open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2026. aasta taliolümpiamängude medalitabel

**[[2026. aasta taliolümpiamängud]]e medalitabel**, ametliku nime all *XXV taliolümpiamängud*, on talvine mitmespordivõistlus, mis toimub Itaalias Milanos ja Cortina d'Ampezzo linnas 6.–22. veebruarini 2026. aastal. Kokku osaleb 2885 sportlast 93 riigist 116 medalivõistlusel 16 spordialal. Suusamägironimine teeb oma olümpiadebüüdi valikspordialana.

## Medal

Mängude ametlikud medalid avati Veneetsias ning need on kujundatud kahe poolena, mis sümboliseerivad sportlase teekonna kulminatsiooni ja kõiki neid, kes on tema kõrval teel käinud. Medalid lõi Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato (IPZS).  Neil on oluline disain, mis seab emotsiooni ja meeskonnatöö keskmesse. Ühel küljel on traditsiooniline olümpia viie rõnga sümbol ja tagaküljel kiri, mis kirjeldab sündmust ja mälestab kahte korraldajalinna. 

## Medalite tabel

*  Korraldajariik (Itaalia)
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|- bgcolor="#efefef"
! colspan=6|  Milano Cortina 2026
|-

Brasiilia ja Gruusia võitsid oma esimesed taliolümpiamängude medalid.

### Kolmikvõidud

### Jagatud medalid

Järgmistel aladel oli medalipositsioon viigis ja seetõttu jagati medaleid:

# Mäesuusatamises – Meeste kahevõistluses – Hõbedat jagasid Austria ja Šveits; pronksi ei antud.
# Suusahüppetes – Meeste normaalmäel – Jagatud pronks Šveitsi ja Jaapani vahel.
# Mäesuusatamises – Naiste suurslaalom – Hõbedat jagasid Rootsi ja Norra; pronksi ei antud.

## Vaata ka

* 2026. aasta taliolümpiamängude medalite võitjate nimekiri

## Märkused

* Kuigi ROK ei lisa ametlikku medalitabelisse individuaalseid neutraalseid sportlasi, on nad võrdluse eesmärgil siin loetletud.

## Viited
Al-Qāmishlī

**Al-Qāmishlī** (kurdi keeles قامیشلۆ (*Qamişlo*), araabia keeles القامشلي, süüria keeles ܩܡܫܠܝ) on linn Süüria kirdeosas Türgi piiri ääres. Selle kõrval teisel pool piiri asub Türgi Nusaybini linn. Linnast voolab läbi Jaghjaghi jõgi. Aastal 2004 elas linnas ligi 180 000 inimest ehk see oli Süüria linnadest suuruselt üheksas ja Al-Ḩasakah' provintsi linnadest Al-Ḩasakah' järel teine. Ajalooliselt on Al-Qāmishlī kristlike assüürlaste asuala, tänapäeval elavad linnas peamiselt kurdid, araablased ja assüürlased, kuid on ka armeenia vähemus. Al-Qāmishlī asub Damaskusest 680 km kirdes.

Al-Qāmishlī on Al-Qāmishlī ringkonna ja Al-Qāmishlī alamringkonna keskus. Alamringkonnas elas aastal 2004 ligi 230 000 inimest. Linn on olnud separatistliku Rojava pealinn.

## Inimesed
* Aram Tigran
* Arsen Grigorjan
* Asia Ramazan Antar
* Ciwan Haco
* Sanharib Malki
* Yohanna Ibrahim
* Ignatius Aphrem II
* Gabriel Asaad
* Salim Barakat
* Agop Donabidian
* Mihemed Şêxo

## Vaata ka
* Süüria kurdid

## Viited
Siimon Haamer

**Siimon Haamer** (sündinud 22. aprillil 1973) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulik ja skaudijuht.

1991. aastal lõpetas ta Mustvee I Keskkooli, 1991–1993 õppis Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Usuteaduse Instituudis ja 1993–1998 Tartu Teoloogia Akadeemias, kus omandas teoloogia bakalaureusekraadi. 2012–2016 õppis EELK Usuteaduse Instituudi magistriõppes ning kaitses magrisritöö "Mentorlus ja vaimulik juhendamine Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulikkonnas". 2012–2016. Ordineeriti Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku diakoniks 2013 ning täieõiguslikuks vaimulikuks 2018. Mõlemal ordineerimisel assisteeris tema isa Eenok Haamer.

1992–2013 oli Siimon Haamer EELK Mustvee ja Lohusuu koguduse õpetaja abiline, 2013–2018 EELK Tartu praostkonna vikaardiakon ja alates 2018. aastast EELK Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Nii vikaardiakoni kui -õpetajana on peamised tööülesanded olnud seotud Mustvee ja Lohusuuga ning sealsete luterlike koguduste teenimist toetab abilisena ka pärast õpetaja Eenok Haameri surma 27.02.2025.

Alates 1989. aastast on Siimon Haamer olnud aktiivne skaudiliikumises kuuludes 1995–2010 Eesti Skautide Ühingu juhatusse ning olles peaskaut 2006–2010. Skaudiorganisatsiooni juhtimisest taandudes jätkas hundu- ja skaudisalkade juhtimist Tartus.

1993–2003 töötas Siimon Haamer Mustvee I Keskkooli religiooniõpetuse õpetajana. 1998. aastal alustas töötamist Tartu Teoloogia Akadeemias välissuhete projektijuhina ning kaks aastat hiljem sai temast õppeprorektor. 2013. aastal liitus erakõrgkool Tartu Teoloogia Akadeemia EELK Usuteaduse Instituudiga ning sellest ajast peale on ta MTÜ Tartu Teoloogia Akadeemia ja EELK Usuteaduse Instituudi Tartu Teoloogia Akadeemia juhataja.

2019. aastal asutas MTÜ Tartu Teoloogia Akadeemia Siimon Haameri eestvedamisel Tartusse kristliku keskuse Pastoraat, mille tegevust Siimon juhatab.

Siimon Haamer on olnud 1997. aastast abielus Reet-Ingrid Haameriga. Neil on poeg Eerik Haamer, kes on teivashüppaja ja tütar Kärt Haamer. Siimon Haameri vanemad on organist Eha Haamer ja vaimulik Eenok Haamer. Vanaisa oli vaimulik ja skaudijuht Harri Haamer. Siimoni vanemad vennad on vaimulikud Naatan Haamer ja Markus Haamer ning noorem õde Maarja Haamer on organist ja muusikapedagoog.
Mohamed Khaled Nordin

**Mohamed Khaled bin Nordin** (Jawi kirjas: محمد خالد بن نوردين; sündinud 30. novembril 1958 Muaris Johori osariigis) on Malaisia poliitik, kes on alates 12. detsembrist 2023 olnud Anwar Ibrahimi valitsuses Malaisia kaitseminister. Varem oli ta 3. detsembrist 2022 kuni 12. detsembrini 2023 Anwar Ibrahimi valitsuses kõrgharidusminister.

Ta alustas oma karjääri Petronases juristina 1982. aastal. Hiljem määrati ta Malaisia föderaalterritooriumide ministri poliitiliseks sekretäriks (1983–1986) ja Malaisia sotsiaalhoolekande ministri poliitiliseks sekretäriks (1986–1987).

15. detsembrist 1999 kuni 26. märtsini 2004 oli ta Malaisia asetööminister, Samy Vellu asetäitja (nii Mahathir Mohamadi kui ka Abdullah Ahmad Badawi valitsuses). 27. märtsist 2004 kuni 18. märtsini 2008 oli ta Malaisia ettevõtjate ja ühistute arendamise minister (Abdullah Ahmad Badawi valitsuses). 18. märtsist 2008 kuni 14. maini 2013 oli ta Malaisia kõrgharidusminister (nii Abdullah Ahmad Badawi kui ka Abdul Halim valitsuses). Kõrgharidusminister oli ta ka 3. detsembrist 2022 kuni 12. detsembrini 2023 Anwar Ibrahimi valitsuses. Alates 12. detsembrist 2023 on ta Malaisia kaitseminister Anwar Ibrahimi valitsuses.

