open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Peter Serkin

**Peter Adolf Serkin** (24. juuli 1947 New York – 1. veebruar 2020) oli Ameerika Ühendriikide pianist ja muusikapedagoog.

Peter Serkin oli pianist Rudolf Serkini poeg ja viiuldaja Adolf Buschi tütrepoeg. Aastal 1958, 11-aastaselt alustas ta klaveriõpinguid Philadelphias Curtise muusikainstituudis. Esinemist alustas ta aasta hiljem.

Aastal 1966 pälvis Serkin Grammy auhinna klassikalise muusika parima uustulnuka kategoorias. Oma lindistuste eest on ta kokku saanud kolm Grammyt.

Aastal 2001 sai ta New Englandi konservatooriumi audoktoriks.

Serkin on õpetanud muu hulgas Juilliard Schoolis, Curtise muusikainstituudis ja Bardi kolledži konservatooriumis. 

## Viited

## Välislingid
* Intervjuu
* Biography
Martin Canin

**Martin Canin** (1930 New York – 9. mai 2019) oli Ameerika Ühendriikide pianist ja muusikapedagoog.

Ta õpetas muuhulgas Juilliard Schoolis.

## Välislingid
* Piano Master Class with Martin Canin at Judith G. Wharton Music Center, November 23rd
Vladimir Horowitz

**Vladimir Horowitz** (ukraina Володимир Горовиць; Volodõmõr Horovõts; 1. oktoober 1903 Kiiev – 5. november 1989 New York) oli Ukraina juudi päritolu Ameerika Ühendriikide pianist. Teda peetakse üheks kõigi aegade tähelepanuväärsemaks pianistiks. Aastatel 1963–1993 sai ta kokku 26 Grammy auhinda. 

## Tunnustus
* 1985 – Prantsusmaa Auleegioni orden
* 1985 – Orden Teenete eest Itaalia Vabariigi ees
* 1986 – USA presidendi Vabaduse medal
* 1989 – USA National Medal of Arts
* 1990 – Grammy elutööauhind (postuumselt)

## Viited
Aino Sillaots

**Aino Sillaots** (kuni 1960 **Aino Luik**; 17. veebruar 1935 Antsla – 22. oktoober 2016 Sangaste) oli Eesti kergejõustikutreener ja spordipedagoog.

Ta lõpetas 1954. aastal Antsla Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 

Sportima hakkas ta 1950. aastal koolis õpetaja Aksel Kersna juhendamisel, Tartu Riiklikus Ülikoolis oli tema treener Fred Kudu. 

Tuli kettaheites ja viievõistluses Eesti NSV noortemeistriks, 1972. aastal Eesti NSV meistrivõistlusteltel VTK mitmevõistluses hõbe.

Võistles veteranide kergejõustikuvõistlustel (maailmameistrivõistlustelt 1995. aastal kõrgushüppes hõbe ja Euroopa meistrivõistlustelt 1996. aastal 300 m tõkkejooksus pronks). 

Ta töötas aastatel 1958–1960 Puurmani Keskkoolis ja aastatel 1960–1999 Põltsamaa Ühisgümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana ning aastatel 1960–1999 Põltsamaal Jõgeva Laste ja Noorte Spordikoolis kergejõustikutreenerina. Tegutses ka kergejõustikukohtunikuna, kuulus Haridusministeeriumi kehalise kasvatuse ainekomisjoni.

Valmistanud õppevahendeid ja hoolitses Põltsamaa Ühisgümnaasiumi mängu- ja spordiväljakute eest (kuuluvad Eesti parimate hulka). Ta oli üks Põltsamaa Ühisgümnaasiumi sporditöö kroonika (1919–1992) koostajaid. 

## Tunnustus
*1981 Orden "Austuse märk"
*2001 Eesti Kultuurkapitali Jõgeva maakonna ekspertgrupi elutööpreemia
*2003 Põltsamaa linna aukodanik

## Isiklikku
Tema vend on suusataja Tõnu Luik.

## Viited

## Kirjandus
*"Aino Sillaots sõnas ja pildis". Koostaja Hilja Toome. Põltsamaa 2003
*"In memoriam Aino Sillaots". Vali Uudised, 26. oktoober 2016. Lk 7

## Välislingid
*
Harku raudteejaam

**Harku raudteejaam** oli pooljaam Liiva–Vääna raudteel, tänapäeval asub Saue vallas, Tammi tee 15. 

## Kindluseraudtee

Peeter Suure merekindluse transpordivõrgu kitsarööpmelise kindlusraudtee ehitati  lihtsustamaks ja kiirendamaks ehitusmaterjalide vedu Peeter Suure merekindluse peapositsioonile rajatavatele kindlustustele. 22 kilomeetri pikkune Liiva–Vääna raudteeharu oli Nõmme-Väikse ja Sõrve raudteejaamade vahel  kindluseraudtee peaharu. 

Liinil olid mitu haruteed, sealhulgas (kavandatud) PSM Maarinde Humala positsioonile ja Suurupi sadamasse.

## Viited

## Kirjandus
*"Harku raudteejaam saab juurdepääsutee" Kaja, 24. august 1929

## Välislingid
*Harku raudteepeatus, Eesti kitsarööpmelised raudteed
*Peeter Suure Merekindluse Harku raudteejaam, register.muinas.ee
Mari Rääk

**Mari Rääk** (28. oktoober 1907 Tarvastu – 28. august 1986 Tartu) oli eesti keraamik ja metallikunstnik.

## Elulugu
Mari Rääk õppis keraamikat professor Géza Jakó õpilasena Riigi Kunsttööstuskoolis aastatel 1925–1928. 1936. aastal lõpetas rakenduskunstniku tunnistusega Keraamika Tööstuskooli. Aastatel 1938–1940 õppis ta skulptuuri Riigi Kõrgemas Kunstikoolis, aastatel 1945–1948 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis.

1930. aastatel hakkas ta Eestis esimesena maalima keraamikat saviglasuuridega. 

1936. aastal asus ta tööle Jüri Jüriloo asutatud Eesti I Portselanitööstuse keraamikatöökotta.

Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.

## Looming
Mari Räägu keraamikat on esile tõstetud vormi pehmuse ja tundlikkuse, glasuuride ilu ja kompositsiooni täiuslikkuse poolest. 

Metallehistöös ehete valmistamisel kasutas ta tehnikana hõbe- ja vaskpleki kohrutamist, peamisteks dekoorimotiivideks olid inimene ja loodus.

## Tunnustus
*1970 Eesti NSV teeneline kunstnik
*1978 Kristjan Raua preemia (sari loodusmotiividel loodud ehteid)

## Viited

## Kirjandus
*Mari Pill. *Mari Rääk (1907–1986)*. Kunst, 1988

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tarbekunstnik Mari Rääk (1967)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Rääk, Mari, Eesti NSV teeneline kunstnik – keraamik ja metallikunstnik (1977)
*Reet Markin. Sama ornament, samad tunded. Eesti Ekspress, 16. august 2007
Phanthog

**Phanthog** (hiina 潘多 (*Pan Duo*); 1939 Nyingchi – 31. märts 2014 Wuxi, Jiangsu) oli Hiina tiibeti alpinist, kes teise naismägironijana oli tõusnud Džomolungma tippu.

Ta valiti viiel korral alates 1970. aastate keskpaigast Ülehiinalise Rahvaesindajate Kogu liikmeks.

Mägironimises tõusis Phantong 1959. aastal Xinjiangi territooriumile jääva Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu. See oli naisalpinistide uus kõrgusrekord maailmas, senine oli  see prantsuse naismägironijate käes.

