open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei

**Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei** (tšehhi keeles *Česká strana sociálně demokratická*, lühend *ČSSD*) on sotsiaaldemokraatlik partei Tšehhi Vabariigis.

1878 asutati Tšehhi-Slaavi Sotsiaaldemokraatlik Partei Austrias (*Sociálně-demokratická strana českoslovanská v Rakousku*), mis oli osa Austria Sotsiaaldemokraatlikust Parteist. 1893 erakond iseseisvus ja võttis enda nimeks Tšehhi-Slaavi Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei (*Českoslovanská sociálně demokratická stranu dělnická*). Pärast Tšehhoslovakkia iseseisvumist 1928 liitus erakond Slovakkia Sotsiaaldemokraatliku Partega ja võttis enda nimeks Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei (*Českoslovanská sociálně demokratická stranu dělnická*). See erakond kuulus 1923–1938 Leiboristlikku ja Sotsiaaldemokraatlikku Internatsionaali. 1938–1941 oli erakonna nimi Rahvuslik Tööpartei (*Národní strana práce*) ja ta kuulus Tšehhi Rahvuslikku Sotsiaalsesse Parteisse. 1941 keelustati Tšehhis kõik erakonnad.

1945 erakond taastati nime all Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatia (*Československá sociální demokracie*). 1948 ühines ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Parteiga. Samal aastal moodustati Tšehhi sotsiaaldemokraatide eksiilerakond, mille peakorter asus Londonis.

1990 taastati endine nimi Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatia. Alates 1993 kannab erakond nime Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei.

Pärast 1989. aastat moodustas ČSSD esimest korda valitsuse 1998. aastal, eesotsas peaminister Miloš Zemaniga (1998–2002). Hilisemate peaministrite Vladimír Špidla (2002–2004), Stanislav Grossi (2004–2005) ja Jiří Paroubeki (2005–2006) juhtimisel püsis ČSSD võimul 2006. aastani.

ČSSD võitis 1998. ja 2002. aasta üldvalimised, pälvides vastavalt 74 ja 70 kohta 200-st alamkojas. 2002. aasta valimiste järel moodustas ČSSD koalitsiooni kahe väiksema parteiga: Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvaparteiga ning Vabaduse Liidu – Demokraatliku Liiduga.

2006. aasta Tšehhi Vabariigi parlamendivalimistel sai ČSSD 32,3% häältest, mis andis 74 kohta. Üldarvestuses oli partei teine Kodanike Demokraatliku Partei järel. Valimised põhjustasid Tšehhi Vabariigi sisepoliitikas vasakpoolsete (ČSSD ning Čechy ja Morava Kommunistliku Partei) ning parem- ja keskparteide (Kodanike Demokraatlik Partei, Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei ja Rohelise Partei) vahel patiseisu.

ČSSD esimehed on olnud Miloš Zeman (1993–2001), Vladimír Špidla (2001–2004), Stanislav Gross (2004–2005), Bohuslav Sobotka (esimehe kohusetäitja 2005–2006), Jiří Paroubek (2006–2011), Bohuslav Sobotka (2011–2017),  Milan Chovanec (esimehe kohusetäitja 2017–2018), Jan Hamáček (2018–2021) ja Roman Onderka (esimehe kohusetäitja 2021).

ČSSD kuulub 1990. aastast Sotsialistlikku Internatsionaali ning 2003. aastast Euroopa Sotsialistlikku Parteisse.

## Välislingid
* Koduleht
Lepanina (Muhu)

**Lepanina** (ka **Lepana**) on väike neem Muhu saare põhjaosas Tammiski nuki ning Seanina vahel.

Lepanina varjus asub väike paadilauter.

Lepanina asub Pallasmaa küla territooriumil. Mõnisada meetrit Lepaninast läänes asub pikk muul.

## Viited

## Välislingid
*Pilt Lepaninast, taamal Seanina
*Võrkmaja Lepaninal
Rudolf (Austria-Ungari)

Ertshertsog **Rudolf** (21. august 1858 Laxenburg – 30. jaanuar 1889 Mayerling) oli Austria kroonprints sünnist ja Austria-Ungari kroonprints 1867. aastast kuni surmani, Austria keisri Franz Joseph I ja keisrinna Elisabethi ainus poeg. 

Ta oli abielus Belgia printsessi Stephaniega, kellega tal oli 2 tütart, kuid keda Rudolf tegelikult ei armastanud.

Oma liberaalsete reformimeelsete vaadete tõttu oli ta tihti konfliktis oma isaga ning kibestus seetõttu. Tema tõusmist valitsejaks oodati idealistlikes liberaalsetes ringkondades väga, kuid Rudolf ise ei suutnud seda ära oodata. 

## Surm
On spekuleeritud, et lõpliku otsuse vabasurma minekuks langetas Rudolf pärast Saksa keisri Friedrich III surma, keda samuti liberaaliks peeti, samuti olevat ta keiser Wilhelm II tema ülespuhutuse, absolutismikalduvuste ja militarismi pärast põlanud. Rudolfi surmaga pole kõik asjaolud tegelikult selged, kuid kindel on see, et ta suri Mayerlingi lossis koos oma armukese Marie Vetseraga. 

On loodud mitmeid vandenõuteooriaid, et tegelikult ei teinud Rudolf enesetappu, vaid hoopis mõrvati antiliberaalide poolt. Laiemalt tunnustatakse siiski pigem enesetapuversiooni, kusjuures Rudolf olevat enne seda oma armukese maha lasknud.

## Välislingid
Adam Weishaupt

Johann **Adam Weishaupt** (6. veebruar 1748 Ingolstadt – 18. november 1830 Gotha) oli illuminaatide ordu rajaja. 

Ta õppis Ingolstadti jesuiitide gümnaasiumis.
Ignatius Loyola

**Íñigo (Ignatius) López de Loyola** (1491 – 31. juuli 1556) oli jesuiitide ordu asutaja. 

Ta sündis Hispaanias Gipuzkoa provintsis Azpeitias baski aadliku kolmeteistkümnenda lapsena. 

1541. aastal määrati Ignatius salajase hääletuse tulemusel ordukindraliks. Tema kui andeka juhi mõju ja kirjavahetus ulatus Indiast Brasiiliani, Aafrikast Iirimaani.

## Teosed eesti keeles
*"Vaimulikud harjutused". Tõlkinud Maarja Kaplinski, järelsõna Maarja Kaplinski ja Eduard Parhomenko. // Akadeemia 1992, nr 1. Lk 84–102.

## Kirjandus eesti keeles
*P. Treiberg. "Ignatius Loyola: jesuiitide ordu asutaja". // Suurmeeste elulood nr 6. EKS. Tartu 1933; 2., faksiimiletrükk EELK Konsistooriumi Kirjastus- ja Pressiosakond, Tallinn 1995.
*Albert Ebneter. "Jesuiitide ordu" (eesmärk, struktuur, tegevus). Tõlkinud Kalle Lindi. Johannes Esto Ühing. Tartu 1997; 2., parandatud ja täiendatud trükk 1999.

## Välislingid
*"Ignatius Loyola pärand ja Eesti". Veebiajakiri Kriteerium, 31. juuli 2006 (arhiivitud)
Pluuto (koer)

**Pluuto** on Walt Disney loodud multifilmi- ja koomiksitegelane. Kõige sagedamini on teda kujutatud Miki Hiire koerana, ehkki vahel on tema peremeheks ka Piilupart Donald ja mõnikord Kupi (kes on ka ise koer). Pluuto on Disney tegelaste seas ebatavaline selle poolest, et tal on kõik tavaliste koerte omadused ja tema ainus püsivalt antropomorfne joon on ebaharilik miimika.

Pluuto sündis 1930. aastal filmis "The Chain Gang" verekoerana, kes võttis üles vanglast põgenenud Miki Hiire jälje. Verekoer muudeti hiljem Minni Hiire koeraks, kelle nimeks sai algul **Rover**. Et aga samal aastal avastati planeet Pluuto, muudeti hiljem koera nimi Pluutoks ja omanik Mikiks, kellest sai tema parim sõber.