Ta alustas oma tööd valitsuskabinetis, kui peaminister Abdullah Ahmad Badawi nimetas ta Malaisia ettevõtluse ja ühistu arengu ministriks aastatel 2004–2008 ning seejärel Malaisia kõrgharidusministriks aastatel 2008–2013.

Seejärel kandideeris ta 2013. aasta Malaisia üldvalimistel Johori osariigi esindajana Permase esindajana Johori osariigi assamblee liikmeks, võitis koha ja määrati hiljem Johori osariigi mentoriks Abdul Ghani Othmani asemele.

Veel varem oli ta aastatel 1999–2013 tööministri asetäitja, ettevõtluse ja ühistute arengu minister ning oma esimesel ametiajal kõrgharidusminister Barisan Nasionali (BN) administratsioonis endiste peaministrite Mahathir Mohamadi, Abdullah Ahmad Badawi ja Najib Razaki juhtimisel. Lisaks oli ta Johori osariigi 15. Menteri Besar pärast seda, kui ta kandideeris ja sai Johori osariigi seadusandliku kogu (Member LegMLA) liikmeks Permase piirkonnas maist 2013 kuni maini 2018. Oma poliitilise karjääri jooksul on ta olnud parlamendiliige (MP) kolmes erinevas Johori föderaalses valimisringkonnas: Johor Bahru oktoobrist 1990 kuni märtsini 2004, Pasir Gudang märtsist 2004 kuni maini 2013 ja praegu Kota Tinggis alates novembrist 2022. Ta on Barisan Nasionali osariigi Ühendatud Malaide Rahvusorganisatsiooni (UMNO) liige ja Pasir Gudangi osakonnajuhataja. (BN) koalitsiooni. Ta on olnud UMNO üks asepresidente alates 2018. aasta juunist ning oli jaanuarist detsembrini 2023 ka Johori osariigi UMNO esimees.

2018. aasta Malaisia üldvalimistel kaotas ta Pasir Gudangi parlamendikoha ja kaotas ka Johori osariigi assamblee koha Permase esindajana 2018. aasta Johori osariigi valimistel.
Lahore'i rahvastik

See artikkel räägib Lahore'i rahvastikust. Pakistani 2023. aasta rahvaloenduse järgi elas Lahore'is 13 004 135 inimest ehk see oli Pakistani suuruselt teine linn pärast Karachit. Lahore'i rahvastikutihedus oli 7338,7 inimest ruutkilomeetri kohta.

## Rahvaarv
2025. aastal oli Lahore maailma suuruselt 20. linn. Rahvaarv oli 2023. aasta rahvaloenduseks võrreldes 2017. aasta rahvaloendusega kasvanud 2,65%. Keskmine leibkonna suurus oli 6,4 inimest.

Lahorelastest on 52,9% mehed, 47,1% naised ja 0,026% määratlemata sooga. Kirjaoskus on teistest Pakistani piirkondadest parem, 79,6% (meeste seas 81,4% ja naiste seas 77,6%). Tööealistest, keda on 9 746 671, on töötuid 6,25%. Üle 45% lahorelastest on alla 20-aastased.

## Usk
Suurem osa lahorelastest on moslemid.





## Keel

Nii provintsis kui linnas räägitakse peamiselt pandžabi keelt. Kuigi see on igapäevases kasutuses levinuim, ei ole sellel ametlikku staatust. Pakistani *lingua franca* on urdu keel ning seda kasutatakse laialdaselt tööstuses ja äris. Nooremad ja haritumad inimesed räägivad ka riigikeelt ehk inglise keelt. Lahore'i pandžabi murret nimetatakse majha dialektiks.

2023. aastal rääkis ligi 74% linlastest emakeelena pandžabi keelt ning ligi 21% urdu keelt.

## Viited
Kek Lok Si

**Kek Lok Si tempel** (lihtsustatud hiina kirjas 极乐寺; traditsioonilises hiina kirjas 極樂寺; pinyin kirjas *jílè sì*) on budistlik tempel George Townis Penangi osariigis Malaisias. See on Malaisia suurim budistlik tempel ja oluline palverännakute keskus budistidele Hongkongist, Filipiinidelt, Singapurist ja teistest Kagu-Aasia osadest.

Templikompleks ehitati aastatel 1890–1930 Beow Leani juhtimisel. Kompleksi peamised vaatamisväärsused on seitsmekorruseline 10 000 Buddhaga pagood, mille rajas Tai kuningas Rama VI ning 2002. aastal avatud 36,6 meetri kõrgune Guanyini, halastusejumalanna, pronksist kuju.

## Vaata ka
* UNESCO maailmapärand Malaisias
* Cornwallise fort

## Viited
Enno Treiberg

**Enno Treiberg** (2. august 1924 Lehtse vald, Ambla kihelkond, Järvamaa – 2. november 1994 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1941. aastal Tapa Keskkooli ja 1946. aastal Tallinna Ehitustehnikumi. Ta õppis alates 1948. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonna arhitektuuriosakonnas, lõpetas selle 1953. aastal. Diplomitöö oli Tapa kultuurihoone.

Ta kuulus nende TPI lõpetanud arhitektide hulka, kes aastatel 1952–1953 suunati tööle Karjala-Soome NSV-sse (nn Eesti arhitektuuridessant Karjala-Soome NSV-sse). Töötas aastatel 1953–1958 Karjala-Soome NSV Vabariiklikus Projekteerimiskontoris.

Eestisse naasnud, töötas ta seejärel Tallinnas aastatel 1958–1985 Eesti Tööstusprojektis (ETP).

## Looming Eestis
Projekteerinud tööstus-, olme-ja haldushooneid ning elamuid:
*tehase "Punane Ret" hoone Narva mnt 11, Tallinn (1962, koos Uno Rosmega)
*kooperatiivelamu "Ühistare" Gonsiori 18, Tallinn (1964, koos Tõnu Mellikuga)
*trükikoda "Oktoober" F. R. Kreutzwaldi 24, Tallinn (1964)
*1964 keskkatlamaja I järk, Tartu. Ehitati 1964–1967, lammutati 2023–2024
*saun Kopli 29, Tallinn (1965)
*Uuemõisas Haapsalu KEK-i halduskeskus (1967)
*tootmiskoondise "Norma" haldushoone Laki 14, Tallinn (1971)
*Ajakirjandusmaja (trükikoda ja toimetustehoone) Pärnu mnt 67a, Tallinn (1972, koos Uno Rosmega),
*"Autoteeninduse" hoone Pärnu mnt 232, Tallinn (1979, koos Anu Rekkaroga, kordusprojekt)
*galanteriivabrik "Linda" Peterburi tee 48a, Tallinn (1987)
*Annelinna saun, Tartu (1987)
*kooperatiivelamu "Koidula" Aia 2a, Pärnu

## Liikmesus
*1971 Eesti Arhitektide Liit

## Viited

## Kirjandus
*Oleg Kotšenovski. "Treiberg, Enno, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 539

## Välislingid
*"Enno Treiberg (1924-1994). EAL liikme isiklik toimik". Eesti Arhitektuurimuuseum, EAM 5128 Ar 10.1.121
*Profiil. Geni.com
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Rozītes (Baldone vald)

**Rozītes** on küla (*mazciems*) Lätis Ķekava piirkonna Baldone vallas.

Küla asub valla idaosas Ķekaviņa jõe kaldal. Asula jääb piirkonna keskusest Ķekavast 22 ja Riiast 38 kilomeetri kaugusele. 

Rozītes rajati suvilapiirkonnana. Aastatel 2008–2021 jäi asula Baldone piirkonda.
## Viited
2026. aasta Costa Rica üldvalimised

**2026. aasta Costa Rica üldvalimised** olid üldvalimised Costa Ricas 1. veebruaril 2026. Valiti president, kaks asepresidenti ja kõik 57 parlamendi liiget.

