open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tõnis Vares

**Tõnis Vares** (23. juuli 1859 Lätkalu küla, Võisiku vald, Viljandimaa – 26. juuni 1925 Tallinn) oli Eesti riigiametnik ja poliitik.

Tõnis Vares õppis aastatel 1872–1882 Riias vaimulikus koolis ja seminaris ning sooritas 1882. aastal eksternina küpsuseksami Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi juures.

1887. aastal lõpetas Tõnis Vares Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna.

Aastatel 1882–1884 töötas Tõnis Vares senaator Manasseini revisjoni tõlgi ja nõunikuna Eesti küsimustes. 1888. aastast oli T. Vares kohtuameti kandidaat Tallinnas, 1899. aastast Haapsalu talurahvaasjade komissar ja 1903. aastast ametnik kindralkuberneri juures Vilnos.

1906. aastast töötas T. Vares Peterburis, Venemaa keisririigi Rahaministeeriumis, ning oli ka Talurahva Panga nõukogu liige Riias ja Peterburis ning aastatel 1914–1917 Venemaa keisririigi rahaministri nõukogu liige ja kaudsete maksude peavalitsuse ülema abi. Hea teenistuse eest anti talle Venemaa keisririigi salanõuniku tiitel.

Märtsis 1917 naasis Tõnis Vares Venemaalt Eestisse. Ta määrati 1919. aastast rahaministri abiks ja oli 28. juuli – 26. oktoobril 1920 Eesti Vabariigi rahaminister, Jaan Tõnissoni teises valitsuses. Rahaministrina oli T. Vares ka Venemaale evakueeritud Eesti varade tagasitoomiseks loodud erikomisjoni esimees kuni 1920. aasta augustini.

14. veebruarist 1921 (nimetatud 21. jaanuaril 1921) kuni 21. juunini 1922 oli Tõnis Vares Moskvas esimene Eesti saadik Vene SFNVs.

Peale lahkumist Eesti Välisministeeriumi teenistusest oli Tõnis Vares kuni 26. juulini 1924 Eesti Riigikohtu liige ja seejärel kuni 1925. aastani Eesti Panga direktor.

Tõnis Vares suri 26. juunil 1925 ja maeti Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*
Tallinna Aleksandri Gümnaasium

**Tallinna Aleksandri Gümnaasium** oli aastatel 1872–1917 Tallinnas tegutsenud haridusasutus.

Tallinna Aleksandri Gümnaasium (vene keeles *Ревельская Александровская гимназія*) asus aadressil Vene turg 1, Vene turu põhjapoolsel küljel (tänapäeval Viru väljak 2) 1850. aastal ehitatud Rotermanni kaubamaja hoones, mille Tallinna Linnavalitsus omandas 1871. aastal ning avas hoones 31. mail esimese kolmeklassilise venekeelse poeglastegümnaasiumi Eestis.

Vene õppekeelega gümnaasiumi avamise kuulutus teatati, et kui leidub soovijaid, võetakse õppeainete hulka ka eesti keel. Tallinna Aleksandri gümnaasiumi arhiivi dokumentides nimetatakse ladina, kreeka ja eesti keele õpetajana Margus Salemit, kes on tuntud ka eesti-vene sõnaraamatu koostajana.

1914. aastal nimetati Riia õpperingkonna (Reveli) Tallinna Linna Kõrgem Algkool, Tallinna Aleksandri Gümnaasiumiks (vene k *Ревельское высшее начальное училище Императора Александра I Благословенного*).

Pärast Teist maailmasõda töötas selles hoones aastakümneid kutsekool, enne lammutamist oli see aga Tallinna Pedagoogilise Instituudi üks õppehooneid.

## Gümnaasiumi direktoreid
* 1886–1891, Grigori Jantševetski
* 1898 kolleegiumi assessor Pogodin
* 1905 Pjotr Polsinski (Пользинский Петр Степанович)

## Gümnaasiumi lõpetajaid
* Julius Albert Borkvell
* Pärtel Haliste
* Martin Jervan
* Richard Jõgis
* Paul Kogerman
* Ernst-Carl-Johannes Limberg
* Johan Pitka
* Jaan Poska
* Harald Tummeltau
* Roman Ungern von Sternberg
* Tõnis Vares

## Vaata ka
* Tallinna Nikolai Gümnaasium
* Pärnu Aleksandri Gümnaasium
* Tartu Aleksandri Gümnaasium
* Riia Aleksandri Gümnaasium (1868–)

## Viited

## Välislingid
* Hoone, kus 1872–1917 asus Tallinna Aleksandri Gümnaasium, kultuurimälestis nr 1187
* О. Хойнацкiй. ''"Двадцатипятилѣтiе Ревельской Александровской гимназiи. (1872-1897)''. Ревель 1897
Albert Kallasmaa

**Albert Kallasmaa** (aastani 1936 **Albert Krantsmann**, hüüdnimi **Breti**; 2. veebruar 1915 – 27. oktoober 1969) oli eesti kunstnik.

Eraklik külakunstnik Albert Kallasmaa läks vabasurma 1969. aastal. Ta on maetud Sinalepa õigeusukalmistule (Ridala vallas Läänemaal). 

## Välislingid
*http://kallasmaa.blogspot.com/
Tuikekublik

**Tuikekublik** on ainurakse organismi organell, mille kaudu ta eritab liigset vett ja jääkaineid, reguleerides ühtlasi raku osmootset rõhku.

See on pulseeriv vakuool, mis liigub kindlate ajavahemike järel (näiteks tavalisel amööbil 5–8 minuti takka) rakupinna juurde ja sulab kokku rakumembraaniga, heites oma sisu rakust välja. Magevees on lahustunud ainete kontsentratsioon rakus kõrgem kui keskkonnas. Seetõttu voolab vesi osmoosi teel rakku. Kui tuikekublik ei viiks ülearust vett rakust välja, kasvaks veehulk selles üha, kuni rakk plahvataks.

Amööbidel on tuikekublikuid üks või mitu, kingloomadel kaks (üks keha eesmises, teine tagumises kolmandikus). Kinglooma tuikekublik koosneb kesksest reservuaarist ning 5–7 seda radiaalselt ümbritsevast toomakanalist.

Kõige rohkem on uuritud protistide seas kingloomade, amööbide, keerdviburlaste ja *[[Dictyostelium]]*ide, rohevetikaist *[[Chlamydomonas]]*e tuikekublikuid.

## Töötsükkel kinglooma näitel
Kingloom tuikekubliku töö võib jagada kolme faasi. Esimeses tööfaasis koguneb toomakanalitesse vedelik, misjärel kanalid muutuvad hästi nähtavateks, aga keskne reservuaar on siis märkamatu. Teises faasis ehk diastoolis tühjenevad toomakanalid kesksesse reservuaari, mis muutub hästi märgatavaks, toomakanalid seevastu muutuvad märkamatuks. Kolmandas faasis ehk süstoolis tühjeneb reservuaar läbi erilise rakukestas oleva ava ehk eritusurve ümbritsevasse keskkonda, misjärel pole enam märgata toomakanaleid ega reservuaari. Seejärel algab protsess uuesti.

Kinglooma esimene ja tagumine tuikekublik töötavad kordamööda. Üks tsükkel kestab 10–15 sekundit. See aga sõltub keskkonnast, sest magevees elavatel kingloomadel töötab tuikekublik hoopis kiiremini kui merevees elavatel ja parasiitsetel kingloomadel. Poole kuni kolmveerand tunniga viiakse tuikekubliku kaudu kehast välja sama suur kogus vedelikku kui on kinglooma ruumala. See vedelik tungib tema kehasse niihästi läbi rakusuu koos toitevakuoolidega kui osmootselt läbi rakuseina.

