open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Töökollektiivide Ühendnõukogu

**Töökollektiivide Ühendnõukogu** (ametlik nimetus **Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu**, lühendatult **TKÜN**, vene keeles Объединённый Совет Tрудовых Kоллективов) oli üleliidulise alluvusega tööstusettevõtete, samuti sõjatööstusega seotud ettevõtete nõukogu, mis moodustati 30. novembril 1988 Tallinna Poliitharidusmajas Interliikumise toetuseks, eesmärgiga takistada Eesti suveräänsuspüüdluste elluviimist.

Eesti valitsus keelustas TKÜN-i tegevuse 1991. aasta augustiputši järel riigipöörde toetamise tõttu.

## Ajalugu
Töökollektiivide Ühendnõukogu asutati Dvigateli direktori Vladimir Jarovoi organiseerimisel. Selle nõukogu täitevkomitee esimeheks valiti Sergei Petinov. Töökollektiivide Ühendnõukogusse kuulusid liidulise alluvusega ettevõtted nagu Dvigatel, Volta tehas, Baltijets, Pöögelmanni nimeline tehas, Tallinna Masinatehas, Balti Laevaremonditehas, Tallinna Merekaubasadam ja teised. Ettevõtetes töötas kokku umbes 120 000 venekeelset töölist, töölisrühmade komandöriks oli Mihhail Lõssenko. Anti välja ka ajalehte "Известия ОСТК".

1989. aasta veebruaris levitati Tallinna ja Narva üleliidulise alluvusega tehastes Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu ideoloogiakomisjoni allkirja kandvat parteikoosoleku otsuse projekti, milles EKP-lt nõuti ultimatiivses toonis kümne päeva jooksul vabariigi parteiaktiivi kokkukutsumist. Sama aasta 14. märtsil toimus Töökollektiivide Ühendnõukogu ja Interliikumise miiting Tallinnas Vōidu väljakul protestimaks Eesti Kongressi vastu (osales kuni 10 000 inimest). Linnavalitsuse keeldu miitingu korraldamiseks ignoreeriti, miitingulisi kaitsesid nõukogude armee väeosad.

26. märtsil 1989 tulid NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi valimistel Interliikumine ja Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu välja ühise nimekirjaga, milles oli 16 kandideerijat, kellest 6 said rahvasaadikuks 48 Eestist valitu hulgas. 26. juulil algasid vastavalt Interliikumise, Töökollektiivide Ühendnõukogu ja sõjaveteranide üleskutsele venemeelsetes ettevõtetes kohati streigid.

Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseisu valimised toimusid 18. märtsil 1990. Oma kandidaadid esitas ka Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu. Kõigist valitud saadikutest 73 esindasid iseseisvusemeelseid jõude ja 27 impeeriumimeelseid.

15. mail 1990 korraldas Interrinne koos TKÜN-ga Tallinnas Toompeal Eesti võimude vastase meeleavalduse, mis ähvardas muutuda vägivaldseks konfliktiks Nõukogude impeeriumi meelsete ja Eesti iseseisvuse pooldajate vahel.

23. augustil 1991. aastal keelustati Eesti riigivõimude poolt koos teiste augustiputši toetanud jõududega Töökollektiivide Ühendnõukogu tegevus.

## Viited

## Välislingid
* Töökollektiivide Ühendnõukogu (TKNÜ) miiting audio, arhiiv.err.ee, 14. märts 1989 
* Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu ja Interliikumise korraldatud miiting Linnahalli juures juulis 1989 foto
* Eesti tootmiskollektiivide ühendnõukogu määrus. Projekt digar, Leninlik Lipp, 2 november 1988

]]
Archie Fisher

**Archie Fisher** (sünninimi **Archie Macdonald Fisher**; 23. oktoober 1939 Glasgow, Šotimaa – 1. november 2025) oli šoti laulja, laulukirjutaja, kitarrist ja raadioajakirjanik. 

Ta oli üks Šoti kaasaegse folkmuusika mõjukamaid esindajaid. Tema looming ühendas traditsioonilise rahvamuusika, poeetilise laulukirjutuse ja uuendusliku kitarrimängu.

## Noorpõlv
Archie Fisher sündis muusikat armastavas peres. Tema isa laulis Glasgow' politseikooris ning ema, pärit Hebriididelt, kõneles gaeli keelt. Fisher kasvas üles kodus, kus hinnati muusikat ja lugude jutustamise traditsiooni. Noorpõlves mõjutasid teda šoti rahvamuusika, 1950. aastate Briti *[[skiffle]]*-liikumine ning Ameerika folklauljad, nagu näiteks Woody Guthrie ja Pete Seeger.

1960. aastatel kolis ta Edinburghi ja liitus kasvava folkmuusika liikumisega. Ta esines sageli folkklubides, näiteks The Howffis, ning kujunes peagi oluliseks tegelaseks Šoti folgiringkonnas, toetades ja innustades nooremaid muusikuid.

## Muusikutee
Fisheri esimene sooloalbum "Archie Fisher" ilmus 1968. aastal. Tema tuntumate laulude hulka kuuluvad "Witch of the Westmorland", "Dark-Eyed Molly" ja "The Final Trawl", mis on saanud folkmuusika klassikaks ning mida on esitanud paljud teised artistid.

Albumeid:
* "Archie Fisher" (1968)
* "Orfeo" (1970, koos Ray Fisheriga)
* "The Man With a Rhyme" (1976)
* "Sunsets I’ve Galloped Into" (1988)
* "Windward Away" (2008)
* "A Silent Song" (2015)

Lisaks soolokarjäärile tegutses Fisher ka produtsendina. Ta töötas koos Tommy Makemi ja Liam Clancyga ning toetas šoti ansambli Silly Wizard varajasi salvestusi.

## Raadiotöö
1983. aastal alustas Fisher koostööd BBC Radio Scotlandiga, kus ta juhtis populaarset saadet "Travelling Folk". Saade kujunes oluliseks platvormiks Šoti ja rahvusvahelise folkmuusika tutvustamisel ning kestis tema juhtimisel ligi kolmkümmend aastat. Fisheri soe ja teadlik esitusviis tegi temast ühe hinnatuima ja armastuima hääle Šoti raadios.

## Tunnustus ja mõju
Archie Fisher nimetati 2006. aastal Briti Impeeriumi Ordu liikmeks (MBE) tema panuse eest traditsioonilisse muusikasse. 2007. aastal võeti ta Šoti traditsioonilise muusika kuulsuste halli (Scottish Traditional Music Hall of Fame).

Tema looming ja esinemised on mõjutanud mitmeid muusikuid, sealhulgas Dick Gaughanit, Barbara Dicksonit, Karine Polwarti ja The Clancy Brothersi. Fisheri laule on sageli kaverdatud ning need on jäänud püsivalt folkmuusika repertuaari.