Esimeses voorus osales 20 kandidaati, 48,3%-ga häältest võitis võimul oleva Suveräänse Rahvapartei (PPSO= kandidaat Laura Fernández Delgado. Teiseks jäi Rahvusliku Vabastuspartei (PLN) poliitik Álvaro Ramos Chaves. Kuna automaatseks valimisvõiduks oli vaja vähemalt 40% häältest, sai Costa Rica teine naispresident valitud esimeses voorus.

PPSO sai parlamendis enamuse, 31 kohta. PLN sai 17 mandaati. Erakond Lai Rinne (FA) sai seitse kohta, ülejäänud kaks mandaati läksid erakondadele CAC ja PUSC.
Varajane moslemiaeg Lahore'is

**Varajane moslemiaeg** oli ajajärk Lahore'i ajaloos. Moslemid piirasid Al-Muhallab ibn Abi Sufra juhtimisel linna juba aastal 664 või 682.

Lahore'i ei ole enne 11. sajandit, kui linna vallutas Mahmud Ghaznist, eriti mainitud. Linn õnnestus hõivata pärast pikka lahingut, mille käigus see palju kannatada sai. Aastal 1021 määras sultan troonile Malik Ayazi ning tegi Lahore'ist Ghaznaviidide Riigi pealinna. Lahore'i esimene moslemist valitseja Ayaz taastas sõjas kannatada saanud linna. Ta ehitas linnale väravad ja taastas aastatetl 1037–1040 müüridega kindluse. Sama koha peal asub tänapäevalgi Lahore'i fort. Ayazi valitsusajal sai Lahore'ist kultuuriline ja akadeemiline keskus, eriti tuntud olid linna luuletajad. Malik Ayazi hauakamber on säilinud tänaseni. Aastatel 1034–1036 oli Lahore Multanist pärit mässulise Ahmad Inaltigini kontrolli all.

Pärast Ghaznaviidide Riigi lagunemist oli Lahore aastate jooksul erinevate Delhi Sultanaadi riikide käes: Khalji Riik, Tughlaqi Riik, Sayyidi Riik, Lodi Riik, Suri Riik ja Suurmogulite Riik. Aastal 1206 krooniti Lahore'is Qutb ud-Din Aibak ning temast sai Lõuna-Aasia esimene sultan.

Delhi sultani Iltutmishi valitsusajal (1211–1236) linna autonoomia kasvas ning kohalikud asevalitsejad tegutsesid sisuliselt iseseisvalt. Aastal 1241 rüüstasid linna mongolid. Nad tapsid kogu elanikkonna ning põletasid Lahore'i maha. Mongolite-eelseid ehitisi säilinud ei ole. Linn oli mongolite käes vaid mõned aastad, kohalik asevalitseja oli sel ajal Toghrul.

Lodi dünastia viimast valitsejat Ibrahim Khan Lodi (1517–1526) ei sallinud ei õukond ega tavakodanikud. Ta tuli võimule pärast oma isa Sikandar Khan Lodi surma ning pidi kohe maha suruma oma noorema venna meelsete riigipöördekatse. Ta lasi oma venna tappa, kuid ei suutnud siiski aadlit rahustada. Pandžabi asevalitsejad palusid Kabuli valitsejal Bāburil Delhit rünnata.

Aprillis 1526 toimus Baburi ja Delhi Sultanaadi vahel esimene Panipati lahing, kus Ibrahim Lodi hukkus. Babur hõivas Agra ja Delhi. Võimule tulnud Suurmogulite dünastia valitses järgmised 300 aastat.

## Viited
Riekstukalns

**Riekstukalns** on küla (*mazciems*) Lätis Ķekava piirkonna Baldone vallas.

Küla asub valla põhjaosas merepinnast 66 meetri kõrgusel. Asula jääb piirkonna keskusest Ķekavast 23 ja Riiast 39 kilomeetri kaugusele. Külast kagus asub Lilija karstijärv.

Riekstukalnsi mäele on rajatud 14 mäesuusarada, seal on ka võõrastemaja. Külas asub Observatorija bussipeatus.

Küla tekkis aastal 1959, mil sinna rajati Läti Ülikooli observatoorium. Aastatel 2008–2021 jäi asula Baldone piirkonda. Aastal 2005 oli külas 29 elanikku.

## Viited
Labuani sõjaväekalmistu

**Labuani sõjaväekalmistu** (malai keeles *Tanah Perkuburan Perang Labuan*) on Rahvaste Ühenduse Teise maailmasõja aegne kalmistu Labuanis Malaisias.

## Kalmistu
Paljud sellele kalmistule maetud isikud, sealhulgas Briti India ja Austraalia sõjaväelased, tapeti Jaapani sissetungi ajal Borneole või 1945. aasta Borneo kampaania ajal. Muud olid sõjavangid, siia maeti ümber ka sadu liitlasvägede sõjavange (peamiselt Briti ja Austraalia sõjavange), kes surid Jaapani vangistuses *Batu Lintang*i laagris Kuchingi lähedal.

Kalmistu rajas Rahvaste Ühenduse sõjahaudade komisjon. Maetud on muuhulgas ka Jack Mackey (1922–1945) ja Tom Derrick (1914–1945), kes mõlemad said Victoria risti. 

## Pildid

Fail:Labuan_War_Cemetery_Opening,_1945.JPG|alt=The opening ceremony on 28 December 1945.| Avatseremoonia 28. detsembril 1945
Fail:Labuan_War_Cemetery,_Inspecting_Graves.JPG|alt=Grave inspection after the opening ceremony.| Hauavaatlus pärast avatseremooniat
Fail:Labuan_War_Cemetery,_Ending_Ceremony.JPG|alt=Australian troops leaving the cemetery after the opening ceremony.| Austraalia väed lahkuvad kalmistult pärast avatseremooniat


## Vaata ka
* Cherase sõjaväekalmistu
* Taipingi sõjaväekalmistu
* Kranji sõjaväekalmistu
* Terendaki sõjaväekalmistu

## Viited

## Välislingid

*Labuani sõjaväekalmistu. Find a Grave. Inglise keeles, vaadatud 11. veebruaril 2026
Malaia Liit

**Malaia Liit** (malai keeles: Kesatuan Malaya; *[[jawi]]*: كساتوان مالايا) oli malai osariikide ning Penangi ja Melaka väinaasunduste liit aastatel 1946–1948. See oli Briti Malaia järeltulija ja loodi Malaka poolsaare ühendamiseks ühtse valitsuse alla, et lihtsustada koloniaalhaldust. Pärast etniliste malailaste vastuseisu reorganiseeriti liit 1948. aastal Malaia Föderatsiooniks, millest 1963. aastal sai Malaisia.

## Ajalugu
Enne Teist maailmasõda koosnes Briti Malaia kolmest eraldi poliitilisest grupist: Födereeritud Malai Riikide protektoraadist, viiest födereerimata Malai riigist ja Väinaasunduste kroonikolooniast. 

1. aprillil 1946 asutati ametlikult Malaia Liit, mille kuberneriks sai Sir Edward Gent. Malaia erinevate osariigide sultanid toetasid liidu loomist, vaatamata sellele et see tõi kaasa nende poliitilise võimu kadumise. Senine protektoraatide süsteem asendus ning Briti Malaiast sai ametlikult kroonikoloonia.

Malaia Liit oli malailaste seas ebapopulaarne. Vastuseis tulenes meetoditest, mida Sir Harold MacMichael kasutas sultanite heakskiidu saamiseks, sultanite võimu vähendamisest ja immigrantidele kodakondsuse hõlpsast andmisest. Opositsiooni juhtis Onn bin Dato' Jaafari poolt 10. mail 1946 loodud Ühendatud Malaide Rahvusorganisatsioon ehk UMNO. Tugeva vastasseisu tõttu saadeti Malaia Liit laiali ja selle asemele loodi 1. veebruaril 1948 Malaia Föderatsioon.