Disney filmistuudio sundis Paramount Picturesit muutma Popeye multifilmide tegelase Bluto nime Brutuseks, et teda ei saaks segi ajada Pluutoga, ehkki tegelased on sarnasusest kaugel.

Disney multifilmis "Pluuto Juunior" (1942) on Pluutol poeg, keda nimetatakse Pluuto Juunioriks.

## Välislingid
*Disney Archives - Pluto
Soopoolitse

**Soopoolitse** ehk **Sobolits** oli muinaskihelkond (ja võib-olla omaette väikemaakond) Peipsi läänerannikul Emajõest põhja pool.

Kihelkonda on mainitud 1224. ja 1229. aasta maadejagamisürikutes (kujul *Soboliz* ja *Sobolitz*) kõrvuti Ugandi, Sakala ja Kesk-Eesti väikemaakondadega. Samas Henriku Liivimaa kroonika ja Taani hindamisraamat, peamised ajalooallikad 13. sajandi alguse Eesti ala haldusjaotuse kohta, Soopoolitset ei nimeta. Kuna Alatskivi mõisa kutsuti tõenäoliselt kuni 16. sajandini *Soblitz* ja muudes regiooni piirkondades asusid teadaolevalt teised muinaskihelkonnad, siis arvatakse Soopoolitse olevat asunud hilisema Kodavere kirikukihelkonna territooriumil. Vene kroonika teates 1242. aasta Jäälahingu kohta öeldakse, et lüüasaanud sakslasi ja tšuude jälitati 7 versta kuni *Subolitši* kaldani (*до Суболицского берега*). Kuna Kodavere jääb lahingu oletatavast toimumispaigast kaugemale, siis on Enn Tarvel välja pakkunud, et Soopoolitse nime võis kanda ka Ugandisse kuuluv Emajõest lõuna pool asunud kihelkond. Tema hinnangul sobib selle oletusega kokku asjaolu, et Emajõest lõunasse jääv ala, hilisem Võnnu kirikukihelkond, on olnud kultuuriliselt sarnane vadjapärase Kodavere ja laiemalt ka kogu Peipsi ümbrusega. See võib osutada, et tegu oli omavahel hõimusidemetes oleva rahvastikuga ja seletada ühesugust nime.

Soopoolitse staatus pole kindlalt teada – võimalikuks on peetud nii selle eksisteerimist omaette väikemaakonnana, mis piirnes läänes Vaiga ja Jogentaganaga, aga ka kuulumist Vaiga või Ugandi koosseisu. Soopolitse keskus oli arvatavasti Alatskivil, kus asusid noorema rauaaja lõpus rajatud linnus Alatskivi linnamäel ja sellest vanem linnus Peatskivi Kalevipoja sängi kohal.

Soopoolitse on rekonstrueeritud oletuslik nimekuju, mida esimest korda kasutati 1936. aastal välja antud "Eesti ajaloo" raamatusarja 1. köites. Soopoolitse nime on arvatud pärinevat sõnadest *soo* ja *pooline* ("poolne"). Alternatiivse tõlgenduse kohaselt on see nimi seotud aga Räpina ümbruses ja setude juures kasutusel olnud väikest ahvenat tähistanud sõnaga *sobal* või *sobul*.

1224. aastal läks Soopoolitse Tartu piiskopkonna koosseisu.

## Viited

## Välislingid
*Alatskivi valla ajalugu
Ärinimi

**Ärinimi** on äriregistrisse kantud nimi, mille all ettevõte tegutseb.

Füüsilisest isikust ettevõtja ärinimi peab sisaldama kas ettevõtja ees- ja perekonnanime või talu nime.

Äriühingu ärinimi peab sisaldama ettevõtlusvormile viitavat sõna: TÜ (täisühing), UÜ (usaldusühing), OÜ (osaühing) või AS (aktsiaselts).

Ärinime valikul peab arvestama ka registreeritud kaubamärkidest tulenevaid ja muid piiranguid.

## Välislingid
* Registrite ja Infosüsteemide Keskus
* Õigusaktidest tulenevad nõuded ärinime valikul
Vadjamaa

**Vadjamaa** oli vadjalaste maakond Eesti kirdepiiril Ingeris Soome lahe ääres Narva jõest ja Peipsist Gattšinani. II aastatuhande algul asustasid seda vadjalased.

## Asustus
Vadja asustus oli tihedaim Isuri lavamaal Luuga jõest idas, kus alale olid iseloomulikud väga suured külad, kus tegeleti rauatööndusega. Narva ja Luuga jõe vaheline soostunud ala oli aga peaaegu täiesti asustamata.

Kui vadja ja eesti muinashõimude lahknemise põhjustas sattumine erinevasse poliitilisse alluvusse (Novgorodi vabariik ja Liivi ordu), siis ei olnud veel 16. sajandini eestlaste-vadjalaste etniline piir selge – ümberasumised toimusid hiliskeskajani, võib-olla ka pärast seda. Vadjalaste asustus Narva jõest läänes Alutagusel oli küllaltki suur, kuigi nimetatud piirkonna lõunaosas olid ülekaalus juba eesti hõimud. Vadjalased moodustasid märkimisväärse osa Narva elanikkonnast.

Peamised muistised on laibamatustega kääbaskalmistud (paljudel haudadel on kivikate), kust on leitud vadjalastele iseloomulikke ehteid: ripatseid, oimurõngaid, käevõrusid.
## Ajalugu
Vadjamaa sattus Vana-Vene riigi mõjusfääri 1. aastatuhande 10.–11. sajandil Jaroslav Targa valitsemisajal Novgorodis (1010–1036 Novgorodi vabariigi vürst, 1016–1018 ja 1019–1054 Kiievi suurvürst) mainitakse Vadjamaad tema valitsetavate piirkondade seas.

Vadjamaa elanike järgi nimetati 12.–13. sajandil Laadoga järve Vadja järveks (vene keeles *Водское озеро*).

12. sajandil ühendati Vadjamaa Novgorodi valdustega ning Vadjamaa elanikud osalesid koos Novgorodi vägedega Neeva lahingus ja Jäälahingus.

15. sajandi lõpul nimetati Novgorodimaa loodepoolset haldusala Vadja viiendikuks (*Водская пятина*).

1478. aastal vallutas Moskva suurvürst Ivan III Novgorodi ja Novgorodimaa ning Vadja viiendik sai osaks Moskva suurvürstiriigist.

## Vaata ka
* Vadja viiendik
*Novgorodi vabariik
* Ingerimaa

## Viited

## Kirjandus
* Silvia Laul. Vadja hõimude kujunemisest. - Läänemeresoomlaste etnokultuuri küsimusi, Tallinn 1982, lk 21-22.
* Paul Ariste. Kolme läänemere keele hääbumine. - Keelekontaktid. Tallinn: Valgus, 1981. lk. 76 - 82.
* Paul Ariste. "Vadja keele grammatika" Tartu. 1948.
*Paul Ariste. "Vadjalaste laulu" Tallinn. 1960.
*Paul Ariste. "Vadja muinasjutte" Tallinn. 1962.
*Paul Ariste. "Vadja rahvakalender" Tallinn. 1969.
*Paul Ariste. "Vadja muistendeid" Tallinn. 1977
*Paul Ariste. "Vadjalane kätkist kalmuni" Tallinn. 1974.
*Paul Ariste. "Vadja muistendeid" Tallinn. 1977.
*Paul Ariste. "Vadja mõistatusi" Tallinn. 1979.
*Paul Ariste. "Vadja keele lugemik" Tartu. 1980.
*Paul Ariste. "Vadja pajatusi" Tallinn. 1982
*Paul Ariste. "Vadja rahvalaulud ja nende keel" Tallinn. 1986.

