open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
John Jacob Abel

**John Jacob Abel** (19. mai 1857 Clevelandi lähedal (Ohio osariik) – 26. mai 1938) oli USA biokeemik ja farmakoloog. 

Ta sai 1883. aastal Michigani Ülikoolist doktorikraadi ning rajas 1891. aastal seal USA esimese farmakoloogiaosakonna ja asus seda juhatama. 1893. aastast juhtis ta Johns Hopkinsi Ülikool farmakoloogiaosakonda. 

1897. aastal isoleeris ta Napoleon Cybulski järel teisena adrenaliini, nimetades seda epinefriiniks. Tegu oli enamalt jaolt mitteaktiivse metaboliidiga. 1913. aastal sõnastas ta tehisneeru idee ja 1914. aastal isoleeris ta verest aminohapped. Ta otsis aastaid edutult hüpofüüsi hormooni; hiljem selgus, et tegu oli mitme hormooniga. 1926. aastal teatas ta insuliini isoleerimisest ja kristalliseerimisest. See teade võeti vastu suure skepsisega ning jäi aastateks aktsepteerimata. 

Abel asutas 1905 koos Christian Archibald Herteriga ajakirja Journal of Biological Chemistry, samuti korraldas ta ajakirja Journal of Pharmacology and Experimental Therapeutics asutamist.

## Tunnustus
*1915 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
*1938 – valitiLondoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
Aahof

**Aahof** on mitme koha ajalooline nimi:

*Aahof – Ādaži, linn Lätis
*Aahof – Lejasciems, Lejas muiža, Lejas kroņa muiža, kroonumõis, Valga kreisis, Liivimaa kubermangus
*Aahof – Saulaine, Kuramaa kubermangus
*Aahof – MaišeĮi, Võnnu kreisis, Liivimaa kubermangus				
*Aahof – Jaunā muiža, Jaunamuiža, Bauska kreisis, Kuramaa kubermangus	
*Aahof – Ānes muiža, Jelgava kreisis, Kuramaa kubermangus		
*Aahof – Ādažu muiža, Riia kreisis, Liivimaa kubermangus
*Aahof – Auguliena, Võnnu kreisis, Liivimaa kubermangus	
*Aahof – Tetelmindes muiža, Jelgava kreisis, Kuramaa kubermangus			

## Vaata ka
*Eesti mõisate loend
*Läti mõisate loend
Erjon Tola

**Erjon Tola** (sündinud 15. detsembril 1986) on Albaania mäesuusataja. 

Ta oli ainuke 2006. ja 2010. aasta taliolümpiamängudel osalenud Albaania sportlane. 

Ta elab Itaalias Breuil-Cervinias.
Deyvid Oprja

**Deyvid Oprja** (sündinud 17. veebruaril 1982 Tallinnas) on eesti endine mäesuusataja.

Ta lõpetas aastal 2001 Gustav Adolfi Gümnaasiumi. 

Ta osales 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos (suurslaalomis katkestas ja slaalomis vigastuse tõttu ei startinud) ja 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris (suurslaalomis sai 66. koha ja slaalomis katkestas). 

## Viited

## Välislingid
* Tutvustus Eesti Olümpiakomitee lehel(arhiveeritud leht)
* 
*
Kauri Kõiv

**Kauri Kõiv** (sündinud 25. juulil 1983) on Eesti endine laskesuusataja.

Ta esindas Elva Suusaklubi; tema treener oli Hillar Zahkna. Tippsportlase karjääri lõpetas ta märtsis 2019.

Eesti kaitseväes on tal seersandi auaste.

## Saavutused
### [[Taliolümpiamängud|Olümpiamängudel]]
2014  Sotšis
* 54. koht 10 km sprindis
* 46. koht jälitussõidus

## Viited

## Välislingid
* Tutvustus Eesti Olümpiakomitee lehel
* Hillar Zahkna tiimivõistlusest: "Kauri Kõiv oli päeva nimi.", Õhtuleht, 14. detsember 2009
*
TV3 (Taani)

**TV3 Taani** on Taani telekanal.

Telekanali omanik on Viasat, mis kuulub Rootsi meediakontsernile Modern Times Group. Sõsarkanalid on TV3+ ja TV2 Sport.

Näidatava programmi hulgas on palju USA ja Suurbritannia telesaateid ja -sarju. Näiteks "Extreme Makeover: Home Edition", "", "Las Vegas", "Kondid", "Kaks ja pool meest", "Põgenemine", "American Idol" ja "Dr. Phil". Eetris on ka mõned Taani omasaated, näiteks äsja alanud seebiooper "2900 Hapiness" ja komöödiasari "Gu'skelov du kom".

## Välislingid
*TV3 Taani koduleht
Anjō

**Anjō** on linn Jaapanis Aichi prefektuuris Honshū saarel.

Linnas asuvad Denso ja Aisini autotööstuse tehased. Tähtsal kohal on ka teravilja- ja puuviljakasvatus.

## Viited

## Välislingid
* Anjō koduleht *(jaapani keeles)*
Abiko

**Abiko** on linn Jaapanis Chiba prefektuuris. Piirneb põhjas Ibaraki prefektuuriga. Linna läbib Tone jõgi.

## Viited

## Välislingid
* Abiko koduleht
Linnavald

**Linnavald** oli 1816. aasta Eestimaa talurahvaseaduses ettenähtud seisuslik omavalitsusüksus.

Seaduse § 112, 113 ja 115 alusel oli Eestimaa linnades elavatel talupoegadel õigus asutada seisusliku omavalitsusüksusena linnavald (Linna-Koggodus). Seda õigust ei tühistatud ka 1858. aasta talurahvaseadusega.

Linnavalla asutamiseks kutsus Tallinna politseimeister 30. juulil/11. augustil 1817 enda juurde Tallinnas ja Toompeal elavad talupojad ja laskis neil endi hulgast valida kogukonna vanemaiks Madis Adamsoni ja tema abiliseks Jüri Hansoni ning kogukonna eestseisjaiks (*Vorsteher*) Johann Hindrichsoni, Andres Larsoni ja Hans Jürgensoni. Sel ajal koosnes Tallinna talurahva kogukond 239 täisealisest maksukohuslikust meesisikust.

20. sajandi algul elas Tallinnas kümneid tuhandeid talupoegi, kes seisid vallaliikmete nimekirjades ja maksid makse päritoluvaldadele, millega neil mingit muud seost ei olnud. Linnaelanikeks ei saanud nad astuda kõrge sisseastumismaksu tõttu, seetõttu puudus neil linnas omavalitsuslik toetus.

Nende olukorra parandamiseks koostas Konstantin Päts 1911. aastal palvekirja Eestimaa kubernerile Tallinna linnavalla asutamiseks, millele koguti tuhandeid allkirju. 

## Viited

## Kirjandus

* J. Reinthal. Linnavald. Vaba Maa, 4. aprill 1934, nr. 77, lk. 4.
Priit Pajusaar

**Priit Pajusaar** (sündinud 6. aprillil 1964) on eesti helilooja.

Lauluvõistlusel "Eurolaul 2005" saavutas 6946 häälega kolmanda koha Pajusaare muusika ja sõnadega laul "11", mille esitas Cardinals.

2005. aasta sügisel kuulus Pajusaar Eesti Televisiooni saate "Kaks takti ette" žüriisse.

Võistluse "Eurolaul 2007" lugusid ei valitud avalikul konkursil, vaid Eesti Televisioon tellis 10 lugu valitud autoritelt, ühe sealhulgas Priit Pajusaarelt koos Glen Pilvrega.

Võistluse "Eurolaul 2008" jaoks muudeti taas reglementi. 10 loost 4 selgusid avalikul konkursil, aga 6 lugu telliti otse, neist üks Pajusaarelt. Pajusaare ja Pilvre lugu "Leto svet", mida esitas Kreisiraadio, võitis ja sõitis Eurovisioonile, kus jäi poolfinaalis eelviimaseks.