## Vaata ka
* Malaia Föderatsioon
* Malaisia
* Briti impeerium

## Viited
Kuke mõis

**Kuke mõis** (saksa keeles *Kuckemois, Kukkemois*) oli mõis Saaremaal Pöide kihelkonnas. 
## Ajalugu

Kuke mõis (Kuckemois*, 1798 *Kukkemois,  1855–1859 *Куккемойзъ*) oli Audla mõisa osa, mis eraldati 1731. aastal Audlast, kuid hiljem liideti uuesti Audlaga.

## Viited
Wilhelm von Kügelgen

**Wilhelm Georg Alexander von Kügelgen** (20. november 1802 Peterburi – 25. mai 1867 Ballenstedt) oli Saksa portree- ja ajalookunstnik, kirjanik ja kammerhärra Anhalt-Bernburgi õukonnas.

Ta on tuntud eelkõige oma postuumselt avaldatud memuaaride järgi. Ta on Saksa kirjandusloo üks tuntumaid memuariste.

### Elulugu
Wilhelm von Kügelgen sündis tuntud kunstniku Gerhard Franz von Kügelgeni pojana. Tema kunstiharidus algas Dresdeni Kunstiakadeemias, kus ta õppis aastatel 1818–1822 ja 1824–1825.

Nende kahe õppeperioodi vahel, aastatel 1823–1824, viibis ta Eestis Põlula mõisas. Sel ajal täiendas ta end kunstivallas naabruses asuvas Küti mõisas oma onu, maastikumaalija Karl Ferdinand von Kügelgeni käe all. 1825. aastal siirdus ta Rooma. Aastatel 1827–1830 tegutses ta vaheldumisi Põlula mõisas ja portretistina Peterburis. Alates 1833. aastast töötas ta Ballenstedtis Anhalt-Bernburgi hertsogi õuemaalijana ning sai 1853. aastal kammerhärra tiitli.

### Looming
Kügelgeni loomingul on suur kultuurilooline väärtus, eriti tema ajalooainelistel maalidel ja portreedel. Ta on portreteerinud teiste hulgas Johann Wolfgang von Goethet ja Christoph Martin Wielandit.

### Olulisemad teosed Eestis ja Venemaal:

* **Tallinna Oleviste kiriku altarimaal:** Valmis aastatel 1831–1833 ning paigaldati kirikusse 1834. aastal.
* **Iisaku katedraal (Peterburi):** Aitas 1846. aastal Carl Timoleon von Neffil teostada katedraali maalinguid.

Kügelgen saavutas laia tuntuse ka kirjanikuna, eriti oma postuumselt ilmunud memuaaridega, mis pakuvad sissevaadet 19. sajandi kultuuriellu.

* *Drei Vorlesungen über Kunst* (Bremen, 1842)
* *Jugenderinnerungen eines alten Mannes* (Leipzig, 1870 ja 1895)
* *Zwischen Jugend und Reife des alten Mannes* (Leipzig, 1925)

## Isiklikku
Tema isa oli maalikunstnik Gerhard von Kügelgen.

## Viited

V. Vaga. Kunst Tallinnas XIX sajandil. Tallinn, 1976.

Ausstellung ... der Maler Gerhard, Karl und Wilhelm von Kügelgen (kataloog). Riia, 1911.
Anders Hejlsberg

**Anders Hejlsberg** (sündinud 2. detsembril 1960 Kopenhaagenis) on taani tarkvarainsener, kes on üks tuntumaid programmeerimiskeelte väljatöötajaid. Ta töötas välja programmeerimiskeeled Turbo Pascal, C# ja TypeScript. Selle eest autasustati teda 2001. aastal Dr. Dobbs'i auhinnaga väljapaistvate saavutuste eest programmeerimises.

## Vaata ka

## Viited
Staatiline IP-aadress

**Staatiline IP-aadress** on internetiprotokolli (IP) aadress, mis on määratud seadmele püsivalt ega muutu aja jooksul. Erinevalt dünaamilisest IP-aadressist, mis määratakse seadmele ajutiselt DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol) abil, jääb staatiline IP-aadress samaks seni, kuni seda käsitsi muudetakse.

Staatilisi IP-aadresse kasutatakse peamiselt serverites, võrguseadmetes ja muudes süsteemides, millele peab olema tagatud kindel ja muutumatu võrguaadress.

## Toimimine
Staatiline IP-aadress määratakse seadmele käsitsi võrgu seadistustes või internetiteenuste pakkuja (ISP) poolt. Seadme võrguparameetrite hulka kuuluvad tavaliselt:

* IP-aadress
* Alamvõrgu mask
* Vaikelüüs (gateway)
* DNS-serveri aadress

Kui need andmed on seadmesse sisestatud, ei muutu IP-aadress automaatselt võrgu taaskäivitamisel ega ühenduse katkestamisel.

## Kasutusvaldkonnad
Staatilisi IP-aadresse kasutatakse eelkõige järgmistes olukordades:

* **Veebiserverid** – veebilehtede majutamiseks
* **E-posti serverid**
* **Failiserverid**
* **Kaugjuurdepääs (nt VPN, SSH)**
* **Võrguseadmed** (nt ruuterid, printerid, tulemüürid)

Püsiv IP-aadress võimaldab teistel seadmetel ja kasutajatel luua usaldusväärse ühenduse konkreetse seadmega.

## Eelised

* Püsiv ja muutumatu aadress
* Lihtsam serverite ja teenuste haldamine
* Sobib kaugjuurdepääsu lahendustele
* Võimaldab DNS-kirjete stabiilset seadistamist

## Puudused

* Vajab käsitsi seadistamist
* Võib olla turvarisk, kui seade on internetis püsivalt nähtav
* Internetiteenuse pakkujad küsivad sageli lisatasu
* Vähem paindlik võrreldes dünaamilise IP-ga

## Võrdlus dünaamilise IP-aadressiga

## Turvalisus
Kuna staatiline IP-aadress on püsiv, võib see muuta seadme lihtsamini tuvastatavaks ja sihtmärgiks küberrünnakutele. Seetõttu kasutatakse sageli tulemüüre, VPN-lahendusi ja muid turvameetmeid, et kaitsta staatilise IP-ga seadmeid.
Kalju Valdre

**Kalju Valdre** (perenimi kuni 15. detsember 1936 **Valter**; 11. detsember 1927 Rakvere – 24. juuni 2001 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1946. aastal Rakvere 1. Keskkooli. Ta õppis samast aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonna arhitektuuriosakonnas, lõpetas selle 1952. aastal.

Ta kuulus nende TPI lõpetanud arhitektide hulka, kes aastatel 1952–1953 suunati tööle Karjala-Soome NSV-sse (nn Eesti arhitektuuridessant Karjala-Soome NSV-sse). Töötas aastatel 1952–1954 Petroskois Karjala-Soome NSV Vabariiklikus Projekteerimiskontoris.

Eestisse naasnud, oli ta seejärel Tallinnas Eesti NSV Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi Projekteerimise Teadusliku Uurimise Instituudi (KMPM TUI) vaneminsener. Aastatel 1986–1995 oli ta Eesti Tööstusprojektis (ETP) grupijuht ja juhtarhitekt, seejärel ETP-Grupi juhtarhitekt.