## Välislingid
*Vadjalastest seoses Vadja lipuga
*"Vadja Aken"
*Vadjalased Venemaa rahvaste punases raamatus
*Vadjalaste kultuuriseltsi koduleht
Austria keiser

**Austria keisri** tiitli võttis viimane Saksa-Rooma keiser Franz II endale 1804. aastal, kui Napoleon I ähvardas Saksa-Rooma riiki hävitada. See tiitel loodi peamiselt selleks, et Habsburgide valdustel oleks mingi formaalnegi ühtsus ning neid ei saaks niivõrd kergelt laiali jagada. Nii sai Austria ja teiste Habsburgide alade valitsejast keiser ja senine valitsejat tähistanud ertshertsogi tiitel märkis valitseja lähisugulast. 

Austria, Ungari, Böömimaa ja teised Habsburgide võimu alused maad said aga sellega ka *[[de iure]]* ühtse valitseja, kuna seni oli nende maade ühtsus põhinenud vaid personaalunioonidel ning oleksid võinud seetõttu võinud suhteliselt kergesti pärast kaotust Napoleonile kaotsi minna. Saksa-Rooma riik kaotatigi 1806, kuid Austria keisri tiitel säilis kuni 1918. aastani. 1867. aastal liideti Austria keisri tiitliga võrdsel alusel ka Ungari kuninga oma (seetõttu hakati riigipead kutsuma ka Austria-Ungari keisriks).

## Täistiitel
Austria keiser,
Ungari apostellik kuningas,
Böömimaa, Dalmaatsia, Horvaatia, Slavoonia, Galiitsia, Lodomeeria, Illüüria, Jeruusalemma ja teiste alade kuningas,
Austria ertshertsog,
Toscana ja Krakówi (Krakau) suurhertsog,
Lotringi, Salzburgi, Steiermargi, Kärnteni, Kraini ja Bukoviina hertsog,
Transilvaania suurvürst,
Määrimaa (Moraavia) markkrahv,
Ülem-Sileesia, Alam-Sileesia, Modena, Parma, Piacenza ja Guastalla, Auschwitzi ja Zatori, Tescheni, Friuli, Ragusa ja Zara hertsog,
Habsburgi ja Tirooli, Kyburgi, Goritzi ja Grandisca vürstlik krahv,
Trento (Trienti) ja Brixeni vürst,
Ülem- ja Alam-Lusaatia markkrahv ja markkrahv Istrias,
Hohenemsi, Feldkirchi, Bregenzi, Sonnenbergi ja teiste valduste krahv,
Trieste, Cattaro ja Wendisch Marki isand,
Serbia vojevoodkonna ja teiste valduste suurvojevood,
Kuldvillaku ordu suverään.

## Austria keisrid
* 1804–1835 Franz I (1768–1835), oli 1792–1806 Franz II-na viimane Saksa-Rooma keiser
* 1835–1848 Ferdinand I (1793–1875), eelmise poeg, loobus troonist
* 1848–1916 Franz Joseph I (1830–1916), eelmise vennapoeg, alates 1867 Austria-Ungari keiser (Austria keiser ja Ungari kuningas)
* 1916–1918 Karl I (1887&ndash;1922), eelmise vennapojapoeg, 1918 monarhia kaotati
Seanina tulepaak

**Seanina tulepaak** on tulepaak, mis asub Muhu saarel Seanina neeme lähedal.

Tulepaak ehitati 1953–1954. Selle kõrgus maast on 16 ning merepinnast 20 meetrit. Tipus olev valgusallikas töötab aasta läbi ning tule sektor ei ole piiratud (360&deg;). Valge tuli vilgub pimedal ajal iga 5 sekundi järel ning paistab hea nähtavuse korral vähemalt 8 meremiili (14,8 kilomeetri) kaugusele. Päevase navigeerimise parandamiseks on märgi puitsõrestiku ülemine osa mustaks ja alumine osa valgeks värvitud.

Seanina tulepaagist 9 kilomeetrit kagus asuvad Raugi alumine tulepaak ja Raugi ülemine tulepaak ning 10 kilomeetrit edelas asub Kõinastu tulepaak.

## Välislingid
*
Austria keiser ja Ungari kuningas

**Austria-Ungari keiser** on tinglik nimetus Habsburgist Austria keisri ja Ungari kuninga kohta ühes isikus aastatel 1867–1918. Neid oli kaks:
* 1867–1916 Franz Joseph I (ungari keeles I. Ferenc József; 1830–1916), Austria keiser alates 1848;
* 1916–1918 Karl I (ungari keeles IV. Károly; 1887–1922).

Austria keiser oli juba alates 1804. aastast ühtlasi ka Ungari kuningas, kuid kuni 1867. aastani polnud viimasel tiitlil eraldiseisvat tähtsust, sest keiser oli ka Böömimaa, Dalmaatsia, Horvaatia, Slavoonia, Galiitsia, Lodomeeria, Illüüria ja Jeruusalemma kuningas, kuid pärast Preisi-Austria sõda tehtud otsust tõsta Ungari riigisiseselt Austriaga võrdsesse staatusse muudeti Austria keisririik Austria-Ungari kaksikmonarhiaks. Riigipea ametlikuks nimetuseks Austria-Ungari keiser küll polnud, kuid et ta kõrgeim tiitel oli keiser ja ta valitses Austria-Ungari riiki, on teda selleks nimetatud.
Aastal 1918 Austria-Ungaris monarhia kaotati, kui riik Esimeses maailmasõjas lüüa sai ja lagunes.

## Välislingid
*Karl I. Kaiser von Österreich-Ungarn 
*Bahn frei für die Heiligsprechung?. Viimases artiklis on ka öeldud, et sellist tiitlit nagu Austria-Ungari keiser reaalselt ei eksisteerinud. Õigem oleks aga Austria-Ungari valitsejat nimetada kas Austria-Ungari monarhiks või Austria keisriks (ja Ungari kuningaks).
Sotsiaaldemokraadid (Sloveenia)

**Sotsiaaldemokraadid** (sloveeni keeles *Socialini Demokrati*, lühend **SD**) on vasakpoolne poliitiline partei Sloveenias. Selle liider on Tanja Fajon. 

2004. aastal oli parteil 11 liiget Sloveenia parlamendis ja mitu ministrit valitsuses. Pärast sama aasta parlamendivalimist sai partei 10 kohta parlamendis. Võitis 10,2% häältest ja üldtulemuselt kolmas partei. Kuulub opositsiooni. 

Partei muutis 2005. aasta 2. aprillil oma nime, enne oli see Sotsiaaldemokraatide Ühendatud Nimekiri.

Euroopa Parlamenti sai partei 2014. aasta valimistel ühe koha. Kuulub Euroopa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 

## Saadikud Sloveenia parlamendis

ImageSize  = width:400 height:200
PlotArea   = width:310 height:150 left:50 bottom:20
AlignBars  = justify

DateFormat = yyyy
Period     = from:0 till:30
TimeAxis   = orientation:vertical
ScaleMajor = unit:year increment:2 start:0

PlotData=
  bar:Kohti color:coral width:30   mark:(line,white) align:left fontsize:S
  bar:1990 color: magenta from:start till:14 text:14
  bar:1992 from:start till:14 text:14
  bar:1996 from:start till:9 text:9
  bar:2000 from:start till:11 text:11
  bar:2004 from:start till:10 text:10
  bar:2008 from:start till:29 text:29
  bar:2011 from:start till:10 text:10
  bar:2014 from:start till:6 text:6
  

## Välislingid
*Koduleht
Alempois

**Alempois** oli muinasaja lõpul praegusel Eestil alal eksisteerinud ühest muinaskihelkonnast koosnenud väikemaakond, üks nn Kesk-Eesti väikemaakondadest.

Ajalooallikates esinevad nimekujud *Alumbus* (1224), *Alenboys* (1232), *Alempos* (1241), *Alembeys* (1251), *Alempois* (1282). Matthias Johann Eiseni arvates tulenes maakonna nimi sõnadest *alembus*, *alemmus* 'alamal olev maa'. August Osvald Westrèn-Doll on nimekuju *Alenboys* põhjal järeldanud, et nimi on olnud kahesõnaline ja b-le eelnev n on muutunud m-iks. Alates Westrèn-Dollist on oletatud, et nime algusosa pärineb sõnast *alo* (soome keeles *alho*) 'soo'. Nime tagumist osa on Villem Reiman tõlgendanud kui *-poolse*. Wolfgang Heinrich Julius Schlüter ja Westrèn-Doll on selle algupäraks pidanud *-põhise* (sõnast *põhi:põhja* 'maapind').

