open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kuidas olla armastatud

**"Kuidas olla armastatud"** on 1962. aastal valminud Poola mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Kazimierz Brandysi samanimelisel jutustusel.

## Sisu
Felicja sõidab lennukiga Varssavist Pariisi ja meenutab minevikku. 1939. aastal asus ta noore näitlejana tööle teatrisse ja sai esimese suurema rolli. Ta oli armunud oma kolleegi, populaarsesse näitlejasse Wiktor Rawiczisse. 

Algas sõda. Saksa võimud sulgesid teatrid ja Felicja asus tööle ettekandjana. Rawicz andis kohvikus kõrvakiilu oma tuttavale Petersile, kes oli asunud Saksa okupatsioonivõimude teenistusse. Peagi pärast seda lasti Peters maha, Rawicz sattus kahtluse alla ja kuulutati tagaotsitavaks. Ta hakkas ennast varjama Felicja korteris. Mitu aastat tegevusetust ja ootamist mõjus Rawiczile laastavalt. Sõja järel jättis ta kohe Felicja maha. Ametivõimud süüdistasid Felicjat ebaõiglaselt koostöös Saksa võimudega ja tal keelati viieks aastaks teatris töötamine. Felicjal aga õnnestus raadiosse tööle saada ja temast kujunes populaarne kuuldemängunäitleja. Ta kuulis tuttavatelt, et Rawicz on end põhja joonud ega suuda end näitlejana teostada. Felicja kohtas Varssavis Rawiczit ja kutsus ta endaga hotellituppa. Südametunnistuse piinade tõttu aga viskus meeleheitel Rawicz aknast välja.

## Osatäitjad
*Barbara Krafftówna – Felicja
*Zbigniew Cybulski – Wiktor Rawicz
*Wieńczysław Gliński – teadlane lennukis
*Artur Młodnicki – Tomasz
*Zdzisław Maklakiewicz – Zenon, ajakirjanik lennukis
*Wiesława Kwaśniewska – fotoreporter lennukis
*Kalina Jędrusik – tüdruk kohvikus, kes kuulab Rawiczi juttu
*Wiesław Gołas – Saksa sõdur
*Andrzej Hrydzewicz – Saksa sõdur
*Tadeusz Kalinowski – Peters, näitleja
*Irena Orska – kuuldemängude toimetaja
*Zofia Jamry – ettekandja
*Jadwiga Krawczyk – näitlejanna
*Krzysztof Litwin – üliõpilane
*Józef Pieracki – õpetaja
*Irena Netto – õpetaja naine
*Mieczysław Pawlikowski – mees kohvikus, kes kuulab Rawiczi juttu
*Tadeusz Pluciński – gestaapolane
*Jadwiga Krawczyk – stjuardess
*Mirosława Krajewska – stjuardess
Viljandi (purjelaev)

**Viljandi** (omaaegses kirjanduses **Viliandi**) oli Soomes ehitatud ja Eestis kasutusel olnud purjelaev – kolmemastiline kuunar. Algne nimi oli **Gurli** (teistel andmetel **Gurk I**.

Laev oli vahepeal kasutusel ka Eesti merejõudude õppelaevana.

## Ajalugu
Laev ehitati Soomes Porvoos 1917. aastal. Tema algne nimi oli Gurli (teistel andmetel Gurk I) ning esimene omanik AB Borgå Skärgard. Seejärel oli nimi Boris. 

1922. aastal ostsid eestlased laeva ära ja ristisid Viljandiks. Eestis vahetusid mitu korda laeva omanikud, sealhulgas oli seotud ka poliitik Jaan Raamot.

1923. aastal oli Viljandi ajutiselt ümber ehitatuna mereväe käsutuses õppelaevana, sooritades vanemleitnant Eustaatius Miido juhtimisel kadettidega õppereisi Euroopasse.

Sügisel 1935 jäi Viljandi Ojamaa lähistel tormi kätte, milles hukkus neli laeva pardalt merre uhutud inimest.

1936. aasta aprillis oli Viljandi teel Visbyst Norrköpingisse, kui tugevas tormis sai vigastada laeva tüür. Juhtimisvõimetu laev paisati Västerviki lähedal randa. Rootsi lootsid päästsid meeskonna ja reisijad, kuid laev hävis.

## Kirjeldus
Laeva pikkus oli 34,44 m, laius 8 m ja süvis 3,18 m. Laeval oli Bolinderi abimasin, mis andis kiiruseks 6 sõlme.

## Viited

## Kirjandus
*Olaf Esna. "Kuunar Viljandi reisid ja hukk". Pärnu Postimees, 28. veebruar 2013
*"1923. Mootorpurjekas-õppelaev Viljandi". // 100 aastat kiilu all. Eesti lugu laevades. Eesti Meremuuseum. Tallinn 2015. Lk 18–19
Vene-Rootsi sõda (1554–1557)

**Vene-Rootsi sõda** oli 1554–1557 Vene tsaaririigi ja Rootsi kuningriigi vahel toimunud sõda. Sõda algas kahe riigi piiritülide tõttu. Sõja lõpetas 1557. aastal Novgorodis sõlmitud vaherahu, mis pidi kestma 40 aastat.

Rootsi suhted Moskva tsaaririigiga pingestusid taas 16. sajandi keskpaiku, kui Moskva tsaar Ivan Julm hakkas enda omaks pidama samu Soome alasid Neeva jõe suudmes, mis rootslasedki. 1554. aastal piirasid Vene väed Viiburit, 1555. aastal toimus Joutselkä lahing ja Gustav Vasa saabus isiklikult Soome, kaasas 12 000 meest (ehk kogu Rootsi toonane sõjavägi). Riigi idapiir oli saanud kuninga suurema tähelepanu osaliseks kui kunagi varem. 

Kokkupõrge lõppes aga eriliste tulemusteta: kumbki pool luges endale kuuluvaks need alad, mis olid ennegi nende omad Pähklisaare rahulepingu järgi. 1556. aastal toimusid lahingud Nöteborgi eest, sõja lõpetas 1557. aastal Rootsi ja Moskva tsaaririigi vahel Novgorodis 40 aastaks sõlmitud vaherahu.

## Kirjandus
*Kari Tarkiainen, "Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478–1721". Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2022, ISBN 9518585741. DOJ: SKS s. 55-61.
IT Koolitus

**IT Koolitus** (ärinimi **IT Koolituskeskuse OÜ**) on info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning IT projektijuhtimise koolitusteenuse pakkuja Baltikumis.

IT Koolitus on Eestis Microsoft Silver Learning Partner, EC-COUNCIL akrediteeritud koolituskeskus (ATC), ORACLE Silver Partner ning Eesti Töötukassa poolt kinnitatud koostööpartner.

Eksamikeskuses pakutakse Prometric, Pearson VUE, EPSO, Kryterion ja ECDL (AO) sertifitseerimisteenuseid.

## Ajalugu
IT Koolituse asutasid Henn Sarv ja IT Grupp AS (Jaak Ennuste isikus) 1995. aastal. 

2006. aastal alustati laienemist Baltikumis, mille käigus liideti Leedus Protraining Academy UAB ning samal aastal asutati tütarettevõte Lätis (IT Protraining Latvija SIA). Samal perioodil laiendati oma tegevust Eestis äri- ja IT-konsultatsioonide valdkonnas koos Rootsi firmaga BiTA Holding AB (ITIL koolitused).

9. juulil 2011 omandas Elion Ettevõtted AS 100% IT Koolituskeskuse OÜ osakutest.

## Välislingid
*Koduleht
Vene-Poola sõda (1654–1667)

**Vene-Poola sõda** (ka **Kolmeteistkümneaastane sõda** ja **Esimene Põhjasõda**) oli aastatel 1654–1667 Vene tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel toimunud sõda. Sõja peapõhjuseks oli Vene tsaaririigi toetus Bogdan Hmelnõtskõi ülestõusjatele, kes sõdisid Rzeczpospolita vastu. 