## Looming Eestis
*elamu Roosikrantsi 21, Tallinn (1957)
* õmblusvabriku Lembitu hoone Viru 11, Tallinn; 1958, koos Voldemar Herkeliga
*elamu Valdeku 17, Tallinn (1958; Eesti esimesi ridaelamuid)
*Tööstusprojekti puhkekodu Salmistus (1969)
*kondiitrivabriku Kalev olmehoone Pärnu mnt 132b, Tallinn; 1977, koos H. Kallasega
*tootmiskoondise "Vasar" lukutsehh ja tehnokorpus Pärnu mnt 132b, Tallinn; 1981
*Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogu, Struve 1. Aavati 1982; koos Mart Kallinguga
*1985 elamu Vana-Kalamaja 20a, Tallinn
**piiratud võistlus 1984. Võeti kasutusele 1988, kuid täielikult jäi ehitamata välja

Võistlusprojekte:
*Fr. R. Kreutzwaldi nimeline Eesti NSV Riiklik Raamatukogu, Tallinn
**1970, I auhind
**1982, koos Mart Kallinguga, II auhind
*kohalikest materjalidest mitmekorruselised elamud (1971, koos Mart Kallinguga, III auhind)
*Tallinna Moemaja (1985, koos poeg Erki Valdrega, III auhind)
*Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi juurdeehitis, Tallinn (1985, I auhind)

## Liikmesus
*1958 Eesti Arhitektide Liit

## Tunnustus
*1983 NSV Liidu Ministrite Nõukogu preemia koos Mart Kallinguga, Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogu projekteerimise eest
*1987 Eesti NSV teeneline arhitekt

## Isiklikku
Tema tütar on sisearhitekt Katrin Soans ja poeg on arhitekt Erki Valdre.

## Viited

## Kirjandus
*Piret Lindpere. "Valdre, Kalju, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 565–566

## Välislingid
*"Kalju Valdre, portreefoto". Eesti Arhitektuurimuuseum, EAM Fk 266
*Profiil. Geni.com
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Raadi looduskaitseala

**Raadi looduskaitseala** on 2015. aastal moodustatud looduskaitseala, mis asub Tartumaal. 

Looduskaitseala asub Tartu linnas, Tila küla ja Rõõmu külas. Ala on tervikuna sihtkaitsevööndis. Looduskaitseala pindala on 86,5 ha.

Kaitsealal on aastal 2022 ja 2023 taastatud pärandniite.

## Taimestik
Alal kasvavad muuhulgas balti sõrmkäpp (*Dactylorhiza baltica*), kahkjaspunane sõrmkäpp (*Dactylorhiza incarnata*), laialehine neiuvaip (*Epipactis helleborine*), soo-neiuvaip (*Epipactis palustris*), siberi võhumõõk (*Iris sibirica*), suur käopõll (*Listera ovata*), rohekas käokeel (*Platanthera chlorantha*), värvi-paskhein (*Serratula tinctoria*), emaputk (*Angelica balustris*), ahtalehine ängelhein (*Thalictrum lucidum*), ahtalehine kareputk (*Laserpitium prutenicum*), pehme koeratubakas (*Crepis mollis*), niidu-kuremõõk (*Gladiolus imbricatus*) jpt.

## Vaata ka
*Anne looduskaitseala
*Ropka-Ihaste looduskaitseala

## Viited
Kääbuskurp

**Kääbuskurp** ehk **kääbus-mägikurp** (*Thinocorus rumicivorus*) on kurplaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Välimus
Kääbuskurp on 16–19 mm pikk. Põhialamliigi tiiva pikkus on 110–132 mm, *T. r. bolivianus*'el 125–132 mm, *cuneicauda*'l 101–120 mm. Nokk on 9–11 mm pikk, jookse 15–19 mm, saba 50–66 mm. Kaalub 50–60 g.

Ülapool on pruunikirju. Kurgu all on valge musta äärega laik. Pealtiiva suurte kattesulgede otsad on valged. Hoosuled on pruunid. Saba on must, sabaots on valge. Kõht on valge. Isaslinnu laup, näo küljed, kael ja rind on hallid, rinnal on üks horisontaalne ja üks vertikaalne must triip. Emaslinnu rind on helepruun tumedate triipudega. Nokk on kollakaspruun, nokaots on tumedam. Jalad on kollased. Silmad on pruunid.

Udusulis pojad on pruunikashallid mustade triipude ja täppidega.

Põhialamliik on teistest tumedam, *bolivianus*'e sulestik on roosakas, *cuneicauda* on kollakas.

## Alamliigid ja levik
Liigil on kolm alamliiki:
**T. r. bolivianus* Lowe, 1921 – Lõuna-Peruus, Lääne-Boliivias, Põhja-Tšiilis ja Loode-Argentinas
**T. r. cuneicauda* (Peale, 1849) – Edela-Ecuadorist Loode-Tšiilini
**T. r. rumicivorus* Eschscholtz, 1829 – Patagoonias ja Tulemaa saartel

Kääbuskurbad elavad kõrbetes, poolkõrbetes ja rohtlates. Põhialamliik elab kuni 1200 m, *T. r. cuneicauda* kuni 1000 m, *bolivianus* 3700–4600 m kõrgusel merepinnast.

## Toitumine
Kääbuskurbad toituvad pungadest, lehtedest ja seemnetest, harva ka putukatest.

Darwini kinglille õitest toituvad kääbuskurbad tolmendavad neid.

## Pesitsemine
Kääbuskurbad pesitsevad üksikult. Kurnas on neli muna. Haudevältus on 26 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 7-nädalaselt.

Kui kääbuskurp lahkub pesalt, et toituda, katab ta munad liivaga.

## Viited

## Välislingid
Joffe Füüsika ja Tehnika Instituut

**Joffe Füüsika ja Tehnika Instituut** (vene keeles Физико-технический институт имени А. Ф. Иоффе РАН; kõnekeeles levinud lühend **FizTeh**) on Venemaa Teaduste Akadeemia koosseisu kuuluv teadusinstituut. 

Instituut on asutatud 1918. aastal Petrogradis. Alates 1960. aastast kannab see Abram Joffe nime. 

Tänapäeval Peterburis asuv FizTehi põhilised uurimisalad on seotud tahkisefüüsika, pooljuhtseadiste, plasma ja kosmose valdkonnaga.

## Direktorid
*1918–1950 Abram Joffe 
*1950–1957 Anton Komar 
*1957–1967 Boriss Konstantinov 
*1967–1987 Vladimir Tutškevitš 
*1987–2003 Žoress Alfjorov 
*2003–2017 Andrei Zabrodski 
*alates 2018 Sergei  Ivanov 

## Töötajaid
Instituudis on omal ajal töötanud nobelistid Nikolai Semjonov, Lev Landau, Pjotr Kapitsa, Žoress Alfjorov ja Aleksei Jekimov.

## Välislingid
*Koduleht
Iraani välisminister

**Iraani välisminister** (pärsia keeles وزیر امور خارجه ایران, *Vazir Amor Kharjeh Iran*) on Iraani välisministeeriumi juht. Ta kuulub ka riigi valitsusse.

Iraani välisminister on alates 2024. aastast Abbas Araghchi.

## Iraani välisministrite loend
### Pärsia Keisririik
* 1821–1823: Neshat Esfahani
* 1823–1834: Mirza Abolhassan Khan Ilchi
* 1834–1835: Mirza Ali Farahani
* 1835–1838: Mirza Mas'ud Khan Ansari
* 1838–1846: Haji Mirza Aqasi (kt)
* 1846–1849: Mirza Mas'ud Khan Ansari (kt)
* 1849–1851: Amir Kabir
* 1851–1852: Mirza Mohammad-Ali Khan Shirazi
* 1853–1873: Mirza Saeed Khan Ansari
* 1873–1880: Mirza Hosein Khan Sepahsalar
* 1880–1884: Mirza Saeed Khan Ansari
* 1884–1886: Mirza Mahmoud Khan Naser al Molk
* 1886–1887: Mirza Yahya Khan Moshir od-Dowleh
* 1887–1896: Mirza Abbas Khan Qavam od-Dowleh
* 1896–1899: Mirza Mohsen Khan Moshir od-Dowleh
* 1899–1906: Mirza Nasrullah Khan
* 1906–1907: Mohammad-Ali Ala ol-Saltaneh
* 1907: Javad Sad od-Dowleh
* 1910–1911: Hussein Kuli Khan Nawab
* 1925–1938: Firouz Nosrat-ed-Dowleh III
* 1938–1939: Ali Soheili
* 1939–1943: Mozaffar Alam
* 1943–1945: Hossein Ala'
* 1945: Mahmoud Salehi
* 1945: Mohsen Rais
* 1945–1946: Bagher Kazemi
* 1946–1950: Hossein Navab
* 1950: Ali Akbar Siassi
* 1950–1951: Hossein Navab
* 1951–1952: Bagher Kazemi
* 1952: Hossein Navab
* 1952–1953: Hossein Fatemi
* 1953: Abdol-Hossein Meftah
* 1953–1955: Abdollah Entezam
* 1955–1958: Aligholi Ardalan
* 1958–1959: Ali-Asghar Hekmat
* 1959: Djalal Abdoh
* 1959–1960: Abbas Aram
* 1960–1961: Yadallah Adhdi
* 1961–1962: Hossein Ghods-Nakhai (kt)
* 1962–1967: Abbas Aram
* 1967–1971: Ardeshir Zahedi
* 1971–1978: Abbas Ali Khalatbari
* 1978–1979: Amir Khosrow Afshar
* 1979: Ahmad Mirfendereski