26. jaanuaril 2013 esietendus Pajusaare esimene ooper "Prints ja kerjus".

## Teoseid
*"Lastelaulud fonogrammidega", Talmar ja Põhi 2005, ISBN 9799013450414
*"Väikese viguriga lastelaulud", Talmar & Põhi 2006, ISBN 9790901345065
*"Hiigelsoojad pilvelambad", Talmar ja Põhi 2009, ISBN 9790901345423 (kahasse Evelin Samueliga)
*"Kama üks ja kama kaks", Menu 2009, ISBN 9789985996515 (kahasse Leelo Tunglaga)
*"Priit Pajusaare parimad lastelaulud", Menu 2009, ISBN 9790540021214

## Tunnustus

* 2013 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

## Isiklikku
Tema hobi on golf.

Tal on tütred Kadi, Liisa Piret ja Greta.

## Viited

## Välislingid
*Signe Lahtein, "Priit Pajusaare säästlik turvasüsteem", Eesti Päevaleht, 15. september 2000
*Jaanus Kulli, "Priit Pajusaar kogub Eesti muusika internetti", Õhtuleht, 9. oktoober 2007
Alampolkovnik

**Alampolkovnik** (vene keeles *подполковник*) on sõjaväeline auaste, mis oli ja on kasutusel mitme riigi sõjaväes.  

## Näited
Tavaliselt loetakse see vastavaks kolonelleitnandi auastmele ning ta asetseb polkovniku ja majori vahel.

 

### Endised kasutajad
*  – alampolkovnik oli Eesti Vabadussõja ajal Eesti Rahvaväes kaptenist kõrgem ja polkovnikust madalam sõjaväeline auaste. Hiljem nimetati alampolkovniku auaste ümber kolonelleitnandiks ning see vastab ka tänapäeva Eesti Kaitseväes kolonelleitnandi auastmele.
*  – Punaarmee ja Nõukogude armee
*  – Venemaa Keisririik
Kogudus

**Kogudus** on ühte ja samasse uskkonda kuuluvate usklike vabatahtlik ühendus. Sõna kitsamas tähenduses võib kogudus olla ka vaid jumalateenistusele kogunenud rahvas.  

Eesti keeles on sõna "kogudus" ajalooliselt olnud kasutusel eelkõige kristliku usulise ühenduse tähenduses kirikukoguduse sünonüümina, kuid seda sõna tarvitatakse ka teiste uskkondade ühenduste kohta. Kogudusteks nimetavad end ka islami, juudi, krišna ja bahai usuühendused Eestis. Nii koguduse kui ka sanskriti keelest pärinevat *[[sangha]]* mõisteid kasutatakse eesti keeles ka budismis kirjeldamaks Buddha õpetuse järgijaid (või ka ainult üht järgijat), kitsamas mõttes ilmalikust elust loobunud munkade ja nunnade ühendust.  

## Kogudused Eestis
Eesti Vabariigis on kogudustega seotud asjade korraldamine Siseministeeriumi valitsemisalas. Koguduste toimimine on reguleeritud kirikute ja koguduste seadusega.  

Selle järgi on kogudus ühte usku tunnistavate füüsiliste isikute vabatahtlik ühendus, kes tegutseb põhikirja alusel ja valitud või nimetatud juhatuse juhtimisel. Koguduse moodustamiseks on tarvis vähemalt 12 inimest, moodustamise järel kantakse see registrisse.  

Kogudusel peab olema oma juhatus. Kolm kogudust võivad moodustada koguduste liidu, episkopaalse juhtimise korral ka kiriku.  

## Vaata ka
*Abikogudus
*Kirikukogudus

## Viited
Begunitsõ

**Begunitsõ** on küla Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis, Begunitsõ külaasunduse keskus. Asub Isuri kõrgustikul 55 km kaugusel Peterburist.

Külas on peamiselt 5-korruselised kortermajad.

Külas asub 1812. aastal ehitatud vene õigeusu Peaingel Miikaeli kirik.

Begunitsõt läbib Peterburi-Narva maantee (E20).

## Välislingid
Nowy Dwór Królewski

**Nowy Dwór Królewski** (saksa *Königlich Neudorf*) on küla Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Chełmno maakonnas Papowo Biskupie vallas.

2011. aastal elas seal 172 inimest.

## Viited
San Siro

**Stadio Giuseppe Meazza** tuntud kui **Stadio San Siro** või ka hüüdnimega "La Scala del Calcio" ("jalgpalli La Scala") on jalgpallistaadion Itaalias Milanos. Staadion on jalgpalliklubide AC Milan ja Milano Internazionale kodustaadion. Staadionil peetakse ka ragbimatše ning kontserte. 

Staadion, algse nimega **Nuovo Stadio Calcistico San Siro** (San Siro uus jalgpallistaadion), valmis 1925. aastal ja avati 19. septembril 1926 AC Milani ja Milano Internazionale kohtumisega. Algselt oli staadion AC Milani omanduses, aastast 1947 on omanikuks ka Milano Internazionale. Giuseppe Meazza nime sai staadion 1980. aastal. Giuseppe Meazza oli kahekordne maailmameister (1934 ja 1938), kes mängis peamiselt AS Ambrosiana-Inter, aga lühikest aega ka AC Milanis. 

Murukattega mänguväljak on 105 meetrit pikk ja 68 meetrit lai. Staadionit on renoveeritud 1956 ja 1990. Viimase uuendamise käigus kõrvaldati staadionilt kõik seisukohad. Praegusel ajal on staadionil 80 074 pealtvaatajakohta. Võimalike tulevaste laiendamiste jaoks peab staadion aga maad vahetult staadioni taga asuvalt hipodroomilt juurde ostma. San Sirol on UEFA 5-tähe standard. 

San Sirol peeti 1934. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaal Saksamaa ja Rootsi ning poolfinaalmatš Itaalia ja Austria vahel ning 1990. aasta maailmameistrivõistluste avamäng Argentina ja Kameruni vahel. 1990. aasta maailmameistrivõistlustel peeti staadionil veel 5 mängu. Kuulsad mängud on veel toimunud 1939. aastal Itaalia ja Inglismaa (2:0), 1940. aastal Itaalia ja Saksamaa ning 1956. aastal Itaalia ja Brasiilia koondise vahel (3:0). 

San Sirol on peetud ka kontserte. Seal on esinenud näiteks U2, Bob Marley, Michael Jackson, Depeche Mode, Bruce Springsteen, David Bowie, Robbie Williams, Madonna ja The Rolling Stones. 

6. veebruaril 2026 toimus San Sirol XXV taliolümpiamängude avatseremoonia, kus teiste hulgas esinesid Ameerika laulja Mariah Carey ning kohalikud staarid Laura Pausini ja Andrea Bocelli.

## Panoraampilt

## Välislingid
*Staadioni koduleht
Stadio Olimpico

**Stadio Olimpico** ehk **Rooma olümpiastaadion** (algselt **Stadio dei Cipressi**, pärast staadioni renoveerimist 100&nbsp;000 pealtvaataja jaoks kutsuti ka **Stadio dei Centomila** ning 1960. aastast **Stadio Olimpico**) on staadion Itaalias Roomas. 

Staadioni hakati ehitama 1933. aastal ning see valmis 1938. aastaks, kuid seal võisteldi esimest korda alles 1953. aastal. Avavõistluseks oli Itaalia-Ungari kohtumine jalgpallis, milles võidu said tulemusega 3:0 ungarlased. Samal staadionil peeti 1960. aasta suveolümpiamängude ava- ja lõputseremoonia, kergejõustikuvõistlused ja ratsutamise võistkondlikud hüpped.

Eelkõige ongi staadion loodud jalgpalli ja kergejõustiku jaoks.