## Viited
Taimed Eesti omavalitsuste lippudel

## Okaspuu

### Okaspuutaim

* Kaiu valla lipp
* Kose valla lipp
* Lääne-Harju valla lipp
* Saare valla lipp
* Taheva valla lipp
* Valga valla lipp
* Vastemõisa valla lipp

### Okaspuuoksalõige

* Kõlleste valla lipp
* Kõue valla lipp
* Laekvere lipp

### (Heraldiline) okaspuuoks

* Padise valla lipp
* Toila valla lipp
* Tõlliste valla lipp
* Vasalemma valla lipp
* Veriora valla lipp

## Kuusk

* Alatskivi valla lipp
* Haanja valla lipp
* Karula valla lipp
* Paikuse valla lipp
* Rõuge valla lipp
* Surju valla lipp

### Kuuseoks

* Tali valla lipp

### Kuuselõige

* Avinurme valla lipp
* Mustvee valla lipp
* Puurmani valla lipp
* Rägavere valla lipp
* Räpina valla lipp
* Räpina lipp
* Tõlliste valla lipp
* Vändra alevvalla lipp
* Vändra valla lipp

## Mänd

* Haaslava valla lipp
* Loksa linna lipp
* Mustamäe linnaosa lipp
* Nõva valla lipp
* Paikuse valla lipp
* Põhja-Pärnumaa valla lipp
* Põlva valla lipp
* Raasiku lipp

### Männilatv

* Toila valla lipp

## Paju

### Pajuoks

* Pajusi valla lipp

## Pärn

### Pärnalehelõige

* Loodna valla lipp

## Tamm

* Antsla valla lipp
* Pühajärve valla lipp
* Urvaste valla lipp

### Tammeoks

* Koonga valla lipp
* Lasva valla lipp
* Tapa valla lipp
* Tartumaa lipp
* Võru valla lipp

### Tammeleht koos tõruga

* Saue valla lipp
* Võnnu valla lipp

### Tammeleht

* Kanepi valla lipp (1997–2017)
* Konguta valla lipp
* Orissaare valla lipp
* Rae valla lipp
* Rakvere valla lipp
* Sonda valla lipp
* Tamsalu valla lipp (1993-2005)

## Õun

* Kuldne õunapuuoks - Türi linna lipp
* Türi valla lipp

## Hundinui

* Puhja valla lipp

## Jõhvikas

* Laeva valla lipp
* Tali valla lipp

## Kanep

* Kanepi valla lipp

## Kartul

### Kartuliõis

* Jõgeva valla lipp

## Liilia

* Hiiu maakonna lipp
* Jõelähtme valla lipp

## Lina

### Linaõis

* Abja valla lipp
* Laheda valla lipp
* Mooste valla lipp
* Mulgi valla lipp
* Põdrala valla lipp
* Saarepeedi valla lipp
* Viljandi valla lipp

## Murakas

* Alutaguse valla lipp
* Tudulinna valla lipp

## Nartsiss

* Vara valla lipp

## Ristik

### Ristikuleht

* Are valla lipp
* Loodna valla lipp
* Põltsamaa valla lipp
* Raikküla valla lipp
* Torma valla lipp

### Ristikulõige

* Oisu valla lipp
* Kernu valla lipp

## Ristikhein

### Ristikheinaleht

* Kristiine linnaosa lipp

* Palamuse valla lipp
* Väätsa valla lipp

## Roos

### Valge roos

* Roosna-Alliku valla lipp

### Hõbedane roos

* Viljandi valla lipp

## Rukkilill

* Lasva valla lipp
* Rakke valla lipp
* Tartu valla lipp
* Veriora valla lipp

## Saaremaa robirohi

* Lümanda valla lipp

## Sookail

* Lüganuse valla lipp

## Vesiroos

### Valge vesiroos

* Aegviidu valla lipp
* Räpina lipp

## Viljapea

* Jõgeva maakonna lipp
* Järva-Jaani valla lipp
* Käina valla lipp
* Luunja valla lipp
* Oisu valla lipp
* Oru lipp
* Paide valla lipp
* Põltsamaa valla lipp
* Sangaste valla lipp
* Tähtvere valla lipp
1983. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 1. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1983 oktoobris.

Võistlusel osales 16 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.

Eesti meistriks tuli Tiiu Järve. Hõbemedali võitis Evi Luulik ja pronksi Aino Vilson.

## Paremusjärjestus

## Viited
1984. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 2. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1984 oktoobris.

Võistlusel osales 13 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.

Teist korda tuli Eesti meistriks Tiiu Järve. Hõbemedali võitis Juta Raudsepp ja pronksi Inge Leesla.

## Paremusjärjestus

## Viited
Enn Hallik

**Enn Hallik** (sündinud 5. augustil 1950 Pärnus) on eesti lauatennisemängija, spordiajakirjanik, sporditegelane ja spordiajaloolane.

Lõpetas 1968. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogia eriala.

Töötanud Pärnu Kaubandusvalitsuses ja Pärnu ajalehtede toimetustes, olnud aastal 1983–1990 Spordilehe Pärnu korrespondent ning 1990–2016 Pärnu Postimehe arvamus- ja sporditoimetaja. Osalenud ajakirjanikuna 12 olümpiamängudel (1980, 1994–2014). 

## Sportlasena
Sportima hakkas spordimehest isa Johannes Halliku õhutusel. Võitnud  vibulaskmises 1969. aastal Kalevi meistrivõistlustel pronksi ning lauatennises Eesti meeskondlikel meistrivõistlustel 1993. aastal hõbeda ja 1994. aastal pronksi.

## Sporditegelasena
Oli üks populaarsete Pärnu lauatennise sariturniiride organiseerijaid, valitud mitu korda Lauatenniseliidu juhtorganitesse. Alates 1996. aastast on ta olnud Pärnu Spordiliidu juhatuse esimees ja 2008–2020 Pärnumaa Spordiliidu juhatuse liige.

## Spordikohtunikuna
Olnud üleliidulise kategooria lauatennisekohtunik.

## Looming
Teinud sporditeemalist kaastööd levikuga ajalehtedele ja ajakirjadele, raadiole ja televisioonile, on spordiraamatute autor.
### Raamatud
*Siberi võtmed (1982)
*Mängime lauatennist (1987)
*Tähetund (1990, autoreid)
*Atlanta 1996. XXVI suveolümpiamängud (1996, autoreid)
*Nagano 1998. XVIII taliolümpiamängud (1998, autoreid)
*Sydney 2000. XXVII olümpiamängud (2000, autoreid), Salt Lake City 2002. XIX taliolümpiamängud (2002, autoreid)
*Ateena 2004. XXVIII suveolümpiamängud (2004, autoreid)
*Torino 2006. XX taliolümpiamängud (2006, autoreid)
*XXIX olümpiamängud. Peking 2008 (2008, autoreid)
*Vancouver 2010. XXI taliolümpiamängud (2010, autoreid)
*Viljandimaa spordiloost 1945-1965 (2011, autoreid)
*35 aastat Jõulumäel (2011)
*London 2012. XXX olümpiamängud (2012, autoreid)
*Mihkel Leppik. Sõudmisele antud elu (2024)
*Lehekülgi Pärnumaa spordiloost I (2024)

## Liikmesus
*Eesti Ajakirjanike Liit
*olnud Eesti Spordiajakirjanike Liidu juhatuse liige
*2001–2008 ja alates 2024. aastast Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige
*2017 Eesti Spordiajaloo Seltsi juhatuse liige

## Tunnustus
*1981 Ajakirjanike Liidu aastapreemia
*2019 Pärnu linna teenetemärk
*2023 Eesti Spordiajaloo Seltsi auliige
*2025 Pärnumaa vapimärk

## Viited

## Välislingid
*
Aivar Pihelgas

* **Sünniaeg:** 9. mai 1963 
* **Ametid / valdkonnad:** fotograaf, fotograafiaõpetaja, koolitaja, kirjanik, pedagoog
*  pedagoog koolis Rapla Kesklinna Kool

## Haridus ja varasem karjäär
Aivar Sipelgas on töötanud õpetajana ka koolis. Samuti on ta tegutsenud koolijuhina (nt Rapla ühisgümnaasiumi või selle õpingute / juhtimisega seotud tegevustes).

## Fotograafia ja koolitustegevus

* Pihelgas on tuntud fotograafiaõpetaja: ta on seotud selliste koolidega nagu Nikon School, Eesti Foto fotokool, Fotoakadeemia Andras
* Ta on ka raamatu **„Praktiline fotograafia”** autor (Varrak, 2014).
Raudhall

**Raudhall** on üks hallidest värvitoonidest, raua värvi tuhm hall värvus, mis varieerub heledast tumedani ja võib olla ka sinakas.