### Iraani Islamivabariik
* 1979: Karim Sanjabi
* 1979: Mehdi Bazargan (kt)
* 1979: Ebrahim Yazdi
* 1979: Abolhassan Banisadr (kt)
* 1979–1980: Sadegh Ghotbzadeh
* 1980–1981: Karim Khodapanahi (kt)
* 1981: Mohammad-Ali Rajai (kt)
* 1981: Mir-Hossein Mousavi
* 1981–1997: Ali Akbar Velayati
* 1997–2005: Kamal Kharazi
* 2005–2010: Manouchehr Mottaki
* 2010–2013: Ali Akbar Salehi
* 2013–2021: Mohammad Javad Zarif
* 2021–2024: Hossein Amir-Abdollahian
* 2024: Ali Bagheri (kt)
* 2024–: Abbas Araghchi

## Vaata ka
* Iraani välisministeerium
* Iraani valitsuskabinet
2025.–2026. aasta Ameerika Ühendriikide – Iraani läbirääkimised

**2025.–2026. aasta Ameerika Ühendriikide – Iraani läbirääkimised** on läbirääkimised Ameerika Ühendriikide ja Iraani vahel, mis algasid 2025. aastal, kui Ameerika Ühendriikide president Donald Trump saatis Iraani kõrgeimale juhile Ali Khameneile kirja. Trump andis kokkuleppele jõudmiseks 60-päevase tähtaja. Pärast tähtaja lõppu ründas Iisrael Iraani ning puhkes 12 päeva kestnud sõda.

Esimene voor kõrgetasemelisi kohtumisi toimus 12. aprillil 2025 Omaanis, kus delegatsioone juhtisid Ameerika Ühendriikide erisaadik Steve Witkoff ja Iraani välisminister Abbas Araghchi. Valge Maja ja Iraani välisministeerium pidasid läbirääkimisi konstruktiivseks. Teine voor Omaani vahendatud läbirääkimisi toimus 19. aprillil 2025 Roomas, kus olid samuti kohal nii Witkoff kui Araghchi. Umbes nädal pärast seda toimus Muscatis ka kolmas voor, millele järgnes ekspertide kohtumine võimaliku tuumaleppe alustalade läbi rääkimiseks. Ekspertide voorus juhtisid delegatsioone Michael Anton ja Majid Takht-Ravanchi.

Läbirääkimiste venides suurendas Ameerika Ühendriikide sõjavägi oma kohalolu piirkonnas. Ameerika Ühendriikide baasides Lähis-Idas on üle 50 000 sõduri. Iraan pakkus, et võib aidata Ameerika Ühendriikidel ehitada uusi tuumareaktoreid (kõne, kus Araghchi pidi sellest teatama, jäeti ära).

Mai lõpus 2025 sõnas Trump, et pooled on läbirääkimiste lõpule lähedal. Araghchi ütles samas, et pole kindel, kas kokkuleppele jõutakse, ning Khamenei nõunik Ali Shamkhani teatas, et Ameerika Ühendriikide soov kontrollida Iraani tuumaprogrammi on "fantaasia". Iisrael ähvardas Iraani tuumarajatisi rünnata. 31. mail teatas Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur (IAEA), et Iraan on kogunud rekordiliselt sõjaliseks otstarbeks rikastatud uraani.

11. juunil evakueerisid Ameerika Ühendriikide ja araabia maade saatkonnad Iraagis Iraani ähvarduste tõttu oma töötajaid. Samal ajal ähvardasid Houthid Ameerika Ühendriike Iraani ründamise eest vastulöögiga. Väejuhatus andis president Trumpile rea valikuid Iraani ründamiseks. Suurbritannia andis Pärsia lahel seilavatele laevadele hoiatuse. 12. juunil teatas IAEA, et Iraan rikub reegleid.

13. juunil ründas Iisrael Iraani. Iisrael sihtis kõrgemaid sõjaväelasi ja tuumafüüsikuid. Ka Ameerika Ühendriigid ründasid Iraani tuumarajatisi. Pärast rünnakuid taandus Iraan tuumakõnelustest kuni veebruarini 2026.

## Vaata ka
* 2025.–2026. aasta Iraani meeleavaldused
* 2025. aasta Ameerika Ühendriikide – Houthide relvarahu
* Abrahami lepped
* Iraani majanduskriis
* Iraani diplomaatiliste esinduste loend
* Lähis-Ida kriis (2023–)
* Shahīd Rajāī sadama plahvatus
* Iraani Kõrgeim Tuumakomitee
* 2025. aasta Euroopa-Iraani tuumakõnelused
* Ameerika Ühendriikide sõjaväe kohalolu suurendamine Lähis-Idas 2026. aastal

## Viited
Uruguay president

:*Loendi kohta vaata artiklit [[Uruguay presidentide loend]].*

**Uruguay Idavabariigi president** (hispaania keeles *Presidente de la República Oriental del Uruguay*) on Uruguay riigipea ja valitsusjuht. President juhib valitsust ning on sõjaväe ülemjuhataja.

Presidendi amet on sätestatud põhiseadusega. Riigi täidesaatva võimu moodustavad valitsus, presidendi kantselei ja Planeerimise ja Eelarve Amet. Vajadusel asendab presidenti asepresident.

## Vaata ka
* Uruguay ajalugu
* Uruguay poliitika
* Uruguay presidentide loend

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Belgia peaminister

:*Loendit vaata leheküljelt [[Belgia peaministrite loend]].*

**Belgia peaminister** (hollandi keeles *Eerste minister van België*, prantsuse keeles *Premier ministre de Belgique*, saksa keeles *Premierminister von Belgien*) on Belgia valitsusjuht ning riigi kõrgeim poliitik.

Belgia esimene peaminister oli aastal 1790 Belgia Ühendriikide lühikese eksistentsi ajal ametis olnud Henri Van der Noot. Kuigi valitsusjuhte (prantsuse keeles *Chefs de Cabinet*) on nimetatud alates Belgia iseseisvumisest 1830. aastal, sai peaminister oma tänapäevase rolli alles pärast esimest maailmasõda. Enne aastat 1918 juhtis valitsust (ministrite nõukogu) kuningas. Esimene "tänapäevane" peaminister oli Léon Delacroix (1918–1920). Pärast teda peaministri roll aina kasvas ning kuninga roll aina kahanes.

Belgia peaminister on aastast 2025 Bart De Wever erakonnast Uus-Flaami Liit.

## Vaata ka
* Belgia kuningate loend
* Belgia peaministrite loend
* Pealinna Brüsseli piirkonna minister-president
* Flandria minister-president
* Prantsuse kogukonna minister-president
* Saksakeelse kogukonna minister-president
* Valloonia minister-president
* Belgia ajalugu
* Kuninglik küsimus

## Välislingid
* Koduleht
Jüri Karma

**Jüri Karma** (26. veebruar 1928 Tartu – 18. jaanuar 2006 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1946. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI), kus oli õppinud ehitusteaduskonna arhitektuuriosakonnas.

Ta kuulus nende TPI lõpetanud arhitektide hulka, kes aastatel 1952–1953 suunati tööle Karjala-Soome NSV-sse (nn Eesti arhitektuuridessant Karjala-Soome NSV-sse).