Olümpiastaadionil on toimunud 1974. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus, 1981. aasta maailma karika finaal kergejõustikus ja 1990. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused. Viimase tarvis staadion renoveeriti. 2008. aastal toimus seal UEFA Meistrite Liiga finaal. Igal aastal peetakse seal Coppa Italia finaal.

Staadion kuulub Itaalia Olümpiakomiteele. Olümpiastaadion mahutab tänapäeval 72&nbsp;698 pealtvaatajat. Staadion on Serie A klubide S.S. Lazio ja A.S. Roma kodustaadion.
Koluvere järv

**Koluvere järv** (ka *Koluvere paisjärv* või *Kolovere paisjärv*) on paisjärv Liivi jõel Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Koluvere külas.

Paisjärve valgala pindala on 42 km². Kaldajoone pikkus on 2818 m. Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Järve kaldal on kaitsealune Koluvere mõisa park.

Koluvere järve keskkonnaregistri kood on VEE2034210.

## Vaata ka
*Eesti järvede loend

## Välislingid

*Koluvere järv Keskkonnaregistri lehel
Wilhelm Keitel

**Wilhelm Bodewin Gustav Keitel** (22. september 1882 – 16. oktoober 1946) oli Saksamaa kindralfeldmarssal ja Relvajõudude ülemjuhatuse esimees. Mõisteti Nürnbergi protsessil surma.

## Relvajõudude ülemjuhatus ja Teine maailmasõda

1937. aastal ülendati Keitel kindraliks. Pärast Blombergi-Fritschi afääri asendati sõjaministeerium (*Reichskriegsministerium*) Relvajõudude ülemjuhatusega (*Oberkommande der Wehrmacht*, mille etteotsa nimetati Wilhelm Keitel.

Oktoobris 1938 oli Keitel mõnda aega Sudeedimaa sõjakuberner. Veebruaris 1939 hakkas ta taas tegutsema OKW ülemjuhatajana. Sellel ametipositsioonil püsis ta Teise maailmasõja lõpuni.

Teise maailmasõja ajal oli Keitel üks peamisi Wehrmachti kampaaniate organisaatoreid. 

Pärast sissetungi Prantsusmaale 1940. aastal ülendati Keitel koos veel mitme kindraliga feldmarssaliks. Samal ajal sai ta ka oma kõrge autasu – Raudristi Rüütliristi.

Ta ei vaielnud ühelegi Hitleri otsusele vastu, mistõttu kutsusid kaasohvitserid teda "väikeseks lakeiks" (saksa keeles *Lakeitel*).

8. mail 1945 andis Karl Dönitz Keitelile volituse allkirjastada Saksamaa tingimusteta kapituleerumine. Kuigi Saksamaa oli juba päev varem lääneliitlastele (kuhu kuulus muu hulgas ka Nõukogude Liit) kapituleerunud, siis Stalini nõudmisel – Saksamaa peab alistuma Berliinis – tuli Keitelil Saksa ülemjuhatuse ja kogu Saksamaa nimel kapituleeruda ka teist korda.

## Surm
Wilhelm Keitel anti Nürnbergi tribunali ette. Kuigi Keitel kinnitas protsessil, et ta vaid kuuletus füüreri käskudele, ent kohtunikud sellega ei nõustunud. Ta mõisteti surma ning ta poodi 16. oktoobril 1946. aastal. Hukkamisel viibinud Ameerika Ühendriikide ajakirjankik Howard K. Smith kirjeldas hukkamist nii: "Wilhelm Keitel sisenes ruumi kaks minutit pärast seda, kui luuk oli avanenud von Ribbentropi all, kes ikka veel oma köie otsas rippus. Näha oli ainult pingul köit. Keitel ei paistnud nii suurs pinges olevat nagu von Ribbentrop. Ta langetas pea, kui ta käsi seoti, ja läks sõjaväelaslikult sirge seljaga võlla juurde. Kui küsiti tema nime, vastas Keitel viivitamatult valjusti ja selgelt ning tõusi tapalavale, nagu olnuks see tribüün, mille ees seistes ta oli vastu võtnud Saksa armee auavaldusi. Kui ta ümber pööras, silmitses ta kokkutulnuid Preisi ohvitseri kõigutamatu ülbusega. Tema viimased, selge võimsa häälega öeldud sõnad olid: "Ma palun kõikvõimsat jumalat, et ta näitaks üles halastust saksa rahva vastu. Kaks miljonit Saksa sõdurit suri enne mind oma kodumaa eest. Nüüd järgnen mina oma poegadele. Kõik Saksamaa eest!"

## Viited
Werner von Fritsch

**Thomas Ludwig Werner Freiherr von Fritsch** (4. august 1880 – 22. september 1939) oli nimekas Wehrmachti ohvitser, Saksa ülemjuhatuse liige ja teine Saksa kindral, kes sai surma Teises maailmasõjas.

## Vaata ka
*Blombergi-Fritschi afäär

## Kirjandus
* Saksa väejuhi suured matused. Uus Eesti, 27. september 1939, nr. 263, lk. 3.
Æbleskiver

**Æbleskiver** (taani keeles 'õunaviilud', ainsuses *æbleskive*) on traditsioonilised kerakujulised taani pannkoogid. Tekstuurilt on need tavalise pannkoogi sarnased, kuid õhulisemad ja kohevamad.

## Æbleskiveri pann
Æbleskiveri pannkooke küpsetatakse pliidiplaadil, spetsiaalse mitme poolkerakujulise auguga pannil. Toodetakse nii gaasi- kui ka elektripliitidele mõeldud panne (viimased on tasase põhjaga). Pannid on reeglina malmist, mis on hea soojusjuhtivusega. Traditsioonilisi vasest panne kasutatakse tänapäeval vaid dekoratiivsetel eesmärkidel.

## Valmistamine
Æbleskiveri tainas sisaldab tavaliselt nisujahu, mis on segatud peti, piima või koorega, ning mune, suhkrut ja näpuotsatäit soola. Mõned retseptid sisaldavad rasva (tavaliselt võid), kardemoni ja sidrunikoort. Kergitusainena kasutatakse kõige sagedamini küpsetuspulbrit, kuid vahel ka pärmi.

Tainas valatakse õliga määritud aukudesse ja kui pannkoogid hakkavad küpsema, pööratakse need puidust orgi või kahvli abil ümber, et koogid võtaksid neile omase kerakujulise vormi. Et saada ilusad ümmargused pannkoogid, tuleb neid keerata kolm-neli korda. Traditsiooniliselt lisati kookidele õunatükke või -keedist. Mujal maailmas küpsetatakse neid pannkooke ka täidisega, ent tänapäeva Taanis kasutatakse lisandeid harva.

Kooke süüakse mooside, värskete marjade, puuviljade ning ka soolaste täidistega. Peale puistatakse tuhksuhkrut.

## Traditsioonid
Taanis on neid tavaks küpsetada enne jõule. Detsembris serveeritakse neid tihti koos glögi – Skandinaavia hõõgveiniga. Taanis ei sööda æbleskiversi pannkooke hommikusöögiks.
Kick-Ass

"**Kick-Ass**" on Ameerika Ühendriikide koomiksisari, mille kirjutas Mark Millar ja joonistas John Romita.

Koomiksi andis välja Marvel Comics. 2008. aasta veebruarist kuni 2014. aasta augustini ilmus 29 väljaannet.

Koomiksi esimese osa põhjal valmis 2010. aastal film "Kick-Ass". Teise ja kolmanda osa põhjal tehtud filmi valmis 2013. aastal.

Koomiksi peategelane on teismeline Dave Lizewski, kellest saab superkangelane Kick-Ass.
Anu Ivask

**Anu Ivask** (4. november 1933 – 30. jaanuar 2010) oli eesti keraamik ja portselanikunstnik.

Ta lõpetas 1958 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis keraamika eriala ja töötas suure osa aktiivsest kunstnikuelust kunstikombinaadis Ars.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli arhitekt ja disainer Udo Ivask.