Värvinimetust kasutatakse peamiselt riietuse või juuste ja silmade värvi kirjeldamiseks. Raudhall seostub metalse, külma, kõva ja puhtaga.

## Pildid

Iron electrolytic and 1cm3 cube.jpg|Ülipuhas (99,97 %) elektrolüütiliselt saadud raud
1475x1500c-Breastplate.jpg|Raudturvise rinnaplaat
Estonian Museum of Natural History Specimen No 202058 photo (g27 g27-396 1 jpg).jpg|Magnetiit. Eesti Loodusmuuseum
Hematite-163277.jpg|Hematiidikristallid


## Variatsioonid
Ernst Friedrich Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." paigutab rauavärvuse (*eisenschwarz*) metalliläikega värvuste hulka ja kirjeldab seda läikiva hallikasmustana . Mineraalide hulgast toob ta värvuse näideteks magnetiidi ja hematiidi (spekulariidi).

Prantsuskeelsete värvinimetuste portaal pourpre.com annab raudhalli (*gris fer*) vasteks laia valiku halle toone neutraalsest helehallist tumehalli ja sinakashallini  .

RAL Classic värvikaardi toon 7011 *Eisengrau* on neutraalne keskmine tumehall 
.

DMC tikkimisniitide valiku toon 413 *fer* on mustjashall , toon 3781 *fer forgé* soojem mustjashall  .

Veebivärv *Iron* on helehall  

## Vaata ka
* Tinahall
* Terashall
* Terassinine

## Viited
Üliõpilasühing Hacfiro

**Üliõpilasühing Hacfiro** (samuti tuntud kui Hazfiro) oli esimene juudi soost naistudengite üliõpilasühing Eestis. Hacfiro asutati Tartus 1925. aasta 27. veebruaril kuue Akadeemiline Selts Juudi Ajaloo ja Kultuuri Tundmaõppimiseks (tekstis edaspidi Akadeemiline Selts) naisliikme ja viie akadeemiliselt mitteorganiseerunud liikme poolt. Hacfiro läks laiali 1938. aasta 1. jaanuaril, kuna ühing ei vastanud uue seadusega nõutud liikmete kogusele.

## Hacfiro ja korporatsioonistaatus
Hacfiro oli olemuselt kõige sarnasem organisatsioon juudi soost naiskorporatsioonile Eestis. Ametlikult Hacfiro kunagi korporatsiooniks ei saanud, aga siiski praktiseeris tegevusajal mitmeid korporatsioonidele tavapäraseid kombeid. Muuhulgas pärinesid osa asutajaliikmetest ja hiljem liitunud liikmetest Akadeemilisest Seltsist, organisatsioon, kust idanes välja juudi soost Korporatsioon Hasmonea.

## Hacfiro olemus
Nagu ka Eestis samal ajal tegutsenud juudi soost Korporatsioonid Limuwia ja Hasmonea, oli Hacfiro n-ö konvendiprintsiibil rajatud organisatsioon. Hacfiro põhikirjas on rõhutatud, et liikmeks võib saada ainult juudisoost Tartu Ülikooli naistudeng või vilistlane. Hacfiro eesmärkideks olid Tartu Ülikooli naistudengite ühendamine rahvusvaimu ärkamise ja naistööjõu välja õpetamise eesmärgil. Kooskõlas oma eesmärgiga korraldas Hacfiro regulaarseid loenguid liikmeskonna arendamiseks ja kasvatamiseks.

Hacfiro nimi tähendab heebrea keeles koit. Hacfiro polnud värve kandev organisatsioon, kuid välismärk oli neil siiski olemas. Välismärgina kandsid Hacfiro liikmed juudikeelse nime *Verband jidischer Studentien Hacfiro Dorpat* esitähtedest moodustatud embleemi.

## Viited
1984. aasta Eesti meeste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti meeste 16. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1984 oktoobris.

Võistlusel osales 20 kabetajat. Teist korda tuli Eesti meistriks Vladimir Serbak. Hõbemedali võitis Ülo Karp ja pronksi Roland Prangel.

## Paremusjärjestus

## Viited
Guido Mumm

**Guido Mumm** (24. oktoober 1935 – 1. märts 2011) oli eesti kabetaja.

Kirikabes (vene kabe) tuli ta kahel korral Eesti meistriks (1968 ja 1972), lisaks võitis kaks hõbemedalit (1967 ja 1991) ning ühe pronksmedali (1992).

Eesti võistkonna 6. laua mängijana võitis ta NSV Liidu 2. võistkondlikel kirikabe meistrivõistlustel (1969) pronksmedali.

Aastatel 1966–1968 oli ta Eesti NSV Kabeföderatsiooni presiidiumi liige.

## Viited
Muḩammad bin Zāyid Āl Nahayān

**Muḩammad bin Zāyid Āl Nahayān** (araabia keeles محمد بن زايد آل نهيان; sündinud 11. märtsil 1961), tuntud ka kui **MBZ** või **MbZ**, on Araabia Ühendemiraatide aadlik ja poliitik, alates 14. maist 2022 riigi kolmas president ja Abu Dhabi emiir. 

Ta on riigi esimese presidendi ning Abu Dhabi 16. emiiri šeik Zāyid bin Sulṭān Āl Nahyāni ning šeika Fāṭimah bint Mubārak al-Kutubī kolmas poeg. Tal on 18 venda ja 11 õde. 1979. aastal lõpetas MBZ Sandhursti Kuninglik Sõjaväeakadeemia. Hiljem teenis ta AÜE relvajõududes ning edutati 2005. aastal kindraliks. 

Kui 2004. aastal suri ta isa, tõusis MBZ-i vanem vend šeik Khalīfah bin Zāyid Āl Nahayān riigi juhiks ning temast endast sai kroonprints. Pärast venna surma 13. mail 2022 valis riigi Ülemnõukogu ta uueks riigi presidendiks ja Abu Dhabi emiiriks. 

## Viited
Jūzīf ʻAwn

**Jūzīf Khalīl ʻAwn** (araabia keeles جوزيف خليل عون; sündinud 10. jaanuaril 1964) on Liibanoni poliitika ja erusõjaväelane, auastmelt kindral, kes on alates 9. jaanuarist 2025 14. Liibanoni president.

8. märtsist 2017 kuni 9. jaanuarini 2025 oli ta 14. Liibabnoni relvajõudude ülem, olles seejuures viies presidendiks valitud relvajõudude ülem.

Ta sündis Beiruti Sinn al-Fī linnaosas maroniitide perekonnas. 2007. aastal lõpetas ta Liibanoni Ameerika Ülikooli bakalaureusekraadiga politoloogias ja rahvusvahelistes suhetes. Hiljem omandas ta Liibabnoni relvajõudude sõjaväeakadeemiast bakalaureusekraadi sõjateaduses.

1983. aastal liitus ta Liibanoni relvajõududega. 2015. aastal edutati ta maaväe 9. jalaväebrigaadi ülemaks.

## Viited
1986. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 4. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1986 oktoobris.

Võistlusel osales 13 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.

Eesti meistriks tuli Virve Paap. Hõbemedali võitis Helme Kask ja pronksi Tiiu Järve.

