open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Konstantin Savitski

**Konstantin Savitski** (vene Константин Аполлонович Савицкий; 6. juuni (25. mai vkj) 1844 Taganrog – 13. veebruar (31. jaanuar vkj) 1905 Penza) oli vene maalikunstnik ja pedagoog.

Savitski õppis aastail 1862–1873 Peterburi Kunstide Akadeemias Fjodor Bruni, Aleksei Markovi ja Pavel Tšistjakovi käe all.

Ta oli peredvižnikute ühingu liige aastast 1878 ja Peterburi Kunstiakadeemia liige aastast 1895. 

Aastail 1883–1889 töötas pedagoogina Stieglitzi kunstikoolis.

Aastal 1891 siirdus Moskvasse ja töötas õppejõuna Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis aastail 1891–1897.

Aastast 1898 kuni surmani oli Savitski Penza kunstikooli direktor, mis 1955. aastast kannab tema nime.

### Galerii

Pilt:Савицкий Константин Аполлонович.jpg|Konstantin Savitski. Portree autor Nikolai Grandkovski (1902)
Pilt:Konstantin Savitskiy Inok 1897.jpg|Munk, 1897
Pilt:Savitsky na voinu.jpg|Sõtta, 1888
Pilt:Konstantin Apollonowitsch Sawizkij 001.jpg|
Pilt:The Fugitive by Savitsky.jpg|
Pilt:Савицкий Панихида.jpg|


## Välislingid
Pavel Tšistjakov

**Pavel Tšistjakov** (vene Павел Петрович Чистяков; 5. juuli (23. juuni vkj) 1832 Tveri oblast – 11. november 1919 Detskoje Selo) oli vene maalikunstnik ja pedagoog.

Tšistjakov õppis aastail 1849–1861 Peterburi Kunstide Akadeemias Pjotr Bassini juhendamisel.
Batman: The Animated Series

**"Batman: The Animated Series"** on aastatel 1992–1995 eetris olnud animasari, mis põhineb osaliselt Tim Burtoni kahel esimesel Batmani-filmil. Sarja teisel hooajal kandis see pealkirja **"The Adventures of Batman & Robin"**.

IGN ja ajakiri Wizard valisid selle teiseks parimaks animasarjaks "Simpsonite" järel.

## Tegelased ja näitlejad
Harley Quinn

**Harley Quinn** on üks Batmani koomiksites ja filmides esinevatest negatiivsetest tegelastest.

Ta on Jokkeri abiline ja tüdruksõber. 

Animafilmides on talle hääle andnud põhiliselt Arleen Sorkin.
Abja-Paluoja postkontor

**Abja-Paluoja postkontor** on ehitis Viljandi maakonnas Mulgi vallas Abja-Paluojal. Ehitis on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Ehitise projekteeris Edgar Johan Kuusik ja see valmis 1929. aastal. Ehitis oli projekteeritud pangahooneks (nimetatud ka Abja pangahooneks), ent 1934. aastast kasutatakse seda postkontorina (postimajana). Ehitis on heimatstiili näide.

Seda on nimetatud ka ainsaks puhast pangamaja tüpoloogiat esindavaks hooneks Eestis kahe maailmasõja vahel.

Nüüdisajal tegutseb hoones Abja Muuseum.

## Viited

## Välislingid
*
Kõpu apteek

**Kõpu apteek** on apteek Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kõpu alevikus. Apteegihoone ja selle abihoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Apteegihoone ehitati 19. sajandi II poolel. 

## Viited

## Välislingid
*
*
Linnusepiirkond

**Linnusepiirkond** oli ühe linnuse üliku(te)le kuuluv, tema (nende) ees maksu- või muid kohustusi kandva rahvastikuga maa-ala.

## Linnusepiirkonnad Eesti alal muinasajal
Traditsioonilise arusaama kõrval, mille kohaselt oli Eesti alal kuni 13. sajandi alguseni põhiliseks territoriaalseks üksuseks kihelkond, mis omavahel liitudes moodustasid maakondi, on mõned autorid pakkunud välja linnusepiirkondade olemasolu ja olulise rolli toonases Eesti haldusjaotuses. Eerik Laid on oletanud, et "linnuskond" oli kihelkonna allstruktuur – kihelkonnad koosnesid linnuskondadest. Evald Tõnisson on oletanud, et maakonnad ei tekkinud mitte liitunud kihelkondadest, vaid linnusepiirkondadest (kirjalikes allikates mainitud kui *terra*), mis omakorda moodustusid linnuseid ümbritsevatest külakondadest (*kylegunda*, *kiligunda*).