## Kirjandus
*Anu Ivask. Nekroloog. // Sirp, 12. veebruar 2010. Lk 21
Aleksandr Basihhin

**Aleksandr Basihhin** (1. veebruar 1949 Moskva – 8. veebruar 2010 Tallinn) oli Eesti balletitantsija ja tantsupedagoog.

Lõpetanud 1968. aastal Moskva koreograafiakooli, asus Basihhin balletisolistina tööle Eesti NSV-s Estonia teatris. Selle teatriga jäi tema elu ja töö seotuks enam kui kahekümneks aastaks.

Aastatel 1970–2003 töötas ta vaheaegadega ka Tallinna Koreograafiakooli ja mitme tantsustuudio õpetajana. Tema õpilased olid teiste seas Ervin Green ja Linnar Looris.

1987. aastal omandas Basihhin Moskvas GITISes veel teatri planeerimise ja organiseerimise eriala.

## Tuntud osatäitmised

Balletisolistina on Aleksandr Basihhin silma paistnud järgmistes Estonia teatri lavastustes:

*"Don Quijote" – Basilio
*"Uinuv kaunitar" – Désiré
*"Luikede järv" – Siegfried
*"Anna Karenina" – Vronski
*"Kadunud poeg" – isa
*"Antonius ja Kleopatra" – Caesar
*"Pihtimus" – Desgenais
*"Võlumandariin" – härrasmees
*"Maailma loomine" – Jumal

## Kirjandus

*Aleksandr Basihhin : [nekroloog]. – **Sirp**, 12. veebruar 2010, lk 21.
Alan Parker

**Alan William Parker** (sündinud 14. veebruaril 1944 London – 31. juuli 2020) oli Briti režissöör, filmiprodutsent ja stsenarist.

Alan Parker sündis töölisperes: tema isa William Leslie oli maaler, ema Elsie Ellen õmbleja.

Alan Parkeri esimene amet oli reklaamikirjanik, ta võitis parimate reklaamide eest mitu auhinda.

1971. aastal valmis esimene film, millele Parker oli stsenaariumi kirjutanud. See kandis pealkirja "Melody" ja see rääkis kahest lapsest, kes soovivad omavahel abielluda. Film ei võitnud auhindu, kuid sai rahvusvaheliseks kassahitiks, näiteks Ladina-Ameerikas ja Jaapanis. Mitmes filmis töötas Parker koos produtsent David Puttnamiga.

Alan Parker on tuntust kogunud filmide ja muusikalidega "Kesköine ekspress" (1978), "Pink Floyd: The Wall" (1982), "Linnuke" (1984), "Ingli süda" (1987), "Mississippi tules" (1988), "Evita" (1996), "Angela tuhk" (1999) ja "David Gale'i elu" (2003).

Parker löödi 2002 rüütliks. 2005 sai ta Sunderlandi ülikooli audoktoriks (selle ülikooli kantsler oli tema kauaaegne töökaaslane Puttnam, kes löödi rüütliks 1995).

## Tunnustus
Cannes'i filmifestival
* 1985. aastal auhind "Grand Prize of the Jury" filmi "Linnuke" eest

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind
* 1977 parima stsenaariumi auhind filmi "Bugsy Malone" eest
* 1979 parima lavastaja auhind filmi "Kesköine ekspress" eest
* 1992 parima lavastaja auhind filmi "The Commitments" eest
* 1992 parima filmi auhind filmi "The Commitments" eest

## Välislingid
*
Midnight Express

**"Midnight Express"** on Billy Hayesi ja William Hofferi raamat aastast 1977. 

Raamatu põhjal on valminud film "Kesköine ekspress", mille lavastas Alan Parker.
Anastassija Kuzmina

**Anastassija Vladimirovna Kuzmina** (slovaki keeles Anastasia Vladimirovna Kuzminová, vene keeles Анастасия Владимировна Кузьмина, sünninimi Šipulina slovaki keeles Šipulinová, vene keeles Шипулина), sündinud 28. augustil 1984 Tjumenis, Vene NFSV-s, endises Nõukogude Liidus) on Slovakkia laskesuusataja, kahekordne olümpiavõitja. Alates 2008. aastast esindab ta Slovakkiat.

Kuzmina tuli Venemaa koondise koosseisus juunioride maailmameistrivõistlustel nii 2003. aastal kui ka 2005. aastal 3x6 km teatevõistluses maailmameistriks. Lisaks sai ta neli hõbemedalit: 2003. aastal nii 10 km eraldistardiga sõidus kui ka 7,5 km jälitussõidus ning 2002. ja 2004. aastal teatevõistluses. 2005. aastast on tal pronksmedal 7,5 km sprindis.

Täiskasvanute rahvusvahelisel tippvõistlusel võistles Kuzmina esimest korda 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Pyeongchangis, kus sai 12,5 km ühisstardiga sõidus Olga Zaitseva järel hõbemedali. Enne seda oli tema parim tulemus olnud maailma karikasarjas saadud 13. koht. Detsembris 2009 MK-etapil Pokljukas jõudis ta esimest korda poodiumile 15 km eraldistardiga sõidus, kui oli kolmas.

2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris tuli Kuzmina 7,5 km sprindis olümpiavõitjaks. See kuldmedal oli Slovakkiale esimene taliolümpiamängudel.

Kuzminal on üks poeg. Tema vend Anton Šipulin on ka laskesuusataja.

## Saavutused
### [[Olümpiamängud]]el
* 2010  Vancouveris
**  **olümpiavõitja** 7,5 km sprindis
**  hõbemedal 10 km jälitussõit
* 2014  Sotšis
**  **olümpiavõitja** 7,5 km sprindis
* 2018  Pyeongchangis
**  **olümpiavõitja** 12,5 km ühisstardist
**  hõbemedal 15 km eraldistardist
**  hõbemedal 10 km jälitussõit

### [[Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]
* 2009  Pyeongchangis 
**  hõbemedal 12,5 km ühisstardist

### [[Laskesuusatamise maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Anastazia Kuzmina on (seisuga 20. jaanuar 2018) maailma karikasarja etappidel jõudnud poodiumile 26 korda, millest 9 korral kõige kõrgemale astmele.

## Viited

## Välislingid
*
John Hurt

**John Vincent Hurt** (22. jaanuar 1940 Chesterfield, Derbyshire – 27. jaanuar 2017 London) oli Briti filminäitleja. 

John Hurti isa Arnould Herbert Hurt oli endine matemaatik, kellest sai anglikaani kiriku vaimulik. Ta töötas vikaarina kuni 1952 ja asutas skaudirühma. Johnil oli vanem vend Michael, kes pöördus katoliiklusse ja sai mungaks vend Anselmi nime all. Lisaks oli neil kasuõde Monica. Ema Phyllis (sündinud Massey) oli insener ja harrastusnäitleja.

Isa kasvatas lapsi rangelt. Näiteks elasid nad kino vastas, aga kinno minna isa ei lubanud. Isa keelas ka teiste lastega seltsida, sest isa arvates olid nad liiga tavalised.

Kui John oli kaheksa-aastane, saatsid vanemad ta Kentis Otfordis olevasse kooli. Seal avastas ta huvi näitlemise vastu. Tema esimene roll oli tüdruk Maurice Maeterlincki "Sinilinnus". Vanemad püüdsid tema soovi näitlejaks saada maha teha ja nende soovitusel astus ta Lincolnshire'is Grimsbys kunstikooli, et saada kunstiõpetajaks. 1960. aastal sai ta stipendiumi, et õppida näitlejaks. 1962. aastast töötas ta näitlejana.

Hurt mängis sellistes filmides nagu "Kesköine ekspress", "Tulnukas", "Indiana Jones ja Kristallpealuu kuningriik" ning "Harry Potter ja tarkade kivi".