## Paremusjärjestus

## Viited
Kaapleht

**Kaapleht** (siluja, sihilik, kaabits ing k *card scraper*, sks k *ziehklinge*) on puidutööriist, mida kasutatakse puidu silumiseks ja puhastamiseks. Erinevalt tavalistest lõikeriistadest eraldab puidust märksa peenemaid ja väiksemaid laaste.
## Kasutamine
Tasapindade silumiseks kasutatakse püstkülikulist (15x5 cm), kõverpindade jaoks kõverjoonelise teraga kaaplehte. Sellega tasandatakse näiteks siluhöövliga puhastatud pindu, et eemaldada võimalikke höövlitera jälgi või õhukesi spooni pindu, mida pole võimalik siluhöövliga töödelda. Asendab ka kõverpindade töötlemisel höövlit, kuna viimane neid sageli töödelda ei võimalda. Silumine toimub kahe käega, tõmmates puidukiudude suhtes diagonaalse asetusega tera, hoides rauda tõmbaja suhtes kaldasendis. Lisaks puidu silumisel kasutatakse ka kattematerjalide eemaldamiseks.
## Valmistamine ja hooldus

Kaapleht valmistatakse 1–1,5 mm paksusest terasplekist, näiteks vanast saelehest. Selle töövõime sõltub õigest teritamisest ja leheterase omadustest. Õigesti teritatud kaapleht ei kraabi puitu, vaid lõikab õhukesi laaste. Kaapleht teritatakse viili, tahu või käia abil, selle servad peavad olema täisnurksed. Kolmnurksest viilist valmistatud tõmberauaga saab samuti selle serva teravaks lõigata. Sarnaste tööde jaoks on kasutatud ka murtud klaasitükke.

## Pilte

Fail:Scrapers.jpg|Erineva profiiliga kaaplehti
Fail:Card scraper.JPG|Kaaplehe kasutamine lükates


## Vaata ka

* kaaphöövel
* restaureerimine
* kaabits

## Viited
Eelmiste elude regressioon

**Eelmiste elude regressioon** (inglise keeles *Past Life Regression*) on teraapiavorm, mis väidab, et võimaldab inimestel uurida oma varasemaid elusid hüpnoosi või sügava meditatsiooni kaudu. Praktika põhineb reinkarnatsiooni ideel – usul, et inimese hing sünnib uuesti uutesse kehadesse, kandes endaga kaasa varasema elu kogemusi ja mälestusi.

## Ajalugu ja päritolu
Eelmise elu taandareng muutus populaarseks 20. sajandi keskel, kui hüpnoterapeudid ja spirituaalsed õpetajad hakkasid kasutama seda meetodit mineviku kogemuste uurimiseks. Üks tuntumaid varaseid toetajaid oli Ameerika psühhiaater Dr. Brian Weiss, kelle raamat *Many Lives, Many Masters* (1988) tutvustas avalikkusele tema kogemusi patsientidega, kes väidetavalt meenutasid oma eelnevaid elusid teraapia käigus.

## Meetod
Seansil juhib terapeut inimese sügava lõdvestuse või hüpnoosi seisundisse. Selles seisundis võivad esile kerkida pildid, tunded või mälestused, mida peetakse varasemate elude kogemusteks. Praktikud usuvad, et nende mälestuste uurimine võib aidata:

* mõista tänase elu emotsionaalseid mustreid ja hirme,
* tervendada suhteid,
* ning saavutada sisemist rahu ja vaimset kasvu.

## Kriitika ja teaduslik seisukoht
Teaduslik kogukond ei pea eelmise elu taandarengut usaldusväärseks teraapiameetodiks. Paljud psühholoogid ja neuroteadlased väidavad, et „mälestused“ varasematest eludest võivad olla alateadvuse loodud kujutlused, mis tekivad hüpnoosi või soovituse tulemusena.

## Spirituaalne ja terapeutiline kasutus
Hoolimata kriitikast on see praktika populaarne vaimse kasvu ja eneseteadvuse tööriistana. Paljud inimesed väidavad, et eelmise elu taandareng on aidanud neil mõista oma elumustreid ja vabastada emotsionaalseid blokke.

## Vaata ka

* Reinkarnatsioon
* Hüpnoteraapia
* Karma

## Viited

# The Cosmic River – Past Life Regression
# Weiss, B. (1988). *Many Lives, Many Masters*. New York: Simon & Schuster.
# American Psychological Association – *Hypnosis Overview*.
Madagaskari tiigihaigur

**Madagaskari tiigihaigur** (*Ardeola idae*) on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Välimus
Madagaskari tiigihaigur on 45⁠–48 cm pikk.

Pea, kael ja rind on helepruunid tumedate triipudega. Selg on tumepruun valgete või beežide triipudega. Tiivad, päranipuala, saba ja kõht on valged. Nokk on rohekashall, nokaots on must. Valjasriba on roheline. Silmad on kollased. Jalad on rohekaskollased või hallid.

Hundsulestik on üleni valge. Nokk on sinine, nokaots must. Jalad on roosad, varbad on rohelised.

Noorlinnu sulestik sarnaneb täiskasvanu puhkesulestikuga, kuid saba ja tiivad on pruunid. Nokk on oranž, nokaots tume. Silmad on rohelised. Udusulis pojad on kollased.

Madagaskari tiigihaigur sarnaneb välimuselt koldhaigruga, kuid madagaskari tiigihaigur on tumedamate pruunide triipudega, tema nokk on suurem ja tiivaotsad on kandilisemad.

## Levik
Pesitsevad Madagaskaril ja Aldabra saartel. Talvitavad Kesk- ja Ida-Aafrikas.

Elavad järvede, tiikide ja aeglase vooluga jõgede ääres, padurates ning riispõldudel, harva ka rannikul. Madagaskaril on neid nähtud kuni 1800 m kõrgusel merepinnast.

## Toitumine
Toituvad kaladest, konnadest, skinkidest, gekodest, rohutirtsudest ja mardikatest.

Tavaliselt toituvad üksi, Aldabra saartel on nähtud toitumas ka koos teiste haigurlastega. Toitu otsides kõnnivad aeglaselt või seisavad paigal.

## Pesitsemine
Pesitsevad kolooniates, tavaliselt koos koldhaigrutega. Vanalinnud ehitavad pesa koos. Neil kulub selleks 6–11 päeva. Okstest ehitatud pesa asub puu või põõsa otsas 0,5–4 m kõrgusel.

Madagaskaril pesitsevad oktoobrist detsembrini, Aldabra saartel novembrist detsembrini. Kurnas on 3–4 rohekasvalget muna. Madagaskaril on muna suurus 40 × 29,9 mm, Aldabra saartel 40–42 × 32–33 mm. Muna kaalub 21 g. Mune hauvad mõlemad vanemad 20 päeva. Pojad lahkuvad pesast 4 nädala vanuselt.

## Viited

## Välislingid
1985. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 3. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1985 oktoobris.

Võistlusel osales 14 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.

Eesti meistriks tuli Lea Mäeväli. Hõbemedali võitis Tiiu Järve ja pronksi Virve Paap.

## Paremusjärjestus

## Viited
Tapa Perearstikeskus

**Tapa Perearstikeskus** on tervishoiuasutus Tapa linnas, mis pakub esmatasandi arstiabi, perearsti teenuseid ja tervisekontrolle kohalikele elanikele.

Tapa Perearstikeskus avati 14. märtsil 2001.

Aadress: Valgejõe pst 14/2, Tapa linn, Tapa vald, Lääne‑Viru maakond, 45109.
2025.–2026. aasta Euroopa rahvaste karikaturniir jäähokis

**2025.–2026. aasta Euroopa rahvaste karikaturniir jäähokis** on esimene väljaanne Rahvusvahelise Jäähokiföderatsioon (IIHF) poolt korraldatud Euroopa rahvaste karikaturniir jäähokis.

18 meeskonda on jaotatud viide alagruppi ning mängud toimuvad kolmel rahvusvahelisel mängupausil erinevates võistluspaikades.

## A-alagrupi turniir
### Tabel

### Tulemused
Kõik kellaajad on kohalikud (UTC+1).

----

----

## B-alagrupi turniir
### Tabel

### Tulemused
Kõik kellaajad on kohalikud (UTC+1).

----

----

## C-alagrupi turniir
### Tabel

### Tulemused
Kõik kellaajad on kohalikud (UTC+1).

----

----

## D-alagrupi turniir
### Tabel

### Tulemused
Kõik kellaajad on kohalikud (UTC+2).

----

----

## E-alagrupi turniir
### Tabel

### Tulemused
Kõik kellaajad on kohalikud (UTC+2).

----

----

## Viited
Ervin Uuk

**Ervin Uuk** (10. mai 1923 Aaspere vald, Virumaa – 19. juuni 1987 Tallinn) oli eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener.