Sõda lõppes 1667. aasta Andrussovo rahulepinguga. Sisuline võitja oli Vene tsaaririik, mis muu hulgas sai endale Kiievi ja Smolenski. 

Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel 1667. aastal sõlmitud Andrussovo rahulepinguga liideti Dnepri jõest ida pool asuvad Ukraina alad Moskva tsaaririigiga. Andrussovo vaherahuga läksid Smolensk ja Vasakkalda-Ukraina Moskva tsaaririigi valdusse ning tsaaririik laienes lääne poole, väljapoole venelastega asustatud territooriumi. 

1686. aastal sõlmisid Rzeczpospolita ja Moskva tsaaririik Igavese rahu lepingu, millega anti Moskva tsaaririigi võimu alla Smolensk ja osa Ukrainat koos Kiieviga.

## Vaata ka
*Vene-Poola sõda
*Bogdan Hmelnõtskõi ülestõus  1648–1654
*Uputus (Poola)  1648–1667
Amharid

**Amharid** (varem ka **amhaarad**) on semiidi rahvas Etioopias. Kõnelevad afroaasia keelkonna semiidi rühma kuuluvat amhara keelt. Nad on suuruselt teine rahvas Etioopias oromode järel, kuid amharid on riigi kultuuriliselt mõjukaim rahvus. Samuti on amharid ajalooliselt kuni hiljutise minevikuni olnud Etioopias poliitiliselt juhtival positsioonil.

Amharite üldarvu on mõnevõrra raske tuvastada, kuna mitmed väiksemad Etioopia rahvas on võtnud omaks amhari keele. 2007. aasta rahvaloendusel loendati Etioopias 19 867 817 amharit (26,9% riigi elanikkonnast).

Amharate asualad paiknevad valdavalt Etioopia mägismaal riigi kesk- ja põhjaosas. Suurem osa amhareid järgib alates 4. sajandi keskpaigast monofüsiitlikku Etioopia õigeusku, vähesel määral on ka islamiusulisi.

Antropoloogiliselt esindavad amharid etioopia rassitüüpi, mis on tekkinud europiidide ja negriidide segunemise tulemusena.

## Viited
Ad Kalendas Graecas

***Ad Kalendas Graecas*** (ka ***ad Calendas Graecas*** 'Kreeka kalendidel') on ladinakeelne väljend, mis tähendab ülekantult "mitte kunagi", kuna kalendid on rooma kalendri mõiste, mis tähistab kuu esimest päeva, Kreeka ajaarvamises aga kalende ei tuntud.

Suetoniuse järgi armastas seda väljendit kasutada Augustus, rääkidest inimestest, kes ei kavatse kunagi võlga tagasi maksta, sest Roomas olid kalendid ka võlgade tagasimaksmise päev.

## Viited
Konstantin Balmont

**Konstantin Balmont** (vene keeles Константин Дмитриевич Бальмонт *Konstantin Dmitrijevitš Balmont*; 15. juuni (vkj 3. juuni) 1867 Šuja, Ivanovo oblast, Venemaa – 23. detsember 1942 Pariis, Prantsusmaa) oli vene sümbolistlik luuletaja ja tõlkija, üks vene luule hõbeajastu suurkujusid 20. sajandi algul.

Balmont õppis Moskva Ülikoolis, kuid ei lõpetanud seda. Ta tõlkis luulet ja folkloori mitmest keelest, peamiselt saksa ja prantsuse keelest. Muuhulgas paistis ta silma Edgar Allan Poe tõlkijana vene keelde.

Konstantin Balmont oli korduvalt abielus. Tema viimane teadaolev romantiline suhe oli Eestist pärit krahvinna Dagmar Šahhovskajaga (sünd. paruness Lilienfeld, 1893–1967); nad kohtusid harva, kuid neil oli kaks last: Georgi (1922–1943?) ja Svetlana (s. 1925).

Paljud vene heliloojad kirjutasid muusikat Balmonti tekstidele: Mihhail Gnessin, Nikolai Mjaskovski, Nikolai Obuhhov, Sergei Prokofjev, Sergei Rahmaninov, Maximilian Steinberg, Igor Stravinski ja Sergei Tanejev. Üks ta tuntumaid tõlkeid on Edgar Allan Poe "Kellad", mis oli aluseks Rahmaninovi samanimelisele sümfooniale (op. 35).

## Isiklikku
Tema vennapoeg Vladimir Balmont (1901–1971) oli lammaste tõuaretaja, vennapojapoeg Boriss Balmont (1927–2022) oli Nõukogude Liidu riigitegelane, aastatel 1981–1986 Nõukogude Liidu tööpinkide ehituse ja tööriistatööstuse minister.

## Teosed eesti keeles
* Innokenti Annenski, Konstantin Balmont, Andrei Belõi, "Nii upuvad ööuttu laevad. Luulet". Vene keelest tõlkinud ja järelsõna: Kalju Kangur. Eesti Raamat, Tallinn 1981, 228 lk

## Kirjandus
* Bernhard Linde, "Kohtamisi vene kirjanikega" (Gorki, Brjussov, Majakovski, Balmont) – Looming 1940, nr 8, lk 866–877; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
Nikolai Ostrovski

**Nikolai Ostrovski** (vene keeles Николай Алексеевич Островский; 29. september (vkj 16. september)1904 Vilija, Volõõnia kubermang (tänapäeval Rivne oblast, Ukraina) – 22. detsember 1936 Moskva) oli vene kirjanik.

Nikolai Ostrovski sündis Volõõnia kubermangus allohvitseri ja ametniku Aleksei Ostrovski (1854–1936) perekonnas. 1914. aastal kolis Ostrovskite perekond Šepetivkasse. Juba 1916. aastal pidi Nikolai Ostrovski tööle minema. Ta töötas raudteejaama restorani köögis, laotöölisena ja katlakütja abina. Töö kõrvalt õppis ta ka koolis.

20. juulil 1919 astus Nikolai Ostrovski komsomoli. 1919. aasta augustis läks ta vabatahtlikuna rindele ja võttis Punaarmee koosseisus osa Venemaa kodusõjast. 1920. aasta augustis sai ta Lvivi lähedal selga raskelt haavata ja demobiliseeriti. Osales 1920–1921 eriüksuste koosseisus vastupanuliikumise mahasurumisel.

1921. aastal töötas ta Kiievis elektrimontööri abina ja oli ühtlasi käitise komsomolisekretär. 1922. aastal osales ta Kiievis raudteeharu ehitusel ja külmetus. Varsti pärast seda haigestus ta tüüfusse. Paranemise järel määrati ta Vsevobutši komissariks Poola piiri äärde Berezdivisse. Hiljem oli Ostrovski komsomolitööl Berezdivis, Izjaslavis ja Šepetivkas. 1924. aastal astus ta Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse.

1927. aastal halvenes Nikolai Ostrovski tervis sedavõrd, et ta oli sunnitud jääma voodirežiimile. Ametliku versiooni kohaselt avaldasid ta tervisele mõju haavatasaamine ja rasked töötingimused, mistõttu ta haigestus polüartriiti. Tänapäeval on avaldatud arvamust, et tal võis olla liigesejäikuslik lülipõletik, mis on pärilik haigus.

1927. aasta sügisel hakkas Ostrovski kirjutama autobiograafilist romaani "Повесть о "котовцах"" ("Jutustus "kotovskilastest""), kuid selle käsikiri läks pool aastat hiljem postis kaduma. 1929. aasta augustis kaotas ta nägemise ja jäi pimedaks. 1930. aasta lõpul hakkas ta kirjutama autobiograafilist romaani "Kuidas karastus teras" ("Как закалялась сталь"). 1932. aasta aprillis hakkas ajakiri Molodaja Gvardija avaldama romaani järjejutuna. Romaani esimene osa ilmus 1932. aasta lõpul ja teine osa 1934. aastal. 1935. aastal autasustati teda teose eest Lenini ordeniga. Romaani töödeldud variandist sai Nõukogude kirjanduse tähtsamaid propagandateoseid. Eestikeelses tõlkes on "Kuidas karastus teras" ilmunud 1940., 1941., 1945., 1947., 1952., 1961., 1966., 1973. ja 1984. aastal.