## Viited
Angry Birds

**"Angry Birds"** (inglise keeles, 'vihased linnud') on Soome arvutimängufirma Rovio Mobile arvutimäng. 

Mängu loomise põhiline inspiratsioon oli joonistus tiibadeta lindudest. Mäng lasti müüki esmalt Apple'i operatsioonisüsteemi iOS tarbeks detsembris 2009. Sestsaati on mängu Apple'i veebipoest App Store ostetud üle 12 miljoni eksemplari, mis ajendas firma tegema mängust uusi versioone teistele puutetundliku ekraaniga nutitelefonidele, muuhulgas ka neile, mis kasutavad operatsioonisüsteemi Android.

Mängijad kasutavad lingu, et heita linde mitmesugustele ehitistele või nende sisse paigutatud sigade pihta eesmärgiga hävitada kõik mänguväljal olevad sead. Uutele tasemetele jõudes ilmuvad uued linnud, mõned neist mängija aktiveeritavate erivõimetega. Rovio Mobile on varustanud "Angry Birdsi" arvukate tasuta uuendustega, mis lisavad mängusisu, samuti on firma lasknud mängust välja eraldiseisvaid pühade- ja promoversioone.

"Angry Birdsi" on kiidetud selles saavutatud hea tasakaalu eest haarava mängu, koomilise stiili ja madala hinna vahel. Selle populaarsuse tõttu on mängust loodud uusi versioone arvutitele ja mängukonsoolidele, tekkinud on turg mängutegelastega seotud kaupadele ja pikas perspektiivis kavandatakse isegi filmi või teleseriaali. Kõigil platvormidel ja versioonides kokku oli mängu 2011. aasta novembri alguseks alla laaditud 500 miljonit korda. "Angry Birdsi" on nimetatud "üheks praeguse aja levinumaks mänguks", "üheks 2010. aasta suurimatest hittidest" ja "edukaimaks mobiilirakenduseks, mida maailm on tänini näinud". Mäng on saadaval ka veebibrauseri Google Chrome rakendusena.

Meedias on kasutatud koguni väljendit ""Angry Birdsi" põlvkond", märkimaks selliste noorte vanuserühma, kelle mõtteviis ja meediatarbimise harjumused on kujunenud selle mängu mõjul ja ajal.

## Vaata ka
* Angry Birds: Kurjad linnud. Film
* Angry Birds 2: Kurjad linnud 2. Film
* Angry Birds 3: Kurjad linnud 3. Film

## Viited
Neurokirurgia

**Neurokirurgia** (või neuroloogiline kirurgia) on meditsiini haru, mis tegeleb närvisüsteemi mis tahes osa, sealhulgas aju, selgroo, seljaaju ja ajuveresoonkonna haiguste ennetamise, diagnoosi, ravi ja taastusraviga. 

Eestis koolitatakse neurokirurge vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis.

## Haridus ja koolitus

### Eestis

Tartu Ülikooli neurokirurgia residentuur toimub 5-aastase õppena, kokku 55 kuud, millele lisandub 5 puhkusekuud. Õpe koosneb praktilisest ja teoreetilisest koolitusest.

### Ameerikas
Ameerika Ühendriikides peab neurokirurg õppima neli aastat ülikoolis, neli aastat meditsiinikoolis, aasta internina ja viis kuni kuus aastat neurokirurgia residentuuris. 

## Konditsioonid
### Muud konditsioonid, mida neurokirurgid ravivad:
*Selgroolüli song
*Vesipeasus
*Peatraumad (aju verevalumid, kolju luumurrud)
*Seljaaju traumad
*Piirdenärvisüsteemi närvide traumaatilised vigastused
*Piirdenärvisüsteemi kasvajad
*Mõned liikumishäired (arenenud Parkinsoni tõbi)
*Veresoonkonna väärarengud
*Moyamoya haigus

## Vaata ka
* lobotoomia
* Harvey Cushing – tuntud neurokirurgia isana
* Walter Dandy – tuntud kui üks neurokirurgia rajajaist
* Wilder Penfield – tuntud kui üks neurokirurgia rajajaist, ja epilepsia neurokirurgia teerajajana
* Joseph Ransohoff – asutas esimese neurokirurgia intensiivravi osakonna.
* Gazi Yasargil – tuntud mikroneurokirurgia pioneerina

## Välislingid

* Patient Information
* Primary Certification Process in America
* Albert L. Rhoton, Jr., MD
* Stereotactic Radiosurgery Program
* Neurokirurgia
* Neurokirurgia, Prof. Toomas Asser
Kersti Unt

**Kersti Unt** (sünninimi **Kersti Tigane**; sündinud 25. juunil 1950 Tartus) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.

2005. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis teadusmagistrikraadi eesti kirjanduse alal tööga "Omakirjastuslikud väljaanded diskursiivsete muutuste kandjana nõukogude eesti kirjanduses".

Ta on töötanud Tartu Ülikoolis maailmakirjanduse lektorina.

Kersti Unt on inglise keelest tõlkinud teiste hulgas William Faulkneri, Thomas Hardy, Robert Louis Stevensoni, Salman Rushdie, Graham Swifti, David Lodge'i, Philip Rothi, Robert van Guliki, Gilbert Keith Chestertoni, Peter Ackroydi jt teoseid.

## Tunnustus

* 2008 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: William Faulkner "Absalom, Absalom" ja Cormac McCarthy "Tee")
* 2020 Tartu Ülikooli aumärk
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"
* 2025 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Isiklikku
Kersti Undi abikaasa oli kirjandusteadlane Jaan Unt. Nende lapsed on Marja Unt ning Jaan-Kristjan Unt.

## Viited
Andre Pung

**Andre Pung** (sündinud 28. märtsil 1970 Tartus) on Eesti diplomaat, 2024. aastast Eesti Vabariigi suursaadik Taanis.

## Haridus
Ta lõpetas 1988. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna aparaadiehituse erialal. 

## Riigiametniku ja diplomaadina
Ta töötab välisministeeriumis alates 1993. aastast, kui ta asus tööle välisministeeriumi välismajanduspoliitika osakonda. Aastatel 1996–1999 töötas ta majandusdiplomaadina Eesti saatkonnas Riias ja 1999–2001 välisministeeriumi välismajanduspoliitika osakonna büroo direktorina. Seejärel töötas Pung välisesindustes: aastatel 2001–2005 oli ta Peterburis peakonsul ja 2006–2010 oli Pung Eesti suursaadik Iirimaal.

2010. aastast peale töötas Pung välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna peadirektorina. Lisaks sellele ametikohale määrati Pung perioodil 2011-2014 kokku kolme riigi saadikuks: 2011. aastal sai Pung esimeseks Eesti suursaadikuks Kuveidis; 2012. aastal sai ta Eesti suursaadikuks Araabia Ühendemiraatides  ja 2014. aastal Eesti suursaadikuks Kataris. Ka suursaadikuna resideeris Pung Tallinnas.

2015. aastal sai Andre Pung suursaadikuks ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures asukohaga Genfis ning sama aasta augustis ka Eesti suursaadikuks Maailma Kaubandusorganisatsiooni juures. 

Aastatel 2019–2024 töötas ta Tallinnas välisministeeriumi peahoones Euroopa osakonna Lääne-Euroopa büroo direktorina. Punga ametiaja jooksul avati Eesti uus aukonsuli esindus Prantsusmaal ja Tallinnas püstitati Saksamaa poolt kingitud sõbrakarukuju.