## Sportlikud tulemused
Uuk võitis Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1948. aastal pronksmedali teivashüppes. Ta tuli kümnevõistluses ja teivashüppes spordiühingu Spartaki üleliiduliseks meistriks ning odaviskes hõbedamedali võitjaks.

Aastatel 1948–1950 oli Ervin Uuk teivashüppes 3-kordne Eesti meister, aastatel 1943–1953 saavutas Eesti meistrivõistlustel 100 m jooksus, teivas-, kaugus- ja kolmikhüppes ning kümnevõistluses 12 korral teise või kolmanda koha. Isiklikke rekordeid: teivashüpe 3.90 (1948), kolmikhüpe 13.31 (1944). Ta võistles aastatel 1946–1952 21 korda Eesti koondises. Uuk tuli esimeseks Eesti meistriks VTK mitmevõistluses (1950. a-te alguses).

## Treeneritöö
Uuk töötas aastatel 1947–1959 spordiühingu Spartak juhtiva kergejõustikutreenerina, 1959–1963 oli spordiühingu Tööjõureservid ja aastast 1963 Kalevi kesknõukogus kergejõustiku vanemtreener. Kuulus 1960. aastatel Kergejõustikuföderatsiooni treenerite nõukogu presiidiumisse ning oli selle aseesimees. Ta tegutses ka Eesti koondmeeskonna vanemtreenerina ja kõrgushüppajate hooldustreenerina. Tema õpilasi: Mihail Velsvebel, Virve Põldsam, Heino Apart, Endel Roosimets, Uno Kiiroja, Rein Ellermaa, Ivo Jürviste, Tiit Pahapill, Toomas Berendsen, Toomas Suurväli, Jaan Lember, Heino Puuste, Marek Kaleta. Ervin Uuk oli Eesti NSV teeneline treener (aastast 1966) ja spordiselts Kalevi auliige (aastast 1980). 

## Viited

## Välislingid
* Ervin Uuk 50 digar, Spordileht nr. 55, 11 mai 1973
* Kergejõustikutreenerid Ervin Uuk ja Aleksander Tšikin 1976. aastal foto, Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum SA
* Näitelavalt staadionile - näitlejad ja sport audio, arhiiv.err.ee, 13. veebruar 1971
1990. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 7. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1990 septembris.

Võistlusel osales 9 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.

Eesti meistriks tuli Helme Kask. Hõbemedali võitis Tiiu Järve ja pronksi Annika Lätt.

## Paremusjärjestus

## Viited
Euroopa rahvaste karikaturniir jäähokis

**Euroopa rahvaste karikaturniir jäähokis** (inglise keeles *IIHF European Cup of Nations*) on Euroopa meeste jäähokikoondistele mõeldud turniir, mida korraldab Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (IIHF). Esimene turniir algas 2025. aasta novembris. Turniir toimub samadel kuupäevadel, mil seni peeti Euroopa maavõistlusmänge, ning on need asendanud.

## Taust
Rahvaste karikas kuulutati välja IIHF-i aastakongressil Stockholmis 2025. aasta mais osana strateegiakavast ICE26. Selle eesmärk on pakkuda Euroopa meeste jäähokikoondistele senisest sisukamat võistlusprogrammi väljaspool iga-aastaseid maailmameistrivõistlusi. Projekt on osa IIHF-i laiemast püüdlusest tugevdada piirkondlikku arengut ja luua rohkem rahvusvahelisi võistlusareene.

Turniiri ametlik kinnitus anti IIHF-i poolaastakongressil 3. oktoobril 2025. Kontseptsioon asendab traditsioonilised sõprusmängud spordiliselt ja kaubanduslikult väärtuslikumate kohtumistega, mida on inspireerinud UEFA jalgpalli rahvaste liiga edu. IIHF-i presidendi Luc Tardifi sõnul tähistab turniiri käivitamine "suurt sammu Euroopa jäähoki jaoks".

## Vorm
Rahvuste karikat mängitakse kolme iga-aastase rahvuskoondiste mängupausi ajal – novembris, detsembris ja veebruaris. Esialgu osaleb 18 rahvust, mis on jaotatud kolme- või neljaliikmelistesse alagruppidesse. Iga grupp peab lühikese turniiri, mille mängud toimuvad nädala jooksul erinevates Euroopa võõrustajalinnades.

Euroopa tippkoondised Rootsi, Soome, Tšehhi ja Šveits jätkavad oma senist koostööd Euro Hockey Touri (EHT) raames ega kuulu esialgu uue süsteemi koosseisu. Samuti on Venemaa ja Valgevene turniirilt välistatud seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse.

## Tulemused

## Koondised

## Viited
1991. aasta Eesti naiste meistrivõistlused kirikabes (vene kabe)

Eesti naiste 8. kirikabe (vene kabe) meistrivõistluste turniir lõppes 1991 septembris.

Võistlusel osales 11 kabetajat. Iga vastasega mängiti kaks partiid, üks valgete ja teine mustade kabenditega.

Eesti meistriks tuli Aime Ilmsalu. Hõbemedali võitis Merike Rist ja pronksi Annika Lätt.

## Paremusjärjestus

## Viited
Uno Kiiroja

**Uno Kiiroja** (kuni 9. juunini 1938 Uno Kirman (Kiirman); 17. juuli 1928 Tallinn – 20. jaanuar 2011 Tallinn) oli eesti kergejõustiklane ja spordipedagoog.

## Elukäik
### Haridus
Kiiroja lõpetas 1947. aastal Tallinna Rahandustehnikumi ja 1959. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
### Sportlikud tulemused
Uno Kiiroja tuli 100 m jooksus aastal 1947 spordiühing Spartaki ning aastatel 1957 ja 1959 spordiühingu Tööjõureservid üleliiduliseks meistriks. Eesti meistrivõistlustel võitis ta aastatel 1948–1961 sprindis ja tõkkejooksudes 6 kuld-, 6 hõ­be- ja 3 pronksmedalit. Ta tuli 3 korral Eesti meistriks ka teatejooksus. 

Kiiroja püstitas 1959. aastal 100 m jooksus Eesti rekordi (10,4) ja jooksis aastatel 1956–1957 4 × 100 m teatejooksus Eesti rekordi püstitanud meeskonnas. Isiklikke rekordeid: 200 m 22,2; 110 m tõkkejooks 15,1. Ta võistles 27 korda Eesti koondises. Meistersportlase nimetuse sai ta 1959. aastal.
### Pedagoogitöö
Ta töötas aastast 1959 Tallinna Keskrajooni spordikoolis kergejõustikutreenerina ja 20 aastat kehalise kasvatuse õpetajana mitmetes Tallinna keskkoolides. Aastatel 1983–1988 oli Kiiroja ETKVL-i koondise Agro spordimetoodik.

## Vaata ka
*100 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
* 100 meetri jooksu Eesti rekordi areng

## Viited

## Välislingid
* Uno Kiiroja Eesti Entsüklopeedia
* UNO KIIROJA 100 m 10,4 digar, Spordileht, nr. 87, 5 oktoober 1959
* Uno Kiiroja foto, Eesti Spordimuuseum 
* Sportlased avasid suvehooaja (1949) arkaader.ee, Filmikroonika 1949
Julija Mõnnakmäe

**Julija Mõnnakmäe** (sündinud 7. novembril 1990) on eesti võrkpallur.

## Sportlaskarjäär
Julija Mõnnakmäe esindas aastatel 2012–2022 Eesti võrkpallikoondist 112. mängus. Esmakordselt kuulus ta koondise kandidaatide hulka 2008. aastal, kuid debüüteeris alles 17. augustil 2012 Viljandis Läti vastu. Ta jõudis 3. juunil 2021 mängus Läti vastu esimese koondislasena 100 koondisemänguni. Koondise eredaim saavutus oli 2019. aastal koondise ajaloos esimest korda pääsu tagamine Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile. Mõnnakmäe esindas Eestit 2019. aasta Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril, kus saadi 23. koht. Ta kandis koondises ka kapteni rolli.