Valter Lang on arvanud, et kuna muinasaja liivlaste ja balti hõimude alalt on kindlaid teateid linnusepiirkondade olemasolust, siis nende puudumine Eesti alal on ebatõenäoline. Lisaks näitab tema arvates asjaolu, et muinasaja linnuste ümber olid adramaade suuruse osas ühise nimetaja alusel rühmitatud vakused, et need on loodud kunstlikult linnusevaldaja poolt. Nii ongi Lang seisukohal, et linnuse ülikule või ülikute rühmale kuuluvad vakused, mis täitsid linnuse ees maksu- ja/või mingisugust muud kohustust, moodustasid linnusepiirkonna. Seejuures suur osa külasid, mis asusid linnustest kaugemal, ilmselt nendesse ei kuulunud. Samaaegselt eksisteerisid ka kihelkonnad, mis kohati võisid isegi linnusepiirkonna territooriumiga kattuda, kuid hõlmasid erinevalt sellest kõik asustusüksused ja täitsid erinevat rolli, näiteks võis kohtupidamine ja kultustoimingute läbiviimine käia kihelkondade kaupa. Maakond polnud Langi kohaselt ei kihelkondade ega linnusepiirkondade püsiv liit, vaid lihtsalt looduslikult ja keelelis-kultuuriliselt eristuv ala.

## Vaata ka
*Vakus
* Linnusepiirkond 
* Kihelkond 
* Maakond

## Viited

## Kirjandus
* Valter Lang. Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. Tartu, 2003. Lk 111–118.
* Valter Lang. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007, lk 266–275.
* Mati Mandel. Läänemaa linnused ja linnusepiirkonnad. Kogumikus *Linnusest ja linnast. Uurimusi Vilma Trummali auks*, toimetajad Arvi Haak, Erki Russow, Andres Tvauri. Muinasaja Teadus 2004, 14.
Jussi Adler-Olsen

**Carl Valdemar Jussi Henry Adler-Olsen** (sündinud 2. augustil 1950 Kopenhaagenis) on taani kirjanik.

Jussi Adler-Olsen on õppinud meditsiini, sotsioloogiat, politoloogiat ja filmikunsti. Ta on olnud tegev kirjastuse juhatajana, oli Taani rahuliikumise koordinaator ja DK Technologies A/S juhatuses.

## Looming

Tema esimene triller "Alfabethuset" ilmus 1997. aastal.

Edu saavutas ta 2007. aastal ilmunud kriminaalromaaniga "Kvinden i buret" (eesti keeles "Naine puuris", Pegasus 2014). See oli Carl Mørcki eriosakonna Q sarja esimene raamat.

### Muid eesti keelde tõlgitud teoseid
* "Naine puuris" (Pegasus 2014)
*"Faasanijaht" (Pegasus 2014) 
* "Pudelpost" (Pegasus 2015) 
* "Patsiendikaart nr 64" (Pegasus 2016)
* "Poiss varjust" (Pegasus 2018)
*"Niiditõmbaja" (Pegasus 2019)
*"Selfid" (Pegasus 2020)
*"Ohver number 2117" (Pegasus 2022)

## Viited
Sylvie Joly

**Sylvie Joly** (18. oktoober 1934 Pariis – 4. september 2015 Pariis) oli prantsuse filminäitleja ja koomik.

Aastal 1978 mängis ta Bertrand Blieri romantilises komöödias "Préparez vos mouchoirs" ("Võtke välja oma rätikud"), mis võitis parima võõrkeelse filmi Oscari. 

## Välislingid
*
Kükita kivisild

**Kükita kivisild** on kivisild Järva maakonnas Paide linnas Tarbja külas Pärnu jõel. Sild on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Sild on kahe sildeavaga ja tehtud paekivist. Sild on 10 m pikk ja silla otsad laienevad kaarjalt.

Silla ehitas 1914 Purdi mõis. Sild restaureeriti 2001.