27. mail 1975 tõusis ta teise naisena Džomolungma (8848 m) tippu. Kui 11 päeva varem jõudis jaapanlanna Junko Tabei tippu standardset marsruuti mööda (mäe lõunaküljelt, nn Hillary-Tenzingi marsruut), siis Phanthog tegi seda esimese naisena mäe põhjaküljelt (Tiibeti poolt).

## Viited

## Välislingid
*Phanthog. Foto
Bez nazvanija

"**Bez nazvanija**" ('Pealkirjata') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi viies stuudioalbum, mis ilmus aastal 2012. Album salvestati Saksamaal.
## Lugude nimekiri
# Bez nazvanija ('Pealkirjata') – 4:09
# Ozjora ('Järved') – 5:09
# Notš' ('Öö') – 4:41
# Ja bõl odin ('Olin üksi') – 4:06
# Ispoved' ('Ülestunnistus') – 4:24
# Mjod ('Mesi') – 4:16
## Viited
Po pojass v nebe

"**Po pojass v nebe**" ('Vööni taevas') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi neljas stuudioalbum, mis ilmus 7. märtsil 2006.

## Lugude nimekiri
# Po pojass v nebe ('Vööni taevas') – 5:25
# A na men'šeje ja ne soglasen ('Vähemaga pole ma nõus') – 4:20
# Ja ne verju ('Ma ei usu') – 4:50
# Pobud' so mnoj ('Ole minuga') – 4:31
# Zatšem ('Miks') – 5:47
# Tal'janotška – 4:38
# Ljubov' i jeda ('Armastus ja toit') – 3:39
# Idu ko dnu ('Lähen põhja') - 3:35
# Fenetška – 4:30
# Spasibo ('Tänan') – 5:08

## Viited
Dõšu tišinoi

"**Dõšu tišinoi**" ('Hingan vaikust') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi kolmas stuudioalbum, mis ilmus aastal 2000
## Lugude nimekiri
# Dõšu tišinoi ('Hingan vaikust') – 3:57
# Zimnjaja notš ('Talveöö') – 3:46
# Romans ('Romanss') – 4:58
# Eto zdorovo ('See on hea') – 4:11
# Ispoved ('Ülestunnistus') – 3:38
# Sneg ('Lumi') – 4:54
# Dobroi notši ('Head ööd') – 5:06
# Dai mne šans ('Anna mulle võimalus') – 4:56
# Uznat tebja ('Sind ära tunda') – 5:13
# Moi drug ('Mu sõber') – 4:59
# V rai ('Paradiisi') – 3:48
# Eto zdorovo (video)

## Viited

## Välislingid
*Dõšu tišinoi. Video. youtube.com
Blaž

"**Blaž**" ('Arulagedus', tuntud ka kui "Ja tebja ljublju", 'Ma armastan sind') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi debüütstuudioalbum, mis ilmus 1998. aastal.
## Lugude nimekiri
# Ja tebja ljublju ('Ma armastan sind') – 4:07
# Ja ne modnõj ('Ma pole moes') – 3:41
# Daj mne šans ('Anna mulle võimalus') – 5:00
# Moj drug ('Mu sõber') – 4:51
# Serdca krik ('Südame karje') – 4:29
# Na Rusi ('Venemaal') – 5:09
# Blaž ('Arulagedus') – 3:44
# Solnce ('Päike') – 3:53
# Lunnij tanec ('Kuu tants') – 4:06
# Tõ ne sahar ('Sa pole suhkur') – 4:56

## Viited
Paranoija

"**Paranoija**" ('Paranoia'; tuntud ka kui "Stjokla i beton", 'Klaasid ja betoon') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi teine stuudioalbum, mis ilmus 1999. aastal.

## Lugude nimekiri
# Paranoija ('Paranoia') – 3:48
# Stjokla i beton ('Klaasid ja betoon') – 4:00
# Ja tebja prošu ('Palun sind') – 4:01
# Belaja notš' ('Valge öö') – 4:28
# Sneg ('Lumi') – 4:27
# Uznat' tebja ('Sind tunda') – 3:56
# Primadonna – 3:32
# Stšastlivej sna ('Õnnelikum kui uni') – 4:00
# Ja – Tvoj DJ ('Olen sinu DJ') – 3:59
# Kak prekrasen mir ('Imeline maailm') – 3:17

## Viited
Belgradi kunstiülikool

**Belgradi kunstiülikool** (serbia keeles Универзитет уметности у Београду) on ülikool Serbia pealinnas Belgradis.

Õppeasutus moodustati 1957. aastal, kui ühinesid neli akadeemiat. Neist said hiljem ülikooli teaduskonnad. Uue kooli nimeks sai esialgu Kunstiakadeemia.

Praeguse nime ja ülikooli staatuse sai kool 1973. aastal.

Ülikoolis on neli teaduskonda – muusika-, kujutava kunsti, draamakunsti- ja tarbekunstiteaduskond.

## Viited

## Välislingid
* Belgradi kunstiülikooli koduleht
Oleg Popov

**Oleg Popov** (; 31. juuli 1930 Võrubovo, Moskva oblast – 2. november 2016 Rostov Doni ääres) oli vene tsirkuseartist ja näitleja, üks maailma kuulsamaid kloune. 

1944. aastal astus ta NSV Liidu riiklikus tsirkuse- ja estraadikunsti kooli, mille lõpetas 1950. aastal.

Ta alustas karjääri ekvilibristina. 1951. aastal debüteeris klounina Saratovi tsirkuses. 
Oleg Popov lõi Päikeseklouni tegelaskuju, kes tuli lavale õlgedest tehtud kollase paruka, lohvakate punaste pükste ja musta-valge-ruudulise soniga.
Etteastetes kasutas ta ekvilibristika, akrobaatika, žongleerimise ja paroodia elemente.

Popov võttis osa esimestest Nõukogude tsirkuse ringreisidest Lääne-Euroopas, mis tõid talle ülemaailmse kuulsuse.

1991. aastal kolis ta Venemaalt Saksamaale, kus hakkas esinema oma tsirkuseprogrammiga Õnneliku Hansu () pseudonüümi all.

Pärast 24 aasta pikkust vaheaega külastas Popov uuesti Venemaad 2015. aasta suvel ning esines oma kavaga Sotši tsirkuses.
2015. aasta detsembris esines ta Peterburi Suure Riikliku Tsirkuse renoveerimisjärgse taasavamise pidustustel.

2016. aasta oktoobri lõpul suundus 86-aastane Oleg Popov ringreisile Rostovisse, kus toimus tema lavakava "Olgu jääv meile päike" esietendus. Ta suri 2. novembri õhtul pärast etendust hotellis südame seiskumise tagajärjel. Hüvastijätt Oleg Popoviga toimus 7. novembril Rostovis, naise ja tütre otsusel maeti ta 9. novembril Saksamaale Egloffsteini linna Baieri liidumaal. Popovi viimne soov oli, et ta maetaks klounikostüümis.