Alempois paiknes peamiselt hilisema Türi kirikukihelkonna maadel, hõlmates ida pool ka hilisema Paide kirikukihelkonna lääneosa. Samuti on oletatud edelas asunud hilisema Vändra kirikukihelkonna ala kuulumist Alempoisi juurde, ehkki selle staatus on ebaselgem. Kultuuriliselt ja keeleliselt on Vändra ümbrus pigem olnud lähemal Lääne-Eesti rahvastikule. Vändra piirkond, mis oli kuni 16. sajandi keskpaigani hõredalt asustatud ja mida lahutasid naaberaladest suured sood, rabad ja metsad, ei pruukinud olla seotud ühegi kihelkonnaga ega moodustada ka ise selget territoriaalset piirkonda. Alempoisi ja Järvamaa vaheline piir kulges arvatavasti Paide juurest, kuhu põhja poolt ulatub soine vöönd. On oletatud, et seal Pärnu jõkke suubuv Järvajõgi oli piirijõeks ja et kahe maakonna piiril, Paide Vallimäel, asus linnus, mis võiks näidata maakondadevahelise liidu olemasolu.

Alempoisi asustus oli koondunud eelkõige Türi väikevoorestiku alale, Türi-Alliku-Kirna-Poaka-Väätsa piirkonda. Maakonna põhjaosas oli asustuskeskus Lõõla-Vissuvere ümbruses. Alempoisi põllumajandusliku maa suurus oli Taani hindamisraamatu kohaselt 400 adramaad. Arvatakse, et adramaade arv vastas üldjoontes ka majapidamiste arvule ja et igas majapidamises elas keskmiselt 6–9 inimest.

Keskmisel rauaajal ja noorema rauaaja algupoole oli Alempoisi alal kasutusel Vändra lähistel paiknenud Mädara linnus (juhul kui see piirkond kuulus Alempoisi). Maakonna põhjaosas, Kuimetsale ja Keavale suunduvate teede ristis Vahastul asus oletatavalt Vahastu muinaslinnus, mis on aga täpsemalt dateerimata. Mingi keskus võis olla ka Türil hilisema kihelkonnakiriku asupaigas.

Pärast Liivimaa ristisõda kuulus Türi kihelkonna ala aastani 1560 Viljandi komtuurkonda, pärast seda liideti Järva foogtkonnaga.

## Viited
Lemnia

**Lemnia** võib tähendada:
***[[Lemnia (Rumeenia)|Lemnia]]**, küla Rumeenias 
****[[Lemnia (lepatriinu)|Lemnia]]***, perekond lepatriinuliste sugukonnast 
***[[Athena Lemnia]]**, Pheidiase skulptuur
Tarmo Õkva

**Tarmo Õkva** (sündinud 7. detsembril 1966) on eesti arhitekt.

Sündinud Tartus. Lõpetanud Tartu 10. keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Kunstiülikooli. 

1992. aastast töötas arhitektuuribüroos R-Konsult OÜ ja 2014. aastast arhitektuuribüroos T-arst stuudio OÜ. 

On projekteerinud eramuid, korterelamuid ja büroohooneid. Paljud projektid on valminud koostöös arhitekt Irina Rauaga.

## Viited

## Kirjandus
*Büroohoone Tallinnas. – *[[Maja (ajakiri)|Maja]]* 2/1999, lk 44–47 
*Elamu Uus-Meriväljal. Marian Kivila. Jõulise betooni ajatu ilu Disain interjöör & arhitektuur. 26. august 2021 
*Elamu Andrekse teel.https://kodus.ee/artikkel/ankur-residents
Revala

**Revala** ehk **Revälä ** (Läti Henrikul *Revele*, Taani hindamisraamatus *Reuælæ*, hilisematel autoritel ka *Revelä*, *Rivälä*, samuti *Rävala* ja *Räbala*; saksa *Reval*, ladina *Revalia*, vene *Revel* jne) oli ajalooline maakond Põhja-Eestis. 

Revala pindala oli 13. sajandi algul 1600 adramaad; keskus linnusena *Härjänpää*, *Lyndanise*, hiljem *Toompea*; linnana *Lidnanasõn*, *Reuelæ*, *Revel*, *Reval*, *Tanin Lydna*, *Taanilinna*, *Talyna*, alates 1925. aastast rööbiti *Tallinn* ja *Tallinna*, alates 1933. aastast *[[Tallinn]]*. 

Maakonna nime on mõned uurijad tuletanud Rebala nime Jõelähtmes asuva piirkonna ja küla nimest *Reppel* ning seejärel seostanud Rebalat tüvega *rebu* ning Jüri kihelkonna varasema nimega *Ocrielae*, mis tähendavat 'ookerkollast' ehk ladina *ochre* (Lennart Meri, "Hõbevalge"). 

*Revala-Revele-Revälä* tekkis arvatavasti I aastatuhande lõpul pKr praeguse Harjumaa (välja arvatud Kose ümbrus) ja Nõva maadel. 

13. sajandi algul koosnes *Revala-Revele-Revälä Rebala (Reppel)*, *[[Ocrielæ]]* ja *[[Vomentaga|Vomentakæ]]* kihelkonnast. 1220–1221 moodustati Jõelähtme, Keila, Kuusalu ja Vaskjala ehk Jüri  kirikukihelkond. 13. sajandi keskpaiku ühendati Revala Harjumaaga.

*Rävala (Revala, Rebala...)* on muinasaegne kohanimi, mis on levinud väga laialt ja mitmes tähenduses. Esiteks Rebala küla tähenduses. Teiseks Rebala muinaskihelkonna (praeguse Jõelähtme kirikukihelkonna eelkäija) tähenduses. Kolmandaks muinasmaakonna tähenduses, mis lisaks Revala muinaskihelkonnale hõlmas ka läänepoolsed *Ocrielae* (Lennart Meri on selle kohta kirjutanud) ja *[[Vomentagana]]* muinaskihelkonna. Neljandaks muinas-Virumaa läänepoolseima muinaskihelkonna tähenduses, mis paiknes "Päris-Revala" alade vastas. Viiendaks - Tallinna linna tähenduses.
## Vaata ka
*Rebala kihelkond (Virumaa), Rebala kihelkond (Revala)
Põhja-Ameerika

**Põhja-Ameerika** on regioon Ameerikas, mida mõistetakse eri kontekstides erinevalt.  

Loodusgeograafias arvatakse Põhja-Ameerika alla tavaliselt Põhja-Ameerika manner  

ÜRO liigituse järgi kuuluvad aga tänapäevasesse Põhja-Ameerikasse:

*
*
* Bermuda
* Gröönimaa
* Saint-Pierre ja Miquelon

## Ajalugu
Alates 1565. aastast koloniseerisid Põhja-Ameerikat sajandite vältel mitmed Euroopa impeeriumite asumaad:
*Uus-Hispaania
*Uus-Inglismaa
*Uus-Prantsusmaa
*Uus-Madalmaad
*Uus-Rootsi
*Vene-Ameerika (põhiliselt hilisem Alaska).

## Vaata ka
*Põhja-Ameerika Liit
*Kesk-Ameerika
*Kariibi mere regioon
*Lõuna-Ameerika
*Ladina-Ameerika
*Ameerika Ühendriigid
*Ameerika koloniseerimine skandinaavlaste poolt
*Põhja-Ameerika inglise keel

#### Välislingid
Ladina kvartal (täpsustus)

**Ladina kvartal** asub mitmes linnas.
***[[Ladina kvartal]]** on linnaosa Pariisis.
***[[Ladina kvartal (Montréal)|Ladina kvartal]]** on linnaosa Montréalis.
***[[Ladina kvartal (Tallinn)|Ladina kvartal]]** on kvartal Tallinna vanalinnas.
***[[Ladina kvartal (Kopenhaagen)|Ladina kvartal]]** on piirkond Kopenhaagenis.
***[[Ladina kvartal (Århus)|Ladina kvartal]]** on piirkond Århusi vanalinnas.