## Viited

## Välislingid
*
Boriss Šilkov

**Boriss Šilkov** (vene Борис Арсеньевич Шилков; 28. juuni 1927 Arhangelsk – 27. juuni 2015 Peterburi) oli vene kiiruisutaja ja treener.

Šilkov võitis 1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzos kuldmedali 5000 meetri distantsil. Kiiruisutamise maailmameistrivõistlustelt võitis ta viis kulda, viis hõbedat ja neli pronksi. Euroopa meistrivõistlustelt võitis ta kolm kulda, ühe hõbeda ja ühe pronksi. Nõukogude Liidu meistriks tuli ta kümnel korral. 

Maailmarekordi uisutas ta 5000 meetri distantsil. Aastal 1955 püstitatud tulemus **7.45,6** püsis maailmarekordina kaheksa aastat, aastani 1963.

Šilkovi isiklikud rekordid distantside kaupa:
*500 meetrit – 41,9 (1960)
*1500 meetrit – 2.10,4 (1955)
*5000 meetrit – 7.45,6 (1955)
*10 000 meetrit – 16.50,2 (1955)

Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas treenerina. Ta juhendas Nõukogude Liidu olümpiakoondist aastail 1962–1964 ja 1966–1968. Sel ajal kuulus NSV Liidu olümpiakoondisse ka eestlasest olümpiavõitja Ants Antson.

## Tunnustus
* 1954 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1957 – Tööpunalipu orden
* 1964 – NSV Liidu teeneline treener

## Viited

## Välislingid
*
Konrad Naumann

**Konrad Naumann** (25. november 1928 Leipzig – 25. juuli 1992 Guayaquil, Ecuador) oli Saksa DV partei- ja riigitegelane.

Konrad Naumanni isa oli finantsrevident, ema õmblejanna. 1944. aasta veebruaris mobiliseeriti ta kooliõpilasena lennuväe abiteenistusse. Ta sai ka langevarjuri ettevalmistuse. Vahetult enne Ameerika vägede saabumist ta deserteerus.

1945. aastal astus Konrad Naumann Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel 1946. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks. Esialgu töötas Naumann põllutöölise ja ehitajana. 1946. aastal asus ta tööle Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ), kus oli Leipzigis ja Mecklenburgis juhtivatel kohtadel. Lisaks oli ta aastatel 1949–1951 Mecklenburgi Maapäeva liige. 1951–1952 õppis ta Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1952–1957 oli Naumann Oderi-äärse Frankfurdi Saksa Vaba Noorsoo Liidu ringkonnajuhatuse esimene sekretär ja Oderi-äärse Frankfurdi Maapäeva liige. 1952–1967 oli ta lisaks veel Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu liige, 1957–1967 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu sekretär.

1963. aasta jaanuarist kuni 1966. aasta augustini oli Konrad Naumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja 1966. aasta septembrist kuni 1985. aasta novembrini Keskkomitee liige. 1964–1971 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonnajuhatuse teine sekretär ja 1971–1985 esimene sekretär. Lisaks kuulus ta aastatel 1967–1986 Berliini Linnavolikokku ja oli Rahvakoja (parlamendi) liige. 1973. aastal sai ta Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1976. aastal Poliitbüroo liikmeks. 1984–1985 oli ta Keskkomitee sekretär ja 1984–1986 Saksa DV Riiginõukogu liige. 22. novembril 1985 vabastati ta ametlikult tervislikel põhjustel oma ametitest. Tegelikuks lahtilaskmise põhjuseks oli tema 17. oktoobril 1985 peetud kõne, mis läks vastuollu partei põhiliiniga.

1986. aasta detsembrist kuni 1989. aasta lõpuni töötas Konrad Naumann Potsdamis Riiklikus Arhiividevalitsuses. 1990. aasta algul jäi ta pensionile.

1991. aasta aprillis asus ta koos oma naisega elama Ecuadori, kus ta järgmisel aastal suri.

## Viited
Hrõstove

**Hrõstove** on küla Ukrainas Luhanski oblastis Slovjanoserbski rajoonis, umbes 5&nbsp;km kaugusel Štšastjast idakagus.

Hrõstove asutati 1777. aastal.

Siverskõi Donetsi kaldal asuva küla kõrgus merepinnast on 75 meetrit.

2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 80 inimest, kellest 68,75% märkis emakeeleks ukraina keele ja 31,25% vene keele; keskmine asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

Donbassi sõja ajal võtsid valitsusvastased relvajõud asula oma kontrolli alla.