## Tunnustus

1971 mängis Hurt Timothy John Evansit filmis "10 Rillington Place" ning nimetati Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia (BAFTA) auhinna kandidaadiks parima kõrvalosatäitja kategoorias, aga ei võitnud seda.

1978 mängis Hurt filmis "Kesköine ekspress" Maxi ning nimetati selle rolliga Oscari, BAFTA auhinna ja Kuldgloobuse kandidaadiks parima meeskõrvalosatäitja kategoorias. Neist kaks viimast ta võitis.

1980 mängis Hurt Joseph Merrickit filmis "Elevantmees ("The Elephant Man") ning nimetati selle rolliga BAFTA auhinna, Oscari ja Kuldgloobuse kandidaadiks parima meespeaosa kategoorias. Neist esimese ta võitis.

1990 mängis ta Bird O'Donnelit filmis "The Field" ja kandideeris sellega BAFTA auhinnale meeskõrvalosa kategoorias, aga ei võitnud seda.

2005 mängis ta Jellon Lambi filmis "Ettepanek" ("The Proposition") ja kandideeris sellega Austraalia Filmiinstituudi auhinnale meeskõrvalosa kategoorias, aga ei võitnud seda.

2009 pälvis ta Berliini filmifestivali auhinna telefilmi "An Englishman in New York" eest parima meespeaosa kategoorias ja nimetati ka BAFTA auhinna kandidaadiks, aga ei võitnud seda.

## Filmograafia

## Välislingid
*
Giovanni Caboto

**Giovanni Caboto** (ingliskeelse nimega **John Cabot**; 1450–1508) oli Itaalia tüürimees ja maadeavastaja. Tema 1497. aasta avastusretk Põhja-Ameerikasse oli eurooplaste esimene reis sellele mandrile pärast norralaste reise 11. sajandi alguses. Kanada ja Suurbritannia valitsuste arvamuse järgi jõudis ta Newfoundlandi saarele.
Meri-Liis Laherand

**Meri-Liis Laherand** (sündinud 20. novembril 1951) on eesti psühholoog, lastekirjanik ja tõlkija.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli psühholoogina.

## Teosed
Laherand, Meri-Liis 2008. *Kvalitatiivne uurimisviis*. (Jüri Orn, saateks.) Tallinn.

## Välislingid
*
Giorgio Moroder

**Giorgio Moroder** (kodanikunimega **Hansjörg Moroder**; sündinud 26. aprillil 1940 Urtijëis) on Itaalia muusik ja helilooja, Italodisko alusepanija. 

Karjääri alustas ta 1965. aastal tantsulokaalis Scotch-Club Aachenis Saksamaal.

Giorgio Moroder on üks 1970. aastate lõpu elektroonilise diskomuusika pioneere. Tuntuse saavutas tehes koostööd Donna Summeriga (laul "I Feel Love").

On kirjutanud filmimuusika sellistele filmidele nagu "Kesköine ekspress", "Ameerika gigolo", "Flashdance" ja "Scarface".

Giorgio Moroder kirjutas muusika 1984. aasta olümpialaulule "Reach Out" ja 1988. aasta olümpialaulule "Hand in Hand".

## Albumid

*"That's Bubblegum - That's Giorgio" (1969)
*"Giorgio" (1970)
*"Son of My Father" (1972)
*"Giorgio's Music" (1973)
*"Einzelgänger" (1975)
*"Knights in White Satin" (1976)
*"From Here to Eternity" (1977)
*"Love's in You, Love's in Me" (1978)
*"E=MC²" (1979)
*"Solitary Men" (1983)
*"Innovisions" (1985)
*"Philip Oakey & Giorgio Moroder" (1985)
*"To Be Number One" (1990)
*"Forever Dancing" (1992)
*"Déjà Vu" (2015)

## Tunnustus
*4 Grammy auhinda 
*4 Kuldgloobust (kaks parima originaalmuusika eest filmidega "Midnight Express" ja "Flashdance" ning kaks parima originaallaulu eest filmidega "Flashdance... What a Feeling" ja "Take My Breath Away").
*20. septembril 2004 autasustati Moroderit New Yorgis toimunud tantsumuusika kuulsuste hallis saavutuste ja panuse eest produtsendina. 
*2005. aastal nimetati Moroder Itaalia Vabariigi teenetemärgi (Commendatore Ordine al Merito della Repubblica Italiana) kavaleriks 
*2010. aastal andis Bolzano talle Bolzano autonoomse provintsi suure aumärgi (Grande Ordine al Merito della Provincia autonoma di Bolzano) 
*2011. aastal pälvis ta World Soundtrack Academy elutööauhinna
*3 Oscarit
**1979. aastal parima muusika kategoorias filmi "Kesköine ekspress" eest
**1984. aastal parima originaallaulu kategoorias filmi "Flashdance" laulu "Flashdance...What a Feeling" eest (koos Keith Forsey', Irene Caraga)
**1987. aastal parima originaallaulu kategoorias filmi "Tippkutt" laulu "Take My Breath Away" eest (koos Tom Whitlockiga)

## Välislingid
*
*Ametlik koduleht
* http://www.facebook.com/GiorgioMoroderOfficial
* http://www.twitter.com/giorgiomoroder
* http://www.soundcloud.com/giorgiomoroder
Colli Euganei

**Colli Euganei** on vulkaanilise päritoluga küngaste ahelik Itaalias keset Po madalikku mõne kilomeetri kaugusel Padovast.

Aastal 1989 rajati Veneto maakonna esimene looduspark *[[Parco regionale dei Colli Euganei]]* pindalaga 18 694 hektarit.

Küngaste ahelik on umbes 15&nbsp;km pikkune ja umbes 12&nbsp;km laiune.  Kõrgeim küngas on Monte Venda (601&nbsp;m).

Küngastik on saanud nime poolmüütilise rahva *[[Euganei]]* järgi, kes olevat piirkonnas enne veneete elanud.

Piirkond on tänapäeval tuntud eelkõige geotermilise aktiivsuse järgi, mille tõttu on Abano Terme, Montegrotto Terme ja Galzignano Terme saanud tähtsateks kuurortideks.
Metseenlus

**Metseenlus** on kunsti ja teaduse toetamine ning selle edasiarendamine.
Kunsti ja teaduse toetajat nimetatakse **metseeniks** (roomlase Maecenase järgi, kes 1. sajandil eKr oli kuulus kirjanduse toetajana).
Terme Euganee

**Terme Euganee** on tervisvete piirkond Itaalias Padova lähedal Colli Euganei jalamil. 

Tervisveeallikad asuvad Abano Terme, Montegrotto Terme,  Galzignano Terme, Battaglia Terme ja Teolo vallas.
Birdy

**"Birdy"** on William Whartoni allegooriline romaan, mis ilmus 1978. aastal.

1984. aastal valmis raamatu põhjal film "Linnuke". Filmi lavastas Alan Parker, peaosades Matthew Modine ja Nicolas Cage.

Rikard Bergqvisti sama romaani ainelist näidendit on lavastatud ka Eesti teatris. Tallinna Linnateatris lavastas näidendi Eva Klemets. Peaosades Indrek Ojari ja Bert Raudsep.
Ingli süda

**"Ingli süda"** (inglise keeles "Angel Heart") on 1987. aasta Ameerika Ühendriikide film, mis põhineb William Hjortsbergi romaanil "Falling Angel".

Filmi lavastas Alan Parker, peaosades Mickey Rourke, Robert De Niro ja Lisa Bonet.
Monteortone

**Monteortone** (ka *Monte Ortone*) on asula Itaalias Veneto maakonnas Abano Terme vallas.

Keskmine kõrgus merepinnast on 41 m. Vahetult asulast idas on Monte Ortone küngas (168 m).

Asulast ning Monte Ortonest lõunas kulgeb Via Monteortone, millelt algab asulat läbiv põhja suunas kulgev Via delle Terme. Asula sees on veel Via dei Castagni.

Monte Ortone idaserval on palverännukirik Madonna della Salute. 