## Vaata ka
*Latin Quarter
Juuli 2005

**Juuli 2005**, kroonika

## [[6. juuli]] [[2005]]
* 2012. aasta suveolümpiamängude korraldajalinnaks valiti London.

## [[7. juuli]] [[2005]]
*Londoni plahvatused (2005): Londonis hukkus hommikusel tipptunnil rohkem kui 50 ning vigastada sai umbes 700 inimest, kui metroos plahvatas kolm ning kahekorruselises bussis üks pomm. Plahvatuste korraldajateks osutusid enesetaputerroristid.

## [[21. juuli]] [[2005]]
* Londoni plahvatused: Londoni metroos toimus neli väiksemat plahvatust, samuti toimus üks plahvatus ühes bussis. Seekord plahvatasid ainult pommide detonaatorid ning ohvreid ei olnud.

## [[22. juuli]] [[2005]]
* Londoni plahvatused: politseinikud lasid Londoni metroos terroristi pähe maha Brasiilia elektriku Jean Charles de Menezese.
Aison

**Aison** on kreeka mütoloogia tegelaskuju, Iolkose kuningas, Kretheuse ja Tyro poeg, Pherese vend, Peliase ja Neleuse poolvend. Aisoni abikaasa oli Alkimede (või Polymele), tema pojad olid Iason ja Promachus.

Kretheus sai teada, et tema naisel oli enne abiellumist jumalaga vahekord olnud, ja tühistas seetõttu abielu. Ta võttis naiseks oma teenija Sidero ning Tyro pidi Siderot teenima. Sidero kohtles oma endist käskijannat väga halvasti, kuid Aisonit ja tema venda Pherest ta ei kiusanud; küllap seetõttu, et tal endal lapsi ei olnud.

Pärast Kretheuse surma sai Aison kuningaks. Kuid siis ilmusid välja Tyro abielueelsed pojad Pelias ja Neleus. Pelias tappis Sidero, makstes kätte oma ema julma kohtlemise eest.

Pelias tõukas ka Aisoni troonilt ja hakkas ise Iolkost valitsema. Neleus pagendati, Pheres suutis samuti välismaale põgeneda, kuid Aisoni, tema naise ja Promachuse Pelias vangistas. Iasonit ta ei saanud kätte, sest Aison oli tolle saatnud Cheironi juurde õppima.

Kui Iason kodumaale naasis, saatis Pelias, kes võimu pärast kartis, tolle kuldvillakut tooma. Mõne aja pärast teatas Pelias Aisoni perele, et Iasoni laev on hukkunud. Aison ja tema pere tappis end, juues mürki. On ka väidetud, et kuna nad keeldusid end tapmast, siis laskis Pelias nad tappa.

Kuldvillakuga tagasi jõudnud Iasoni naine Medeia tappis Peliase. Iason sai kuningaks.
Odysseus

**Odysseus** (vanakreeka keeles Ὀδυσσεύς, ladina keeles Ulysses või Ulixes, eesti keeles on kasutatud ka nimekuju Odüsseus) on tegelane vanakreeka mütoloogias ja Homerose eeposes "Odüsseia", legendaarne kangelane Trooja sõjas.

Odysseus oli leidlik, kõneosav ja vapper kreeka kangelane Trooja sõjas. Ta oli Ithaka saare valitseja, Laertese poeg, Penelope abikaasa, Telemachose isa. Ta püüdis sõjaretkest eemale jääda, teeseldes hullumeelset (kündis põldu, külvates seemnete asemel soola), kuid Palamedes paljastas ta kavalusega. Trooja vallutati pärast kümneaastast piiramist Odysseuse kavala plaani järgi ehitatud puuhobuse abil. 

Seejärel seikles Odysseus 10 aastat võõrsil (rännuepisoodid, millega seostuvad kükloop Polyphemos, lotofaagid, laistrügoonid, Kirke, sireenid, Skylla ja Charybdis, Kalypso), kuni faiaagid ta laevaga kodusaarele viisid. Seal tappis ta truult abikaasat oodanud Penelopet ahistanud kosilased oma poja Telemachose ja teiste temale ustavate alamate abiga.

Üks nii kunsti kui ka kirjanduse lemmikteemasid antiikajast alates on olnud Odysseuse eksirännakud. Dante Alighieri "Jumaliku komöödia" Põrgu-osa 26. laulus asub Odysseus (itaalia keeles Ulisse) koos oma kaaslase Diomedesega leekides põrgu 8. ringis oma salasepitsuste ja petuplaanide pärast Trooja sõjas. Odysseus jutustab seal Homerose loost erineva loo oma viimasest reisist ja surmast: ta asus seikluste otsingul reisile Heraklese sammaste (s.o Gibraltari väina) poole läänepoolsele merele (s.o Atlandi ookeanile). Pärast viiekuulist meresõitu nägi laeva meeskond merest tõusmas suurt mäge (Dante kosmoloogias Purgatoorium), enne kui torm nad uputas. Dantel ei olnud ligipääsu Homerose originaalile, seega tugines ta ladina allikaile (eelkõige Vergilius ja Ovidius).

Hilisemaist kirjanduslikest Odysseuse-käsitlustest on tuntud Alfred Tennysoni luuletus "Ulysses" (kirjutatud 1833, avaldatud 1842), James Joycei romaan "Ulysses" (1922), Jean Giono teos "Naissance de l'Odyssée" ("Odüsseia sünd", 1930) ning Nikos Kazantzakise moodne eepos "Odüsseia" (1938). Margaret Atwoodi teoses "The Penelopiad" (2005; eesti keeles "Penelopeia", 2006) esitatakse Odysseuse lugu tema naise Penelope vaatekohalt.

## Vaata ka

*Odüsseia
Aeneas

**Aeneas** (kreeka keeles Αἰνείας, *Aineías*) on vanakreeka ja rooma mütoloogias Trooja kangelane, prints Anchisese ja armastusjumalanna Aphrodite (Venuse) poeg, Askaniose isa.

Teda peetakse roomlaste esiisaks. Aenease elu on Rooma luuletaja Vergilius kirjeldanud eepilises poeemis "Aeneis".

## Müüt
Pärast Trooja linna langemist alustas Aeneas rännakut, et otsida läänest troojalastele uus kodumaa. Jumalanna Hera (Juno) ei soovinud, et Aeneas sihtkohta jõuaks, ning käskis tuulte valitsejal Aiolosel tekitada tormi ja Aenease laeva uputada. Esilekutsutud tormilained kandsid Aenease ja ta kaaslased Kartaago lähistel kaldale. Jõudnud Kartaagosse, kohtus Aeneas Kartaago kuninganna Elissaga (tuntud ka kui Dido), kes troojalasse armus. Kuninganna pakkus Aeneasele võimalust valitseda koos Kartaagos, kuid troojalasele meenutati tema reisi eesmärki ning ta jätkas reisi Apenniini poolsaare poole. Ahastuses kuninganna võttis seejärel endalt elu. 

Randunud Apenniini poolsaarel, sattus Aeneas Kyme Sibülli juurde. Aineias külastas allilma ja nägi nägemust tuleviku Roomast. Jõudnud Latiumi, sõlmis Aeneas sealse valitseja Latinusega lepingu, mille kohaselt sai troojalane loa abielluda valitseja tütre Laviniaga. Lavinia oli aga kihlatud rutulite kuninga Turnusega. Turnus kuulutas Latinusele ja Aeneasele sõja. Aeneasel õnnestus Turnus alistada ning sõdivad pooled ühendada, pannes nii aluse roomlaste soole.

## Kirjandus
* Philip Wilkinson. "Myths & Legends". Dorling Kindersley Limited. London 2009.
Friedrich Wilhelm III

**Friedrich Wilhelm III** (3. august 1770 Potsdam – 7. juuni 1840 Berliin) oli Preisimaa kuningas 1797. aastast kuni surmani. 