## Saavutused
**[[Naiste Balti liiga (võrkpall)|Balti liiga]]**
***Meister (3):** 2015, 2016, 2021
*2. koht (3): 2017, 2019, 2020

 **[[Eesti naiste meistrivõistlused võrkpallis|Eesti meistrivõistlused]]**
***Meister (7):** 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2019, 2021
*2. koht (1): 2007

 **[[Rootsi naiste meistrivõistlused võrkpallis|Rootsi meistrivõistlused]]**
*3. koht (1): 2010

 **[[Eesti naiste karikavõistlused võrkpallis|Eesti karikavõistlused]]**
***Karikavõitja (7):** 2011, 2012, 2016, 2018, 2019, 2020, 2025
*2. koht (2): 2014, 2015

### Individuaalsed auhinnad
*2013 Eesti meistrivõistluste parim sidemängija
*2015 Eesti meistrivõistluste parim sidemängija
*2016 Eesti meistrivõistluste parim sidemängija
*2017 Eesti meistrivõistluste parim sidemängija
*2021 Eesti meistrivõistluste parim sidemängija

## Viited

## Välislingid
*Julija Mõnnakmäe Mängija profiil CEV kodulehel
*Julija Mõnnakmäe Volleybox
Linda Piiper

**Linda Piiper** (25. mai 1920 – 30. juuni 2009) oli eesti kabetaja.

Eesti naiste meistrivõistlustel vene kabes võitis ta kulla 1958. ja 1961. aastal ning jagas esikohta Irma Kreitsbergiga 1964. aastal. Lisaks võitis ta Eesti naiste vene kabe meistrivõistlustel 5 hõbemedalit (1963, 1967, 1968, 1981, 1985) ja 3 pronksi (1959, 1962, 1965).

1965. aastal võitis ta NSV Liidu I võistkondlikel kirikabe meistrivõistlustel Eesti võistkonnas hõbemedali.

## Viited
Lorien Velmore

**Lorien Velmore** on Eesti kaasaegse digikunsti nimi ja kunstibränd, mille keskmes on geomeetriliste vormide, värvi ja rütmi vahelised suhted. Teoste seeriad ühendavad plakatliku jõulisuse, minimalistliku kompositsiooni ja galeriiformaadi reeglid, tuues vaatajani nummerdatud ning sertifitseeritud teosed nii füüsilisel kui ka digitaalsel kujul.

## Taust ja kontseptsioon
Lorien Velmore koondab ideed, kus kunstnikunimi toimib ühtaegu loomeplatvormi ja isikupärase käekirja tähisena. Fookuses on tänapäevase visuaalkultuuri elemendid – modulaarsed kujundid, kordused, tekstuurikihid ja poster-estetika –, mida ühendatakse ühtseks, äratuntava stiiliga tervikuks.  
Teoste seeriad on ühtaegu dekoratiivsed ja kontseptuaalsed: neid saab tõlgendada värviuuringute, kompositsiooniliste stsenaariumide või kaasaegsete heraldikavormidena.

## Stiil ja teemad
Velmore’i loomingu tunnusjooned on järgmised:
* **Geomeetrilised motiivid** – ruudud, ringid, killustikud ja teised vormid, mis tasakaalustavad staatikat ja dünaamikat.  
* **Selge värvipalett** – piiratud, kuid kontrastne tonaalsus, mis loob sügavuse ja ruumitunde.  
* **Seriaalsus** – iga sari keskendub ühele visuaalsele ideele, mida uuritakse variatsioonide kaudu.  
* **Pealkirjad ja narratiivsed vihjed** – lisavad abstraktsetele töödele poeetilise või tehnilise tähenduskihi.

## Väljalasked ja formaadid
Lorien Velmore’i teoseid esitatakse tavaliselt kolmes mõõdus (M, L ja XL). Iga trükk on varustatud unikaalse ID-numbri ja autentsussertifikaadiga ning märgistatud andmetega, mis sisaldavad väljalaskekuupäeva, formaati ja seerianumbrit. Trükised valmistatakse arhiveeritava kvaliteediga materjalidele, tagades ühtlase standardi ja säilivuse.

## NFT ja sertifitseerimine
Digitaalse omandi kinnitamiseks kasutatakse NFT-tehnoloogiat Base/ETH-ökosüsteemis. NFT salvestab teose põhiandmed (ID, pealkiri, pildiviide, väljalasketingimused) ning loob kontrollitava omandi- ja päritoluahela kollektsionääridele. Sertifikaadid – nii digitaalsed kui ka füüsilised – seovad füüsilise trüki plokiahela kirje ja loovad teosele tõendatava autentsuse.

## Väljaanded ja nähtavus
Velmore’i teoseid on esitletud mitmes veebigaleriis ja pop-up-näitustel. Bränd teeb koostööd trükipartneritega, kes tagavad ühtlase kvaliteedi ja rahvusvahelise tarnevõime. Kogujaskond koosneb peamiselt disaini- ja tehnoloogiateadlikest kollektsionääridest, sisearhitektidest ning visuaalkultuuri huvilistest, kes väärtustavad piiratud tiraaže ja läbipaistvat päritolu.

## Vastuvõtt
Kunstikriitikud on toonud esile Velmore’i visuaalse distsipliini, graafilise täpsuse ja oskuse luua abstraktse pildi kaudu jutustav pinge. Kollektsionääride hinnangul on brändi tugevuseks järjekindel kvaliteet ja standard, mis muudab teoste säilitamise, raamimise ja dokumenteerimise lihtsaks.

## Viited
* Lorien Velmore – ametlik koduleht
* Lorien Velmore Opensea leht
* Lorien Velmore Instagramis
Johannes Põlda

**Johannes Põlda** (sündinud 7. jaanuaril 1993) on eesti viiuldaja.

Oma viiuliõpinguid alustas Johannes Põlda Kuressaare Muusikakoolis. Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli Mari Tampere-Bezrodny  viiuliklassi ja õppinud sama pedagoogi juures Sibeliuse Akadeemias, kus omandas nii bakalaureuse kui ka magistrikraadi. Johannes on end aastase stipendiumi raames täiendanud Ameerikas Eastman School of Music’us prof Oleh Krysa viiuliklassis. 

Ta on hinnatud orkestri- ja kammermuusik, osalenud paljudel konkurssidel Eestis ja välismaal. 2018. aastal saavutas ta telekonkursil „Klassikatähed” kolmanda koha. Johannes on esinenud mitmete orkestrite ees solistina, nt Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Eesti Sinfonietta, Tallinna Kammerorkester, Eesti Kaitseväe orkester, Kuopio Sümfooniaorkester, Tampere sümfooniaorkester jpt. Ta on täiendanud end tunnustatud viiuldajate meistriklassides nagu Pavel Berman, Yuri Zhislin, Mikhail Kopelaman jpt.

Johannes on töötanud Lapimaa Kammerorkestris teise kontsertmeistrina, Kuopio Sümfooniaorkestris nii esimese viiulirühma juhina kui ka teise kontsertmeistrina ning Eesti Sinfonietta kontsertmeistrina.

Aastast 2023 töötab Johannes Põlda Soomes Tampere Filharmoonia orkestri kontsertmeistrina.