9. aprillil 2024 nimetas president Alar Karis
Andre Punga Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Taani Kuningriigis, asukohaga Kopenhaagenis. Ta andis volikirja üle kuningas Frederik X-le 19. septembril 2024.

## Viited
Ole Klemetsen

**Ole Klemetsen** (sündinud 30. augustil 1971 Stavangeris) on Norra endine poksija.

Klemetsen osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Robin Reidile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Klemetsen sai I keskkaalus (kuni 71 kg) pronksmedali 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Israel Akopkohjanile (NSV Liit) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Torsten Schmitzile (Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. 

Klemetsen poksis oktoobrist 1992 kuni juunini 2001 elukutselisena ning pidas kokku 51 kohtumist, millest võitis 45 (neist 36 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 4 nokaudiga) kohtumist.

## Viited

## Välislingid

* 
*Ole Klemetsen lehel ''BoxRec''. Inglise keeles
Jevgeni Moissejenko

**Jevgeni Moissejenko** (Moiseenko) (sündinud 9. jaanuaril 1981 Omskis) on Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja. 

Ta lõpetas Peterburi Teatriakadeemia nukunäitleja erialal 2002. aastal. 

Ta töötas Venemaal Hakassia Riiklikus Nukuteatris aastatel 2002–2007. 

Aastast 2008 töötab ta Eesti Nuku- ja Noorsooteatris. Ta on mänginud näiteks nukulavastustes „Mängurid“, „Oskar ja Roosa Daam“, „Kuldvõtmeke“, „Võlurätik“ ning jõululavastustes „Väike nõid“, „12 kinki jõuluvanale“ ja "Karlsson katuselt". 

## Tunnustus

* Eesti Noorsooteatri kolleegipreemia Auruvedur ehk kõige enam etendusi andnud meesnäitleja hooajal 2023/2024 (127 etendust).
Rein Agur

**Rein Agur** (sündinud 25. novembril 1935 Paides) on eesti lavastaja.

Agur tõi Eesti nukuteatri ajaloos esimese lavastajana nukureaalsusse sügava kunstilise taotluse. Tema lavastustele on omane mängulisus, kujundlikkus, mitmetasandilisus, fantaasia, eri mängulaadide ja stiilide põimumine. Tema lavastused rajanevad enamasti "avatud mängul", kuid nii mõnigi kord pöördus ta ka traditsioonilise sirmiteatri poole. Nii mõnigi kord toimus teatrimäng mitmel tasandil, st kasutati "teater teatris" või "mäng mängus" lavalist väljendusvormi.

## Elulugu
Ta on esimene Eesti nukuteatri lavastaja, kes on saanud akadeemilise nukuteatrihariduse: ta õppis Leningradi Riiklikus Teatri-, Muusika- ja Kinematograafia Instituudis (LGITMiK), mille lõpetas 1963. aastal nukunäitleja erialal. Samal aastal tegi ta Eesti NSV Riiklikus Nukuteatris oma esimese lavastuse, tuues lavale Oskar Liigandi nukunäidendi "Pardike Tuttpütt".

Rein Agur töötas Nukuteatris aastatel 1963–1966 lavastaja assistendina ning 1966–1981 ja 1992–1994 lavastajana. Aastatel 1981–1992 oli ta Nukuteatri peanäitejuht. 1994. aastast on vabakutseline.

Ta on loonud Nukuteatris üle 70 lavastuse. Tema 1960. aastate lavastused, milles võis märgata seniste trafarettide eiramise püüdu, olid tegelikult eelmänguks 1970. aastate plahvatuslikule väljundile sirmivaba nukuteatri näol.

Rein Agur on olnud Eesti nukuteatris samasugune uuendaja nagu Evald Hermaküla, Jaan Tooming, Kaarin Raid ja Ingo Normet draamažanris.

## Tunnustus
* 1971 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1987 – Eesti NSV rahvakunstnik
* 2008 – ASSITEJ Eesti Keskuse Tähelepanuteatri preemia pikaajalise loomingu eest
* 2011 – Salme Reegi nimeline auhind
* 2022 – Väikese Printsi tunnustusauhind pikaajalise silmapaistva töö ja panuse eest laste- ja nukuteatri arengusse 
* 2023 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Lavastusi
* "Punamütsike" 1973
* "Väike Illimar" 1975
* "Gulliver ja Gulliver" 1979
* "Pessi ja Illuusia" 1982
* "Suveöö unenägu" 1985

## Isiklikku
Tema vend Jaak Agur oli arst.

## Viited
Meelis Pai

**Meelis Pai** (sündinud 9. veebruaril 1968) on eesti endine teatrijuht ja ettevõtja.  

Ta on lõpetanud 1987. aastal Tartu 15. Keskkooli ja 1996. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna näitejuhtimise erialal.  Alustas 2002. aastal magistriõpinguid kultuurikorralduse erialal Tartu Ülikoolis.

1997–2000 oli Tallinna Linnateatri välissuhete juht. 2000. aastast Eesti Nuku- ja Noorsooteatri direktor, seal hulgas täitis 2006–2011 kunstilise juhi ülesandeid. 2002. aastal algatas ta rahvusvahelise teatrifestivali Young Century ja oli 2004. aastal praeguse Nukuteatrimuuseumi idee ja ehitamise kandev jõud. 2006. algatas ta festivali Tallinn Treff ning oli 2006–2012 selle peakorraldaja. 2007 rajati tema juhtimisel Auruteater. Oli ajavahemikult 2003-2015 mitmete muusikalide sh "Helisev muusika", "Grease", "Romeo & Julia", "High School Musical", "Libahunt", "Kevadine ärkamine", "Shrek" ja "Billy Elliot" produtsent.

2013–2017 oli Meelis Pai Keskerakonna liige ja töötas 2013. aastast Tallinna linnapea Edgar Savisaare nõunikuna. Tema esimeseks laiemat kõlapinda leidnud tööks sai vahtplastist Ülemiste vanakese tegemine Ülemiste ristmiku avamiseks. Sama aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel kandideeris Pai Tallinna volikokku.

Alates 1. aprillist 2015 Salme Kultuurikeskuse kunstiline juht ja Tallinna Linnavolikogu liige. 2015. aastal sattus ta skandaali seoses muusikali "Billy Elliot" lavastusega, kus mitmele osatäitjale jäi kokkulepitud töötasu maksmata.

2016–2017 Tallinna Linnahall AS-i nõukogu esimees. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Savisaare valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas. 

## Isiklikku
Tema isa Henn Pai oli Vanemuise ooperilaulja.

## Liikmesus
* 2008 – Tallinna Vanalinna Rotary klubi liige, president aastatel 2014–2015
* 2009–2011 Rahvusvahelise nukuteatrite liidu UNIMA Eesti keskuse president, alates 2011 asepresident
* 2011 Põhja- ja Ida-Euroopa Nukukunstide Keskuse asutajaliige

## Tunnustus
* 2010 Eesti Vabariigi Valgetähe IV klassi orden 
* 2010 Eesti muuseumide aastaauhinnad Aasta turundaja 
* 2011 UNICEF-i Sinilinnu aastapreemia 

## Viited
Ferdinand Veike

**Ferdinand Veike** (13. november 1924, Saueaugu küla, Küti vald – 14. august 2015) oli eesti nukunäitleja ja teatrijuht, Eesti Riikliku Nukuteatri rajaja ja peanäitejuht (1951–1980).