Ta püüdis kõigi vahenditega Preisimaa võimsust suurendada, kuid see õnnestus alles pärast Viini kongressi, kui loodi Saksa Liit ning Preisimaa sai tagasi oma alad Elbest lääne pool. Friedrich Wilhelm toetas igati kultuuri ja hariduse, aga ka sõjaväe arendamist, et muuta oma riik tugevaimaks Saksamaal. Troonil järgnes talle tema vanem poeg Friedrich Wilhelm IV.

## Isiklikku
Friedrich Wilhelm III isa oli Preisi kuningas Friedrich Wilhelm II ja ema Hessen-Darmstadti printsess Friderike Luise.

Friedrich Wilhelm III oli abielus Mecklenburg-Strelitzi printsessi Augusta Wilhelmine Amalie Luisega. Abielust sündisid:
* Friedrich Wilhelm IV, 1795–1861, Preisimaa kuningas 1840–1861
* Wilhelm I,1797–1888, Preisimaa kuningas 1861–1888 ja Saksa keiser 1871–1888
* Charlotte,1798–1860, pärast abiellumist Nikolai I-ga Alexandra Feodorovna, Venemaa tsarinna 1825–1855
* Friederike, 1799–1800
* Carl, 1801–1883
* Friederike Wilhelmine Alexandrine Marie Helene, 1803–1892
* Ferdinand, 1804–1806
* Luise, 1808–1870
* Albrecht, 1809–1872
Aktaion

**Aktaion** oli vanakreeka mütoloogias Aristaiose ja Autonoe poeg. Tema ema kuulus Boiootiat valitsenud Teeba kuningapaari Kadmose ja Harmonia tütarde hulka, keda kõiki tabasid oma lastega seotud suured õnnetused.

Aktaion sai hariduse kentauri Cheironi juures. Temast sai tuntud kütt. Ükskord jahiretkel Boiootias Orchomenose linna lähedal läks ta end palavuse eest jahutama koopasse, kust väike oja välja voolas. Aga seal nägi ta kogemata Artemist, kes nümfide seltsis suples. Artemis ei hoolinud sellest, et noormees polnud tahtlikult teda vaatama tulnud, pritsis talle vett näkku ja muutis ta hirvesokuks. Aktaioni südagi muutus hirve omaks ning ta põgenes. Tema oma koerad hakkasid teda taga ajama ja murdsid ta maha. Ovidiuse järgi olevat Aktaionil olnud 50 koera, kellest ta loetleb nimepidi 36.

Aktaioni koertest olevat saanud tähtkujud Suur Peni ja Väike Peni või ainult emb-kumb nendest.

Loost on teisigi versioone. Mõne järgi olid koerad mitte Aktaioni, vaid Artemise omad; mõne järgi ei jõudnud Aktaion põgeneda, vaid murti maha sealsamas koopas. Diodorose järgi tegi Aktaion Artemisele abieluettepaneku.

Euripidese järgi kiidelnud Aktaion, et on parem kütt kui Artemis.

## Aktaion kunstis

Aktaioni ja Artemise teema oli levinud vanakreeka vaasimaalide teema 5. sajandil eKr. Aktaionit on kujutatud Artemist vaatamas Pompeji seinamaalidel. Neid on maalinud Lucas Cranach vanem, Tizian, Rembrandt ja Tiepolo. Aktaioni surma on kujutatud Melose reljeefidel. Kadrioru lossi saali laes on Tallinna kunstniku Londicer noorema 18. sajandist pärit plafoonimaal "Diana ja Aktaion".
Friedrich Wilhelm II

**Friedrich Wilhelm II** (25. september 1744 Berliin – 16. november 1797 Potsdam) oli Preisimaa kuningas 1786. aastast kuni surmani. 

Ta kuulus Hohenzollernide dünastiasse ning oli Friedrich Suure vennapoeg. Friedrich Wilhelm II püüdis järgida oma kuulsat onu nii valgustatud monarhi kui ka osava armeejuhina, kuid tema valitsemisaega mõjutasid tugevalt Prantsuse revolutsioon ja sellega seotud poliitilised muutused, mis nurjasid tema ambitsioonid.

## Isiklikku
Friedrich Wilhelm II isa oli prints Wilhelm (1783–1851) ja ema Braunschweig-Beverni Luise Amalie.
 
Friedrich Wilhelm II oli abielus Hessen-Darmstadti Friderike Luisega, nende järglased:
* Friedrich Wilhelm III, 1770–1840, oli Preisimaa kuningas aastatel 1797–1840
* Christine, 1772–1773
* Ludwig Karl, 1773–1796
* Wilhelmina, 1774–1837, abiellus Hollandi kuninga Wilhelm I-ga, 1772–1843
* Auguste, 1780–1841, abiellus Hesse-Kasseli kuurvürsti Wilhelm II-ga, 1777–1848
* Heinrich, 1781–1846
* Wilhelm, 1783–1851
Rock'n'roll

***Rock'n'roll*** on muusikastiil, mis arenes välja gospelist ja *[[rhythm and blues]]* 1940. aastatel USA-s ning muutus populaarseks 1950. aastatel. *Rock'n'roll* peetakse esimeseks rokkmuusika žanriks ja Bill Haleyt esimeseks *rock'n'roll* lauljaks.

## Nimetus ''rock'n'roll''
Alan Freed, kes oli ühe Clevelandi raadiojaama töötaja ja kelle toimetada oli õhtune klassikalise muusika programm, uuris ühe heliplaadikaupluse omaniku palvel valge noorsoo muusikamaitset ning sai teada, et noorukeid erutas just *[[rhytm and blues]]*, mida üldiselt peeti valgete kultuurile täiesti võõraks. Freed palus ülemustelt luba panna oma programmi lõppu erisaade *rhytm and blues*. Saade sai pealkirja "Moondog's Rock and Roll Party" ja Freed edendas selles segu bluusist, kantrimuusikast ja *[[rhythm and blues]]*ist. Sellega oli Alan Freedist – anarhistist, kes kasutas varjunime *Moondog* ('Kuukoer') – saanud uue žanri, *rock'n'roll*'i ristiisa.

David Nœbel on öelnud: "*Rock'n'roll* on anarhistide vandenõu ameerika elulaadi hävitamiseks."

## ''Rock'n'roll'' artiste
### Eestis
*Boogie Company
*Lucky Jeans
*Jolly Roger
*Nine Lives
*The Rockin' Guys
*Terminaator
*Rock'n'Roll Band
*The Tramps
*Wild Cats

### Inglismaal
*Billy Fury
*Cliff Richard
*The Shadows
*Tommy Steele
*Marty Wilde

### Prantsusmaal
*Rock’n’Roll Gang

### Soomes
*Hurriganes
*Teddy & The Tigers

### USA-s
*Chuck Berry
*Chubby Checker
*Eddie Cochran
*Alan Dale
*Bo Diddley
*Fats Domino
*Bill Haley & His Comets
*Buddy Holly & The Crickets
*Wanda Jackson
*Jerry Lee Lewis
*Elvis Presley
*Little Richard
*Gene Vincent & The Blue Caps

## Vaata ka
*Rokkmuusika
**[[Rockabilly]]*
*Rock'n'rolli Kuulsuste Hall
*Rockerid
*Teddyboyd

## Välislingid

*The History of Rock'n'Roll 1954–1963
*Aja jälg kivis. Rock'n'rolli Kuulsuste Hall Saate autorid Helgi Erilaid ja Jarmo Seljamaa. ERR, 2011.
Friedrich Wilhelm IV

**Friedrich Wilhelm IV** (15. oktoober 1795 Berliin – 2. jaanuar 1861 Potsdam) oli Preisimaa kuningas 1840. aastast kuni surmani.

Friedrich Wilhelm sündis Preisimaa kuninga Friedrich Wilhelm III ja tema abikaasa Luise vanima pojana. Teda õpetasid eraõpetajad. Sõjalist väljaõpet sai ta 1814. aastal Napoleoni vastu sõdides, ehkki selles sõjas oli ta silmapaistmatu.

Ta huvitus arhitektuurist ja maastikuarhitektuurist ning toetas mitut saksa kunstnikku.