1936. aastal hakkas Nikolai Ostrovski kirjutama romaani "Tormi sünnitatud" ("Рождённые бурей"), mis käsitles revolutsioonilisi sündmusi ja kodusõda Lääne-Ukrainas. Romaan jäi lõpetamata, kuid ilmus juba samal 1936. aastal. Romaani eestikeelne tõlge on ilmunud 1941., 1951., 1954. ja 1968. aastal.

## Viited
Veeliks Jalakas

**Veeliks Jalakas** (24. veebruar 1928 Lepiku küla, Roela vald, Lääne-Virumaa – 5. detsember 2013 Tallinn) oli eesti pendlimees, tervendaja ja selgeltnägija.

Teda hüüti **Pendli-Veeliks** ning teda on peetud suurimate kogemustega pendlimeheks. Ta osales telesaates "Selgeltnägijate tuleproov" (2008).

## Lapsepõlv ja haridus

Veeliks Jalaka isa Johannes oli talumees, kes võitles Eesti Vabadussõjas ja sai võitluses Landeswehri vastu haavata. Eesti riik andis talle pärast sõja lõppu talu.

Jalakas on öelnud, et unistas lapsena arstiks või õpetlaseks-pedagoogiks saamisest.

Veeliks Jalaka haridustee algas Roela-Tammiku algkoolis. Seejärel õppis ta Rakvere 1. Keskkoolis ja Tallinna 10. Keskkoolis. Viimane jäi arreteerimise tõttu lõpetamata ja Jalaka haridustee piirdus 11 klassiga.

## Nõukogude-vastane tegevus ja vangistus

Jalaka siirdumine Rakvere I Keskkoolist Nõmme Gümnaasiumi oli seotud katsega pääseda pealekaebajate eest. Nimelt tegeles ta Nõukogude-vastase agitatsiooniga ja osales koolinoorte vastupanuliikumises. 28. oktoobril 1947 ta arreteeriti.

Veeliks Jalakas kandis karistust Eestis, algul Narvas ja seejärel Ülemistel. Vangilaagris olles õppis ta ehitamist: krohvimist ja betoonitööd. Ta vabanes vangistusest 1952. aastal.

Vabanemise järel töötas ta maalri ja ehitusbrigadirina ning tegi muid ehitusega kaasnevaid töid.

## Tegevus selgeltnägijana

Veeliks Jalakas pidas end ise eelkõige tervendajaks.
 
Oma pendlimehetee alguses mõõtis ta pika niidi otsas oleva sõrmusega veesooni. Hiljem hakkas ta mõõtevahendina kasutama lühikest pendlit.

Veeliks Jalakas ei näinud pendlit maagilise vahendina, vaid inimkäe pikendusena, mis muudab alateadvuses oleva info kättesaadavaks.

Tema viimastel eluaastatel külastas teda aastas umbes 1500 abivajajat, sellele lisandusid telefoni teel nõu ja abi küsinud inimesed. Temalt otsiti abi terviseprobleemide, perekondlike probleemide ja äriprobleemide korral. Leidus ka arste, kes oma patsiente aeg-ajalt tema vastuvõtule saatsid või omaenda terviseprobleemidega tema poole pöördusid.

Veeliks Jalakas oli üks Intuitiivteaduste Kooli lektoreid.

2008. aastal osales ta saates "Selgeltnägijate tuleproov", kus oli üks kahest finalistist. Saate võitis teine finalist, selgeltnägija Nastja.

## Isiklikku

Tema isa oli Johannes Jalakas ja ema Helene Vilhelmine Jalakas. Tal oli vend Arvet Jalakas.

Veeliks Jalaka abikaasa oli Neida Jalakas.

Veeliks Jalakal oli kolm last: kaks poega ja tütar.

Veeliks Jalakas suri 5. detsembril 2013 ja on maetud Viru-Jaagupi kalmistule.

## Tsitaate
* Inimesed tahavad olla igavesti noored ja terved. Kõigil ei kuku see välja, sest paljusid asju tehakse valesti.

## Viited

## Kirjandus

* Ingvar Luhaäär. "Veeliksi pendliõpetus". Tallinn: Intuitiivteaduste Kool, 2009. ISBN 9789949901708

## Välislingid
* Traditsiooni tarkus. Pendlimees Veeliks Jalakas räägib vampirismist Arhiiv.err.ee, eetris 5. novembril 2009.
* Hallo, kosmos! Veeliks Jalakas Arhiiv.err.ee, eetris 26. septembril 2010
Silvia Leitu

**Silvia Leitu** (ametlikult **Silvia Virve Tannberg**; 6. jaanuar 1912 Tartu – 21. juuni 1969 Tureberg, Sollentuna vald, Rootsi) oli väliseesti kostüümikunstnik ja akvarellist.

## Elulugu
Silvia Leitu õppis Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Nikolai Triigi ateljees, kuid ei lõpetanud. Ta jõudis esineda näitustel juba enne pagulusse minekut.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, 1951. aastal siirdus Rootsi. Aastatel 1944–1946 jätkas ta õpinguid Müncheni Kunstiakadeemias.

Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.

## Looming
Leitu on esinenud rühmanäitustel Saksamaal, Taanis, Rootsis, Kanadas, Ameerika Ühendriikides ning isikunäitustel Stockholmis (1953, 1960, 1972), Torontos (1962) ja Göteborgis (1963).

Eesti Rahvusraamatukogu kunstikogusse kuulub Leitu akvarell "Istuv neiu" (1950. aastate teine pool). Kunstikriitik Jüri Haini sõnul on see "näide loomelaadist, millel põhines kunstniku tuntus Rootsi kunstielus, eestlaskonnas oli ta hinnatud eelkõige rahvariietes naiste-neidude kujutajana".

## Isiklikku
Silvia Leitu oli abielus kunstniku ja arhitekti Harald Tannbergiga.

## Viited

## Välislingid
*http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2058
Hepburn

**Hepburn** oli neljaliikmeline Briti tüdrukute rokkbänd. Ansambel andis aastatel 1999–2000 välja albumi ja kolm singlit, millest tuntumaks on saanud esimene – "I Quit". Singel jõudis Briti singlimüügi edetabelis kaheksandale kohale ning Ameerikas leidis laul kasutamist teleseriaali "Buffy the Vampire Slayer" ("Vampiiritapja Buffy") *[[soundtrack]]* albumil. Ansambli algkoosseisus olid Jamie Benson (vokaal), Lisa Lister (kitarr), Sarah Davies (bass) ja Beverley Fullen (trummid). Viimast asendas hiljem Lisa Gordon ja seejärel Tasha Bayliss.

## Diskograafia
### Album
*"Hepburn" (1999)
### Singlid
*"I Quit" (1999)
*"Bugs" (1999)
*"Deep Deep Down" (2000)
Skunk Anansie

**Skunk Anansie** on Briti ansambel. Ansambel alustas tegutsemist 1994. aastal, lagunes 2001 aastal ning tuli uuesti kokku 2009. aastal. Ansambli liikmeteks on laulja Skin (õieti Deborah Anne Dyer), kitarrist Cass (õieti Richard Lewis), basskitarrist Ace (õieti Martin Kent) ja trummar Mark Richardson.

Ansambel on välja andnud viis stuudioalbumit: "Paranoid and Sunburnt" (1995), "Stoosh" (1996), "Post Orgasmic Chill" (1999), "Wonderlustre" (2010) ja "Black Traffic" (2012), ning kogumikalbumi "Smashes and Trashes" (2009).