Ferdinand Veike suunas ja juhtis aastakümnete eesti nukuteatri arengut ning koolitas mitme põlvkonna nukunäitlejaid ja -lavastajaid. 1962. aastal asutas Ferdinand Veike Eesti Riikliku Nukuteatri juurde Teatriühingu õppestuudio nukuosakonna ehk Nukuteatri õppestuudio. Stuudio õpilastest kujunes Eesti nukunäitlejate ja -lavastajate raudvara.
Eesti Riikliku Nukuteatri peanäitejuhina tõi Ferdinand Veike 29 aasta jooksul Nukuteatri lavale üle 80 lavastuse, kokku tõi Veike lavale üle saja lavastuse.
Erilise tuntuse saavutas Ferdinand Veike omaloominguliste Buratino-kavadega, mis said alguse 1955. aastal Eesti Raadios esitatud kuuldemängudest.

Ferdinand Veike sündis Küti vallas Saueaugu külas 13. novembril 1924 isatalu tagatoas pere kaheksast lapsest noorimana. Õppinud Viru-Jaagupi algkoolis aastatel 1932–1938, Jõhvi Keskkoolis aastatel 1938–1941, Rakvere Gümnaasiumis aastatel 1941–1942, Tallinna teatrikoolis 1942–1946, Ostrovski-nimelises Leningradi Teatriinstituudis režii erialal 1950–1951.

Ferdinand Veike töökohad teatrites enne Eesti Riiklikku Nukuteatrit: 1944–1948 tantsija, näitleja ja lavastaja Riiklikus Noorsooteatris; 1948–1951 näitleja, näitejuht ja lavastaja Tallinna Riiklikus Draamateatris.

Oma esimese nukulavastuse tegi ta 1948. aastal Draamateatris, tuues publiku ette Helmut Vaagi nukunäidendi "Reinuvader Rebane".

Kui Ferdinand Veike 1951. aastal Leningradist naasis, tehti talle Kunstide Valitsuse käskkirjaga ülesandeks moodustada Nukuteater. Veikest sai Eesti esimese iseseisva nukuteatri, mis tollal kandis nime Eesti Vabariiklik Nukuteater, esimene peanäitejuht. Nukuteatri kunstilist tegevust juhtis Ferdinand Veike kuni aastani 1980.

Ferdinand Veike suri 2015. aasta 14. augusti hommikul.

## Tunnustus
* 1949 Eesti NSV riiklik preemia
* 1960 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1977 Eesti NSV rahvakunstnik
* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2008 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind 
* 2014 Tallinna teenetemärk

## Isiklikku
Ta oli Jaak Variku väimees.

Veike poeg Jaak Veike oli kinnisvaraärimees, kes tapeti 32-aastaselt 11. veebruaril 1998 .

## Viited
Puutepunktid

**Puutepunktid** oli aastail 2011–2021 ilmunud sõltumatu ajakiri, mis võitles erivajadustega inimeste õiguste eest.

Ajakiri oli suunatud eeskätt puudega inimestele ja nende pereliikmetele, valdkonna spetsialistidele, poliitikakujundajatele ning sotsiaaltöö, meditsiini ja eripedagoogika üliõpilastele ja õppejõududele. Ajakirjas käsitleti sageli pikemalt lugusid, mida kajastati Eesti Televisiooni telesaates "Puutepunkt".

Ajakiri ilmus 2011. aasta oktoobrist sagedusega kümme numbrit kalendriaastas. Ajakirja andis välja MTÜ Puutepunktid ja selle peatoimetaja oli Tiina Kangro. Ajakiri on veebis kättesaadav Puutepunkti portaalis.

## Välislingid
*Ajakirja Puutepunktid koduleht
Kalkun (perekond)

**Kalkun** (*Meleagris*) on perekond kanaliste seltsis  kalkunlaste sugukonnas. 

Perekonda kuulub kaks liiki:
*Metskalkun (*Meleagris gallopavo*) – sellesse liiki kuulub ka kodukalkun
*Silmikkalkun (*Meleagris ocellata*)

Perekonna levila piirdub Põhja- ja Kesk-Ameerikaga.
Aleksei Budõlin

**Aleksei Budõlin** (sündinud 5. aprillil 1976 Tallinnas) on endine Eesti judomaadleja ja praegune judotreener. 

Ta on lõpetanud 2013. aastal Tallinna Ülikooli kehakultuuri erialal.

Pärast sportlaskarjääri oli ta kolm aastat Eesti juunioride judokoondise peatreener ja neli aastat (kuni peatreeneri ametikoha koondamiseni 2016. aasta sügisel) täiskasvanute koondise peatreener. Jaanuarist 2017 töötab Aleksei Budõlin Šveitsi judokoondise treenerite meeskonnas. 2018. aasta seisuga töötab ta Šveitsi judokoondise peatreenerina.

Aleksei Budõlin on täiskasvanute tiitlivõistlustel võitnud kokku kaheksa medalit: olümpiamängudelt ühe, maailmameistrivõistlustelt kaks ja Euroopa meistrivõistlustelt viis. Lisaks on ta kaks korda tulnud Euroopa juunioride meistriks. Lisaks on ta võitnud mitmel tippturniiril (World Cup, Grand Prix ja Grand Slam) üheksa esikohta.

Alates lapsepõlvest treenis ta pikka aega Feliks Saakjani käe all. Viimastel sportlasaastatel juhendas teda Davor Vlaskovac.

Aleksei Budõlin on treenerina juhendanud Eestis järgmisi sportlasi: Georgi Ladõgin, Aleksandr Marmeljuk, Jevgeni Salejev, Elnur Alijev, Grigori Minaškin. Neist Minaškin sai 2016. aastal Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali ning võistles ka Rio de Janeiro olümpiamängudel.

## Muu spordiga seotud tegevus
Lisaks judole on Aleksei Eesti meister saalijalgpallis (2012) ja rannajalgpallis (2011) ning võitnud pronksmedali Eesti meistrivõistlustelt rannavõrkpallis (1996). 

Aleksei Budõlin on üks Tallinnas tegutseva Spordiklubi Tanuki asutajaid. 

## Tunnustus
*2002 Eesti Vabariigi spordipreemia (Euroopa meistriks tulemise ja maailmameistrivõistluste hõbemedali võitmise eest judos)

## Isiklikku
Tema vend Dmitri Budõlin on samuti endine judomaadleja. 

Aleksei Budõlini elukaaslane on Ilona Toots, neil on tütar Malena (2001) ja poeg Aleksander (2014). 

## Viited

## Välislingid
*
Eesti Kirjandus

**Eesti Kirjandus** on endine ajakiri, mis ilmus Tartus aastail 1906–1940.

1908. aastast oli see Eesti Kirjanduse Seltsi kuukiri. 1940. aastal ühendati ajakirjad Eesti Kirjandus ja Eesti Keel ajakirjaks Eesti Keel ja Kirjandus, mis oli tänini ilmuva ajakirja Keel ja Kirjandus eelkäija.  

Ajakirja Eesti Kirjandus toimetajad olid Jaan Jõgever (1906–1910 ja 1913–1915), Villem Grünthal-Ridala (1910–1912), Johannes Voldemar Veski (1915–1934) ja Daniel Palgi (1934–1940). 

Ajakirja trükiarv oli 1000–2000.