Ta töötas aastatel 1952–1959 Põhja ringkonna piirivalvevägede sõjaehitusosakonna projekteerimisbüroos.

Aastatel 1959–1970 töötas ta arhitektina Petroskois, oli muuhulgas ka linna peaarhitekti asetäitja planeerimise ja haljastuse alal. Alates 1970. aastast oli ta Kommunžilprojekti peaarhitekt.

Eestisse naasis ta koos perega 1990. aastate lõpus.

## Looming
### Petroskois
*1953 piirivalve sidesõlm. Valmis 1954
**1974 ümberehitus perekonnaseisu ameti hooneks (kaasautor Aleksandr Haritonov)
*1954 haldushoone-ühiselamu. Valmis 1955
*1955 18-korteriline elamu. Valmis 1956
*1965 jäätisekohvik
*1970 apteekide valitsuse hoone rekonstrueerimine. Valmis 1971
*1972 10-korteriline elamu. Valmis 1973
*1974 olümpiareservi ettevalmistamise keskus (poksihoone). Valmis 1975
*1975 Petroskoi Riikliku Ülikooli kehakultuuri- ja spordihoone. Valmis 1976
*1975 šašlõkibaar Kavkaz sisekujundus (kaasautor kujur Tšenka Šukvani)
*1991 eramu (kaasautor Lia Karma)

### Mujal Karjala-Soome NSV-s / Karjala ANSV-s
*1967 televisiooni- ja raadiotöötajate puhkekodu. Valmis 1968
*1967 tekstiilitööstuse töötajate puhkekodu. Valmis 1969
*1968 Karelenergo puhkekodu. Valmis 1969
*1973 sõudespordikeskus, Sortavala. Valmis 1974
*1976 koolihoone rekonstrueerimine, Suojärvi. Valmis 1977
*1977 lastemuusikakoolihoone rekonstrueerimine, Aunus. Valmis 1978
### Soomes
*1989 Varkause Karjala Maja võistlus, I auhind
*1990–1991 Karjala Maja. Varkause Elamumessi ala, Puurtilannieme linnaosa, Talvitaivatie
### Venemaal
*1952 piirivalvekordon, Murmanski oblast. Valmis 1955
*1956 algkoolihoone, Nikeli linn, Murmanski oblast. Valmis 1957
### Kirjutisi
*"Leinarist Soome sõja ohvritele". Eesti Päevaleht nr 147, 27. juuni 2000. Lk 7
*"Millal saame tagasi oma koduküla kodakondsuse?". Vooremaa nr 104, 10. september 2005. Lk 2
*"Aruküla on kestnud kiviajast tänapäevani". Vooremaa nr 131, 12. november 2005. Lk 3
*"Петрозаводск трёх веков. Становление структуры города на фоне его планирования". Petroskoi 2007

## Liikmesus
*Eesti Arhitektide Liit

## Isiklikku
Tema isa oli koolitegelane ja koduloolane Juhan Karma. Tema vend oli keeleteadlane Tõnu Karma.

Tema tütar on arhitekt Lia Karma ja tütrepoeg on arhitekt Aleksandr Zverev.

## Viited

## Kirjandus
*Eija-Liisa Pennanen. "Petroskoilainen messutalo miellyttää varkautelaisia". Savon Sanomat, 1. veebruar 1990
*"Eesti arhitekte väljaspool Eestit". Ehitus ja Arhitektuur 1, 1990. Lk 38
*Jelena Itsikson. "Архитектура Петрозаводска. Эстонский архитектурный десант". Интернет-журнал «Лицей», 27. veebruar 2018. Vene keeles, vaadatud 13. veebruaril 2026

## Välislingid
*"Jüri Karma (1928–2006). EAL liikme isiklik toimik". Eesti Arhitektuurimuuseum, EAM 10945 Ar 10.1.162
*Profiil. Geni.com
E. G. Daily

**Elizabeth Ann Guttman** (sündinud 11. septemberil 1961 Los Angelesis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

## Välislingid
*
2026. aasta taliolümpiamängude medalite võitjate nimekiri

2026. aasta taliolümpiamängud toimusid Lombardia ja Kirde-Itaalia maakondades 6.–22. veebruarini 2026. aastal. Mängud avati ametlikult 6. veebruaril ja eelvõistlused algasid 4. veebruaril.

## Bobisõit

## Iluuisutamine

(*) *Uisutajad, kes võistlesid ainult lühikavas/rütmitantsus.*
(**) *Uisutajad, kes võistlesid ainult vabakavas/vabatantsus.*

## Jäähoki

## Jääkeegel

## Kahevõistlus

## Kelgutamine

## Kiiruisutamine

## Laskesuusatamine

## Lumelauasõit

## Lühirajauisutamine

## Murdmaasuusatamine

## Mäesuusatamine

## Skeleton

## Suusahüpped

## Suusamägironimine

## Vigursuusatamine

## Viited
Silvio Garattini

**Silvio Garattini** (sündinud 12. novembril 1928 Bergamos) on Itaalia teadlane, farmakoloog, arst ja keemiaravi ning farmakoloogia professor, Mario Negri farmakoloogiliste uuringute instituudi direktor aastatel 1961–2018. 

Keemiatehnikuna ja arstina alustas ta oma karjääri assistendina Milano Ülikooli Farmakoloogia Instituudis, kus ta töötas kuni 1962. aastani farmakoloogia ja keemiaravi vanemõppejõuna. 1963. aastal asutas ta Mario Negri farmakoloogiliste uuringute instituudi, mille esimeseks direktoriks ta sai. Aastate jooksul arenes instituut umbes 850 teadlaseni neljas erinevas asukohas Milanos, Bergamos, Ranicas ja Santa Maria Imbaros. 

Garattini on sadade rahvusvahelistes ajakirjades avaldatud publikatsioonide ja mitme farmakoloogiaalase traktaadi autor. 

Oma karjääri jooksul oli ta mitme riikliku ja rahvusvahelise organisatsiooni liige, mille hulgas olid Riikliku Teadusnõukogu (CNR) bioloogia- ja meditsiinikomitee, Itaalia Riiklik Tervishoiunõukogu ja Itaalia presidendi teaduspoliitika komisjoni ministrite nõukogu. 

Ta on olnud ka Itaalia Tervishoiuameti asepresident, Rahvusvahelise Vähikontrolli Liidu keemiaravi vähikomitee president, Euroopa Vähiuuringute Organisatsiooni (EORTC) president, Euroopa Biokeemilise Farmakoloogia Seltsi (ESBP) president, Euroopa Ravimite Avastamise ja Arenduskeskuse (NatSynDrugs) direktor. Ta kuulub nn Gruppi 2003, mis koosneb Itaalia teadlastest, keda peetakse ülemaailmses farmaatsiamaailmas kõrgelt hinnatuks. 

Ta on New Yorgi Teaduste Akadeemia ja Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni liige ning Kuningliku Arstide Kolledži emeriitliige. 

Oma pika karjääri jooksul pälvis ta arvukalt riiklikke ja rahvusvahelisi autasusid. 

1996. aastal kritiseerisid teda Di Bella meetodi toetajad, kuna ta eitas CUF-i (ravimi ühekordse komisjoni) liikmena somatostatiini üleviimist H-rühmast A-rühma ravimisse, mis oleks taganud ravimi tasuta tarnimise. Selle põhjuseks oli teaduslike tõendite puudumine selle efektiivsuse kohta. Animalistlikud liikumised kritiseerivad teda ka tema soodsa seisukoha pärast loomkatsete suhtes ja selle eest, et ta vastas nende süüdistustele loomade kallal tehtavas põhjendamatus vägivallas järgmiselt: "Loomkatsed on asendamatud ja vajalikud. Vastased peavad võtma vastutuse ravi ja ravimite eest, mida ei leita. Uuringuid ei saa peatada".