## Viited
Šveitsi süsteem

**Šveitsi süsteem** on male- ja kabevõistluse läbiviimise kord, mida kasutatakse juhul, kui võistlusest osavõtjate arv on nii suur, et ei saa kasutada ringsüsteemi, kus iga võistleja saaks mängida kõigi teiste võistlejatega. Šveitsi süsteemi kasutatakse ka teiste mõttespordialade (sh gomoku, rendžu, go, turniiribridž) võistlustel.

Šveitsi süsteemis võistluse korral määratakse võistluse juhendis kindlaks mänguvoorude arv, mis enamasti on 7–11. See tähendab, et iga võistleja mängib vastava arvu partiisid. Igaks mänguvooruks teeb võistluse kohtunik paarimise ehk moodustab selles voorus omavahel mängivate võistlejate paarid, järgides üldisi põhimõtteid: 
*Esimeses voorus moodustatakse mängijate paarid kas loosiga või mängijate reitingu järgi.
*Igas järgmises voorus mängivad omavahel vastased, kellel on selle vooru eel sama või võimalikult lähedane punktisumma. 
*Samad mängijad võivad ühel võistlusel omavahel mängida vaid ühe korra.
*Niivõrd kui võimalik, peaks võistleja saama mängida mustade ja valgete malenditega (kabenditega) võrdne arv kordi.
*Niivõrd kui võimalik, peaks võistleja malendite (kabendite) värv igas mänguvoorus erinema tema eelmise vooru mängus kasutatust.

Väikese mänguvoorude arvu tõttu juhtub Šveitsi süsteemis turniiride puhul sageli, et mitmed võistlejad koguvad sama punktisumma. Võrdsete punktidega mängijate paremusjärjestuse määramiseks kasutatakse erinevaid koefitsiendisüsteeme.

Šveitsi süsteemi rakendamise täpsemad reeglid võivad üksikasjades mõnevõrra erineda. Rakendatavad reeglid täpsustatakse võistluse juhendis.

## Viited
Zohran Mamdani

**Zohran Kwame Mamdani**  (sündinud 18. oktoobril 1991) on Ameerika poliitik. Ta on alates 2025. aasta 4. novembrist New Yorgi linnapea. Ta on Demokraatliku Partei ja Ameerika Demokraatlike Sotsialistide liige ning alates 2021. aastast New Yorgi osariigi assamblee liige 36. ringkonnast, esindades Astoria Queensi linnaosa.

## Lapsepõlv
Mamdani sündis Ugandas Kampalas, tema vanemad on teadlane Mahmood Mamdani ja filmitegija Mira Nair. Perekond kolis Lõuna-Aafrikasse Kaplinna, kui poiss oli viieaastane. Kui Mamdani oli seitsmeaastane, kolisid nad Ameerika Ühendriikidesse ja asusid elama New Yorki. Mamdani sai keskhariduse Bronxi teaduskeskkoolis (Bronx High School of Science) ja 2014. aastal bakalaureusekraadi Bowdoini kolledžist afroameerika uuringute erialal.

## Karjäär
Pärast eluasemenõustaja ja muusikuna töötamist alustas Mamdani poliitilist tegevust New Yorgis Khader El-Yateemi ja Ross Barkani kampaaniajuhina. Ta valiti esmakordselt New Yorgi osariigi assambleesse 2020. aastal. Astoria Queensi ringkonna esindajana valiti ta ametisse 2022. ja 2024. aastal.

## Kandideerimine linnapeaks
2024. aasta oktoobris teatas Mamdani kandideerimisest New Yorgi linnapea kohale 2025. aasta valimistel. 2025. aasta juunis võitis Mamdani Demokraatliku Partei eelvalimised endise osariigi kuberneri Andrew Cuomo vastu. Ta valiti linnapeaks 4. novembri üldvalimistel 50,4% häältega. Tema konkurendid olid üksikkandidaat Cuomo ja vabariiklaste kandidaat Curtis Sliwa.

Mamdani kampaania keskendus elukalliduse vähendamisele ja toetas tasuta linnaliinibusse, linna rahastatud lasteaedu, linnale kuuluvaid toidupoode, LGBTQ+ õigusi, üüride stabiliseerimist, täiendavate soodsate eluruumide loomist, ulatuslikku linna julgeolekureformi ja 30 dollari suurust miinimum tunnipalka aastaks 2030. Mamdani toetab ka suurettevõtete ja üle 1 miljoni dollari aastas teenivate isikute maksutõuse. Mamdani on esimene india-ameeriklane, esimene Uganda-ameeriklane, esimene moslem, esimene y-põlvkonna esindaja, ja teine demokraatlikust sotsialistist New Yorgi linnapea pärast David Dinkinsit. Ta on seitsmes immigrandist  New Yorgi linnapea alates 1834. aastast, mil linnapead hakati valima hääletuse teel. Ta peaks asuma ametisse 2026. aasta 1. jaanuaril.

## Viited
Valeri Maksimov

**Valeri Maksimov** (2. oktoober 1949 Käina, Hiiu maakond – 30. märts 2022 Tallinn) oli eesti spordiajakirjanik, sporditegelane ja spordiajaloolane.

Ta lõpetas 1969. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1980. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo erialal.

Töötas spordiajakirjanikuna: aastatel 1978–1990 Spordilehes (ka osakonnajuhatajana), 1990–1992 Rahva Hääles ja 1992–1998 Postimehe Tallinna toimetuses. Oli 1998–1999 Spordilehe peatoimetaja ja 2002–2005 Eesti Spordilehe tegevtoimetaja. Töötas 2005–2009 Eesti Spordiseltsi Kalev avalike suhete juhina, hiljem oli veebilehe www.volley.ee toimetaja.

## Sporditegelasena
Ta oli aastatel 1984–1994 Võrkpalliföderatsiooni juhatuse liige ja asepresident. Kuulus 1996–1998 Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali ning valdkondadevahelisse nõukokku.

## Looming
Ta koostas ja toimetas ajakirja Vollekiri (3 numbrit, 1988–1989) ja võrkpalliteatmikke.

Tegi kaastööd Itaalia, Rootsi, Soome ja Venemaa ajakirjandusväljaannetele.

Dokumentaalfilmi "Geim Vanjale" (1991, võrkpallitreener Ivan Dratšovist) stsenarist.

### Raamatud
*Barcelona ’92. XXV olümpiamängud. (1995, autoreid)
*Kes on kes? Eesti 2000. (2000, autoreid)
*Mis on Eesti?. (2000, autoreid)
*Võrkpalli lugemik. Eesti võrkpall 1919–2008. (2009)
*Rein Aun. Kuuekümnendate kuningas. (2015)
*Hiiumehe ränd. (2020)

## Liikmesus
*Eesti Ajakirjanike Liit
*1990 Rahvusvaheline Spordiajakirjanike Liit (AIPS)
*1991–1999 Eesti Spordiajakirjanike Föderatsiooni/ Ühenduse esimees
*2006 Eesti Spordiajaloo Selts
**2007–2015 juhatuse liige

## Tunnustus
*1993–1998 Eesti parim spordiajakirjanik
*2016 Eesti Spordiajaloo Seltsi auliige
*2021 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
Theodor Pooli muuseum

**Theodor Pooli Muuseum** tutvustab Eesti poliitiku ja agronoomi Theodor Pooli (1890–1942) elu ja tegevust. Muuseumi rajas Alvar Maidla Tartumaale Kambja valda Räni alevikku Pargi tallu, kunagisse Ränna mõisa häärberisse. Muuseum avati 2025. aasta juulis.  