## Viited

## Välislingid
### [[Sõda Donbassis|Donbassi sõja]] meediakajastus
* 6. september 2015. Infovastupanu. Пенсионерка лишилась ноги, подорвавшись на мине в оккупированном селе на Луганщине (*vene keeles*)
Õu

**Õu** ehk **hoov** on vahetult elamu või majandushoonete juurde jääv maa-ala, mis võib olla piiritletud kõrval- või muude hoonete, müüri või taraga.

## Vaata ka

* Siseõu
* Õueala
Bonnie & Clyde

**Bonnie & Clyde** oli ööklubi Tallinnas Olümpia hotellis.

Ööklubi alustas tegevust 1. jaanuaril 1994.

1. novembrist 2013 tegutseb endistes klubi ruumides Olympic Entertainment Groupi esinduskasiino Olympic Casino Olümpia. Kasiino kolis Olümpia hotelli lammutamisele läinud Reval Park Hotel & Casinost (varasema nimega Kungla hotellist). 2016. aasta mais kolis kasiino endisesse asukohta, uue nimega Hilton Tallinn Parki hotelli. 

## Viited
Marian Szeja

**Marian Henryk Szeja** (20. august 1941 Siemianowice Śląskie – 25. veebruar 2015 Wałbrzych) oli poola jalgpallur, väravavaht.

Ta kuulus 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis kuldmedali võitnud Poola jalgpallikoondisse.

Aastail 1973–1974 mängis ta Prantsusmaa jalgpalliklubis FC Metz ja 1974–1980 AJ Auxerre.
Smolino järv

**Smolino järv** (vene keeles *Смолинское*) on järv Venemaa Pihkva oblastis Palkino rajoonis. Järv asub merepinnast 60,3 meetri kõrgusel, selle valgala on 25,9 km².

Järve kaldad on madalad, kohati soostunud. Järve idakaldal asub Palkino alev. Smolino järve pindala on 134 hektarit; selles asub kaks saart kogupindalaga 0,5 hektarit. Põhi on savine, litoraalis on põhjaks liiv, saviliiiv või savi.

Järves elab arvukalt kalaliike, valdavad liigid on viidikas ja latikas. Vähem leidub haugi, ahvenat, säinast, kokre, lutsu, roosärge, kiiska, nurgu, teibi, rünti, vingerjat, hinku ja särge.

Liivimaa-Moskva sõja ajal 1502. aasta 13. septembril toimus järve ääres relvakonflikt Wolter von Plettenbergi juhitud mõne tuhande mehelise Liivimaa väe ja tunduvalt suurema venelaste väe vahel, mille esimesed võitsid.
Magnus Kirt

**Magnus Kirt** (sündinud 10. aprillil 1990 Tõrvas) on eesti odaviskaja, Eesti rekordi omanik odaviskes.

Ta lõpetas 2009. aastal Tõrva Gümnaasiumi ning on õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis ärinduse erialal. 

## Karjäär
*2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis sai ta odaviskes tulemusega **74.33** 22. koha. 
*Juulis 2015 Lõuna-Koreas Gwangjus toimunud suveuniversiaadil sai ta tulemusega **76.65** 8. koha. 
*2015. aasta Pekingi maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega **78.84** 22. koha. 
*2017. aasta Londoni maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega **80.48** 11. koha.
*2019. aasta Doha maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega **86,21** 2. koha.

### 2018
2018. aastal püstitas ta odaviskes kolm Eesti rekordit. Hiliseim neist sündis 13. juulil 2018 IAAF-i Teemantliiga etapil Marokos Rabatis tulemusega **89.75**. Varasem Eesti rekord pärines 5. juunist 2018: Soomes Paavo Nurmi mängudel viskas ta 88.73. Sellest eelmine Eesti rekord oli tema enda kaks päeva varem Tartus Gustav Sule mälestusvõistlustel visatud 88.45. Ühtlasi on Kirt vasakukäeliste odaviskajate maailmarekordi omanik.

2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis ta tulemusega **85.96** pronksmedali.