Ansambel on esinenud ka Tallinnas, 1996. aastal Rock Summeril.
Shakespears Sister

**Shakespears Sister** on poprokki esitav muusikaprojekt. 1988. aastal alustas selle nime all tegutsemist Briti-Iiri muusik Siobhan Fahey, aga 1989. aastal sai projektist duett koos ameeriklanna Marcella Detroitiga. Koos andsid nad välja kaks albumit ning laul "Stay" jõudis Briti singlimüügiedetabelis esikohale. Detroit lahkus ansamblist 1993. aastal; Fahey lõpetas projekti 1996. aastal jätkas karjääri oma nime all. 2009. aastal aga võttis Fahey selle projekti nime uuesti kasutusele.

### Stuudioalbumid
*"Sacred Heart" (1989)
*"Hormonally Yours" (1992)
*"#3" (2005)
*"Songs from the Red Room" (2009)
*"Cosmic Dancer" (2011)
Mira Sorvino

**Mira Katherine Sorvino** (sündinud 28. septembril 1967 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

1989. aastal lõpetas ta Harvardi ülikooli Ida-Aasia uuringute ja sinoloogia erialal *magna cum laude*. Ta on vahetusüliõpilasena õppinud ühe aasta Pekingis ja valdab mandariinihiina keelt.

Esimene pisiroll filmis oli Mira Sorvinol juba 1985. aastal, filminäitlejakarjääri alustas ta 1993. aastal.

## Isiklikku
Mira Sorvino isa oli näitleja ja filmilavastaja Paul Sorvino. Alates 2004. aasta juunist on Mira Sorvino abielus näitleja ja filmilavastaja Christopher Backusega, neil on neli last.

## Viited

## Välislingid
*
Saved by the Girl

**"Saved by the Girl"** on 2015. aastal välja antud duubel-CD naislauljate esitatud lauludega 1990. aastatest. Kogumiku andis välja Sony Music Entertainment UK Ltd. Albumil olevatest lauludest 21 on olnud Briti singlimüügiedetabeli esiviisikus, neist 6 on olnud esikohal.

## Laulude nimekiri
### CD1

### CD2
Kopenhaageni rahu

**Kopenhaageni rahu** (taani keeles *Freden i København*) oli 6. juunil 1660 (ukj) Taani ja Rootsi vahel Kopenhaagenis sõlmitud rahuleping. See rahuleping koos Oliwa rahulepinguga lõpetas Teise Põhjasõja (1655–1660). Lepingu tulemusena tagastas Rootsi muu hulgas Taanile Bornholmi saare.
Skåne sõda

**Skåne sõda** (, ) oli aastatel 1675–1679 Taani ja Rootsi vahel toimunud sõda. 
Sõda toimus peamiselt Rootsis Skåne maakonnas. Sõja põhjus oli Taani soov saada tagasi Skåne maakond. 

Sõjategevus algas 1675. aastal, kui Rootsi vägi Saksamaal tungis Brandenburgi markkrahvkonda, ning kestis 1679. aastani. Lahingutegevus leidis aset Taani endises provintsis, Skåne maakonnas ja Põhja-Saksamaal. 

Sõda lõppes 1679. aasta Lundi rahuga, mille järgi säilis sõjaeelne olukord (*[[status quo]]*).
## Vaata ka
*Wismari piiramine, 1675
*Uddevalla lahing, 1677
*Rügeni invasioon, 1678
*Warksowi lahing, 1678
*Helsingborgi piiramine (Elsenburgh), 1677
*Brandenburgi-Rootsi sõda Brandenburg-Preisimaaga, Fehrbelini lahing 1675, Stralsundi piiramine (1678), Jälitamine üle Kura lahe
*Prantsuse-Hollandi sõda,  1672–1678

## Kirjandus
*Siim Mihkelsoo, „KUI VÄGI BRANDENBURGI LÄKS“: BRANDENBURGI SÕJA DIPLOMAATILISED TAGAMAAD, Bakalaureusetöö, Tartu 2021
Mihkel (purjelaev)

**Mihkel** oli Ameerikas ehitatud neljamastiline abimootoriga purjelaev, mis oli ühtlasi 1934–1940 Eesti suurim purjelaev. 

Teoreetiliselt oli suurimaks kunagi Eesti lippu kandnud purjelaevaks 1926 brutoregistertonnine kuunar *Viktor*, mis aga pärast ostu USA-st juba enne Eestisse jõudmist ja tegelikku kasutuselevõttu uppus. Seega võib *Mihklit* pidada tegelikult suurimaks kasutuses olnud Eesti purjelaevaks. 

## Ajalugu
Purjelaev algse nimega *Josiah B. Chase* lasti vette USA-s Kanada piiri lähedal Boothbays 8. jaanuaril 1921. Laev oli ehitatud Atlantic Coast Co tellimusena. See oli üks viimaseid USA-s veesatud suuri 4-mastilisi ookeani-purjelaevu. Aluse kodusadam oli Boston ja viimane kohalik omanik Crowell & Thurlow. Toonased viimased ookeani-kaubapurjelaevad kippusid Boothbays kasutult seisma jääma.

1934. aasta suvel ostis laeva Eestisse ise kohale sõitnud pärnakast kapten ja laevaomanik Kristjan Jurnas ning see sai seni suurimaks Eesti purjelaevaks nimega *Mihkel*. 21. juulil väljuti USA-st pikale sõidule Kopenhaagenisse ja 14. oktoobril väljus laev Pärnust esimesele teenistusreisile Soome.

1940. aastal natsionaliseerisid okupatsioonivõimud laeva. 25.–26. augustil 1941 paigutati Tallinnas purjedeta ja liikumisvõimetu laeva pardale umbes 3500 Punaarmeesse mobiliseeritud eestlast. Laev viidi puksiiridega reidile ja seoti ankrupoi külge, et sõita hiljem üldise konvoiga edasi Venemaale. Paisunud tormis tuli ankrupoi põhjast lahti ja meeskond ajas laeva ööl vastu 28. augustit Paljassaare randa, 100 m kaugusele kaldast, kinni. Nõukogude 3 miilitsat lahkusid aga laevalt. Nüüd pääsesid pardal olijad peagi maale, kus käis küll veel lahing viimaste punaste ja linna hõivavate sakslaste ning eestlaste vahel. Teadaolevalt laeval olijaist keegi ei hukkunud.

Saksa okupatsiooni algul tõmmati *Mihkel* madalikult lahti, remonditi ning arvati 1943 Saksa mereväe koosseisu vahilaevana. 1944. aasta jaanuari keskel alustas laev teekonda Tallinnast Saksamaale, kuid uppus tormis 23. jaanuaril Saaremaast läänes.

## Kirjeldus
Laev oli 4-mastiline abimootoriga kuunar (praamseil-kuunar). Eesmisse masti oli võimalik heisata raapuri.

Põhiandmed:
* Pikkus: 71,39 m
* Laius: 12,59 m
* Mahutavus: 1639 brt
* Meeskond: 19

## Välislingid
* Pärnu postimees: Visa reeder Kristjan Jurnas ehk Pärnu Jõnn ja tema laevad maailmameredel
* TUNA: Küllo Arjakas / 1941. aasta augusti lõpupäevad Tallinnas
* Worthpoint: foto Boothbay-s ehitatud sarnasest kuunarist
Daugavpilsi Borissi ja Glebi katedraal

**Daugavpilsi Borissi ja Glebi katedraal** (läti keeles *Daugavpils Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāle*) on Läti Õigeusu Kiriku Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkonna katedraal Lätis Daugavpilsi linnas Jaunbūve linnaosas aadressil Tautas iela 2. Mahutavuselt (5000 inimest) on katedraal suurim kirik Lätis.

## Kirikuhoone

Pseudovene stiilis hoone on projekteerinud arhitekt M. Pozarov. Kirikuhoone pikkus on 40, laius 20 meetrit ja kõrgus 16 meetrit (koos torniga 56 meetrit). Katedraali kaunistavad kolm torni, kullatud kupleid on kümme. Hoone katusel paikneb kellatorn nelja kellaga. Apsiid on hulknurkne.