Ta abiellus 1823. aastal Baieri kuninga Maximilian I tütre Elisabeth Ludovikaga. Sellest abielust lapsi ei sündinud.

Teda peeti suhteliselt liberaalseks valitsejaks, sest ta pidi 1848. aastal revolutsiooni ärahoidmiseks vastu võtma põhiseaduse. Sellest ajast kuni oma lõpuni 1918. aastal oli Preisimaa kuningriik vähemalt formaalselt konstitutsioonilise monarhiaga riik. Et Friedrich Wilhelm tegelikult liberaalne polnud, näitab aga fakt, et ta keeldus talle Frankfurdi parlamendi poolt pakutud Saksamaa keisri tiitlist. Ta oli tulihingeline romantik, kiindunud keskaega, ja seetõttu muutus ta vananedes konservatiivseks. 1815. aastal, kõigest 20-aastase kroonprintsina, saavutas ta Preisimaa põhiseaduse projekti, mis tegelikult kunagi ei jõustunud, muutmise sellisel viisil, et enamus võimust jääks maa-aadli kätte. Ta oli kindlalt vastu nii liberaliseerimisele kui Saksamaa ühendamisele, eelistades, et põhiline võim Saksa riikides jääb Austriale.

Elu lõpus elas Friedrich Wilhelm üle tõsise rabanduse, mis muutis ta teovõimetuks. Seetõttu valitses 1859–1861 tema eest regendina tema noorem vend Wilhelm, kes järgnes talle ka troonil.

## Autasud
* Anhalti Albrecht Karu ordeni suurrist (18. mai 1838)
Wittelsbachi dünastia

**Wittelsbachi dünastia** valitses Baierit 1180–1918, samuti olid sellest soost pärinevad monarhid võimul Skandinaavias, kõige pikemalt Rootsis (1654–1721). 1234–1803 olid Wittelsbachid ka pfaltskrahvid ehk Pfalzi valitsejad.

## Pfalz-Baieri kuurvürstid
*1777–1799 Karl Theodor (1724–1799)
*1799–1803 Maximilian IV Joseph (1756–1825), hilisem Baieri kuningas, 1803 annekteeriti Pfalz Baieri poolt, 1803–1806 oli seetõttu Baieri kuurvürst

## Baieri kuningad
*1806–1825 Maximilian I Joseph (1756–1825)
*1825–1848 Ludwig I (1786–1868)
*1848–1864 Maximilian II (1815–1864)
*1864–1886 Ludwig II (1845–1886)
*1886–1913 Otto (1848–1916), vaimuhaige, tema eest valitses 1886–1912 printsregent Luitpold (1821–1912) ja 1912–1913 viimase poeg Ludwig.
*1913–1918 Ludwig III (1845–1921)

## Baieri kuningliku perekonna pead
*1921–1955 Rupprecht (1869–1955)
*1955–1996 Albrecht (1905–1996)
*1996– Franz (sündinud 1933)

## Vaata ka
*Pfalzi kuurvürstkond
*Baieri kuningriik
Otto II (Saksa-Rooma keiser)

**Otto II** (955 – 7. detsember 983 Rooma) oli Saksa-Rooma keiser aastast 973 kuni surmani.

Ta oli Otto I ja Adelheidi noorim ja ainus täiskasvanuks elanud poeg. 961. aastal sai Otto II Saksa kuningaks ja 967. aastal isa kaaskeisriks, kuid reaalselt sai ta võimule alles pärast isa surma, olles vaid 18-aastane. 

Ta abiellus 972. aastal Bütsantsi printsessi Theophanoga. Neil sündis neli tütart ja poeg. Viimasest sai järgmine keiser Otto III.

Otto II suri ootamatult sõjakäigul Itaalias ning maeti Rooma Peetri kirikusse. Ta on ainuke Saksa valitseja, kes on maetud väljapoole Saksamaad.
Otto III (Saksa-Rooma keiser)

**Otto III** (980–23. jaanuar 1002 Palermo, Itaalia) oli Saksa kuningas (983–1002), Itaalia kuningas (996–1002) ja Saksa-Rooma keiser 996–1002. 

Otto III oli Otto II poeg, sai väga noorelt võimule ning kuni 995. aastani valitsesid tema ema Theophano ja vanaema Adelheid. 

996. aastal vallutas ta Rooma, pani ametisse oma nõo Bruno von Kärnteni (Saksa-Rooma keisri Otto I pojapoja Kärnteni hertsogi Otto von Wormsgau ja Baieri hertsogi Arnulfi pojatütre Judith Luitpoldingi poja) Rooma paavstina Gregorius V ja Otto III krooniti Saksa-Rooma keisriks.

Otto III püüdis taastada Rooma impeeriumi või vähemalt selle lääneosa, uskudes, et kõrgeim võim peaks kuuluma keisrile, kellele alluksid kõik, nii ilmalikud kui ka vaimulikud aukandjad, sealhulgas Rooma paavst. Otto III koostas aastal 998 bulla "Renovatio imperia Romanum", millega ta kuulutas Rooma impeeriumi taastatuks. Rooma sai pealinnaks, millest pidi valitsetama kogu keisririiki Galliast Slaavimaani.

Otto III olid põhimõtteline patsifist ja üritas üles ehitada sõdadevaba kristlikku maailma. 

Otto III abikaasaks pidi saama Bütsantsi printsess ja tulevane keisrinna Zoe, kuid Otto suri vahetult enne pulmi. Pikemas plaanis oleks abielu võinud tähendada Ida- ja Lääne-Rooma taasühendamist. 

Ta viis läbi misjonitööd, näiteks asutas Poola vürstiriigis, Gnieznos piiskopkonna ning andis vürst Boleslawile Poola kuninga ning vürst Istvanile Ungari kuninga tiitli. 

Otto suurejoonelised idealistlikud plaanid nurjas tema ootamatu varajane surm sõjakäigul roomlaste vastu. Kahtlustatud on ka mürgitamist.

Otto III figureerib Ristikivi "Rooma päeviku" minategelase Kaspar von Schmerzburgi nägemustes - Kasparile kangastub stseen noore keisri surivoodi juures.
Heinrich II (Saksa-Rooma keiser)

**Heinrich II** (972 – 13. juuli 1024) oli viimane Saksi dünastiast pärinev Saksa-Rooma riigi Saksa-Rooma keiser. Ta valitses 1002–1024. 1014 krooniti ta Roomas keisriks.

Teda peeti väga vagaks, kombekate eluviisidega meheks, mistõttu temast sai sakslaste esimene rahvuspühak. Ta püüdis oma eelkäija Otto III eeskujul tugevdada keisrivõimu, püüdes samuti taastada Rooma impeeriumi vägevust, kuid et ta oli paavstide suhtes üpris järeleandlik, siis ei muutunud tema valitsusajal suurt midagi. 

Tal ei olnud järeltulijaid, mistõttu Saksa kuninga tiitel läks Franki dünastiale.