## Tunnustus
* Vene NFSV teeneline kunstnik (1956)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1958)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1969)
* Lenini orden (1980)
* Sõpruse orden (1994) 
* Samara tsirkus kannab Oleg Popovi nime
* Tjumenis on Oleg Popovi pronksist ausammas
* Brüsselis ja Münchenis on Oleg Popovi nimeline tänav
* Guinnessi rekordite raamatus on Popov kirjas kui maailma populaarseim kloun

## Viited

## Välislingid
* Oleg Popovi teemaline veebisait
* Popovi elulugu peoples.ru lehel
* Popovi elulugu ya-kloun.ru lehel
Gerard De Geer

**Gerard Jakob De Geer** (20. november 1858 Stockholm – 24. juuli 1943 Stockholm) oli Rootsi geoloog. 

1884. aastal oletas ta, et sarnaselt puude aastarõngastega on viirsavi varvid tekkinud ühe astronoomilise aasta jooksul. Ta oli ka esimene, kes väitis, et kliimatingimused mõjutavad varvide paksust ja koostist. Näiteks mida rohkem sulab liustik, seda rohkem on setteid ja seda paksem varvikiht. De Geeri järgi nimetatakse aastakihte varvideks. Enne seda nimetati varvideks heledamaid ja tumedamaid kihte eraldi. De Geer oli varvokronoloogia rajaja ning 1910. aastal avaldas ta esimese varvokronoloogia, mis hõlmas kogu Rootsit.

## Viited
Maria Zahharova-Bruns

**Maria Zahharova-Bruns** (vene *Мария Александровна Захарова*; 24. juuli 1900 Peterburi – 14. august 1994 Tallinn) oli vene päritolu Eesti näitleja.

Aastatel 1910–1917 õppis ta Peterburi tütarlastegümnaasiumis. 1921. aastal lõpetas Petrogradi Suure Draamateatri stuudio.
 
Aastatel 1921–1923 töötas ta Tallinna vene teatris, 1923–1941 Riia Vene Draamateatris, 1944–1945 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, 1945–1946 Punalipulise Balti Laevastiku Teatris.

Aastatel 1948–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.

## Tunnustus
* 1950 Nõukogude Eesti preemia
* 1954 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri
* 1965 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Tema poeg oli arhitekt Dmitri Bruns.

## Viited

## Välislingid
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. ENSV Riikliku Vene Draamateatri õppestuudio vastuvõtukomisjon: ENSV teeneline kunstnik M. Zahharova, ENSV rahvakunstnik V. Arhipenko, lavastaja V. Petrov ja näitleja E. Vokaljuk (1975)
* Haud Tallinna Metsakalmistul
Maria Zahharova

**Maria Vladimirovna Zahharova** (vene keeles Мария Владимировна Захарова; sündinud 24. detsembril 1975 Moskvas) on alates 10. augustist 2015 Vene Föderatsiooni Välisministeeriumi Teabe- ja Pressiosakonna juhataja ehk Venemaa välisministeeriumi pressiesindaja. Ta on Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklikust Rahvusvaheliste Suhete Instituudist saanud ajalooteaduste kandidaadi kraadi.

## Viited

## Välislingid
* Elulugu (vene keeles)
*
Põltsamaa linna aukodanik

**Põltsamaa linna aukodanik** on Põltsamaa linna tunnustusavaldus, mis antakse üksikisikule Põltsamaa linnale osutatud väljapaistvate teenete eest või linnapoolse erilise austuse avaldusena.

Aukodaniku nimetuse andmise otsustab Põltsamaa linnavolikogu ajutise komisjoni tehtud ettepanekute põhjal. Aukodanikuks nimetamisega kaasneb vapimärgi andmine. Põltsamaa linna vapimärk on rinnamärk, millel on Põltsamaa täisvapi kujutis pärjatud altpoolt 2/3 ulatuses. 

Alates 2008. aastast on igal aastal antud välja kuni üks aukodaniku nimetus.

## Põltsamaa linna aukodanikud

## Viited
Tallinna sõjakuberner

**Tallinna sõjakuberner** (vene keeles *Pевельский военный губернатор*, saksa keeles *Kriegsgouverneur von Reval*) oli aastatel 1800−1858 Venemaa keisririigi haldusametnik Tallinnas.

## Ajalugu
Tallinna sõjakuberneri ametikoht seati ametlikult sisse 1800. aastal. Aastatel 1797−1800 oli Tallinna sõjaülemjuhatajaks krahv Diego de Castro-Lacerda, kes sisuliselt täitis sõjakuberneri ülesandeid. Alates 1838. aastast oli sõjakuberner ühtlasi Tallinna sadama peakomandör; selline korraldus kehtis 1854. aastani. Mõlemad ametikohad oli ühendatud juba varem: aastatel 1813−1825 oli admiral Spiridov nii sõjakuberner kui sadama peakomandör.

## Tallinna sõjakubernerid 1800−1859

## Vaata ka
*Tallinna sadama peakomandör

## Viited

## Kirjandus
*Arbusow, Leonid. *Grundriss der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands*. Riga: Verlag von Jonck und Poliewsky, 1919. Lk 340−341 https://dspace.ut.ee/server/api/core/bitstreams/ddfab454-8509-4123-aab5-954f9d61f59a/content (PDF).
Aleksander Monakov

**Aleksander Monakov-Rogozkin** (sündinud 15. juunil 1945 Tallinnas) on Eesti matemaatik ja õppejõud.

1963. aastal lõpetas ta Tallinna 23. Keskkooli. 1968. aastal lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna, aastatel 1970–1973 oli samas ülikoolis aspirantuuris. 1975. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Liftinguteooriast mõõtuvate funktsioonide ruumides".

1968. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis, algul õpetajana, seejärel vanemõpetajana, 1976. aastast dotsendina. Aastatel 1991–1992 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsikateaduskonna prodekaan, 1992–1994 sama teaduskonna dekaan. Aastatel 1995–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli akadeemiline prorektor. 1998. aastast matemaatikaosakonna dotsent, aastatel 2003–2004 matemaatika didaktika õppetooli hoidja. Käesoleval ajal on ta Tallinna Ülikooli digitehnoloogiate instituudi emeriitdotsent.

Ta on õpetanud peamiselt matemaatilise analüüsi kursusi. Ta on kirjutanud kõrgkooli matemaatika õpikuid ning tõlkinud eestikeelseid matemaatikaõpikuid ja töövihikuid vene keelde.

## Raamatud
*Rein-Karl Loide, Aleksandr Monakov-Rogozkin. Hulgateooria ja loogika elemente. Tallinn: E. Vilde nimeline Tallinna Pedagoogiline Instituut, 1978
*Aleksandr Monakov-Rogozkin, Peeter Normak, Aleksandr Levin. Hulgateooria ja loogika elemente: põhimõisted ja ülesanded. Tallinn: E. Vilde nimeline Tallinna Pedagoogiline Instituut, 1986
*Aleksander Monakov, Anne Tali. Reaalmuutuja funktsioonide teooria: võimsus, mõõt ja integraal. Tallinn: E. Vilde nimeline Tallinna Pedagoogiline Instituut, 1991
*Aleksander Monakov. Ühe muutuja funktsiooni piirväärtus. Tallinn: Tallinna Pedagoogikaülikool, 1992

## Tunnustus
*2002 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal

## Viited

## Välislingid
*Akadeemiline prorektor Aleksander Monakov. Tallinna Ülikooli muuseumi fotokogu
Ang Tharkay

**Ang Tharkay** (1907 Kunde, Solukhumbu – 28. juuli 1981 Kathmandu) oli Nepali šerpa mägironija. Ta on üks neljast Tenzing Norgay, Gyalzen Norbu ja Pasang Dawa Lama kõrval väljapaistvamaid šerpasid 20. sajandil. Ta oli esimene šerpa, kes sai Euroopa riigi autasu.

## Mägironimine
Ta võttis osa 1931. aastal Saksa ekspeditsioonist Kanchenjungale (8586 m), 1930. aastatel sirdarina Shiptoni–Tilmani Nanda Devi ekspeditsioonidest, mitmest Briti Himaalaja ekspeditsioonist Džomolungmale (1933, 1935, 1938), 1937. aastal sirdarina Eric Shiptoni juhitud Karakorami ekspeditsioonist.