Kirik on kolme lööviga, lööve eraldavad 14 sammast. Peaaltar on pühitsetud Borissile ja Glebile. Kirikus asub kolmekorruseline tammepuust ikonostaas, mille ikoonid on koopiad Viktor Vasnetsovi loodud ikonostaasist Kiievi Vladimiri katedraalis.

## Ajalugu

Praeguse katedraali kohale rajas esimese õigeusu kiriku kindralkuberner Konstantin von Kaufmann. Aastal 1903 otsustati Polotski piiskopkonna valitsuses rajada selle asemele Daugavpilsi kindluse garnisonile uus kirik. Ehitus algas 1904. aastal ja hoone valmis 1905. aastal. Vana rauast kirikuhoone viidi Jersikasse. Hoone ehitust rahastas armee.

Kirik pühitseti 25. juunil 1905 (vana kalendri järgi 12. juunil). Ehkki Esimese maailmasõja ajal toimusid kirikus sageli palvused, alustati regulaarseid jumalateenistusi alles 1922. aastal, mil sealseks vaimulikuks oli preester Augusts Pētersons (hilisem Läti metropoliit Augustins (Pētersons)). Varem viisid kirikus jumalateenistusi läbi teiste koguduste preestrid; põhiliselt aga Daugavpilsi Aleksander Nevski kiriku vaimulik isa Odelski. Sõja ajal kannatada saanud kirikut remonditi korduvalt (aastail 1922–1923 taastati katus, aastail 1926–1927 vahetati see uue vastu, aastail 1930–1931 taastati aga kannatada saanud interjöör.

Aastal 1925 hakati kirikus kaks korda kuus pidama lätikeelseid jumalateenistusi. Aastal 1938 ordineeriti kirikus ametisse Läti Õigeusu Kiriku Jersika vikaarpiiskopkonna piiskop Aleksander. Piiskopi residentsiks sai sama kirik; sellest ajast peale oli Daugavpilsi Borissi ja Glebi kirik katedraal.

Pärast Teist maailmasõda laastasid kirikut kahel korral tulekahjud. Toonane kiriku eestseisja Nikolai (ametis aastail 1951–1984 juhtis kiriku taastamistöid; tema eestvedamisel istutati kiriku ümber ka puud.

Vahepeal katedraali staatuse kaotanud kirikust sai taas katedraal aastal 1989, mil avati taas Daugavpilsi vikaarpiiskopkond ja uueks Daugavpilsi piiskopiks sai Aleksandr (Kudrjašov).

Kirikut remonditi põhjalikult aastail 2004–2008. Remondi käigus kullati uuesti üle ka katedraali kuplid.

## Viited

## Välislingid

*Fotod katedraalist
*Katedraali koduleht
Väike-Kloostri tänav

**Väike-Kloostri tänav** on tänav Tallinna vanalinnas. 
Väike-Kloostri tänav algab Suur-Kloostri tänavalt ja lõpeb Nunne tänaval.

Väike-Kloostri tänav on ligikaudu 75 m pikkune. Aastatel 1950–1987 kandis tänav nime **Vaksali põik**.


Fail:Street in Tallinn (7954170410).jpg
Aadressil Vaksali põik 3 asus 1950. aastatel hotell Balti.

## Hooned
* Nunnatorn

## Viited


## Välislingid
Jonas Švedas

**Jonas Švedas** (9. oktoober 1908 Liepāja – 15. oktoober 1971 Vilnius) oli leedu helilooja ja dirigent.

Aastatel 1924–1929 õppis ta Klaipėda Muusikakoolis. 

1930–1935 mängis Jonas Švedas trombooni Kaunase Riikliku Draamateatri orkestris ja Kaunase Raadio sümfooniaorkestris. 1933. asutas ta Kaunases noorte puhkpilliorkestri. 1935–1940 oli ta lauluõpetaja, koorijuht ja orkestrijuht Kaunase Aušrosi gümnaasiumis. 1936–1940 juhatas ta Kaunase Konservatooriumis (tänapäeval Leedu Muusika ja -Teatriakadeemia) trombooni ja tuuba klassi ning õpetas muusikapedagoogikat ja -metodoloogikat.

1944–1962 oli Jonas Švedas Leedu NSV Riikliku Laulu- ja Tantsuansambli kunstiline juht. 1945–1970 oli ta Vilniuse Konservatooriumi õppejõud (aastast 1966 professor) ja rahvapillide kateedri juhataja.

1946–1970 oli Jonas Švedas Leedu laulu- ja tantsupidude peadirigent.

Jonas Švedas on maetud Vilniuses Antakalnise kalmistule.

## Viited
Liepāja Püha Nikolai peakirik

**Liepāja Püha Nikolai peakirik** ehk **Karosta peakirik** (Läti keeles *Liepājas Svētā Nikolaja pareizticīgo Jūras katedrāle*) on Läti Õigeusu Kiriku Riia piiskopkonna kirik Lätis Liepāja linna Karosta linnaosas aadressil Katedrāles ielā 7. 

## Kirikuhoone
 
Pseudovene stiilis kirik ehitati Venemaa Keisririigi sõjaministeeriumi kulul mereväe peakirikuks Liibavis (Liepājas). Tegemist on suurima õigeusu kirikuga Lätis. Hoone projekteeris Peterburi arhitekt Vassili Kosjakov. Hoone muudab unikaalseks sammaste puudumine. Kirik on ehitatud valatud betoonist, mida katavad graniit ja liivakivi. Seinad on laotud punastest tellistest, mida katavad kollased tellised. Kiriku neljal frontoonil asuvad kirikuslaavikeelsed piiblitsitaadid. Kiriku keskmist kuplit ümbritsevad neli väiksemat kuplit, need sümboliseerivad Jeesust ja nelja evangelisti. Hoone peasissepääsu juures asub kellatorn. Kirikuhoone on üle 50 meetri kõrge.

Kiriku seinu kaunistab Peterburi meistrite loodud majoolika. Kirikus paiknes kunagi kolm altarit ja vastavalt kolm kahekorruselist ikonostaasi, nende ees asuvale soleale (altariesisele astangule) viib kolm marmorist treppi.

## Ajalugu

Aastal 1890 avaldas Aleksander III soovi, et Liepāja sõjasadama ja sõjaväelinnaku juures oleks õigeusu kirik. Kiriku projekteeris Vassili Kosjakov ja ehitustööd algasid aastal 1900. Hoone valmis aastal 1903.

Suurema osa ehitusele kulunud rahast annetas Nikolai II. Ta viibis koos oma perega ka kiriku pühitsemise juures. Hoone hakkas kuuluma Liepājas asunud mereväebaasile ja nagu kõik teised mereväe alluvuses olnud kirikud (ülejäänud kaks asusid Kroonlinnas ja Peterburis) Venemaal, oli ka see pühitsetud meremeeste kaitsepühakule Nikolausele.

Esimese maailmasõja ajal viidi suurem osa kiriku varadest (ikonostaas, kellad) Venemaale. 1930. aastatel võeti hoone kasutusele Läti mereväe Liepāja garnisoni luteri kirikuna. Teise maailmasõja ajal võeti maha ka viimased kirikukellad ja hoone võtsid kasutusele Saksa garnisoni õhutõrjeüksused.

Pärast sõda asus Karostas Punaarmee baas. Kirikuhoone oli kasutusel spordisaali, kinosaali ja madruste klubina. Aastal 1991 vabastasid sõjaväelased hoone ja lubasid usklikele sinna juurdepääsu. Järgmisel aastal hakkasid jumalateenistused seal toimuma regulaarselt. Kirikuhoone tagastati õigeusu kirikule ametlikult siiski alles aastal 1994, mil Vene väed Lätist lahkusid. Kiriku sisustus on taastatud vaid osaliselt.