## Viited

## Välislingid
*http://www.mariadinazareth.it/www2008/Apparizioni2008/Apparizione%20Monteortone2.htm
Monte Ortone

**Monte Ortone** on küngas Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis Abano Terme vallas.

Kõrgus merepinnast on 168 m.

Künkast läänes on Monteortone, lõunas Fornace Laterizi, idas Bernardi Pedron. Lõunas möödub künkast Via Monteortone.

Künka idaserval on palverännukirik Madonna della Salute. 

## Viited
Madonna della Salute

**Madonna della Salute** ehk **Beata Vergine della Salute** on palverännukirik Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis Abano Terme vallas.

Kirik asub kohas, kus legendi järgi Jumalaema ilmus Pietro Falcole ja tervendas tema haavad. 

Kirik on ladina risti kujulise põhiplaaniga. Tal on pealööv, kaks külglöövi ja kolm apsiidi, mis on kaunistatud friisiga. 

Kirikul on barokkportaal (1667), märkimisväärne kellatorn. Altariruumis on Jacopo da Mantagnana freskod, mis kujutavad Peetruse ja Maarja lugusid, ning Palma Noorema altarimaal, mis kujutab  Ristilöödut Augustinuse ja Hieronymuse vahel.   

## Tervisveed
Kirikus on väike Terme Euganee tervisveeallikas. Kuni 2003. aastani osutati kõrval asuvas kloostris teraapiateenust.  

## Ajalugu
Kirik rajati 1428–1435. 

20. sajandil tuli see varisemisohtlikkuse tõttu korduvalt sulgeda, kuid pärast põhjalikku restaureerimist on see 1976. aastast hinnatud kontserdipaik. 

## Välislingid
*Monteortone kihelkond
Linnuke

**"Linnuke"** (inglise keeles "Birdy") on 1984. aasta Ameerika Ühendriikide film. See põhineb William Whartoni allegoorilisel romaanil "Birdy".

Filmi lavastas Alan Parker, peaosades Matthew Modine ja Nicolas Cage.

1985. aastal võitis Alan Parker filmi eest Cannes'i filmifestivalil žürii eriauhinna (*[[Grand Prize of the Jury]]*).
Vigursuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

**[[Vigursuusatamine]] [[2010. aasta taliolümpiamängud]]el** Vancouveris toimus 13.–25. veebruarini.

Vigursuusatamises oli olümpiamängudel mängus kuus medalikomplekti. Küngaslaskumisele ja vigurhüpetele lisaks tegi olümpiadebüüdi suusakross.

## Medalitabel

Vigursuusatamises jagatud medalid riigiti.

## Tulemused

### Mehed

#### Küngaslaskumine


     

Finaal: 14. veebruar 
Osavõtjaid: 30
Olümpiavõitja 2006: Dale Begg-Smith,  Austraalia    

Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon -Finaal


#### Vigurhüpped


 

Finaal: 25. veebruar 
Osavõtjaid: 25
Olümpiavõitja 2006: Han Xiaopeng, Hiina     

Ametlikud tulemused 


#### Suusakross


  

Finaal: 21. veebruar 
Osavõtjaid: 33   

Ametlikud tulemused 


### Naised

#### Küngaslaskumine




Finaal: 13. veebruar 
Osavõtjaid: 27 
Olümpiavõitja 2006: Jennifer Heil, Kanada   

Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon-Finaal


#### Vigurhüpped


 

Finaal: 24. veebruar 
Osavõtjaid: 23
Olümpiavõitja 2006: Evelyne Leu, Šveits      

Ametlikud tulemused 


#### Suusakross


     

Finaal: 23. veebruar 
Osavõtjaid: 35     

Ametlikud tulemused 


## Välislingid

* Vigursuusatamine OM-i kodulehel
Alsergrund

**Alsergrund** on Austria pealinna Viini 9. ringkond (*Bezirk*). Asub kesklinna põhjaosas.

Piirneb Döblingiga põhjas, Währingi ja Hernalsiga läänes ning Josefstadti ja Innere Stadtiga lõunas. Idas eraldab Donaukanal Alsergrundi Brigittenaust ja Leopoldstadtist.

Alsergrundi ringkond moodustati 1850. aastal seitsmest eeslinnast, mis on tänapäeval linnaosad: Alservorstadt, Althangrund, Himmelpfortgrund, Lichtental, Michelbeuern, Roßau ja Thurygrund.

2005. aastal oli 22,5% elanikest mitteausterlased.

Alsergrundis asuvad Votivkirche kirik, Viini Volksoper, Liechtensteini muuseum ja Austria keskpank Oesterreichische Nationalbank. Seal asuvad ka mitmed Viini Ülikooli teaduskonnad.

Alsergrundis majas Berggasse 19 elas Sigmund Freud.


Karte Bezirksteile Alsergrund.png|Alsergrundi linnaosad
Alsergrund (Wien) - Palais Liechtenstein (Fürstengasse).JPG|Liechtensteini muuseum


## Viited

## Välislingid

* Alsergrundi koduleht
Johan Sverkersson

**Johan Sverkersson** (ka **Johan I**, vanemates allikates tihti **Jon**; 1201 – 10. märts 1222) oli Rootsi kuningas aastatel 1216–1222. 

Johan oli kuningas Sverker Karlsson noorema ja Ingegärd Birgersdotteri poeg. 

Johani ema oli mõjuvõimsa Bjälbo suguvõsast pärineva jarli Birger Brosa tütar. See oli ilmselt ka põhjus, miks Johan Erik Knutssoni surma järel 1216. aastal kuningaks valiti. Johan krooniti 1219. aastal Linköpingis. 

"Västgötalagens kungalängd" kirjutab Johani kohta, et oma vanuse kohta oli ta lapsik ja heatahtlik. Veel saab sealt teada, et ta valitses kolm talve ja suri 1222. aastal "loomulikku" surma Visningsöl ning maeti Alvastra kloostrisse. 

Johan jõudis oma lühikesel valitsemisajal korraldada sõjaretke ka Eestisse. Johani vägi sai 1220. aasta suvel enda kätte Lihula linnuse ja selle ümbruse. Varsti pärast Lihula vallutamist naasis Johan Rootsi, kuid seejärel tungisid linnuse alla saarlased. Järgnenud Lihula lahingus 8. augustil 1220 said rootslased lüüa ning langesid ka Johani sugulane jarl Karl Kurt ja tema kantsler, Linköpingi piiskop Karl Magnusson.

Johan oli heades suhetes kirikuga ja laiendas kiriklike institutsioonide privileege, kuigi paavst soovis Rootsi troonil näha Erik Erikssoni.

Vallalise ja lastetu Johan Sverkersoni surmaga hääbus ka Sverkeri kuningasuguvõsa.

Vanemates allikates kasutati Johani kohta nime **Jon**, mistõttu on teda tihti segi aetud Jon jarliga. 

## Vaata ka
* Eestlaste muistne vabadusvõitlus#Taani ja Rootsi sõtta sekkumine, Lihula lahing
Erik Knutsson

**Erik Knutsson** ehk **Erik X** (sünniaasta teadmata, surnud 10. aprillil 1216) oli Rootsi kuningas alates 1208 kuni surmani.

Erik oli kuningas Knut Erikssoni poeg. Tema ema nimi on teadmata.

Erik pääses eluga Älgaråsi lahingust (1205), kus hukkusid tema kolm venda. Ta viibis seejärel paguluses oma sugulaste juures Norras, pöördus tagasi Rootsi 1208 ja võitis kuningas Sverker Karlsson noorema Lena lahingus. Erik valiti samal aastal kuningaks, kuid kroonimine toimus alles novembris 1210, pärast Gestilreni lahingut, kus Sverker Karlsson noorema väed taas lüüa said ja Sverker ise langes. Eriku kroonimine on varaseim teadaolev kroonimine Rootsis. Teda kroonis piiskop Valerius, kes varem oli Sverker Karlsson noorema pooldaja.