1950. aastal palgati ta sirdarina Prantsuse ekspeditsiooni Annapurnale (8091 m), mis lõppes edukalt kahe mehe tipputõusuga.  

1951. aastal oli ta Shiptoni juhitud Briti Himaalaja rekognostseerimisekspeditsiooni teenistuses. 1952. aastal tegi ta sirdarina kaasa ekspeditsiooni Cho Oyule (8188 m), 1953. aastal Dhaulagirile (8167 m) ja Nun Kunile (7135 m), 1954. aastal Makalule (8485 m) ja 1955. aastal (tipputõusuga) Kameti (7756 m) tippu. 

1962. aastal võttis ta osa India ekspeditsioonist Džomolungmale. Selle käigus tõusis ta Lõunasadulale. 1978. aastal juhtis ta šerpasid Prantsuse ekspeditsioonis Dhaulagirile.

Ta suri 1981. aastal vähki.

## Tunnustus
* Auleegioni orden

## Raamatud
* Ang Tharkay (1954). "Sherpa: The Memoir of Ang Tharkay (Legends and Lore)". https://www.amazon.com/Sherpa-Memoir-Tharkay-Legends-Lore/dp/1594859973/ref=sr_1_1?ie=UTF8&qid=1478098317&sr=8-1&keywords=Ang+Tharkay

## Viited

## Välislingid
* Ang Tharkay. Foto
Pasang Lhamu Sherpa

**Pasang Lhamu Sherpa** (10. detsember 1961 Lukla, Solukhumbu ringkond, Koshī provints – 22. aprill 1993 Džomolungma, Nepal) oli Nepali šerpa alpinist.

Ta vallutas esimesena Nepali naismägironijaist maailma kõrgeima mäe Džomolungma (22. aprillil 1993).

Pärit oli ta mägironijate perekonnast ja alpinismiga hakkas tegelema noores eas.

Pasang on roninud Euroopas Mont Blanci tippu ja tõusnud Himaalajas kahe kaheksatuhandlise tippu (Cho Oyu ja Džomolungma). 

Pasang Lhamu Sherpa jäi kadunuks 22. aprillil 1993 Džomolungma tipust laskumisel. Tema surnukeha avastas 10. mail 1993 Leedu mägironija Vladas Vitkauskas ja viimase kaasosavõtul toodi 15. mail Pasangi surnukeha mäelt alla.

## Viited

## Välislingid
*Meet Pasang Lhamu Sherpa. spark.adobe.com
Toivo Kuula

**Toivo Timoteus Kuula** (7. juuli 1883 Vaasa – 18. mai 1918 Viiburi) oli soome helilooja. Fennomaanide hulka kuulunud Kuula looming oli rahvusromatiline, hilisemates töödes on tunda impressionismi mõju. Ta sai surma 34-aastaselt Soome kodusõja järel Viiburis juhuslikult puhkenud tülis, mis muutus relvastatud kokkupõrkeks. Kuula maeti Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Kuula õppis Helsingi muusikakoolis (hilisem Sibeliuse Akadeemia) 1900–1903, kuid pidi rahapuudusel õpingud katkestama. Tema esimesed silmapaistvad laulud ”Aamulaulu” ja ”Syystunnelma” valmisid enne kui ta sai 1906. aastal õpinguid jätkata. 1908–1909 õppis ta Bolognas, Leipzigis ja Pariisis.

1907 kirjutas ta oma tuntud laulud ”Tuijotin tulehen kauan” ja ”Suutelo” .

1905 abiellus ta oma klassiõe Rauha Nelimarkaga (Silja Valo). Nende 1905. aastal sündinud tütar suri paar kuud hiljem. 1907. aastast elasid nad lahus. Pärast lahutust 1913. aastal abiellus Toivo 1914 laulja Alma Silventoisega. 1917 sündis neil tütar Sinikka Kuula, kellest sai hiljem tuntud pianist.
Nawang Gombu Sherpa

**Nawang Gombu Sherpa** (1. mai 1936 Minzu, Tiibet – 24. aprill 2011, Darjeeling, India) oli Nepali šerpa alpinist.

Nawang Gombu oli Tenzing Norgay õepoeg. 1953. aastal võttis ta noore mehena osa Briti ekspeditsioonist Džomolungma (8848 m) tippu, kus kõrgkandjana viis mitmel korral varustust Lõunasadulale. 

1. mail 1963 tõusis ta ameerika ekspeditsiooni koosseisus koos Jim Whittakeriga Džomolungma tippu. Enne neid oli selles tipus käinud vaid üheksa mägironijat. 1964. aastal tõusis ta kolmanda alpinistina maailmas ja esimese India kodanikuna India kõrguselt teise mäe Nanda Devi (7816 m) tippu. 

1965. aastal sai temast esimene mägironija maailmas, kes oli roninud Everesti tippu kaks korda. Teistkordne tipputõus toimus India ekspeditsiooni koosseisus.

## Tunnustus
*1963 – Hubbardi medal (Džomolungma tipputõusu eest Ameerika Ühendriikide meeskonna koosseisus)
*1986 – Tenzing Norgay Award Lifetime Achievement Award

## Viited

## Välislingid

*Nawang Gombu passes away. thehindu.com
*Nawang Gombu. imagingeverest.rgs.org
Mir Iskusstva

**Mir Iskusstva** (vene keeles *Мир искусства*, 'kunstimaailm') oli aastatel 1899–1927 tegutsenud vene modernistide ühendus (liikumine) ja nende samanimeline ajakiri. 

Mir Iskusstva motoks oli puhas kunst ehk “kunst kunsti pärast”, millega nad vastandasid ennast nii ametlikule akadeemilisele kunstile kui ka peredvižnikute moraliseerivale realismile. 

Rühmituse asutasid 1898. aastal üliõpilased Aleksandr Benois, Konstantin Somov, Dmitri Filosofov, Léon Bakst ja Jevgeni Lansere. Ühenduse alguseks sai vene ja soome kunstnike näituse korraldamine Stieglitzi muuseumis Peterburis samal aastal. Ajakiri hakkas ilmuma 1899. aastal. Selle asutasid Aleksandr Benois, Léon Bakst ja Sergei Djagilev (peatoimetaja).

Ühendus korraldas Peterburis ja Moskvas arvukalt kunstinäitusi, viimane näitus oli 1927. aastal Pariisis.

## Viited

## Kirjandus
*Alla Gussarova. *Mir Iskusstva*. Tallinn : Kunst, 1984. 103 lk.
Alma Kuula

**Alma Johanna Kuula** (sündinud **Silventoinen**; 5. veebruar 1884 Peterburi – 8. oktoober 1941) oli soome laulja, sopran.

Kuula vanemad olid tööstur Pekka Silventoinen ja tema abikaasa Hanna Håggson. Ta oli 1914. aastast abielus helilooja Toivo Kuulaga. Kuula lõpetas tüdrukutekooli 1901, Helsingi muusikakooli 1908 ning õppis seejärel Milanos aastatel 1908–1909, 1911–1912 ja 1913–1914, Pariisis 1909–1910, Berliinis 1922 ja Roomas 1928.

Kuula andis kontserte ja esines solistina mitmel pool Soomes 1911. aastast alates. Ta esines ka Peterburis, Milanos, Tallinnas, Budapestis, Riias, Oslos ning mitmes linnas Rootsis ja Saksamaal.

Kuula õde oli laulja Oili Siikaniemi.

## Viited

## Välislingid
* Alma Kuula, Yle.fi
* Alma Kuula, Info Soome Rahvusraamatukogu lehel
Nature

**Nature** on Londonis asutatud ingliskeelne multidistsiplinaarne peamiselt loodus- ja tehnikateaduslik teadusajakiri, üks vanemaid teadusajakirju üldse. Ajakirja peatoimetus Londonis toimetusi on ka USAs, Mandri-Euroopas ja Aasias. Ajakiri ilmub kord nädalas. 