Liepaja_Orthodoxe_Kathedrale_St._Nikolaus_Chor_1.JPG|Kiriku altariruumi poolne osa
Liepaja Orthodoxe Kathedrale St. Nikolaus Seite 2.JPG|Karosta peakirik
Liepaja Orthodoxe Kathedrale St. Nikolaus Portal 1.JPG|Kiriku peasissepääs


## Viited

## Välislingid

*Liepāja Püha Nikolai peakiriku koduleht
*Liepāja Püha Nikolai peakirik Läti Õigeusu Kiriku kodulehel
Jūrė

**Jūrė** (ka **Jūrė II**, kuni aastani 2002 **Jūrės geležinkelio stotis** (*Jūrė raudteejaam*)) on alev Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses Kazlų Rūda vallas. Alev asub Pilvė jõe kaldal; seda läbib Kaunase ja Kazlų Rūda vaheline raudtee.

Alevis on algkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on kultuurimälestiste registrisse kantud raudteejaama hoone aastast 1937. Jūrės on elanud Leedu ooperisolist Violeta Urmanavičiūtė-Urmana.

## Ajalugu

Alev tekkis Esimese maailmasõja ajal, mil sinna rajati raudteejaam. Aastal 1915 rajati selle kõrvale Saksa sõjaväekalmistu. Aastal 1916 raudteejaama juurde rajatud sõjavangide laagri puidust barakid võtsid pärast sõda kasutusele Leedu metsatöölised. Laagris raiutud puitu kasutasid sakslased kitsarööpmelise raudtee rajamiseks, mis ühendas Kazlų Rūdat Pavilkijysega.

Aastaks 1925 oli kujunenud asula tänavavõrgustik. Aastal 1926 sai Jūrė omale kooli ja turuplatsi. Aastal 1928 ehitati asulasse veski ja kaks saekaatrit. Teise maailmasõja ajal olid Jūrė ümbruses taas vangilaagrid (nii Nõukogude kui ka Saksa sõjavangide omad).

1940. aastatel ühendas asulat Ežerėlisega kitsarööpmeline raudtee, mida kasutati turba veoks. Alev sai asulast aastal 2002.

## Pilte


Jures GS.JPG|Raudteejaama hoone
Jūrės mokykla.JPG|Jūrė koolimaja
Jūrės koplyčia.JPG|Jūrė kabel (valminud aastal 2008)


## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
Marie von Ebner-Eschenbach

**Marie von Ebner-Eschenbach** (neiupõlvenimi **Marie Dubský von Třebomyslice**; 13. september 1830 Troubky-Zdislavice Kroměříži lähedal (tänapäeval Tšehhoslovakkia) – 12. märts 1916 Viin) oli austria kirjanik.

Marie von Ebner-Eschenbach sündis parun Franz Dubský perekonnas. 1848. aastal abiellus ta sõjaväeinseneri ja leiutaja Moritz von Ebner-Eschenbachiga, kes suhtus toetavalt oma abikaasa kirjanduslikesse ambitsioonidesse. Nende abielu jäi lastetuks, Moritz von Ebner-Eschenbach suri 1898. aastal.

Alates 1856. aastast elas ta põhiliselt Viinis. Marie von Ebner-Eschenbach alustas kirjanduslikku tegevust näitekirjanikuna, kuid tema näidendid "Maria Stuart in Schottland" ("Maria Stuart Šotimaal", 1860), "Marie Roland", (1867), "Doctor Ritter" (1872) ja "Männertreue" ("Meeste truudus", 1874) ei saavutanud suuremat edu.

Edu aga saavutas 1875. aastal ilmunud realistlik jutukogu "Erzählungen" ("Jutustused"). 1883. aastal ilmus jutukogu "Dorf- und Schlossgeschichten" ("Küla- ja lossijutud"). Üheks tema põhiteoseks peetakse psühholoogilist romaani "Das Gemeindekind" ("Kogukonna laps", 1887).

1900. aastal valiti ta esimese naisena Viini Ülikooli audoktoriks.

Marie von Ebner-Eschenbach kirjutas ka aforisme. Eesti keeles on 2007. aastal ilmunud tema aforismide valikkogu "Aforism on pika mõtteahela viimane lüli". Eesti keeles on 1936. aastal ilmunud ka Marie von Ebner-Eschenbachi lastejutt "Krambambuli".

## Viited
Hatiku järved

**Hatiku järved** on kahest järvest koosnev järvestik Põlva maakonnas Põlva vallas Aarna külas Kähri–Koorvere tee ääres. Järved on eraldatud kitsa soise maaribaga. Järvestik kuulub Ida-Eesti vesikonna Peipsi alamvesikonda.

Põhjapoolsema, Hatiku Tagajärve pindala on 1,8 ha ja kaldajoone pikkus 510 m. Lõunapoolsema, Hatiku Edejärve pindala on 1,6 ha ja kaldajoone pikkus samuti 510 m.

## Viited

## Välislingid
*Hatiku järved orienteerumiskaardil
Vilno leping (1561)

**Vilno leping** (ajalookirjanduses ka *Vilno pakt*, *Vilniuse leping (pakt)*) oli 28. novembril 1561 (ukj) Liivi sõja ajal Vilniuses Liivimaa konföderatsiooni ja Leedu suurvürstiriigi vahel sõlmitud leping.

Vastavalt lepingule loodi Liivi ordu maa-ala ühe osa põhjal ilmalik Kuramaa hertsogiriik ja teine osa (Väina jõest põhja pool asetsev Üleväina-Liivimaa ehk Inflanty) läks Leedu suurvürstiriigi ja 1569. aastal Lublini uniooniga moodustatud Rzeczpospolita valdusse, mille valitseja oli personaaluniooniga Poola kuningas ja Leedu suurvürst.
I Riigiduuma

**I Riigiduuma** (vene keeles Государственная дума Российской империи I созыва) oli Vene keisririigi esimene kokkukutsutud riigiduuma. Riigiduuma oli seadusandlik organ. 

Riigiduuma I koosseis tegutses 10. maist (vkj 27. aprillist) 1906 kuni 21. juulini (vkj 8. juulini) 1906. Seejärel saatis Venemaa keiser I Riigiduuma laiali. Riigiduumas oli 499 kohta.

I Riigiduuma esimees oli Sergei Andrejevitš Muromtsev.

## I Riigiduuma valimised
### Eestis
Eestis võttis I Riigiduuma valimistest osa 20 000 inimest ehk 2/3 valimisõiguslikest. Eestist osutusid valituks eduerakondlased Jaan Tõnisson, Oskar Rütli ja August Lubi ning kadette toetavad Karl Hellat ja Pavel Paptšinski.

## Vaata ka
*II Riigiduuma
*III Riigiduuma
*IV Riigiduuma

## Viited
Friedrich Ebert

**Friedrich Ebert** (4. veebruar 1871 Heidelberg – 28. veebruar 1925 Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik, Saksa Riigi Weimari vabariigi perioodi esimene riigipresident aastatel 1919–1925.

Friedrich Ebert oli pärit rätsep Karl Eberti kuuelapselisest perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1885–1888 sadulsepaks. 

1889. aastal astus Friedrich Ebert Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse, mis 1890. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikuks Parteiks. 1905. aastast oli Friedrich Ebert Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei juhatuse liige.

1912–1918 oli Friedrich Ebert Riigipäeva liige, alates 1916. aasta jaanuarist selle sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni liider. 1913–1919 oli ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees. Friedrich Ebert esindas sotsiaaldemokraatide pragmaatilist ja mõõdukat suunda, 4. augustil 1914 hääletas ta koos enamuse sotsiaaldemokraatlike Riigipäeva saadikutega valitsuse sõjakrediitide poolt.

Pärast 1918. aasta Novembrirevolutsiooni haarasid sotsiaaldemokraadid initsiatiivi. 10. novembrist 1918 kuni 11. veebruarini 1919 oli ta Saksamaa ajutine valitsusjuht (nn. Rahvakomissaride nõukogu esimees). Weimari Rahvavolinike Nõukogu valis Friedrich Eberti 11. veebruaril 1919 Saksamaa riigipresidendiks. 24. oktoobril 1922 pikendas parlament Friedrich Eberti ametiaega kuni 23. juunini 1925. Friedrich Ebert suri enne oma ametiaja lõppu 1925. aasta veebruari lõpus.