## Viited

## Kirjandus
* August Palm, "Kuukirja "Eesti Kirjandus" asutamine ja algaastad" – Eesti Kirjandus 1932, nr 5, lk 229–240 ja A. Palmi raamatus "Trükisõna ja selle saladuste ümber", Eesti Raamat, Tallinn 1983, lk 50–64 
* Daniel Palgi, "Eesti Kirjanduse" 35-aastaselt teelt" – Keel ja Kirjandus 1971, nr 3, lk 158–165
* Daniel Palgi, "J. V. Veski "Eesti Kirjandust" toimetamas" – "Centum", Tallinn 1974 (Emakeele Seltsi toimetised, nr 9), lk 106–112
* Daniel Palgi, "Murduvas maailmas. Mälestusi", Loomingu Raamatukogu 1994, nr 1–4, lk 125–133

## Välislingid
* Krista Aru, "Sada aastat ajakirja Eesti Kirjandus asutamisest" Eesti Päevaleht, 25. november 2006, lk 34–35
Viru-Järva Sõjaväeringkond

**Viru-Järva Sõjaväeringkond** (kuni 1937. aastani **Viru-Järva Kaitseringkond**) asus Virumaa läänepoolses osas ja Järvamaal. Ringkonna staap asus Rakveres, esimene ülem oli kolonel Jakob Vende.

Viru-Järva Kaitseringkond moodustati Järva Kaitseväeringkonna Ülema Asutise, Viru Kaitseväeringkonna Ülema Asutise ja  Viru-Järva Sõjaväeringkonna Staap baasil. 

Kaitseväeringkonna ülem oli major Heinrich Oldermann.

31. jaanuaril 1939 määrati Vende Valga Sõjaväeringkonna ülemaks, vahetusena tuli Valga ringkonna ülema kohalt Viru-Järva ringkonna ülemaks Verner Trossi. 

8. novembril 1939 määrati ringkonna ülemaks kolonel Viktor Koern, kes enne seda oli 1. Jalaväerügemendi ülem. Sama aasta 28. novembril määrati ta Narva Sõjaväeringkonna ülemaks, tema asemele Viru-Järva Sõjaväeringkonna ülemaks ja 1. diviisi ülema asetäitja asus kolonel Friedrich-Karl Pinka. 

Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maaala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 
*1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 
*2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa.
*3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa.
*4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga.

## Viited
Narva Sõjaväeringkond

**Narva Sõjaväeringkond** (kuni 31. märtsini 1937 **Narva Kaitseringkond**) asus Virumaa idapoolses osas. Ringkonna staap asus Narvas, ringkonna esimene ülem oli kolonel Paul-Villiam Triik.

## Ülemad
*kolonel  Paul Villiam Triik (1. aprill 1934 – 1936)
*kolonel Emil Aleksander Kursk (1. juuni 1936 – 31. jaanuar 1939)
*kolonel Artur Aleksander Saueselg (31. jaanuar 1939 – 28. november 1939)
*kolonel Viktor Koern (28. november 1939 – 1940)

1940. aastal kuulus 1. Diviisi rajooni. 
Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maaala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 
*1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 
*2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa.
*3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa.
*4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga.

## Viited
Alfonso d'Ávalos

**Alfonso de Ávalos** (ka **Alonso de Ávalos**, Pescara ja Vasto IV markii; 1502 Ischia – 31. märts 1546 Vigevano) oli Hispaania-Itaalia päritolu kondotjeer. 

Ta osales Itaalia sõdades Karl V poolel. Ta võttis koos nõbu Fernando Francesco d'Ávalosega osa Pavia lahingust, Cognaci liiga sõja ajal juhtis ta Napoli kaitsmist. 

Ta oli Milano III kuberner aastatel 1538–1546.

## Vaata ka
*  – *Commons*i pildivaramu (inglise)
10. Üksik Jalaväepataljon

**10. üksik jalaväepataljon** oli Eesti Rahvaväe üksik jalaväepataljon.

10. jalaväepolk formeeriti 1922. aasta suvel Tallinna Vahipataljonist, Scoutspataljonist ja Kalevi Pataljonist alampolkovnik Jakob Vende juhtimisel. 

10. üksik jalaväepataljon (endise nimega Vahipataljon, Tallinna Vahipataljon, 10. jalaväerügemendi III pataljon) iseseisvus 10. jalaväerügemendi likvideerimisel 1. oktoobril 1928. aastal. 

## Ülemad
*Vabadussõja lõpul kapten August Tõnishof, VR II/3, Tallinna Vahipataljoni ülem
*1. juuni 1920 – 11. september 1921 alampolkovnik Verner Trossi, Tallinna Vahipataljoni ülem
*11. september 1921 – 13. juuni 1922 kapten Oskar-Johannes Schmidt, kt
*13. juuni 1922 – 1. juuli 1922 alampolkovnik Jakob Vende
*1. juuli 1922 – 21. juuni 1923 kapten Oskar-Johannes Schmidt, III pataljoni ülem
*21. juuni 1923 – 1. oktoober 1927 kolonel Viktor Liivak, 
*1. oktoober 1927 – 5. märts 1934 kolonelleitnant Eduard Rüütel, 10. üksik jalaväepataljoni ülem
**10. oktoober 1931 – 2. oktoober 1933 kolonelleitnant Jaan Junkur, 10. üksik jalaväepataljoni ülema kohusetäitja
*5. märts 1934 – kolonelleitnant Alfred Luts, 10. üksik jalaväepataljoni ülem
*1938 – kolonelleitnant Jaan Lepp, 10. üksik jalaväepataljoni ülem.
## 1920–1940
10. jalaväepolk formeeriti 1922. aasta suvel Tallinna Vahipataljonist, Scoutspataljonist ja Kalevi Pataljonist alampolkovnik Jakob Vende juhtimisel. 1922. aastal toimus Vabariigi Valitsuse 1921. aasta 3. novembri "Seadluse muudatuste kohta kaitseväe organisatsioonis ja terminoloogias" alusel Eesti rahvaväe venepäraste väeosade nimetuste asendamine Lääne-Euroopas kasutatavate maa- ja mereväe sõjaväeosade nimetustega (roodud – kompaniideks ja polgud rügementideks ning muudeti ka sõjaväe auastmete tabel.

10. üksik jalaväepataljon (endise nimega Vahipataljon, Tallinna Vahipataljon, 10. jalaväerügemendi III pataljon) iseseisvus 10. jalaväerügemendi likvideerimisel 1. oktoobril 1928. aastal. 

10. jalaväerügemendi pataljonidest vormeeriti iseseisvalt kaadripataljonid järgmiselt:
*Kalevi pataljonist – Kalevi üksik jalaväepataljon,
*Scoutspataljonist – Scouts üksik jalaväepataljon,
*III pataljonist – *10. üksik jalaväepataljon*.

Vastavalt Vabariigi Valitsuse poolt 27. aprillil 1928 a. antud Kaitseväe organisatsiooni ja koosseisude seadluse § 31 kohaselt oli Igas üksikus jalaväe pataljonis: staap, kolm kompaniid, side-rühm, pioneerrühm, suusk-jalgratturrühm ja töökomando. Igasse kompaniisse kuulus on kolm laskur- ja üks raske kuulipildurrühm.
## Vaata ka
*Vahipataljon
*Tallinna Vahipataljon
## Viited
Gold Coast

**Gold Coast** on rannikulinn Austraalias Queenslandi osariigis. Linn asub osariigi pealinnast Brisbane'ist 94 km lõuna pool. Gold Coast on elanike arvult osariigi suuruselt teine ja Austraalia kuues linn.

Gold Coast on tuntud turismisihtkoht.

Gold Coastis toimusid 2018. aastal Rahvaste Ühenduse mängud.

## Viited
487

**487. aasta** (**CDLXXXVII**) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas neljapäeval. Arvu 487 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.

## Sündmused
*Vana-Rooma konsuliks oli Boetius.

## Sündinud
*...

## Surnud
*Kenzō, Jaapani keiser
Londoni Muuseum

**Londoni Muuseum** (inglise *Museum of London*) on Londonis 1976. aastal asutatud muuseum, kus tutvustatakse Londoni ajalugu kiviajast tänapäevani. 