Teda nimetatakse tänapäeval ka Erik X-ks, kuigi eluajal nimetati teda Erik II-ks .

Kuningas Eriku esimeseks jarliks oli Folke. Just tema toetajaid kõrgaadli seast hakati hiljem nimetama folkungarideks. Seda poliitilist rühma või erakonda ei tohi segi ajada folkungite ehk Bjälbo suguvõsaga. Folke langes ise juba Gestilreni lahingus juulis 1210. 

Paavst Innocentius III saatis 1216. aastal kuningas Erikule kirja, milles teatas, et on võtnud Rootsi oma kaitse alla, ja kinnitas Erikule valitsemisõiguse mitte üksnes Rootsis, vaid ka nendes maades, mis olid vallutatud paganatelt. Varem oli Innocentius III olnud kuningas Sverker Karlsson noorema poolel. Paavsti kirja ei jõudnud aga Erik lugeda, kuna ta suri enne kirja saabumist 10. aprillil 1216 Näsi kindluses Visingsöl äkilisse palavikku. Ta on maetud Varnhemi kloostrikirikusse.

Kuningas Eriku valitsemisajast on vähe teada, kuid Västgöta seaduste kuningaraamatus seisab, et Erik oli ”hea aasta kuningas”. See tähendab, et tema valitsemise ajal olid head saagiaastad. Lippu, mida Erik kasutas lahingus Gestilreni all, säilitas seadusekuulutaja Eskil Magnusson Skaras. Eskil kinkis lipu 1219 austusavaldusena teda külastanud Islandi seadusekuulutajale Snorri Sturlusonile.

## Naine ja lapsed

Ta abiellus 1210 Taani printsessi Rikissaga, kes oli kuninga Valdemar I ja Novgorodi Sofia tütar. .

Nende ühised lapsed:
#Sofia Eriksdotter (surnud enne 24. aprilli 1241), abielus vürst Heinrich Burwin III von Mecklenburgiga (surnud 1277/1278)
#Marianne Eriksdotter ehk Mariana ehk Marina, Pommeri vürstinna
#Ingeborg Eriksdotter, abielus Birger jarliga.
#Erik Eriksson, sobimatult nimetatud lombakaks ja kokutajaks (sündinud 1216 pärast oma isa surma).

Karli kroonikas seisab, et Erik lombakal ja kokutajal oli õde Märta Bonde, mis tähendab, et ka tema pidi olema Erik Knutssoni tütar. Ajaloolane Dick Harrison aga väidab, et tegemist oli  Märta sugulase Karl Knutssoni (Bonde) vassimisega, et seeläbi näidata oma kuuluvust Eriku suguvõsasse.

## Allikad
Sven Kramer

**Sven Kramer** (sündinud 23. aprillil 1986 Heerenveenis) on Hollandi kiiruisutaja, kes on valitsenud kiiruisutamise pikkadel distantsidel alates 2007. aastast. 

## Saavutused
### [[Olümpiamängud]]el

* 2010  Vancouveris
**  **olümpiavõitja** 5000 m
**  pronksmedal võistkondlikus jälitussõidus

* 2014  Sotšis
**  **olümpiavõitja** 5000 m

## Isiklikud rekordid

*500 m: 36,17
*1000 m: 1.10,60
*1500 m: 1.43,54
*3000 m: 3.41,48
*5000 m: 6.03,32 MR
*10 000 m: 12.41,69 MR

## Välislingid
* Sven Krameri koduleht
Vilmos Aba-Novák

**Vilmos Aba-Novák** (1912. aastani **Vilmos Novák**; 15. märts 1894 Budapest – 29. september 1941 Budapest) oli ungari maalikunstnik ja graafik. 

## Välislingid

*Aba-Nováki galerii (*ungari keeles*)
*Aba-Nováki tööd (*ungari ja inglise keeles*)
*Valik Aba-Nováki maale
Hüvasti, Mary Poppins

**"Hüvasti, Mary Poppins"** (vene keeles "Мэри Поппинс, до свидания") on 1983. aasta Nõukogude Liidu muusikafilm, mis põhineb P. L. Traversi jutustuste ainetel. Film on kaheosaline minisari, mille režissöör on Leonid Kvinikhidze.

Filmi kogukestus on 141 minutit ja see on jagatud kahe episoodi peale, "Leedi Täiuslikkus" (vene keeles "Леди Совершенство" ) ja "Nädal lõpeb kolmapäeval" (vene keeles "Неделя кончается в среду" ). Teleseriaali produtseeris Mosfilm koostöös Gosteleraadioga. Ametlik teleesilinastus toimus 8. jaanuaril 1984.

Filmi peaosa mängis Natalja Andreitšenko, lisaks tegi filmis kaasa ka eesti näitleja Lembit Ulfsak.

Film valmis filmistuudios Mosfilm.
P. L. Travers

**Pamela Lyndon Travers** (kodanikunimega **Helen Lyndon Goff**; 9. august 1899 Queensland, Maryborough – 23. aprill 1996 London) oli Austraalia päritolu inglise kirjanik, Mary Poppinsi tegelaskuju looja.

Traversi luuletusi hakati avaldama juba siis, kui ta oli teismeline. Seejärel esines ta näitlejana Austraalias ja Uus-Meremaal ringi reisivas ning Shakespeare'i teoseid mängivas näitetrupis.

1924. aastal naasis ta Inglismaale ja pühendus kirjanduslikule tegevusele varjunime P. L. Travers all. Initsiaale kasutas ta sellepärast, et oleks raskem aru saada, et ta naine on.

Travers on Mary Poppinsi raamatusarja "Mary Poppins" autor. Selle esimene romaan "Mary Poppins" ilmus 1934 ja sai kohe väga menukaks. Travers kirjutas sellele seitse järge, millest viimane ilmus 1988.

1964 valmis Disney stuudios film "Mary Poppins", milles peaosa mängis Julie Andrews. See valmis peamiselt sarja esimese raamatu põhjal, kuid pisut kasutati ka hilisemaid raamatuid. Film oli nomineeritud 13 Oscarile ja võitis neist viis: parim naispeaosatäitja (Andrews), režissöör, algupärane muusika, laul ja eriefektid. Seitse korda kaotas ta filmile "Minu veetlev leedi", mis oli nomineeritud 12 Oscarile ja võitis neist kaheksa. Kuid Traversile enesele ei meeldinud film üldse ja ta keeldus kõigist hilisematest pakkumistest filmile järg teha.

1983. aastal valmis Nõukogude Liidus muusikafilm "Hüvasti, Mary Poppins".

Traversi sallimatus filmitööstuse ja eriti Disney stuudio vastu oli nii suur, et kui ta oli juba üle 90 aasta vana ning Briti teatriprodutsent Cameron Mackintosh soovis luua muusikali "Mary Poppins", nõustus Travers üksnes tingimusel, et ainult Inglismaal sündinud isikud (ja kindlasti mitte ameeriklased) tohivad selle valmimises osaleda ja mitte keegi neist ei tohi olla filmide tegemisega seotud. See välistas muu hulgas vendadel Shermanitel muusikali jaoks uute laulude kirjutamise. Siiski tohtis muusikalis kasutada olemasolevaid, juba filmis kõlanud laule. Need tingimused kirjutas ta sisse ka oma testamenti.

1977. aastal tõsteti Travers aadliseisusse.

## Viited
Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah (1872–1942)

Šeik **Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah** (araabia keeles حمد بن عيسى آل خليفة; elas 6. veebruar 1872 – 20. veebruar 1942 ) oli Bahreini monarh (*[[ḩākim]]*) alates 1932 kuni surmani.

Ta oli eelmise valitseja ‘Īsá ibn ‘Alī Āl Khalīfah' teine poeg (vanem vend suri 1893) ning nimetati troonipärijaks ja asevalitsejaks ametlikult 26. mail 1923. Troonile tõusis Ḩamad pärast isa surma 9. detsembril 1932 ja krooniti 9. veebruaril 1933.