### 2019
2019. aastal on Kirt Eesti rekordit parandanud kahel korral – 20. juunil Tšehhis Ostravas viskas ta esmakordselt üle 90 meetri, võites IAAF World Challenge'i sarja kuuluva võistluse tulemusega 90.34. Kaks päeva hiljem, Soomes Kuortanes toimunud traditsioonilisel odaviskajate mõõduvõtul viis ta Eesti rekordi tulemuseni 90.61. Selle tulemusega läks Kirt maailma hooaja edetabeli liidriks. 29. augustil võitis Kirt Zürichis peetud Teemantliiga finaali, visates viimasel katsel 89.13.

2019. aasta MM-il Dohas sai Kirt kvalifikatsioonist tulemusega 88.36 Vetteri järel teisena edasi. Finaalvõistluse parim vise, teise katse 86.21 tõi Kirdile hõbemedali, võitis Grenada odaviskaja Peters tulemusega 86.89. Kirt sai oma viiendal katsel õlavigastuse, mis vajas operatsiooni.

## Isikliku rekordi areng

## Tunnustus
*2018 – Eesti aasta meessportlane
*2018 – Eesti aasta meeskergejõustiklane
*2019 – Eesti aasta meeskergejõustiklane
*2019 – Eesti aasta meessportlane
*2019 – Eesti Vabariigi spordipreemia (odaviskaja, võitis pronksmedali kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel ja valiti Eesti aasta parimaks meessportlaseks)
*2020 – Eesti Vabariigi spordipreemia (MM-i odaviskes hõbemedal ning Teematliiga üldvõit) 
*2024 – Valgamaa teenetemärk

## Isiklikku
Tema isa oli Eesti kelgutamiskoondise peatreener Peeter Kirt. Ta elukaaslane on Läti seitsmevõistleja Laura Ikauniece. Neil sündis 2024. aasta 19. oktoobril poeg, kelle nimeks sai Lukas-Enzo Kirt.

## Viited

## Välislingid
*
*
* 
*Magnus_Kirt Track and Field Statistics veebilehel
Õukond

**Õukond** on valitseva monarhi või suurfeodaali ameti- ja aukandjaist ning teenijaskonnast koosnev kaaskond.
Christoffer Taxell

**Lars Evald Christoffer Taxell** (sündinud 14. veebruaril 1948 Turus) on soomerootslasest Soome poliitik ja Åbo Akademi endine kantsler. Aastatel 1985–1990 oli ta Soome Rootsi Rahvapartei esimees.

Ta lõpetas aastal 1972 Turu Ülikooli õigusteaduse kandidaadina.

Ta oli aastatel 1975–1991 Eduskunna liige. Aastatel 1979–1982 oli ta justiitsminister Mauno Koivisto II valitsuses, aastatel 1982–1983 Kalevi Sorsa III valitsuses ja aastatel 1983–1987 Kalevi Sorsa IV valitsuses. Aastatel 1987–1990 oli ta haridusminister Harri Holkeri valitsuses.

## Isiklikku
Ka tema isa Lars Erik Taxell (1913–2013) oli poliitik, aastatel 1956–1966 Soome Rootsi Rahvapartei esimees. 

Christoffer Taxell on aastast 1974 abielus Rachel Nygård-Taxelliga; neil on kaks tütart.
Võllamägi (täpsustus)

**Võllamägi** on kõrgendik, kus endisajal asus võllas ja hukati kurjategijaid. Võllamägi on ka mitme konkreetse Eesti kõrgendiku nimi:
*Tallinna Võllamägi (tuntud ka Võllamägi)
*Haapsalu Võllamägi
*Võllamägi (Tartu) ehk  Kaagimägi (saksa k. *Galgenberg*) Tartus Narva maantee ääres Tuule tänava lõpus,
*...

## Viited
Kihelkonna Kool

**Kihelkonna Kool** on üldhariduskool Saare maakonnas Saaremaa vallas Kihelkonna alevikus. 

## Ajalugu
Kooli otsene eelkäija on *Rootsiküla Algkool*, mis moodustati 1920. aastal suletud Pajumõisa, Viki, Rootsiküla külakooli, Kihelkonna kihelkonnakooli ja Kihelkonna algkooli baasil. 1932. aastal nimetati kool ümber *Kihelkonna Algkooliks.* 1944. aastal nimetati kool *Kihelkonna 7-klassiliseks Mittetäielikuks Keskkooliks*, 1962. aastal *Kihelkonna 8-klassiliseks Kooliks* ja 1988. aastal *Kihelkonna 9-klassiliseks Kooliks.* 1992. aastal nimetati kool *Kihelkonna Põhikooliks*. 2008. aastal liideti lasteaed ja kool ning alates 1. septembrist 2008 kannab õppeasutus nime **Kihelkonna Kool**. Alates 1. septembrist 2016 on kool 6-klassiline.