Muuseum on avatud iga päev kella 10–18. Sissepääs on tasuta.

Muuseumisse pääseb bussiga ja metrooga. Barbicani ja St. Paul'si metroojaam asuvad 300 meetri kaugusel.

## Viited

## Välislingid
*Londoni Muuseumi koduleht *(inglise keeles)*
8. Üksik Jalaväepataljon

**8. Üksik Jalaväepataljon** (varem **8. jalaväepolk**) oli Eesti sõjaväeosa.

8. jalaväepolk moodustati 1. mail 1919. aastal, Tallinna 1. kaitsepataljoni ja Tartu kaitsepataljoni liitmisel 8. jalaväepolguks.

1921. aastal ühendati ta VIII pataljonina 7. jalaväepolguga, kuni sai 1. oktoobril 1928 üksikuks jalaväepataljoniks. 8. üksik jalaväepataljon asus Võrus.

## Ülemad
*kapten Otto Sternbeck, 1. Tallinna kaitsepataljoni ülem (29. detsember 1918 – 1. mai 1919)
*kapten Otto Sternbeck, 8. jalaväepolgu ülem (1. mai 1919 – 31. detsember 1919)
*kapten Paul Triik, 7. jaanuarist 1920 - , 8. jalaväepolgu ülem
*major Vassili Külaots (VIII pataljoni ülem)
*major Johannes Remmel, ülema kt (01.10.1928–01.02.1932)
*major/kolonelleitnant Johannes Remmel, ülem (01.02.1932–04.04.1934)
*kolonelleitnant Juhan Tuuling
*kolonelleitnant Jüri Kõrge
Pedigree

**Pedigree** on 1993. aastal loodud Eesti *industrial metal*i ansambel.

Bändi 1994. aastal välja antud debüütalbumit "Mindclouds" peetakse esimeseks industriaalplaadiks Baltimaades.

## Koosseis
* Bonne – laul, kitarr, programmeerimine, suupill
* Art Kleintan – trummid
* Karlis Kütt – bass, vokaal
* Hendrik Karm - kitarr
* Tiit Pähnapuu - produtsent, programmeerimine, kitarr

### Endised liikmed
* Kusta – kitarr, basskitarr, taustalaul (2010–2017)
* Maik – trummid, löökpillid (2012–2017)
* Sander Leivo – klahvpillid, programmeerimine, sämplimine (2003–2005)
* Ardo Kivi – kitarr, basskitarr, taustalaul (2003–2005)
* Karl Korts – kitarr

## Diskograafia
* "Mindclouds" (1994)
* "Wake Up Kids" (1994)
* "Rossanakka" (1995)
* "Spite Rising" (2000)
* "Drug TV" (2003)
* "Growing Apart" (2005)
* "Ghosts and Corpses" (2007)
* "Skeletal" (2009)
* "Lucifer Boy" (2010)
* "Satanic Disappointment" (2012)
* "Standard Sundown" (2017)
* "Funeral Child" (2020)
* "Zen Agony" (2021)
* "The Recidivist" (2024)

## Viited

## Välislingid
* Pedigree Bandcamp
* http://www.myspace.com/pedigree1
* 
* https://www.facebook.com/officialpedigree/?fref=ts
* https://www.nailboard.org/n/p/13570/pedigree-standard-sundown-cd
* https://elu24.postimees.ee/4012379/galerii-pedigree-albumi-standard-sundown-esitluskontsert-rock-cafes
Martin Kupper

**Martin Kupper** (sündinud 31. mail 1989) on Eesti kettaheitja.

Ta lõpetas aastal 2008 Lasnamäe Üldgümnaasiumi, ta on õppinud Eesti Mereakadeemias.

Tema isiklik rekord on 14. märtsil 2015 Leirias heidetud **66.67**.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis saavutas ta 9. koha tulemusega 60.89 ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis 7. koha tulemusega 63.55.

17. juulil 2016 tuli ta esimest korda Eesti meistriks. Tema parima heite pikkus oli 64.76.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros heitis ta isikliku rekordi lähedase tulemuse, 66.58, kuid jäi esimesena medalita.

## Isikliku rekordi areng

## Isiklikku
**Isikuandmed:**

## Viited

## Välislingid
*
Anton Vaino

**Anton Eduardovitš Vaino** (vene keeles *Антон Эдуардович Вайно*; sündinud 17. veebruaril 1972 Tallinnas) on Eesti päritolu Venemaa diplomaat ja riigiametnik, alates 12. augustist 2016 Venemaa presidendi administratsiooni juht.

Anton Vaino sündis hilisema EKP Keskkomitee I sekretäri Karl Vaino poja Eduardi perekonnas. Anton Vainol on eestlasest esivanemaid nii isaliinis kui ka emaliinis – tema emaliinis vanavanaema oli Luise Valge.

2008. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.

Kõrghariduse omandas ta Venemaa välisministeeriumi Moskva riiklikus rahvusvaheliste suhete instituudis, mille lõpetas 1996. aastal. Ülikooli lõpetamise järel suunati ta tööle Venemaa saatkonda Jaapanisse Tōkyōsse, kus oli teenistuses 2001. aastani. Aastatel 2001–2002 töötas Anton Vaino Venemaa välisministeeriumi Aasia teises osakonnas.

Aastal 2002 siirdus ta tööle Venemaa presidendi administratsiooni, kus töötas eri ametikohtadel protokolliosakonnas. Muuhulgas oli Vaino 2004–2007 Venemaa presidendi Vladimir Putini protokolliülema asetäitja. Putini meeskonda jäi ta ka ajal, mil too täitis Venemaa peaministri kohuseid. Alates 2007. aastast töötas Vaino Venemaa peaministri administratsioonis, esmalt peaministri kantseleiülema asetäitjana, seejärel 2008–2011 peaministri protokolliülemana.

Detsembris 2011 määrati Anton Vaino Venemaa Föderatsiooni valitsuse aparaadi ülemaks, Venemaa Föderatsiooni valitsuse liikmeks, ministriks. Ta töötas sellel ametikohal kuni peaminister Vladimir Putini volituste lõpuni seoses tema tagasivalimisega presidendiks märtsis 2012.

2012. aastal asus Vaino jälle tööle Venemaa presidendi administratsiooni. Aastatel 2012–2016 töötas ta Putini administratsiooni asejuhina. 2016. aasta augustis nimetati ta Venemaa presidendi administratsiooni juhiks.

Euroopa Liit kohaldas Vaino suhtes sanktsioone 2022. aasta 23. veebruaril, päev enne Venemaa sissetungi Ukrainasse.

## Viited

## Kirjandus
*Helme, Mart. Anton Vaino saab Vene valitsusaparaadi juhina tulevikus tehtavaid otsuseid suunata. Delfi.ee, 28. detsember 2011.
*Karl Vaino lapselaps sai Kremlis kõrgele kohale. Postimees.ee, 10. oktoober 2007.

