi ning neid oleks lihtsam meelde jätta.

## Viited
Aleksander Reinke

**Aleksander Mentsel-Reinke** (1. aprill (vkj)/ 14. aprill 1912 Tallinn – 21. august 1989 Tallinn) oli eesti poksija. Ta alustas poksiga tegelemist 1927. aastal.

Reinke oli seitsmekordne Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6&nbsp;kg) aastatel 1932–1936, 1938 ja 1942.

Reinke kuulus 11 rahvusvahelisel võistlusel Eesti koondisse. Ta osales ühe korra Eesti-Soome maavõistlustel ning võitis oma kohtumise punktidega (1935. aastal). Ta osales ühe korra Eesti-Poola maavõistlustel poksis ning kaotas oma kohtumise punktidega (märtsis 1938).

Reinke osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4&nbsp;kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Hans Zehetmayerile (Austria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Luigi Musinale (Itaalia) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Isiklikku
Tema isa oli saksa aladelt pärit kangur Karl Albert Robert Reinke-Menzel.

Tal oli isa tõttu Saksa kodakondsus ning alles 3. aprillil 1937 sai ta Eesti kodakondsuse.

## Viited

## Kirjandus
*Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 450

## Välislingid
*
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Valeri Gergijev

**Valeri Gergijev** (osseedi keeles Гергиты Абисалы фырт Валери; vene keeles Валерий Абисалович Гергиев; sündinud 2. mail 1953 Moskvas) on osseedi päritolu Venemaa dirigent. 

Ta on aastast 1996 Peterburi Maria teatri peadirektor ja kunstiline juht ning oli aastatel 2015–2020 Münchner Philharmonikeri peadirigent. Aastast 2023 on ta lisaks ka Moskva Suure Teatri peadirektor. 

Gergijev kasvas üles Ordžonikidzes ja läks õppima Leningradi Konservatooriumi, kus ta õppis klaverit ja dirigeerimist Ilja Mussini juhendamisel 1972–1977. Juba üliõpilasena võitis ta Berliinis korraldatud rahvusvahelisel Herbert von Karajani dirigentide konkursil teise preemia ja Moskvas korraldatud üleliidulisel dirigentide konkursil esikoha.

1978 sai ta Kirovi ooperiteatri (praegu Peterburi Maria teater) abidirigendiks (peadirigent oli Juri Temirkanov) ja debüteeris Sergei Prokofjevi ooperiga "Sõda ja rahu". Ta oli 1981–1985 Armeenia Filharmooniaorkestri peadirigent ja 1988, pärast Temirkanovi lahkumist, sai Kirovi ooperiteatri peadirigendiks. 1995–2008 Rotterdami Filharmooniaorkestri peadirigent, alates 1996 Maria teatri kunstiline juht ja alates 2007 Londoni sümfooniaorkestri peadirigent. 

21. augustil 2008 dirigeeris ta Tshinvali keskväljakul Lõuna-Osseetia sõjas hukkunute mälestuskontserti.

## Tunnustus
* Venemaa Föderatsiooni töökangelane (2013) 
* Orden Teenete eest Isamaa ees III järk (2003), IV järk (2008) ja II järk (2023) 
* Aleksander Nevski orden (2016) 
* Sõpruse orden (2000) 
* Jaroslav Targa orden V järk (2006) 
* Prantsusmaa Auleegioni ordeni ohvitser (2007) 
* Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1983)  
* Vene Föderatsiooni rahvakunstnik (1996) 
* Ukraina rahvakunstnik (2004) 
* Põhja-Osseetia rahvakunstnik (2019)
* Peterburi aukodanik (2007) 
* Peterburi Riikliku Ülikooli audoktor (2001) 
* Moskva Riikliku Ülikooli auprofessor (2001) 
* Põhja-Osseetia aukodanik (2019)
* Vene Föderatsiooni riiklik preemia (1993, 1998, 2016) 
* Dmitri Šostakovitši nimeline preemia (1997) 
* Herbert von Karajani nimeline preemia (2006) 
* Sergei Rahmaninovi nimeline preemia (2015) 
* 2008 – rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus"
* 2013 – Balti Täht

## Välislingid

* Valeri Gergijevi koduleht
* Official Performance Schedule
* Gergijev: tahaks Eestis käia, Postimees, 14. mai 2009