Friedrich Eberti ametiaega iseloomustas sisepoliitiline ebastabiilsus. Ta oli parlamentaarse demokraatia veendunud pooldaja, oma ametiajal püüdles ta töölisklassi ja kodanlaste poliitilise ja sotsiaalse tasakaalu poole ning loobus klassivõitluse poliitikast. Parempoolsed laimasid pidevalt Ebertit ja esitasid talle valesüüdistusi, täielikku toetust ei leidnud ta isegi sotsiaaldemokraatide seas. 

## Viited
Teljeajastu

**Teljeajastu** (sk *Achsenzeit*) on eksistentsialist Karl Jaspersi loodud ajaloofilosoofiline mõiste. Teljeajastu tähistas tal ajalõiku 800–200 e.m.a, kui sündisid paljud tänini mõjuvõimsad maailmareligioonid ja olulised filosoofilised õpetused.
Philipp Scheidemann

**Philipp Heinrich Scheidemann** (26. juuli 1865 Kassel – 29. november 1939 Kopenhaagen) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja publitsist.

Philipp Scheidemann sündis Kasselis mööblitisler Friedrich Scheidemanni perekonnas. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1879–1883 trükiladujaks ja raamatutrükkaliks. Kuni 1895. aastani töötas ta trükkalina. 1883. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse, mis 1890. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikuks Parteiks.

1895. aastal loobus Philipp Scheidemann trükkaliametist ja asus tööle ajakirjandusse. Ta töötas mitme sotsiaaldemokraatliku ajalehe toimetajana. 1903–1918 oli ta Riigipäeva liige. Alates 1913. aastast oli ta Riigipäevas üks sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni juhte. 1917. aastal sai ta Friedrich Eberti kõrval partei kaasesimeheks. 1918. aasta oktoobris kutsuti Philipp Scheidemann Max von Badeni valitsusse portfellita ministriks.

9. novembril 1918 pidas Philipp Scheidemann Riigipäevahoone rõdult kõne, milles ta teatas, et monarhia on kokku varisenud, ja kuulutas välja Saksa Vabariigi.

13. veebruarist kuni 20. juunini 1919 oli Philipp Scheidemann Saksamaa riigikantsler (valitsusjuht). Riigikantsleri ametist astus ta tagasi protestiks Versailles' rahu ebaõiglaste tingimuste vastu.

1920–1925 oli Philipp Scheidemann Kasseli linnapea. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel põgenes Scheidemann 1933. aasta märtsis Austriasse. Lühemast aega viibis ta Tšehhoslovakkias, Šveitsis, Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikides. 1935. aastal asus ta elama Taani Kopenhaagenisse, kuhu ta jäi kuni oma elu lõpuni.

## Viited
Kazlų Rūda omavalitsus

**Kazlų Rūda omavalitsus** (leedu keeles Kazlų Rūdos savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus endise Marijampolė maakonna aladel Leedus. 

Omavalitsuses on 5 haldusüksust, selle pindala on 555 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 12 638 inimest.

Omavalitsus moodustati 1999. aastal ja see koosneb järgmistest valdadest: Antanavase, Jankai, Kazlų Rūda ja Plutiškėse vald. Omaette haldusüksuse moodustab veel Kazlų Rūda linn.

Suurim asula on halduskeskus Kazlų Rūda (6352 inimest). Teine suurem asula rajoonis on veel Jūrė alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,89% leedulased, 0,86% venelased, 0,18% ukrainlased, 0,12% poolakad ja 0,9% oli teistest rahvustest.

Omavalitsuse suurim jõgi on edelapiiril voolav Šešupė; teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Nova, Višakis, Pilvė ja Jūrė. Rajoon asub Šešupė madalikul. Metsadega on kaetud 56% omavalitsuse pindalast.

Kazlų Rūda omavalitsuse territooriumit läbib Via Baltica.


Jankai,_seniūnija.JPG|Jankai
Plutiskiu_baznycia.jpg|Plutiškėse kirik
Antanavas.JPG|Antanavas
Kazlų_Rūdos_miškai1.JPG|Kazlų Rūda mets
Novaraistis1.jpg|Novaraistise ornitoloogiline kaitseala


## Välislingid

* Kazlų Rūda omavalitsuse koduleht
Intuitiivteaduste Kool

**Intuitiivteaduste Kool** on Tallinnas ja Tartus tegutsev kool (ja samuti kirjastus), mis õpetab teaduslikele eksperimentidele mitte alluvaid aineid.
__TOC__
Intuitiivteaduste Kooli eesmärgiks on õpilaste sensitiivsete võimete arendamine. Õpetatavate ainete hulka kuuluvad bioenergeetika, grafoloogia, tantra, tarokaartidega ennustamine, geštaltteraapia, neurolingvistiline programmeerimine, psühhomeetria, reiki, astroloogia, numeroloogia, pildamine, šamanism, feng shui jt.

Eri aegadel on kooli lektoriteks olnud Viljo Viljasoo, Ilmar Soomere, Ingvar Luhaäär, Veeliks Jalakas, Tiit Teras, Tõnu Aru, Janno Seeder, Rita Värnik, Milvi Koplus, Andres Klemet, Mercedes Merimaa, Rein Weber, Luule Viilma, Gunnar Aarma, Anti Kidron jt.

Õppeperiood jaguneb kevad- ja sügissemestriks. Kummagi semestri käigus õpetatav materjal on erinev ja semestrite läbimise järjekord pole tähtis.

Kooli astuda soovijatele korraldatakse vastuvõtukatse, kus mõõdetakse pendliga nende energiat. Vastu ei võeta inimesi, kellel katse korraldajad arvavad olevat väga tugeva negatiivse energia ja/või tugevad vaimsed häired.

Intuitiivteaduste Kool tegutseb alates 1990. aastate algusest. Kooli asutajaks ja vaimseks isaks on Ingvar Luhaäär.

Intuitiivteaduste Kool on aastatel 1994–2015 välja andnud sadakond raamatut.

## Kriitika

Intuitiivteaduste Kooli on mainitud portaalis skeptik.ee seoses portaali poolt välja antava Umbluu preemiaga. 2012. aasta Umbluu preemia määrati Viljo Viljasoole. Selleteemalises Martin Välliku artiklis öeldakse, et preemia aupaiste laieneb ka paljudele teistele isikutele ja institutsioonidele, sealhulgas Intuitiivteaduste Koolile.

Kooli nimevalikut on esitatud kui näidet sellest, kuidas esoteeriliste teadmiste õpetajad võtavad üle teaduslike struktuuride ja institutsioonide nimetusi, et nende kaudu tõsta enda usaldusväärsust ja kaalukust.

## Viited

## Kirjandus

* Ingvar Luhaäär. "Intuitiivteaduste kooli lugu". Tallinn: Intuitiivteaduste Kool, 2010. ISBN 9789949901722

## Välislingid

*Intuitiivteaduste Kooli koduleht
*Intuitiivteaduste päeva naelaks kujuneb kompuuterravi. Sakala, 14.05.1999
Franz Sintenis

**Franz Leopold Friedrich Sintenis** (27. august 1835 Alten – 15. veebruar 1911 Ventspils) oli baltisaksa pedagoog entomoloog ja kirjamees.

Franz Leopold Friedrich Sintenis sündis 1835. aastal Dessau lähedal Saksamaal ning õppis Bonni ja Berliini ülikoolis filoloogiat ning kuulas ka maateaduse loenguid.

Ta siirdus 1858. aastal Liivimaale ja kus asus tööle Võrus sealse Krümmeri erakooli ülemõpetajana, saades hiljem kooli juhatajaks. Kaheksa aasta pärast võttis ta vastu ülemõpetaja koha Tartu Kubermangugümnaasiumis, kusF. Sintenis  õpetas pensionile minekuni (1888) saksa keelt ja kirjandust ning kreeka ja ladina keelt. 