## Välislingid

*Антон Вайно. Биография. Вести.Ru, 24. mai 2008.
*Putin nimetas Anton Vaino kõrgesse ametisse, 22. mai 2012
*Putini administratsiooni ülemaks määrati Karl Vaino pojapoeg, 12. august 2016
*Антон Вайно: человек, который стоит за Путиным., tvrain.ru, 12 АВГУСТА 2016
*Andrei Kuzitškin: "Anton Vaino - Kremli ümberkorralduste sümbol" Postimees, 16. august 2016
* Алеся Мароховская, Ирина Долинина, Дмитрий Великовский, Соня Савина, Катя Аренина. Чиновники и другие. istories, 3. oktoober 2021
Mariss Jansons

**Mariss Ivars Georgs Jansons** (14. jaanuar 1943 Riia – 30. november 2019 Peterburi) oli läti ja Vene dirigent.

Mariss Jansons sündis Riias kuulsa dirigendi, NSV Liidu rahvakunstniku Arvīds Jansonsi pojana. Tema ema Iraida Jansons oli juudi päritolu ooperilaulja. Poeg sündis Saksa okupatsiooni ajal peidupaigas, kus ema varjas end pärast seda, kui tema vend ja isa olid Riia getos hukkunud. 

Mariss õppis lapsepõlves isa käest viiulimängu. 1946. aastal võitis isa Arvīds Jansons teise koha riiklikul konkursil ja Jevgeni Mravinski kutsus ta oma assistendiks Leningradi Filharmooniasse. 1956. aastal ühines perekond isaga ja Mariss asus õppima Leningradi Riikliku Konservatooriumi muusikakoolis. Selle lõpetamise järel õppis ta alates 1962. aastast Leningradi Riiklikus Konservatooriumis klaverimängu ja dirigeerimist Nikolai Rabinovitši juhendamisel ja täiendas end aastatel 1969–1972 Viinis Hans Swarowsky ja Salzburgis Herbert von Karajani juhendamisel. 

Pärast võitu dirigentide konkursil Berliinis 1971. aastal kutsus Herbert von Karajan Mariss Jansonsit oma assistendiks Berliini Filharmoonikute juurde, kuid Nõukogude võimud keelasid selle ära. 1985. aastal sai ta Leningradi Filharmoonia Sümfooniaorkestri peadirigendi assistendiks.

Aastatel 1979–2002 oli ta Oslo-Filharmonieni muusikaline juht, 2003–2019 Baieri Raadio Sümfooniaorkestri peadirigent ja 2004–2015 Kuningliku Concertgebouworkestri peadirigent.

Ta tegi koostööd paljude tipporkestritega, sealhulgas Berliini Filharmoonikute, Londoni Sümfooniaorkestri ja Viini Filharmooniaorkestriga.

Aprillis 1996 sai ta Oslos kontserdi ajal raskekujulise infarkti.

Aastatel 2006, 2012 ja 2016 oli ta Viini uusaastakontserdi dirigent.

Alates 1995. aastast õpetas ta Peterburi konservatooriumis dirigeerimist ja juhatas üliõpilaste sümfooniaorkestrit.
Jansonsil oli korter Peterburis. Tal oli Läti ja Venemaa kodakondsus.

## Tunnustus
* 1971 – Rahvusvahelise Herbert von Karajani Fondi konkursi laureaat (Berliin)
* 1979 – Vene NFSV teeneline kunstnik
* 1986 – Vene NFSV rahvakunstnik 
* 1995 – Norra Kuningliku Tähe orden 
* 1999 – Londoni Kuningliku Akadeemia auliige 
* Viini Muusikasõprade Ühingu auliige 
* 2013 – aumärk "Teenete eest Peterburi ees"
* 2013 – Madalmaade Lõvi orden 
* Suurbritannia Kuningliku Filharmoonia Ühingu (Royal Philharmonic Society) kuldmedal 
* 2006 – Grammy auhind parima orkestriesituse kategoorias Baieri Raadio Sümfooniaorkestriga Dmitri Šostakovitši 13. sümfooniaga
* 2006 – Läti Kolme Tähe ordeni II klass
* 2007 – Balti Täht 
* 2018 – Léonie Sonningi muusikaauhind
Chris Paul

**Christopher Emmanuel Paul** (sündinud 6. mail 1985) on USA korvpallur, kes mängib korvpalliliigas NBA, kus esindab meeskonda Phoenix Suns. 

## NBA karjäär
Chris Paul alustas NBA karjääri New Orleans Hornetsis, kuhu ta valiti 2005. aasta NBA *draft*'i 4. valikuna. Pärast kuut hooaega New Orleansis siirdus Paul Los Angeles Clippersi ridadesse, kus veetis samuti kuus aastat. Seejärel kaks hooaega Houston Rocketsis ja ühe Oklahoma City Thunderis mänginud Paul vahetati 2020. aasta novembris Phoenix Sunsi, kus mängib praeguseni.

## Saavutused NBA-s
* 10 korda valitud NBA tähtede mängule (2008–2016, 2020)
* NBA tähtede mängu kõige väärtuslikum mängija (2013)
* 4 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2008, 2012–2014)
* 4 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2009, 2015, 2016, 2020)
* 1 kord valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2011)
* 7 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (2009, 2012–2017)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. kaitseviisikusse (2008, 2011)
* NBA aasta uustulnuk (2006)
* 4 korda NBA parim söödumeister (2008, 2009, 2014, 2015)
* 6 korda NBA parim vaheltlõikaja (2008, 2009, 2011–2014)

## USA rahvuskoondis
Paul on USA rahvusmeeskonna koosseisus tulnud kahekordseks olümpiavõitjaks: 2008. aastal Pekingis ja 2012. aastal Londonis. Lisaks tuli Paul USA koondisega 2006. aastal Jaapanis peetud korvpalli maailmameistrivõistlustel pronksile.

## Välislingid
* Chris Paul – NBA.com
* Chris Paul – Basketball-Reference.com
* Chris Paul – isiklik veebisait
Kõrvitsa tänav

**Kõrvitsa tänav** on tänav Tartus Supilinnas.

See tänav algab Herne tänaval ja lõpeb Lepiku tänaval.

Tänav on 360 meetrit pikk.
Vana Toomas

**Vana Toomas** on Raekoja torni tipus olev tuulelipp, üks Tallinna sümboleid.

Esimesed andmed Vana Toomase kujuga tuulelipust raekoja torni tipus pärinevad 1530. aastast. Tallinna rae arveraamatus on kirjas, et aastal 1530 sai maaler Joachim rae tuulelipu kuju kuldamise eest tasu. 

1944. aasta märtsipommitamisel sai see viga ning asendati 1952. aastal vana järgi valmistatud uue tuulelipuga. Praeguse, 1996. aastast pärineva tuulelipu on kavandanud arhitekt Teddy Böckler ja valmistanud vasesepp Vello Rooveer.


Vana Toomas (anno 1530) Tallinna raekojas (2013).jpg|Originaal 1530. aastast
Old Old Thomas (3538571271).jpg|Vana Toomas 1952. aastast
Vana Thomas koidikul.jpg|1996. aasta Vana Toomas


## Vaata ka
*"Varastati Vana Toomas" (mängufilm, 1970)

## Välislingid

*Ligi 500-aastane Vana Toomas – müüt või iidne näidiskodanik?, Pealinn, 6. september 2010
Waterloo & City Line

**Waterloo & City Line** on üks Londoni metroo 11 liinist, metroo lühim liin. 

Liin avati 11. juulil 1898. Selle kogupikkus on ainult 2,4 kilomeetrit. Liinil on kaks jaama, Waterloo ja Bank. 

Liini tunnusvärv on türkiis.
Herne tänav (Tartu)

**Herne tänav** (saksa keeles *Erbsenstraße*) on tänav Tartus Supilinnas.

Herne tänav algab Kroonuaia tänaval, kulgeb loodesse ja lõpeb Kauna tänaval. Tänav ristub Kartuli, Marja, Meloni ja Piiri tänavaga. Tänava pikkus on 850 meetrit.

Herne tänaval tegutsev Herne pood on üks Tartu tuntumaid väikekauplusi.