Ajakirja esimese numbri kirjastas 4. novembril 1869 inglise teadlane ja astronoom Norman Lockyer.

Tänapäeval annab ajakirja välja kirjastus Nature Publishing Group Springer Nature.

Ajakirja mõjufaktor 2022. aastal oli 50,5.

## Välislingid
*Ajakirja koduleht
Fama Keskus

**Fama Keskus** kuulub Astri Gruppi, mis on Eesti suurim kaubanduskinnisvara arendaja. 

Keskus asub Narvas aadressil Fama tänav 10. Fama nime kannab Narvas asuv Fama bastion. 

Fama Keskuses on enam kui 80 kauplust ja teenuseosutajat. Keskuse pindala on 30 000 ruutmeetrit, keskust külastab aastas üle 3,8 miljoni inimese.

## Välislingid
*www.astri.ee/fama/
Miežiškiai vald

**Miežiškiai vald** (leedu keeles *Miežiškių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 

Valla pindala on 20 740 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2424 inimest. Valla keskus on Miežiškiai alev (2011. aasta seisuga 651 elanikku). Vallamaja asub aadressil Taikos g. 1. Vallavanem on Albinas Jacevičius. Vallas asub ka asula staatusega Raguvėlė raudteejaam, kus 2011 aastal oli 38 elanikku.

Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:

## Viited
Sinikka Kuula

**Sinikka Kuula-Marttinen** (4. aprill 1917 Helsingi – 18. august 1981) oli soome pianist. Ta oli Pro Finlandia teenetemärgi kavaler.

Ta lõpetas 1943. aastal Sibeliuse Akadeemia, tema õpetajad olid Elli Rängman-Björlin, France Ellegaard ja Timo Mikkilä.

## Isiklikku
Tema isa oli helilooja Toivo Kuula, ema laulja Alma Kuula, tädi (ema õde) oli laulja Oili Siikaniemi. Ta oli 1942. aastast abielus Lassi Marttineniga (1913–1999), nende tütar on pianist Marja Väisänen (s. 1944), poeg Markku Marttinen (s. 1954) on bioloog.

## Tunnustus
* 1968 Pro Finlandia teenetemärk
Helene Fischer

**Helene Fischer** (kodanikunimi **Helene Seitel-Fischer**, venepäraselt *Елена Петровна Фишер*; sündinud 5. augustil 1984 Krasnojarskis) on saksa laulja, tantsija ja meelelahutaja. 

Tema vanavanemad olid volgasakslased, kes küüditati 1941. aastal Siberisse. 1988. aastal kolis ta koos vanemate ja vanema õega Saksamaale Wöllsteini.

Helene Fischer on plaatide läbimüügilt üks edukamaid saksa lauljannasid; ta on pälvinud arvukalt auhindu.

## Diskograafia
### Stuudioalbumid
* 2006 "Von hier bis unendlich"
* 2007 "So nah wie du"
* 2008 "Zaubermond"
* 2009 "So wie ich bin"
* 2011 "Für einen Tag"
* 2013 "Farbenspiel"
* 2015 "Weihnachten"

## Välislingid

* Helene Fischeri koduleht
Johannes von Diest

**Johannes von Diest** (surnud 21. septembril 1259 Essenis) oli aastatel 1251–1254 Samlandi piiskop (**Johannes I**) ja 1254–1259 Lübecki piiskop (**Johannes II**).

Johannes von Diest pärines Brabandist Liege'i diötseesist, ta kuulus frantsisklaste ordusse. 1249. aastast jutlustas ta paavst Innocentius IV ülesandel ristisõda keiser Friedrich II ja tema poja Konrad IV vastu. Alates 1251. aasta algusest oli Diest Hollandi krahvi ning Saksa vastukuninga Willemi kaplan ja nõunik ning tänu tema soosingule sai Diestist samal aastal Samlandi piiskop; seda vastu Preisi-, Liivi- ja Eestimaa peapiiskopi (hiljem Riia peapiiskop) Albert Suerbeeri soovi, kes oli Samlandi piiskopiks nimetanud Thetwardi. 1252. aastaks suutis Diest end Samlandi piiskopina lõplikult kehtestada.

Kuna Samlandi piiskopkonna ala oli toona Saksa Ordu poolt veel vallutamata, siis ei viibinud Diest tegelikult mitte kunagi Preisimaal ning ta tegutses selle asemel Utrechti piiskopi kohusetäitjana; 1258–1259 oli ta sarnaselt Trieri peapiiskopi kohusetäitja vaimulikes asjades (sisuliselt tema vikaarpiiskop).  

Tänu Hollandi krahvist Saksa kuninga ja paavsti soosingule sai Diest 1254. aastal ka Lübecki piiskopiks, sundides Albert Suerbeeri sellest kohast loobuma. Ta viibis sageli aga Lübeckist eemal, kuna täitis nii Willem II kui ka hiljem Saksa kuningaks valitud Cornwalli Richardi nimel diplomaatilisi ülesandeid. 1258. aastal vandus ta Richardile riigivürstina truudust. Tänu võimsatele toetajatele õnnestus Diestil Lübecki piiskopivõimu oluliselt tugevdada. Ta sõlmis lepituse Holsteini krahviga ning saavutas piiskopi ilmalike valduste (stifti) sõltumatuse temast. 1257. aastal andis ta oma residentsile Eutinile ka Lübecki linnaõiguse.

Johannes von Diest suri 1259. aastal Essenis, ta maeti Neussi.

## Kirjandus
*Mario Glauert, Wolfgang Prange, "Johannes von Diest", *Die Bischöfe von Heiligen Römischen Reiches 1198–1448*, 2001.
Igor Taro

**Igor Taro** (sündinud 1. augustil 1981 Võrus) on Eesti ajakirjanik ja poliitik, alates 25. märtsist 2025 siseminister.

1999. aastal lõpetas ta Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. Ta on lõpetanud Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal, tema lõputöö teema oli "Eesti ja Venemaa: üksteise mõistmise teabefaktor".

Ajakirjanikuna on ta töötanud SL Õhtulehe Moskva korrespondendi, ajalehe Postimees välisuudiste toimetaja ja ajalehe Setomaa toimetajana.

2010. aastast töötas ta Eesti Rahvusringhäälingu Võru- ja Põlvamaa korrespondendina.
2015. aasta jaanuaris lahkus ta töölt Eesti Rahvusringhäälingus ja kandideeris IRL-i nimekirjas Riigikokku. Valimisringkonnas nr 11 (Võru-, Valga- ja Põlvamaa) kandideerides kogus ta 1202 häält, kuid ei osutunud valituks.

2015. aastast töötas ta Võrumaa Arenguagentuuri turismikoordinaatorina ja AS-i Värska Sanatoorium turundus- ja kommunikatsioonijuhina.

1. juulist 2016 kuni 25. oktoobrini 2017 oli ta Põlva maavanem. 2017. aasta oktoobris valiti ta Põlva vallavolikogu liikmeks. Seoses maavalitsuste tegevuse lõpetamisega astus ta maavanema ametist tagasi.

Taro kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel Eesti 200 nimekirjas ning osutus valituks.

Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kogus 403 häält ning ei osutunud valituks.

25. märtsist 2025 on ta Kristen Michali valitsuses siseminister.