7. veebruaril 1940 asutas ta Bahreini kõrgeima autasu, kolmeklassilise Āl Khalīfah' ordeni.

Hariduse omandas ta eraõpetajate juhendamisel. Enne valitsejaks saamist oli ta 1920–1929 Al-Manāmah' kuberner.

Suurbritannia autasustas teda kahe ordeniga: 3. juunil 1921 India impeeriumi ordeniga, mis andis talle õiguse kanda tiitlit Sir, ja 1. jaanuaril 1935 India tähe ordeniga.

Tal oli neli abikaasat, neist esimene oli tema vanema venna lesk. Nendest abieludest sündis arvukalt järeltulijaid, sealhulgas 10 poega. Ḩamadi surma järel tõusis Bahreini troonile tema vanim poeg Salmān.
Goldie Hawn

**Goldie Jeanne Hawn** (sündinud 21. novembril 1945 Washingtonis) on USA filminäitleja.

Tema isa Edward Rutledge Hawn põlvnes Edward Rutledge'ist, kes oli üks USA iseseisvusdeklaratsioonile allakirjutanutest. Tema emale Laurale (sündinud Steinhoff) kuulusid juveelipood ja tantsukool. Goldiel oli vend Edward, kes suri enne tema sündimist, ja õde Patricia.

Isa oli presbüterlane ja ema oli Ungarist pärit juut. Lapsi kasvatati judaismi vaimus.

Goldie hakkas tantsimist õppima kolmeaastaselt. 1955 debüteeris ta tantsijana balleti "Pähklipureja" taustatantsijana. Näitlejana debüteeris ta 1961 Julia rollis Shakespeare'i Romeos ja Julias". 1964 hakkas ta elukutseliseks tantsijaks, debüteerides muusikalis "Kankaan". 1967 hakkas ta näitlejaks, debüteerides läbivas kõrvalosas teleseriaalis "Good Morning, World" ("Tere hommikust, maailm"). Filmis debüteeris ta 1968 muusikalfilmis "The One and Only, Genuine, Original Family Band".

## Tunnustus

Hawn on nimetatud Oscari kandidaadiks kahel korral: 1970 parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmiga "Kaktuslill" ja 1980 parima naispeaosatäitjana kategoorias filmiga "Reamees Benjamin". Neist esimese ta võitis.

Kuldgloobuse kandidaadiks on ta nimetatud kaheksa korda: ühe korra parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmiga "Kaktuslill" (1970, selle ta võitis) ning seitse korda parima komöödia- või muusikafilmi naisnäitleja kategoorias filmidega "Liblikad on vabad" (1972), "Shampoo" (1975), "The Duchess and the Dirtwater Fox" (1976), "Foul Play" (1978), "Reamees Benjamin" (1980), "Best Friends" (1982) ja "Õed metsikud" (2002), neist ei võitnud ta ühtki).

1968–1970 mängis ta televisiooni komöödiasarjas "Rowan & Martin's Laugh-In" naeru kihistavat lolli blondiini. Selle rolli eest nimetati ta 1969 ja 1970 Emmy kandidaadiks väljapaistva individuaalse saavutuse kategoorias. Ta ei võitnud kummalgi korral.

2001 nimetati ta auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks kõige halvema naiskõrvalosatäitja kategoorias rolli eest filmis "Town & Country". Ta ei võitnud seda.

## Isiklikku

Goldie Hawn on olnud kaks korda abielus. Teisest abielust Bill Hudsoniga on tal poeg Oliver Hudson ja tütar Kate Hudson. Mõlemad lapsed on filminäitlejad. Kooselust Kurt Russelliga on tal poeg Wyatt Russell.

## Filmid

## Välislingid

*
Sugarlandi ekspress

**"Sugarlandi ekspress"** on 1974. aasta Ameerika Ühendriikide film.

Filmi lavastas Steven Spielberg, peaosades Goldie Hawn, Ben Johnson ja William Atherton.
Karl Sverkersson

**Karl Sverkersson** (1130 – 12. aprill 1167 Visingsöl) oli aastast 1158 Götamaa kuningas ja 1161–1167 Rootsi kuningas.

Karl oli Sverker vanema ja Ulvhild Håkansdotteri poeg. Ta abiellus 1163 Kristinaga, kes oli Skåne maakonna suuraadliku Stig Hvitaledi ja Valdemar I õe Margareta tütar. Neil sündis kolm last: Sverker Karlsson noorem ja Kristina (nunn).

Karl Sverkersson oli Sverker vanema poeg. Isa mõrvati 1155 või 1156. Pärast isa surma sai Karlist Götamaa kuningas. Pärast Örebro lahingut (1161), mille Karl võitis, tappis ta troonile pürginud Sveamaad valitsenud Taani printsi Magnus Henrikssoni. Sellega laienes Karli võim Sveamaa üle ning ta hakkas ennast nimetama Sveamaa ja Götamaa kuningaks. 

Paavsti säilinud kirjade järgi sai Rootsi Karli, jarl Ulfi ja piiskoppide soovil 1164 esimese peapiiskopi. Selleks sai Alvastra munk Stefan. Alvastra kloostri olid asutanud Karli vanemad. Ise soosis ta Vreta kloostrit ja Nydala kloostrit lahkete annetustega.

Vene kroonikute kohaselt korraldas Karl 1164 ebaõnnestunud sõjakäigu Venemaale.

Kevadel 1167 tappis Karli Visingsöl Erik Püha poeg Knut Eriksson, kes seejärel tõusis ise Rootsi troonile. Karl maeti Alvastra kloostrisse.

Karl Sverkerssoni pitsat, millel on kujutatud kuningat troonil istuvana, on vanim teadaolev ja säilinud kuninglik pitsat (rootsi keeles: sigill). Karli valitsemise ajast pärineb ka Rootsi vanim säilinud tõend. Selle väljastas peapiiskop Stefan.
Albin Strutzkin

**Albin Johannes Strutzkin** (10. august 1878 Mäetaguse mõis, Virumaa – 28. november 1962) oli eesti laulja (tenor).

## Välislingid
*Albin Strutzkini kultuuriloolisest tähendusest Piritale Pirita Selts
Mihhail Rodzjanko

**Mihhail Vladimirovitš Rodzjanko** (vene keeles *Михаил Владимирович Родзянко*; 21. veebruar (vkj. 9. veebruar) 1859 Jekaterinoslav – 24. jaanuar 1924 Belgrad Jugoslaavia) oli Venemaa poliitik – Venemaa Keisririigi III Riigiduuma ja Riigiduuma Ajutise Komisjoni esimees.

Mihhail Rodzjanko teenis Venemaa Keisririigi sõjaväes ja pärast erruminekut astus poliitikasse.

Poliitikas liitus Rozdjanko 17. Oktoobri Liidu poliitikutega. 1911. aastal valiti ta III Riigiduuma esimeheks, kellena tegutses kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini.

## Tegevus I maailmasõja ajal
Esimese maailmasõja ajal tegutses Rodzjanko alates 1915. aastast Venemaa sõjatööstust ja riigikaitsetööstust juhtivas ning era- ja riiklikke struktuure ühendavas Sõjalises Majanduskomitees.

## Tegevus 1917. aastal
Pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni ja keiser Nikolai II troonist loobumist valiti Rodzjanko Riigiduuma Ajutise Komisjoni esimeheks, kellena ta tegutses 27. veebruarist kuni 2. märtsini 1917.

### Emigratsioon pärast oktoobrirevolutsiooni
Pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni emigreerus Rodzjanko 1920. aastal Jugoslaaviasse ja suri Belgradis 24. jaanuaril 1924.

## Isiklikku
Tema vend oli sõjaväelane Aleksandr Rodzjanko.

## Viited