1871. aastal valiti F. Sintenis Tartu Loodusuurijate Seltsi liikmeks.

## Teoseid
*Sintenis, Franz 1875. *Briefe von Goethe, Schiller, Wieland, Kant, Böttiger, Dyk und Falk an Karl Morgenstern*. Dorpat: W. Gläser.
*Sintenis, Franz 1899. *Forstinsecten der Ostseeprovinzen*. Dorpat.
*Sintenis, Franz 1905. *Goethe und Schiller in chronologischer Übersicht nebst literarischen nachweisen für Lehrer und Lernende*. Dorpat: Bergmann.
## Viited

## Kirjandus
*Kaupo Elherg ja Vello Kaavere, 150 aastat Franz Slntenlse sünnist,  Eesti Loodus, 1985, nr 8
## Välislingid
* 
* 1867. aastal Tartus läbi viidud rahvaloendusülevaade Tartu elanikkonnast. Franz Sintenis, www.ra.ee
Loode-Venemaa valitsus

**Loode-Venemaa valitsus**, ka **Põhja-Lääne valitsus** (vene keeles *Северо-Западное правительство* või *Правительство Русской Северо-Западной области*) oli koalitsioonivalitsus, mis moodustati 11. augustil 1919 Tallinnas. Valitsuse ametlik asukoht oli Narva. Valitsuse üks peaülesandeid oli likvideerida bolševism Pihkva, Novgorodi ja Petrogradi kubermangus, Vene kodusõjas. 

Valitsusse kuulusid kadetid, paremesseerid ja menševikud.

Valitsus lagunes pärast 5. detsembrit 1919, kui Judenitši juhitav Loodearmee oli saanud suuri kaotusi.

## Loode-Venemaa valitsuse koosseis
*Ministrite nõukogu esimees, välis- ja rahaminister 11. august – 5. detsember 1919: õuenõunik Stepan Lianozov (1872–1951; *Лианозов Степан Георгиевич*)
**staabiohvitser ministrite nõukogu juures: Doluhhanov (*Долуханов*)
*asjadevalitseja Aleksei Melnikov
*sõjaminister Nikolai Judenitš
*sõjaminister: Mihhail Suvorov (1877–1948)
**sõjaministri abi: kindral Kondõrjev (*Кондырев*)
*välisminister: (kindralstaabi polkovnik Konstantin Nikolai von Krusenstern (1883–1962; Константин Акселович Крузенштерн) ?)
*välisminister: Loodearmee kindralstaabi polkovnik Konstantin Nikolai von Krusenstern (1883–1962; *Константин Акселович Крузенштерн*)
*siseminister:
**K. Aleksandrov (*К. А. Александров*); kuni 9.1919
**Jevgeni Kedrin (*Е. И. Кедрин*); 10.9.–1.10.1919 oli ka kohtuminister
*mereminister: kontradmiral Vladimir Pilkin (1869–1950; ru)
*rahandusminister: Stepan Lianozov (*Лианозов Степан Георгиевич*)
*kohtuminister: Jevgeni Kedrin (Е. И. Кедрин) (10.9.–1.10.1919 ka siseminister)
*põllutööminister: Pjotr Bogdanov (1888–1941; ru)
*posti- ja telegraafiminister: Filippeo (*М. М. Филиппео*)
*kaubanduse, tööstuse, varustuse ja tervishoiuminister: Manuel Margulies (1869–1939; *Мануэль Сергеевич Маргулиес*)
*riigikontrolör ja Loodearmee valitsuse esindaja Eesti Vabariigis: Vassili Gorn (1875–1938; *Василий Леопольдович Горн*)
*toitlusminister: Filipp Eišinski
*haridusminister: F. A. Ern
*hoolekandeminister: A. S. Peškov
*usutunnistuseminister: J. F. Jevsejev
*ühiskondlike tööde minister: N. N. Ivanov

## Viited
Serbia katepanikion

**Serbia** või **[[Stari Ras|Rasi]] (***[[Raška (region)|Raška]]***) katepanikion** (kreeka: *κατεπανίκιον Σερβλίας*) oli ajavahemikus 971–976, Ioannes I Tzimiskēsi (valitses 969–976) valitsusajal rajatud Bütsantsi provints. See koosnes Serbia vürstkonnast; Rasi piirkonnast; Serbia piiskopkonnast (Rasi piiskopkond) ja pealinnast (Ras).

Andmed Rasi *katepano* kohta Tzimiskēsi valitsusajal puuduvad.

Tzimiskēs vallutas ala, kohates jõulist vastupanu.

Rasi *[[strategos]]*e pitser on dateeritud Tzimiskēsi valitsusajaga, mis teeb võimalikuks, et Tzimiskēsi eelkäija Nikephoros II Phokas saavutas Raškas tunnustamise. *Rasi protospatharios ja katepano* oli Bütsantsi kuberner nimega Ioannes.

Bütsantsi sõjaline kohalolek lõppes varsti pärast seda sõdades Bulgaaria vastu ja taastati alles u. 1018. aastal lühiealise Sirmiumi teemaga, mis aga ei ulatunud eriti Raška põlisaladele.
Eve Reinväli

**Eve Reinväli** (sündinud 1. septembril 1972) on eesti aktivist ja vildikunstnik. 

Ta on töötanud pikka aega asenduskodus kasvatajana ning on ka Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu looja.

## Haridus
2015 – 2019 Tallinna Ülikool (eripedagoogika BA)

## Viited

## Välislingid
*Eve Reinväli vilditud nukkude näitus
*Eve Reinväli õpetab viltimist, Maalehe blogi, 28. aprill 2011.
*Eve Reinväli muinasjutuline vildimaailm, parnupostimees.ee, 1. september 2012.
* Hobivillakunstnik Eve Reinväli tõi Urge raamatukokku vahvaid tegelasi, parnupostimees.ee, 10. september 2014.
Gustav Bauer

**Gustav Adolf Bauer** (6. jaanuar 1870 Darkehmen, Ida-Preisimaa (tänapäeval Ozjorsk, Kaliningradi oblast, Venemaa) – 16. september 1944 Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik, Saksamaa riigikantsler (valitsusjuht) 1919. aasta juunist kuni 1920. aasta märtsini.

Gustav Bauer oli pärit kohtutäituri perekonnast. Pärast rahvakooli lõpetamist 1884. aastal töötas ta advokaadibüroos kirjutajana. Raske haiguse tõttu amputeeriti tal 1888. aastal üks jalg. Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikkusse Parteisse astus ta 1891. aastal. 1893–1895 oli Gustav Bauer tuntud juristi Fritz Friedmanni büroo juhataja. 1895. aastal asutas Bauer Saksamaa Bürooteenistujate Keskliidu, mille eesotsas oli ta kuni 1908. aastani, mil see ühe teise organisatsiooniga ühines. 1908–1918 oli Gustav Bauer Saksamaa Ametiühingute Keskkomisjoni teine esimees.

Aastatel 1912–1928 oli ta Riigipäeva liige. 1918. aasta oktoobris kutsuti Bauer Riigi Tööameti riigisekretäriks Max von Badeni valitsuses.

13. veebruarist 1919 oli Gustav Bauer Saksamaa tööminister. 21. juunist 1919 kuni 27. märtsini 1920 oli Gustav Bauer Saksamaa riigikantsler. 1921. aasta märtsist kuni 1922. aasta novembrini oli ta riigivarade minister ja asekantsler.

## Viited
2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valikturniiri alagrupp H

Sellel lehel on ära toodud **[[2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused|2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste]] [[2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valikturniir|Euroopa valikturniiri]] alagrupp H** tulemused ja statistika. Valikturniir algas 6. septembril 2016 ning lõppes 10. oktoobril 2017.

## Tabel

## Mängude tulemused

----

----

----

----

-----

----

----

----

----

## Viited

## Välislingid
* Mängude toimumisajad