## Theodor Pooli Muuseumi püsinäitus
Püsinäitus esitleb:  
* Piistaoja talu õitsengut 19. ja 20. sajandil,  
* Theodor Pooli teekonda Tori kihelkonnakooli õpilasest silmapaistva Eesti põllumajandusteadlase ja praktikuni,  
* Pooli tegevust Riigikogu liikme ja põllutööministrina ning 1919. aasta maareformi põhiautori ja ellukutsujana,  
* Theodor Pooli kui edukat tõuaretajat veisekasvatuses ning talutööde ratsionaliseerijat ja mehhaniseerijat,  
* viljaka kirjamehe Theodor Pooli käsikirju ja teoseid,  
* Poolide perekonna ja Piistaoja talu saatust.  

Väljapanekus on ka Theodor Poolile kuulunud raamatukogu, mööbel, taluarhiiv, fotod, dokumendid, auhinnad, „Külvaja“ kuju ja mitmesuguseid isiklikke esemeid.  

## Vaata ka
* Theodor Pool
* Muuseumi koduleht
* Piistaoja talu

## Välislingid
* Aime Jõgi. Noor talunik jäi lõksu saja aasta taha ning rajas oma koju riigimehe ja agronoomi Theodor Pooli muuseumi tartu.postimees.ee, 9. juuli 2025
* Eesti maareformi isale ja tõuaretajale on Räni alevikus muuseum avatud Kambja Valla Sõnumid, 20. november 2025
* Kambja valla muuseumid kambja.ee
Sudaani kodusõda

**Sudaani kodusõda** võib viidata järgnevatele konfliktidele:
* Esimene Sudaani kodusõda (1955–1972)
* Teine Sudaani kodusõda (1983–2005)
* Kolmas Sudaani kodusõda (alates 2023)

Vahel kasutatakse seda terminit ka teiste Sudaanisiseste konfliktide kohta
* Sudaani hõimusõjad (alates 2008)
* Sõda Darfuris (2003–2020)
* Sudaani konfikt Sinisel Niilusel ja Lõuna-Kordofanis (2011–2020)
* Relvakonfliktid Sinisel Niilusel (2022–2023)

## Vaata ka
* Lõuna-Sudaani vabadussõjad (1955–1972, 1983–2005)
* Lõuna-Sudaani kodusõda (2013–2020)
* Mahdisti sõda (1881–1899)
* Hegligi kriis (2012)
Pettus

**Pettus** on tõe tahtlik moonutamine sõnade või käitumisega, valede või eksitavate väidete abil või fakti varjamisega eesmärgiga panna teine ​​isik moonutatud tõele toetuma ja loobuma talle kuuluvast esemest või õigusest. 

## Vaata ka
*Enesepettus
*Vale
*Kelmus
Capitol Hill

**Capitol Hill** on asum Washingtonis Ameerika Ühendriikides. See asub osaliselt Kirde- ja osaliselt Kagu-Washingtonis. Selle piirid on tänavad 15th Street SE & NE, F Street NE, Southeast Boulevard SE ja South Capitol Street SE. Capitol Hilli kõrgeimas punktis asub Kapitoolium, Capitol Hill on üks Washingtoni vanimaid muinsuskaitsealasid. Piirkonnas on palju 19. sajandi ridaelamuid. Capitol Hill on vähem kui 5 ruutkilomeetri suurune ning seal elab ligi 35 000 inimest ehk see on üks Washingtoni tihedamalt asustatud piirkondi.

"Capitol Hilliks" kutsutakse vahel ka Ameerika Ühendriikide Kongressi. Asumit tuntakse Ameerika Ühendriikide föderaalvalitsuse sümboolse keskusena, kuna seal asuvad Kongress, Ülemkohus ja Kongressi raamatukogu. Peale valitsusasutuste on Capitol Hillis peamiselt elamud, suuremad kaubanduskeskused asuvad Pennsylvania Avenue'l.

## Tuntud capitolhilllasi
* John S. Barbour Jr.
* Porter H. Dale
* Frederick Douglass
* Albert Gallatin
* Ana Gasteyer
* J. Edgar Hoover
* Hiram Johnson
* Reverdy Johnson
* Phil Mendelson
* Bernie Sanders
* John Philip Sousa
* George Watterston

## Viited
Tansaania president

**Tansaania Ühendvabariigi president** (suahiili keeles *Rais wa Jamhuri ya Muungano wa Tanzania*) on Tansaania riigipea ja valitsusjuht.

Alates 2021. aastast on Tansaania president Samia Suluhu. Ta on esimene naine selles ametis.

## Vaata ka
* Tansaania poliitika
* Tanganjika kuberneride loend
* Tansaania riigipeade loend
* Tansaania asepresident
* Tansaania peaminister
* Tansaania peaministrite loend
* Sansibari sultanite loend
* Sansibari president
* Sansibari asepresident
* Sansibari valitsusjuhtide loend

## Viited
Diskobolos

**Diskobolos,** tuntud ka kui "**Kettaheitja**" või "**Myroni kettaheitja**" on valmistatud umbes 5. sajandil eKr kreeka skulptori Myroni poolt. Originaal oli valmistatud pronksist, kuid on läinud kaduma või sulatatud ümber. Roomlased valmistasid originaalist hulgaliselt koopiaid ning tänu sellele teatakse, kuidas originaalskulptuur välja nägi. Kuna pronks oli kallis valmistasid roomlased koopiad marmorist.

= Kirjeldus =
Skulptuur kujutab kettaheitjat, kes valmistub viskeks. Kettaheitja ei sihtinud kindlat märki, vaid eesmärk oli visata ketas võimalikult kaugele. Seetõttu ei vaata viskaja kaugusesse, vaid hoiab pilgu kettal ja käel. Jalad määravad tema viske suuna.  Osadel skulptuuridel võib pilk olla suunatud ette. See tuleneb sellest, et restaureerimise käigus on pea ja keha valesti kokku pandud või pea ja keha ei kuulu üldse kokku. 18. sajandil oli tavaline, et antiikskulptuure restaureeriti teadmata, milline nägi välja originaal, sest hinnati terviklikkust mitte autentsust. Seega võib näha näiteks Briti Muuseumis koopiat "Myroni kettaheitjast", kelle pilk on suunatud kaugusesse.  Kuna maromorskulptuur ei püsinud ise püsti lisasid roomlased skulptuuri taha puutüve. Kuna skulptuurid kaeti värviga, siis puutüvi kaeti sellise värviga, et see välja ei paistaks. Tänaseks on värvid kulunud.

Juba antiikajal hinnati Myronit tema realistliku kujutamisviisi tõttu. Myron suutis kujutada väga hästi liikumist. Siiski ei ole tegemist realistliku kunstiteosega, sest kompositsioon on vormiline. Skulptuur koosneb neljast kolmnurgast ja kahest ringist. Parem külg moodustab poolkaare ning vasak külg siksakilise joone. Esmapilgul tundub, et kunstnik kujutab hetke, mil kettahetja on valmis viskeks, kuid tegelikult ühendab ta mitu erinevat asendit üheks. Läbi selle  on kunstnik esitanud meile ideaalse sportlase kuju. Seega tegemist on ideaali mitte realismiga.

= Mõju ja kasutamine kultuuris =
Myroni kettaheitja on olnud olümpiamängude sümbol. Seda kujutati esimeste nüüdisaegsete olümpiamängude postmargil ja 1936. aastal Saksamaal toimunud olümpiamängudel kasutati Myroni kettaheitjat propagandafilmis. Myroni kettaheitja meeldis väga Hitlerile ning ta ostis 1938. aastal *Lancellotti Kettaheitja.* Tegemist on kõige paremini ja täielikumalt säilinud rooma marmorkoopiana esialgsest kreeka pronksskulptuurist. Seda esitleti Saksa rahvale kui aaria ilu eeskuju. Kuju tagastati Itaaliale 1948. aastal. Samal aastal Londonis toimunud olümpiamängude plakatil kujutati aga Briti Muuseumi koopiat.

= Viited =