## Tunnustus
* 2014 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia
* 2017 Kodanikupäeva aumärk
* 2021 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2022 Tartu Ülikooli aumärk

## Viited
Catholic Encyclopedia

**Catholic Encyclopedia** on katoliikluse-alane entsüklopeedia, mis ilmus aastatel 1907–1912 USA-s. Entsüklopeediat andis välja Robert Appleton Company ja see koosneb 15 köitest. 1914. aastal ilmus lisaköide märksõnaregistriga.

Catholic Encyclopedia on 1995. aastast kättesaadav New Advent veebiaadressilt.

## Välislingid
*Catholic Encyclopedia New Advent aadressil.
*[Entsüklopeedia digitaliseering ingliskeelsetes Vikitekstides](https://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913))
Daily Mail

**Daily Mail** on Suurbritannia ajaleht (tabloid), mille esimene number ilmus 4. mail 1896. Ajalehte annab välja Associated Newspapers.

Aastast 1984 ilmub ajalehe pühapäevaväljaanne  The Mail on Sunday.

Aastast 2006 ilmub ajalehe Iirimaa väljaanne Irish Daily Mail.

## Välislingid
*Ajalehe koduleht
Leedu Teaduste Akadeemia

**Leedu Teaduste Akadeemia** (leedu keeles *Lietuvos mokslų akademija*, lühend *LMA*) on Leedu riiklik teadusasutus. Akadeemia asub Vilniuses.   

Akadeemia  asutati 16. jaanuaril 1941 Vincas Krėvė-Mickevičiuse eestvõttel. Krėvė-Mickevičius oli ka akadeemia esimene president.

Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liige.
Ogonjok

**Ogonjok** (vene keeles Огонёк) on Venemaa ajakiri (nädalakiri), mille esimene number ilmus 1899. aastal. Ajakirja toimetus asub Moskvas. Ajakirja annab aastast 2009 välja Kommersant Publishing Group (vene keeles АО "Коммерсантъ").

Ajakirja esimene number ilmus 21. detsembril 1899 (ukj). 1918. aastal lõpetas ajakiri ilmumise. 1923. aastal asutas Mihhail Koltsov ajakirja uuesti.

## Välislingid
*Ajakirja veebisait
Leida Ulp

**Leida Ulp** (kuni 1954 **Leida Mand**; 10. veebruar 1916 Raasna küla (praegu Pisisaare küla), Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 27. oktoober 2010) oli Eesti õpetaja.

Ta lõpetas 1936. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. 
 
Ta töötas aastatel 1944–1971 Põltsamaa Keskkoolis õpetajana.

Ta oli segarahvatantsurühma Kaljaani asutajaliige 1939. aastal. 

## Tunnustus
*2001 Põltsamaa linna aukodanik

## Viited

## Kirjandus
*Ülle Lätte. "Leida Ulp: Elu on andnud mulle võimaluse teha meeldivaid asju.". Vali Uudised, 10. veebruar 2006. Lk 5
Ljubomir Peevski

**Ljubomir Peevski** (bulgaaria keeles *Любомир Стаменов Пеевски*; sündinud 7. september 1943 Vratsa piirkond Bulgaaria – 11. märts 2026) oli bulgaaria kirjanik. 

Ta oli nii näitekirjanik, satiirik kui ka humorist. Ta kirjutas peamiselt ulme- ja fantaasialugusid noortele.

## Elulugu
Ljubomir Peevski sündis 1943. aastal Fureni külas Vratsa piirkonnas Bulgaarias.

Ta lõpetas 1970. aastal Sofia Tehnikaülikooli. Elukutselt on ta elektriinsener.

## Looming
Eesti keeles on tema loomingust ilmunud aastal 1988 ulmelugu "Professor Sambergi silmad" kirjastuse Eesti Raamat väljaandel (koos Dimitǎr Peevi
(Dmitõr Peevi) kriminaallooga "Seitsmes karikas"; mõlemad lood tõlkis bulgaaria keelest Katrin Kurmiste).
Theatrum orbis terrarum

"***Theatrum orbis terrarum***" (tõlkes 'Maailmateater') oli esimene kogu maailma hõlmav kaasaegne atlas. Atlase koostaja ja kirjastaja oli kartograaf Abraham Ortelius ja see avaldati 20. mail 1570 Antwerpenis.

Atlase esimene trükk koosneb 70 kaardist. Järgmistes trükkides on toodud üha uusi kaartide variante ja näiteks 1612. aasta 31. trükis on juba 167 kaarti.
The Sun (ajaleht)

**The Sun** on Suurbritannia ajaleht (tabloid). See on maailma suurima tiraažiga ingliskeelne tabloid, mida näiteks 2004. aasta keskel ilmus 3,4 miljonit eksemplari. Ajalehte annab tänapäeval välja News Group Newspapers.

Ajaleht The Sun on ajalehe Daily Herald järglane. Ajalehe The Sun esimene number ilmus 1964. aastal Londonis.
Kim Leine

**Kim Leine Rasmussen** (sündinud 28. augustil 1961 Norras Telemargi maakonnas Bø vallas) on norra ja taani kirjanik.

Ta sündis 1961. aastal Jehoova tunnistajate ja kuulutajate perekonnas.
1976. aastal kolis ta Taani. Hiljem elas ta 15 aastat Gröönimaal. Aastal 2004 naasis Taani.

2007. aastal ilmus tema esikromaan "Kalak". 2012. aastal ilmus romaan "Profeterne vid Evidhedsfjorden", mis 2016. aastal ilmus sarjas "Põhjamaade romaan" pealkirja "Igaviku fjordi prohvetid" (taani keelest tõlkinud Ene Mäe). 

"Profeterne vid Evidhedsfjorden" sai 2013. aastal Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.

## Tunnustus
*2013 Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind

## Viited
Tabloidajakirjandus

**Tabloidajakirjandus** on ajakirjandusväljaannete stiil, mille puhul väljaande sisu on mõnevõrra meelelahutuslikumat laadi kui kvaliteetajakirjandusel ning pöörakse tähelepanu liialdatud ja lugejat eksitavas vormis kõmule ning kuulujuttudele. Mõiste on kasutusel peamiselt Suurbritannias, samas kui USA kontekstis räägitakse kollasest ajakirjandusest. Ajalooliselt tuli tabloidajakirjanduse mõiste traditsiooniliselt väiksemast ajaleheformaadist, kui kollased ajalehed hakkasid ilmuma paberil, mis oli suuruselt lõigatud väiksemasse, n-ö tabloidi mõõtmetesse. Seega uus mõiste "tabloid" hakkas sisult seonduma kollase ajakirjandusega ja kollase ajakirjanduse mõistet asendama. Tänapäeval ilmub suur osa ajalehtedest mugavas tabloidformaadis, seega tabloidformaat ei tähista automaatselt enam tabloidajakirjandust. Kollane ehk tabloidajakirjandus võib ilmuda mis iganes mõõtmetel paberil või veebis.

Tabloidajakirjandusele iseloomulike võtete tunnuseid võib leida mitmetest ajalehtedest, Eestis ilmuvatest on nende tunnustega nt Õhtuleht ja varem ilmunud Sõnumileht. Välismaa lehtedest on tabloidid näiteks Suurbritannias ilmuvad Daily Mail, Daily Express, Daily Mirror, The Sun, USA-s ilmuvad National Enquirer, National Examiner, Globe ja Saksamaa ilmuv Bild.

Eesti kõmumeedia sünniks peetakse 1922. aastat, kui hakkas ilmuma ajaleht Esmaspäev.

## Vaata ka

*kollane ajakirjandus
*sensatsioonilisus
*Klõpsusööt

## Viited
Komsomolskaja Pravda

**Komsomolskaja Pravda** (vene keeles Комсомольская правда 'komsomoli tõde') on 1925. aastal VK(b)P 13. kongressi otsusega asutatud venekeelne ajaleht (tabloid), mis tiraažilt (üle 600&#160;000 eksemplari) on suurim Venemaa ajaleht. 