## Pildid

File:Koer Herne tänaval 2014. aasta aprillis.jpg|Koer Herne tänaval 2014. aasta aprillis
File:Rulatajad Herne tänaval 2017. aasta märtsis.jpg|Rulatajad Herne tänaval 2017. aasta märtsis
File:Herne tänav 2019. aasta jaanuaris.jpg|Herne tänav 2019. aasta jaanuaris
Pilt:Tartu-Herne1.jpg|Herne tänav Tartus
Fail:Triatlon Herne ja Kartuli nurgal 2018. aasta juulis.jpg|Triatlon Herne ja Kartuli nurgal 2018. aasta juulis
Fail:Lapsed Herne tänaval 2018. aasta kevadõhtul.jpg|Lapsed Herne tänaval 2018. aasta kevadõhtul
File:Herne tänava algus Kroonuaia tänavalt vaadatuna 2015. aasta jaanuaris.jpg|Herne tänava algus Kroonuaia tänavalt vaadatuna 2015. aasta jaanuaris


## Viited
Kauna tänav

**Kauna tänav** on tänav Tartus Supilinnas.

Kauna tänav on Supilinna piiril.
Kauna tänav ühendab Tähtvere tänavat Emajõe tänavaga.
Tänav on 520 meetri pikkune.
Emajõe tänav

**Emajõe tänav** (saksa keeles *Embachstraße*, varem *Ufer-Straße*) on tänav Tartus Supilinnas.
Emajõe tänav asub Emajõe paremal kaldal. See algab Kroonuaia tänavalt (Kroonuaia silla juurest) ja kulgeb Emajõe kallast mööda kuni Kartuli tänavani. Tänava pikkus on umbes 560 meetrit. Teisel pool Kroonuaia tänavat jätkub tänav Vabaduse puiesteena.

## Pildid

Fail:Emajõe 6 2010-05-29.JPG|Puitelamu, Emajõe 6
Fail:Emajõe 8 2008-12-20.JPG|Puitelamu, Emajõe 8
Fail:Emajõgi ja Emajõe tänav 2014. aasta oktoobris.jpg|Emajõgi ja Emajõe tänav 2014. aasta oktoobris
Fail:Emajõgi ja Emajõe tänav 2014. aasta sügisel.jpg|Emajõgi ja Emajõe tänav 2014. aasta sügisel
Fail:Kevad Tartus.jpg|Kevadine suurvesi Tartus Emajõe tänava ääres, 24. aprill 2011
Fail:Aerial view of Supilinn, Emajõe street and the river Emajõgi in Tartu, Estonia 2.jpg|Emajõe tänav linnulennult
Fail:Aerial view of Supilinn and Emajõe street in Tartu, Estonia.jpg|Emajõe tänav 40 meetri kõrguselt


## Vaata ka

* Supilinn

## Välislingid
Marja tänav (Tartu)

**Marja tänav** (saksa keeles *Beerenstraße*, varem *Neustraße*) on tänav Tartus Supilinnas.

Marja tänav algab Tähtvere tänaval ja lõpeb Emajõe tänaval. Tänavaga ristuvad Herne ja Oa tänav.

Tänav on umbes 510 meetri pikkune.

## Pildid

File:Marja tänav 27 hoov.jpg|Marja tänav 27 hoov
File:Tähtvere ja Marja tänava nurk. All vasemal näha koer Riku bareljeef. 2015. aasta jaanuar.jpg|Tähtvere ja Marja tänava nurk. All vasemal näha koer Riku bareljeef. 2015. aasta jaanuar
Pilt:Supilinn in Tartu1.JPG|Marja tänav talvel
File:Marja tänav 2016. aasta mais.jpg|Marja tänav 2016. aasta mais


## Välislingid
486

**486, aasta**

## Sündmused
*Vana-Rooma konsuliteks olid Decius Manortius Basilius Caecina ja Flavius Longinus.
*Soissonsi lahingus sai Syagrius frankidelt lüüa. Saali frankide juht Chlodovech I vallutas Rooma ala Loire'i ja Somme'i jõe vahel.

## Sündinud
*...

## Surnud
*...
Teófilo Stevenson

**Teófilo Stevenson Lawrence** (29. märts 1952 Puerto Padre, Las Tunasi provints, Kuuba – 11. juuni 2012 Havanna) oli Kuuba poksija ja poksitreener. 

Tema isa oli pärit Saint Vincenti saarelt. Tema ema oli sündinud Kuubas, kuid ema vanemad olid pärit Saint Kittsi saarelt. Stevensoni vanemad olid ingliskeelsed.

Stevenson oli kokku üheteistkordne Kuuba meister – raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1972–1974, 1976 ja 1978–1980 ning üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 1981, 1982, 1984 ja 1986.

Stevenson võitis raskekaalus (üle 81 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika. Ta võitis raskekaalus (üle 81 kg) kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks ka 1976. aasta Montréali ja 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel.

Stevenson võitis kuldmedali ja tuli maailmameistriks raskekaalus (üle 81 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) ja 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) ning üliraskekaalus (üle 91 kg) 4. maailmameistrivõistlustel (Reno, 1986). Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Francesco Damianile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Stevenson oli kõigi aegade üks paremaid harrastuspoksijaid. Ta on üks kolmekordsetest olümpiavõitjatest poksis, teised on László Papp (Ungari) ja Félix Savón (Kuuba). On tõenäoline, et ta oleks olnud võimeline võitlema oma neljanda olümpiakulla eest 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel, kuid Kuuba liitumine Nõukogude Liidu algatatud olümpiamängude boikotiga tähendas Stevensonile selle võimaluse luhtumist.

Ometi polnud Stevenson päris võitmatu. Ta pidas kokku 302 kohtumist, millest võitis 280 ja kaotas 22 kohtumist. Nende seas olid ka kaks kaotust Igor Võssotskile (NSV Liit) – ainsale vastasele, kellele Stevenson on ainult kaotanud. Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas Stevenson poksitreenerina.
## Viited

## Välislingid
*
Meloni tänav

**Meloni tänav** (*Melonenstraße*) on tänav Tartus Supilinnas.

Meloni tänav algab Tähtvere tänaval ja lõpeb Emajõe tänaval.

Tänav on ligikaudu 485 meetri pikkune. 

## Pildid

File:Meloni tänav Tähtvere tänavalt vaadatuna 2016. aasta mais.jpg|Meloni tänav Tähtvere tänavalt vaadatuna 2016. aasta mais
File:Meloni 24 2016. aasta mais.jpg|Meloni 24 2016. aasta mais
Pilt:Supilinn in Tartu 4.JPG|Meloni tänav suvel
File:Vaade Meloni tänavalt ALeCoqi õlletehasele 2014. aasta novembris.jpg|Vaade Meloni tänavalt ALeCoqi õlletehasele 2014. aasta novembris
Selleri tänav

**Selleri tänav** on tänav Tartus Supilinnas.

Selleri tänav ühendab Marja tänavat Meloni tänavaga ja on ligikaudu 70 meetri pikkune.
Väike-Emajõe tänav

**Väike-Emajõe tänav** on tänav Tartus Supilinnas.

Väike-Emajõe tänav algab Oa tänaval ja lõpeb Emajõe tänaval.

Tänava pikkus on 85 m. 

## Pildid

File:Väike-Emajõe tänav Oa tänava poolt 2016. aasta septembris.jpg|Väike-Emajõe tänav Oa tänava poolt 2016. aasta septembris
File:Väike-Emajõe tänav 2016. aasta oktoobris.jpg|Väike-Emajõe tänav 2016. aasta oktoobris