## Tunnustus

*1982 – *Honoris Causa* Barcelona autonoomsest ülikoolist  
*1984 – *Honoris Causa* Białystoki ülikoolist 
*1984 – Prantsuse Vabariigi Auleegioni ordeni rüütel
*1990 – Itaalia Vabariigi Teeneteordeni komandör 
*2005 – Itaalia Vabariigi Suurohvitseri Teeneteorden  
*2018 – Itaalia-USA Fondi Ameerika auhind. 

## Välislingid

*97-aastane onkoloog põrutab: lõpetage dieedid! Pika elu saladus peitub hoopis milleski muus, Postimees, 12. veebruar 2026
Victimæ paschali laudes

"**Victimæ paschali laudes**" on sekvents, mida ülestõusmispüha missal kasutavad katoliku, anglikaani ja luterlikud kirikud. Üldiselt peetkase selle autoriks 11. sajandil elanud luuletajat ja kroonikut Burgundia Wipot, kes oli Saksa-Rooma keisri Konrad II kaplan. Samas on seda omistatud ka Šveitsis tegutsenud benediktimunk Notker Balbulusele, 11. sajandi Frankide kuningale Robert II Pühale ja 12. sajandi Prantsuse hümnograaf Saint Victori Adamile.

See on üks neljast sekventsist, mis jäeti Trento kirikukogu järel (1545–1563) Tridenti missa pühitsemiseks kasutavast, Pius V eestvõtmisel loodud, 1570. aasta Rooma missaalist (*Missale Romanum*) kaotamata. Teised kolm olid nelipüha sekvents "Veni Sancte Spiritus", Kristuse ihu püha sekvents "Lauda Sion Salvatorem" ja leinamissaks tarvitatav "Dies irae". Enne kirikukogult tulnud ärakeelamiskäsku tarvitati sekventse paljude pühakupäevade tähistamiseks ning ka ülestõusmispühale oli pühendatud ligemale 16 eri sekventsi. 1570. aasta missaalis eemaldati tekstist ka juute halvustav eelviimane värsilõik ("Credendum est magis [...]"), lisati lõppu vormel "Amen. Alleluia" ja asendati "præcedet suos" vormiga "vos". "Victimæ" on ka väheseid sekventse, mida tänapäeval liturgias tarvitatakse.

Sekventsi teksti on muusikale seadnud paljud renessansi ja baroki heliloojad, teiste hulgas nt Antoine Busnois, Jousquin des Prez, Orlando di Lasso, Adrian Willaert, Hans Buchner, Giovanni Pierluigi da Palestrina, William Byrd, Lorenzo Perosi ja Fernando de las Infantas. Selle alusel on loodud ka luteri koraalid "Christ ist erstanden" ja Martin Lutheri "Christ lag in Todesbanden".

## Sõnad

: Victimæ paschali laudes immolent Christiani.

: Agnus redemit oves:
: Christus innocens Patri
: reconciliavit peccatores.

: Mors et vita duello conflixere mirando:
: dux vitæ mortuus,
: regnat vivus.

: Dic nobis Maria, quid vidisti in via?
: Sepulcrum Christi viventis,
: et gloriam vidi resurgentis

: Angelicos testes, sudarium, et vestes.
: Surrexit Christus spes mea:
: præcedet suos [vos] in Galilæam.

: [Credendum est magis soli Mariæ veraci
: Quam Judæorum Turbæ fallaci.]

: Scimus Christum surrexisse a mortuis vere:
: tu nobis, victor Rex, miserere. [Amen.] [Alleluia.] 

## Vaata ka
* "Stabat Mater", 18. sajandil Benedictus XIII heakskiidu saanud sekvents
Vladimir Ignatov

**Vladimir Ignatov** (sündinud 29. aprillil 1947, Spassk-Dalnis, Primorje krais, Venemaal) on pianist, helilooja, luuletaja.

## Elulugu

Vladimir Ignatov lõpetas Peterburi konservatooriumi Petrozavodski filiaali klaveri erialal, pianist Krasnoslav Zubravski juures (pianist Grigori Ginzburgi õpilane). Töötas Kaug-Ida Riiklikus Kunstide Instituudis, Vladivostokis, Venemaal.

Alates 1979. aastast elab Eestis. Hetkel töötab Mere Kultuurikeskuses muusikastuudio (Lasteooperi teater) juhendajana. Vladimir Ignatov on Vene Filharmoonia Ühingu Eestis asutaja ja esimees ning Maardu Vene Kultuuriühingu juhatuse liige.

Vladimir Ignatov on abielus Olga Ignatovaga ning omab kahte tütart - Darja Roditšenko (pianist) ja Polina Miina.

## Looming
### Lasteooperid

* Jänes-Ninatark. E. Mieželaitis.
* Muinasjutt Papist ja tema sulasest Baldaast. A. Puškin.
* Kantaat eesti luuletajate loomingu ainetel H. Runnel, L. Koidula, A. Roditšenko.
* Hiiglane prussakas. K. Tšukovski.
* Telefon. K. Tšukovksi.
* Muinasjutt rumalast Hiirekesest. S. Maršak.
* Pagas. S. Maršak.
* Elevandipoeg läks õppima. D. Samoilov.
* Elevandipoeg turist. D. Samoilov.
* Kaelkirjak ja prillid. I. Pivovarova.
* Võilill. J. Larina.
* Talvemuinasjutt. J. Larina.
* Korstnapühkija. V. Ignatov.
* Lumekuninganna. J. Larina.
* Tareke. S. Maršak.
* Smaragdlinna võlur. L. Frank Baum. A. Volkov.
* Arhivaar ja Arhitekt. V. Ignatov, J. Larina
* Lumemees. V. Ignatov. J. Larina.
* Jussike. S. Väljal.

### Balletid lastele
* “Talveunelm suvelossis” (Maria Goltsman Ballet) 
* “Seiklus malemaailmas” (Maria Goltsman Ballet) 
* “Pöial-Liisi” (Maria Goltsman Ballet)

### Koorile
* “Aastaajad”
* Laulupalad lastele 

### Klaverile
* Pastoraal (klaver, tšello) 
* Sonaat (klaver) 
* Klaveripalad lastele

### Luulekogumikud
* “Чёрный Дрозд”
* “Путешествие из Петербурга в Петербург” 
* “Каким был ветер”
* “Город Мерликен” 
* “Стихотворения и поэмы”
Gyalectales

***Gyalectales*** on kottseente selts.

## Sugukonnad
**[[Coenogoniaceae]]*
**[[Gyalectaceae]]*
**[[Phlyctidaceae]]*
**[[Sagiolechiaceae]]*
**[[Trichotheliaceae]]*

## Välislingid
*
Künkakana

**Künkakana** (*Arborophila*) on faasanlaste sugukonda kuuluv lindude perekond.

Künkakanad on väiksed ja ümara kehaga. Jalad on pikad, varbad on peenikesed, kannuseid pole. Elavad metsades.

Perekonda kuulub 18 liiki:
**[[Arborophila sumatrana]]*
*bataki künkakana (*Arborophila rolli*)
*hainani künkakana (*Arborophila ardens*)
*helmes-künkakana (*Arborophila brunneopectus*)
*himaalaja künkakana (*Arborophila torqueola*)
*jaava künkakana (*Arborophila javanica*)
*kaelus-künkakana (*Arborophila gingica*)
*kalimantani künkakana (*Arborophila hyperythra*)
*kambodža künkakana (*Arborophila cambodiana*)
*malai künkakana (*Arborophila campbelli*)
*mustkiird-künkakana (*Arborophila orientalis*)
*mustkurk-künkakana (*Arborophila atrogularis*)
*punakael-künkakana (*Arborophila rufogularis*)
*punanokk-künkakana (*Arborophila rubrirostris*)
*punarind-künkakana (*Arborophila mandellii*)
*sichuani künkakana (*Arborophila rufipectus*)
*taivani künkakana (*Arborophila crudigularis*)
*valjas-künkakana (*Arborophila davidi*)

## Viited