## Vaata ka

*Heinrich II
Angerjalised

**Angerjalised** (varem: *angerjalaadilised*; Anguilliformes) on keelikloomade (kalade) selts kiiruimsete  klassist.

## Klassifikatsioon
Selts angerjalised (Anguilliformes)
*Alamselts pärisangerjalised (Anguilloidei)
**Sugukond angerlased (angerjalased; Anguillidae) 
**Sugukond Heterenchelyidae
**Sugukond vagelangerlased (Moringuidae) 
**Sugukond Xenocongridae 
**Sugukond mureenlased (Muraenidae) 
**Sugukond Myrocongridae
*Alamselts hiidangerjalised (Nemichthyoidei)
**Sugukond hiidangerlased (Nemichthyidae) 
**Sugukond Serrivomeridae 
**Sugukond Cyemidae  
*Alamselts meriangerjalised (Congroidei)
**Sugukond meriangerlased (Congridae) 
**Sugukond Muraenesocidae  
**Sugukond Nettastomatidae  
**Sugukond Nessorhamphidae 
**Sugukond Derichthyidae  
**Sugukond teravsabaangerlased (Ophichthidae) 
**Sugukond süvaveeangerjalised (Macrocephenchelyidae)
*Alamselts Synaphobranchoidei
**Sugukond süvaveeangerlased (Synaphobranchidae)
**Sugukond ahvangerlased (Simenchelyidae) 
**Sugukond Dysommidae

## Tuntumad liigid
Tuntumad liigid on:
*angerjas ehk jõeangerjas ehk harilik angerjas  (*Anguilla anguilla*)
*ameerika angerjas (*Anguilla rostrata*)
*atlandi meriangerjas (*Conger conger*)
*vahemere mureen (*Muraena helena*)
*ahvangerjas (*Simenchelys parasiticus*, *Simenchelys parasitica*)

## Kulinaaria
Jaapani köögis on tavalised angerlased (*unagi*) ja mereangerjalised (*anago*). Angerjalisi kasutatakse ka Kantoni ja Shanghai köögis. Angerjat (jõeangerjat) ja teisi angerlasi süüakse Euroopas, sealhulgas Eestis, samuti USA-s ja mujal maailmas. Traditsiooniline Londoni toit on angerjatarretis (*[[jellied eels]]*).
Tenochtitláni dünastia

**Tenochtitláni dünastia** oli kuninglik asteekide dünastia Kesk-Ameerikas.

## Valitsejad

* Acamapichtli
* Huitzilihuitl
* Chimalpopoca
* Itzecoátl
* Moctezuma I
* Axayácatl
* Tízoc
* Ahuítzotl
* Moctezuma II
* Cuitláhuac
* Cuauhtémoc
* Tlacotzin
* Don Díego Huanitzin
Angerjas (täpsustus)

**Angerjas** võib tähendada järgmist:
;zooloogias
* **[[angerjas]]** ehk **jõeangerjas**, kalaliik
* **[[angerjas (perekond)]]**, kalaperekond
* mis tahes kala **[[angerjalised|angerjaliste]]** seltsist

;muud
*Angerjas (perekonnanimi)
**Anton Angerjas (1891-1964) oli Eesti õigeusu preester ja vaimulike raamatute autor.
*Angerjas, Orelipoiste laul

## Vaata ka
* Angerja

## Välislingid
Friedrich I (Preisimaa)

**Friedrich I** (Brandenburgi kuurvürsti ja markkrahvina **Friedrich III**; 11. juuli 1657 Königsberg – 25. veebruar 1713 Berliin) oli Brandenburgi kuurvürst ja markkrahv 1688–1713 ning esimene Preisimaa kuningas 1701. aastast kuni surmani. Ta oli Suure Kuurvürsti Friedrich Wilhelmi poeg.

Ta sai end kuningaks kuulutada seetõttu, et tema Preisimaa-valdused asusid väljaspool Saksa-Rooma riigi piire. Esialgu pidigi ta saama kasutada kuninga tiitlit vaid Preisimaa kohta, kuid vaikselt laiendas ta selle nimetuse ka Brandenburgile. Niiviisi tekkinud Preisimaa kuningriigist sai peagi üks Euroopa sõjaliselt võimsamaid riike.

## Friedrichi abielud ja järeltulijad
Friedrich soovis abielluda Saksa-Rooma keisri Leopold I õega, aga kui see plaan läbi kukkus, siis abiellus ta 1679 oma 17-aastase täditütre Hessen-Kasseli printsessi Elisabeth Henriettega. Abielu oli õnnelik, kuid kestis üksnes neli aastat, sest Elisabeth Henrietta suri 21-aastaselt 1683. Abielust sündis tütar Luise. Luise abiellus 1700. aastal oma onupoja Hessen-Kasseli printsi Friedrichiga ja kuningas Friedrich korraldas mitmenädalased kulukad pulmad, aga Luise oli eluaeg haiglane olnud ja suri 1705. aastal sünnitusel. Lapsi tal polnud.

Seejärel abiellus Friedrich 1685 17-aastase Hannoveri printsessi Sophie Charlottega. Abielust sündis kaks poega, kellest vanem, Friedrich August, suri 3-kuusena, ja noorem, Friedrich Wilhelm I, päris isalt trooni. 1705 suri abikaasa kopsupõletikku.

1708. aastal abiellus Friedrich 23-aastase Mecklenburg-Schwerini printsessi Sophie Luisega. Abikaasa oli ilus ja vaga, aga ei harjunud õukonnaeluga ja langes nii sügavale depressiooni, et ei suutnud enam isegi tseremoniaalseid ülesandeid täita. Sellest abielust lapsi ei sündinud. 1713. aastal saatis Friedrich ta vanemate juurde tagasi, kuid suri ka ise juba järgmisel kuul.
Friedrich Suur

**Friedrich II** ehk **Friedrich Suur** (saksa keeles *Friedrich der Große*; 24. jaanuar 1712 Berliin – 17. august 1786 Potsdam) oli Preisimaa kuningas aastatel 1740–1786. Brandenburgi markkrahvina oli tema nimi **Friedrich IV**.

Friedrich oli Friedrich Wilhelm I ja tema abikaasa Sophie Dorothea neljas laps ja kolmas poeg. Kokku oli tema vanematel 14 last, kellest 4 suri enne kolmeaastaseks saamist, sealhulgas kaks vanimat poega. Friedrichi ema isa oli Suurbritannia kuningas George I.

Ta soovis oma isa tahte vastaselt saada arhitektiks. Sanssouci loss Potsdamis ongi osalt tema enda eskiiside järgi ehitatud. 

Friedrichit peetakse parimaks näiteks valgustatud monarhist. Ta oli kirjavahetuses Voltaire'i, Immanuel Kanti, Gotthold Ephraim Lessingi, Friedrich Schilleri ja Johann Wolfgang Goethega. 1750 kutsus Friedrich Voltaire'i Preisimaale elama, kuid peagi muutusid nende suhted pingeliseks. Voltaire'i heidutas Friedrichi militarism ja kui Voltaire ründas 1753 ajakirjanduses üht Friedrichi liitlast, saatis Friedrich Voltaire'i Preisimaalt välja. Pärast paranesid nende suhted jälle ning nad olid omavahel peaaegu pool sajandit kirjavahetuses.

Friedrich oli usulistelt vaadetelt liberaal ja ta polnud kuigi sügavalt usklik. Tema ajal kehtis Preisimaal usuvabadus, seda nii katoliiklaste, jesuiitide kui ka juutide suhtes.

Friedrichi ajal kasvas Preisimaa pindala peaaegu kaks korda, seda nii kuninga osava diplomaatia kui ka edukate sõdade tagajärjel. Selles oli tal sageli õnne, sest Seitsmeaastases sõjas (1756–1763) oleks ta peaaegu lüüa saanud, vaid Venemaa uue tsaari Peeter III sümpaatia tema suhtes päästis Friedrichi halvimast. Sõjas võitis ta Austrialt Sileesia ja osales Poola esimeses jagamises 1772.

Varases noorukieas olevat Friedrich mõningate teadete põhjal saanud suguhaiguse, mille ravimine muutis ta kastraadiks või vähemalt impotendiks. Ülejäänud eluperioodidest pole teada tema intiimseid läbikäimisi naistega. Ka suhe abikaasaga oli formaalne ja ta elas sisuliselt tsölibaadis, olles "laulatatud riigiga". Mõned ajaloolased näevad selles (ka mõnede kaasaegsete vihjete põhjal) seda, et ta oli hoopis  homoseksuaalne. Isa sundis Friedrichi abielluma Elisabeth Christine von Braunschweig-Wolfenbüttel-Beverniga. Friedrich ei suhelnud oma naisega peaaegu üldse ja pärast isa surma 1740 kolisid nad lahku. Friedrich kinkis oma naisele Schönhauseni lossi, kus too elas, ega külastanud teda kordagi. Nad kohtusid harvemini kui kord aastas, peamiselt suguvõsa kokkutulekutel. Oli kolm last, kuid Paruness Engelbrecht ga.

Friedrichile järgnes troonil tema venna August Wilhelmi poeg Friedrich Wilhelm II.

## Vaata ka
*King of Prussia

## Viited