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Pihtla Kool

**Pihtla Kool** on üldhariduskool Saare maakonnas Saaremaa vallas Püha külas. Koolis on kaks liitklassi (1.–4. klassini) ja kaks lasteaia liitrühma.

## Ajalugu
Püha kiriku juures tegutses kool juba 1722. aastal, omaette majas aga alates 1861. aastast. Tsaariajast pärit koolimajad olid kitsad ja pimedad, endised ministeeriumikoolid sobisid õppetöö jaoks paremini. Pärast Eesti Vabariigi sündi otsustas Saaremaa koolivalitsus ära kasutada endised mõisa härrastemajad. Nii näiteks rajati Pihtla valla 15 kooli asemele viis ajakohast algkooli, sh muudeti senine Püha kihelkonnakool Püha 6-klassiliseks algkooliks, mis alustas tööd endises Pihtla mõisas. Pihtla, Sagariste ja Kõljala kool liideti Kaali algkooliks, mis alustas tööd endises Kaali mõisas jne.

Aastatel 1893–1932 oli Pühal ka kurttummade laste kool (Püha Kurttummadekool) 1895. aastal ehitati sellele koolile uus maja. Kui Püha Kurttummadekool rahapuuduse tõttu 1932. aastal suleti, ostis Pihtla vald maja Püha algkooli jaoks. Püha algkool alustas selles koolimajas tööd 1933. aastal. Sama aastat peetakse ka Pihtla Kooli asutamisaastaks. Aja jooksul on koolil olnud eri nimesid. 

11. veebruaril 1976 puhkes koolimajas tulekahju. Maja vana puitosa põles maha, säilis vaid juurdeehitus. Pärast tulekahju töötas kool 4-klassilisena, vahepeal ka 6-klassilisena. Kui kool oli 8-klassiline, tegutses õhtuses vahetuses töölisnoorte õhtukool.

2005. aasta kevadel otsustas Pihtla vallavolikogu Sandla lasteaia ja Pihtla Algkooli töö ümber korraldada. Selle tulemusel tegutsevad alates 1. septembrist 2005 Püha külas ühe asutusena nii kool kui ka lasteaed. Koolis oli alguses viis õpilast, lasteaias oli kaks rühma. 2005. aastal olid koolis liidetud 1., 2. ja 3. klass. 2010. aastal avati 4. klass. Õpilaste arv on aasta-aastalt kasvanud.

## Kooli nimed

* 1933–1945 Püha algkool
* 1945–1949 Püha Mittetäielik Keskkool

* 1949–1962 Pihtla 7-klassiline Kool
* 1962–1978 Pihtla 8-klassiline Kool

* 1978–2005 Pihtla Algkool
* 2005–2011 Pihtla Lasteaed-Algkool
* 2011–2012 Pihtla Lastead-Kool
* alates 1. septembrist 2012 Pihtla Kool
## Viited

## Välislingid
*Pihtla Kooli veebisait
Ruhnu Põhikool

**Ruhnu Põhikool** on põhikool Saare maakonnas Ruhnul.

## Ajalugu
Ruhnu kool kasutab 1875. aastal ehitatud Ruhnu pastoraat-koolimaja. Et saarel oli palju rannarootslasi, siis algusest kuni 1944. aastani käis õppetöö koolis rootsi ja kohalikus ehk ruhnu keeles.

1945. aastal muudeti kool 7-klaasiliseks ja selle nimeks sai *Ruhnu Mittetäielik Keskkool*. 1962. aastal muudeti kool 8-klassiliseks. 1963. aastal sooviti kooli muuta 4-klassiliseks, sest õpilasi oli ainult 14 ja valmis oli saanud Pärnu Internaatkool. Regulaarse lennuühenduse puudumise tõttu jäi muudatus teostamata.