Ajalehte annab praegu välja sama nimega kirjastaja Komsomolskaja Pravda. Ajalehe peatoimetaja on 2022. aastast Olesja Nossova. Ajalehe omanik on Grigori Berjozkin.  

Nõukogude Liidu ajal oli ajaleht kommunistliku noorsooühingu häälekandja. 

1990. aastate alguses ületas ajalehe tiraaž 22 miljonit eksemplari, see tiraažirekord on kantud ka Guinnessi rekordiraamatusse.

## Viited
Õngitsemine

**Õngitsemine** on kalapüük õnge abil. 

Lihtsaim õng koosneb õngeridvast, õngenöörist, ujukist (õngekorgist), raskusest ja õngekonksust. Konksu külge pannakse sööt.

Õngitsemine on levinud vaba aja veetmise viisina ja kalapüügi kui spordi harrastamisena.

## Vaata ka
*Käsiõng
Species plantarum

**"Species Plantarum"** (ladina keelest 'taimeliigid') on Carl von Linné teos, mis ilmus 1753. aastal. Teoses on Linné loetlenud kõik tollal teada olnud taimeliigid ja klassifitseerinud need perekondade järgi. Ühtlasi on see esimene teadustöö, kus süstemaatiliselt on iga taimeliik nimetatud kahe ladinakeelse sõnaga (binomiaalne nomenklatuur).

Kuna "Species plantarum" on esimene teos, kus kasutati läbivalt ja järjekindlalt binomiaalset nomenklatuuri, loetakse seda enamiku taimede nomenklatuuri nullpunktiks. Mõne soonteta taimede rühma ja seente nomenklatuuri nullpunkt on hilisem.

Teose teise, täiendatud trüki avaldas 1763. aastal taas Linné, nagu kolmandagi trüki 1764, mis kolmandast üsna vähe erines. Neljanda trüki avaldas 1778. aastal Carl Ludwig von Willdenow (1797–1830) ja neljaköitelise viienda trüki 1800. aastal Albert Gottfried Dietrich (1831–1833).

Esimeses trükis oli kirjeldatud 5940 liiki. Need olid jagatud tuhatkonda perekonda, mis olid ühendatud 24 klassi. Linné ise pidas oma taksonoomilist süsteemi kunstlikuks, mitte selliseks, mis liikide ühist päritolu adekvaatselt esindab. Siiski sai see väga populaarseks, sest lähtus sellistest kergesti määratletavatest tunnustest nagu emakasuuete ja tolmukate arv ning see võimaldas võhikutelgi kerge vaevaga õige klassi määrata. Hiljem osutus Linné taksonoomia ka taimede ühist päritolu üsna hästi kirjeldavaks.

Sissejuhatuses mainis Linné, et maailmas on ligi 10 000 taimeliiki. Tänapäeval teatakse ainuüksi õistaimi olevat hinnanguluselt 400 000 liiki.
Poola Teaduste Akadeemia

**Poola Teaduste Akadeemia** (poola keeles Polska Akademia Nauk, lühendatult PAN) on Poola riiklik teadusasutus. Akadeemia asub Varssavis.   

Akadeemia asutati 1951. aastal.

Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liige.

## Vaata ka
*Polska Akademia Umiejętności ('Poola teadmiste akadeemia')

## Välislingid
*Poola Teaduste Akadeemia koduleht
Brita Melts

**Brita Melts** (sündinud 7. oktoobril 1984) on eesti kirjandusteadlane ja toimetaja.

## Haridustee
Ta lõpetas 2000. aastal põhikooli Kose Keskkoolis ja 2003. aastal kuldmedaliga Noarootsi Gümnaasiumi.

2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe kirjanduse ja rahvaluule alal ja 2010. aastal magistriõppe *cum laude* eesti kirjanduse erialal. 

18. novembril 2016 kaitses ta Tartu Ülikooli kultuuriteaduste ja kunstide instituudis doktoriväitekirja teemal "Kirjanduslikud omailmad ja nende autobiograafilised lätted" (juhendajad Leena Kurvet-Käosaar, Arne Merilai).

## Töökäik
Ta oli aastail 2004–2008 OÜ Zephyr Design rootsi meedia monitooringu assistent, aastail 2008–2010 Tartu Ülikooli raamatupoe müüja-konsultant ja 2010. aastal Karl Ristikivi Seltsi majandusasjur.

1. oktoobrist 2014 kuni 30. oktoobrini 2015 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus toimetaja kirjandusteooria ja -kriitika alal, 1. veebruarist 2016 on ta sama ajakirja toimetaja kirjandusajaloo ja folkloristika alal ning 2017. aasta märtsist Keele ja Kirjanduse kirjandusteaduse valdkonna toimetaja.

## Liikmesus
Brita Melts on Eesti Kirjanduse Seltsi, EYS Veljesto, Karl Ristikivi Seltsi, Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni ja Õpetatud Eesti Seltsi liige.

## Teadustöö ja looming
Ta on avaldanud artikleid Andrus Kasemaa, Tõnu Õnnepalu, Karl Ristikivi, Lauri Pilteri loomingust.

## Tunnustus

* 2016 Värske Rõhu aastaauhind

## Viited

## Välislingid

*
Aime Leis

**Aime Leis** (aastast 1969 **Aime Garancis**; sündinud 16. augustil 1936) on eesti baleriin ja balletiõpetaja.

1953. aastal lõpetas ta Tallinna Koreograafiakooli kiitusega. Aastatel 1953–1972 oli ta Estonia balletisolist. 1973. aastast töötas Estonias balleti repetiitorina.

Aastatel 1961–1969 oli ta Tallinna Koreograafiakooli õppejõud. Ta on õpetanud ka Helsingi ja Vaasa balletikoolis.

## Tunnustus
*1968, 1969 Eesti NSV Teatriühingu preemia
*1964 Eesti NSV teeneline kunstnik
*2023 Rahel Olbrei nimeline auhind (Estonia teatri balletisolist ja kauaaegne pedagoog-repetiitor, kes on hea seisnud Eesti balleti eetiliste ja esteetiliste väärtuste järjepideva edasiandmise eest järgmistele põlvkondadele)

## Viited

## Kirjandus
*Aime Leis, Ülle Ulla. Ballett sajandivanuses "Estonias". Tallinn: Eesti Teatriliit, 2006

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Baleriin Aime Leis nimiosas Glazunovi balletis Raimonda RAT Estonias (1957)
*ERR arhiiv. Aime Leis meenutas "Prillitoosis" oma karjääri algust (2016)
*ERR arhiiv. Aime Leis (1981)
Gennadi Roždestvenski

**Gennadi Roždestvenski** (vene keeles Геннадий Николаевич Рождественский; 4. mai 1931 Moskva – 16. juuni 2018 Moskva) oli vene dirigent, pianist, helilooja, ühiskonnategelane ja pedagoog.

Ta lõpetas Gnessinite nimelise muusikakooli klaveri erialal.
Aastatel 1949–1954 õppis ta Moskva Riiklikus Konservatooriumis (sh Lev Oborini klaveriklassis ja oma isa Nikolai Anossovi dirigeerimisklassis), mille lõpetas diplomeeritud dirigendina.

Roždestvenski dirigendidebüüt toimus 1951. aastal Moskvas Suures Teatris, kus tema juhatamisel esitati Pjotr Tšaikovski ballett "Uinuv kaunitar". Selle teatri orkestrit dirigeeris ta kuni 1961. aastani. Aastatel 1961–1974 juhatas ta üleliidulise raadio- ja telekomitee sümfooniaorkestrit, seejärel oli ta 1964–1970 Suure Teatri peadirigent. 

Aastatel 1974–1985 oli ta Moskva Riikliku Akadeemilise Kammerteatri muusikajuht, kuid juhatas selle kõrvalt ka välismaiseid muusikakollektiive (1974–1977 Stockholmi Filharmoonia Orkestrit, 1978–1981 BBC Sümfooniaorkestrit, 1980–1982 Viini Sümfooniaorkestrit). 

Aastatel 1983–1991 juhatas ta NSV Liidu kultuuriministeeriumi sümfooniaorkestrit (kellega salvestas kõik Dmitri Šostakovitši, Aleksandr Glazunovi, Anton Bruckneri, Alfred Schnittke ja Arthur Honeggeri sümfooniad), 1992–1995 Stockholmi Kuningliku Filharmoonia orkestrit, 2011–2018 külalisdirigendina Islandi Sümfooniaorkestrit ja 2011–2018 peakülalisdirigendina Peterburi Filharmoonia Orkestrit. 

1974. aastast oli ta Moskva Konservatooriumi õppejõud, 1976. aastast professor ja 2001. aastast kateedrijuhataja. 
Hooajal 2000/2001 oli ta Suure Teatri kunstiline juht ning alates 2012. aastast juhatas Boriss Pokrovski nimelist Kammermuusikateatrit.

## Tunnustus
*1966 Vene NFSV rahvakunstnik 
*1970 Lenini preemia
*1976 NSV Liidu rahvakunstnik
*1990 Lenini orden
*1990 sotsialistliku töö kangelane 
*1995 Vene Föderatsiooni riiklik preemia 
*Teenete eest Isamaa ees kõik neli järku (2001, 2007, 2011, 2017) 
*2014 Briti Impeeriumi orden

## Isiklikku
Tema vanemad olid dirigent Nikolai Anossov (1900–1962) ja ooperilaulja Natalja Roždestvenskaja (1900–1997).

## Välislingid
* "Maestro Gennadi Roždestvenski", ajakiri Muusika 12/2014
Satserinna külanõukogu

**Satserinna külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Saatse külas.

Satserinna külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võru maakonna Saatse valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Saatse vald likvideeriti ja Satserinna külanõukogu territoorium arvati Räpina rajooni koosseisu.

Külanõukogu koosseisu kuulus Kolosova, Tsäpi, Korela, Lesniki, Kundruse, Ultina (Ulitina), Jänese, Kotelnika, Sabolda, Litvina, Patina, Voronkova, Ulitina, Mustaoja, Suränko ja Satserinna küla. 

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlusega Satserinna külanõukogu likvideeriti 1. oktoobrist 1960 ja selle territoorium liideti Värska külanõukoguga.

## Viited
Matsuri külanõukogu

**Matsuri külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Matsuri külas.

Matsuri külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võru maakonna Saatse valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Saatse vald likvideeriti ja Matsuri külanõukogu territoorium arvati Räpina rajooni koosseisu.

Matsuri külanõukogu koosseisu kuulus Netsaja, Helbi, Jubstova, Sapini (Säpina), Matsuri, Vammuste, Voropi, Koidula, Vedernika ja Räptseva (Rääptsova) küla. 

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega Matsuri külanõukogu likvideeriti.

## Viited
Kopli Nikolai kirik

* 1913–1934 asus **Püha Nikolause kirik** Koplis Vene-Balti tehase tsehhihoone osas. 1920. aastatel muudeti Kopli Rahvamajaks, 1934. aastal hävisid kirikuhoone ja rahvamaja tulekahjus.
* 1936. aastal ehitati Koplisse endise Vene-Balti laevatehase tuletõrjedepoo kohale puust õigeusu **[[Tallinna püha piiskop Nikolause kirik]]**.
Aleksander Laar

**Aleksander Laar** (17. detsember 1915 Kaagvere, Mäksa vald, Tartumaa – 18. november 1988 Tartu) oli eesti näitleja.

1937. aastal lõpetas ta Tartu Tööstus‑ ja Majanduskooli. 

Aastatel 1938–1939 laulis ta Vanemuise teatri ooperikooris. Aastatel 1941–1945 oli ta Kuressaare Teatri, 1945–1950 Ugala ja 1950. aastast surmani Vanemuise teatri näitleja. 

## Tunnustus
*1951 – Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku preemia laureaat, teatri Vanemuine näitleja Laar, Aleksander Augusti poeg (1952)
Carlo Collodi

**Carlo Collodi** (kodanikunimi **Carlo Lorenzini**; 24. november 1826 Firenze – 26. oktoober 1890 Firenze) oli itaalia kirjanik ja ajakirjanik. 

Carlo Collodi isa oli kokk ja ema majateenija. Carlo saadeti pärast põhikooli lõpetamist katoliku seminari preestriks õppima. Kuid seminari lõpetamise järel asus ta tööle raamatukaupmehena. 1848. aastal asutas ta satiiriajakirja Il Lampione, mille Toscana võimud 1849. aastal sulgesid. Seejärel asutas ta ajakirja La Scaramuccia. 1860. aastal õnnestus tal ajakirja Il Lampione avaldamine taastada. Lisaks kirjutas ta komöödiaid ja toimetas ajalehti. 

Carlo Collodi esikromaan "Un romanzo in vapore. Da Firenze a Livorno" ('Aururomaan. Firenzest Livornosse') ilmus 1856. aastal. 

Lastekirjandusega hakkas ta tegelema 1876. aastal, mil avaldas prantsuse muinasjuttude tõlkeraamatu "Racconti delle fate" ('muinasjutud'). 

Carlo Collodi kõige tähtsam teos on 1883. aastal ilmunud jutustus "Pinocchio seiklused" (itaalia keeles "Le avventure di Pinocchio"). Raamat on tõlgitud rohkem kui 260 keelde ja murdesse. Aleksei Tolstoi kirjutas selle motiividel lasteraamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" (1936).

## Viited
Vsevolod Višnevski

**Vsevolod Višnevski** (vene keeles Всеволод Витальевич Вишневский; 21. detsember (vkj. 8. detsember) 1900 Peterburi – 28. veebruar 1951 Moskva) oli vene kirjanik.

Vsevolod Višnevski oli pärit aadliperekonnast. Esimese maailmasõja alguses põgenes 14-aastane Višnevski rindele. Ta teenis jungana Balti laevastikus. 1915–1916 teenis ta kaardiväes. 1917. aastal liitus ta bolševikega ja osales ka Oktoobripöördes Peterburis. Višnevski võttis osa Vene kodusõjast. Algul oli ta kuulipildur 1. Ratsaarmees, hiljem komandör Balti ja Musta mere laevastikus.

Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1920. aastal. Laialdaselt said tuntuks tema näidendid ("Esimene ratsaarmee", 1929, "Me oleme Kroonlinnast", 1930, "Optimistlik tragöödia", 1933, "Unustamatu 1919. aasta", 1949 jt). 1939. aastal oli ta ajalehe Pravda korrespondent Talvesõjas. 1941–1942 osales Leningradi kaitses, oli sõjakorrespondent. 1944. aastast elas Moskvas ja oli ajakirja Znamja toimetaja.

## Tunnustus
*Stalini preemia (1950)
*Tööpunalipu orden (1951)

## Viited

## Kirjandus
*Irina Belobrovtseva "Vsevolod Višnevski ja Eesti. Kaks episoodi", Keel ja Kirjandus, 2020/4 (lk 267-277).