1978 oli kool õpilaste puuduse tõttu suletud. 1979. aastal avati 3-klassiline algkool ja kool tegutses nime all *Ruhnu Algkool.* 1987. aastal muudeti kool 8-klassiliseks (*Ruhnu 8-klassiline Kool*) ja 1988. aastal 9-klassiliseks (Ruhnu 9-klassiline Kool). Alates 1. septembrist 1990 kannab kool nime **Ruhnu Põhikool**.

Kooli hoone renoveeriti aastatel 2016-2017. Koolil puudub spordisaal, mistõttu ei ole võimalik täielikult täita riiklikku õppekava.

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Lindi Algkool

**Lindi Algkool** on algkool Pärnu maakonnas Pärnu linnas.

Kool asutati 1767. Praeguses asukohas tegutseb kool aastast 1919, kui Lindi kooliga ühendati Kabriste vallakool ja Kõima abikool. Koolihoone hävis 1926 tulekahjus. Hoones tegutses kool aastast 1927 - 2007. aastani, mil rajati uus lastead-algkool.https://www.lindikool.ee/lindi-kool/meie/

## Viited
Õuedaam

**Õuedaam** (ka **õukonnadaam, hoovidaam, õuepreili**) oli õukonda kuuluv aadlisoost daam.

Euroopas olid õuedaamid kuninganna, keisrinna, printsessi või muu väga kõrgest soost aadlidaami isiklikud assistendid ja kaaslannad. Õuedaam oli pärit heast aadliperekonnast, kuid madalama staatusega kui daam, kelle kaaslaseks ta oli. Õuedaamid võisid saada oma teenete eest kompensatsiooni või mitte, kuid kindlasti oli nende ülesanne pigem pakkuda seltskonda kui olla teenija.

See, kas kõrgest soost daam võis ise endale õuedaame valida või mitte, varieerus. Isegi kui võis, olid tema otsused väga tihti mõjutatud oma vanemate, abikaasa, tolle sugulaste või kõrgete riigiametnike arvamustest.

## Vaata ka

* Riigidaam
Jaan Terasmäe

**Jaan Terasmäe** (kuni 20. jaanuarini 1936 **Jaan Rosa**; 28. mai 1926 Salla vald, Virumaa – 20. jaanuar 1998 Saint Catharines, Ontario, Kanada) oli eesti päritolu Kanada geoloog (kvaternaarigeoloog). 

Terasmäe avaldas uurimusi kvaternaarigeoloogia, palünoloogia ja paleoökoloogia alalt. Ta on 8 aastat toimetanud ajakirja Quaternary Research in Canada. 

Aastatel 1984–1985 oli ta Kanada Palünoloogide Assotsiatsiooni president. 

## Elukäik
Ta lõpetas 1942. aastal Tallinna Reaalkooli ja põgenes 1944. aastal Rootsi. Pärast Uppsala Ülikooli lõpetamist 1951. aastal siirdus Kanadasse. 1955. aastal sai ta Hamiltonis McMasteri Ülikoolist doktorikraadi (dr. phil.).

Aastatel 1955–1967 töötas Terasmäe Kanada Geoloogiateenistuses Pleistotseeni Palünoloogia Laboratooriumi juhatajana, aastatel 1968–1991 töötas ta Kanada ülikoolides, sealhulgas professorina Saint Catharines'is asuvas Brocki Ülikoolis (aastast 1991 emeriitprofessor).

## Tunnustus
*1977 – valiti Kanada Kuningliku Seltsi liikmeks

## Isiklikku
Jaan Terasmäe isa on Enn Terasmäe.

## Publikatsioone
*"Notes on latequaternary climatic changes in Canada". – *[[Annals of the New York Academy of Sciences]]* 95 (1), 1961.
*"Some problems of the quaternary palynology in the western mainland region of the Canadian Arctic" (1968)
*"Quaternary palynology – its scope, problems and potential uses". – *[[Geoscience and Man]]* 1, 1970

## Viited

## Kirjandus
*Nancy C. Doubleday [Weeks], John P. Smol, R. J. Mott, Roger N. McNeely. "Dr. Jaan Terasmäe (1926–1998), professor emeeritus, Brock University : remembered". – *[[Journal of Paleolimnology]]* 20 (3), 1998 http://link.springer.com/article/10.1023%2FA%3A1008075910265
Jüri Õim

**Jüri Õim** (22. september 1893 – 12. august 1983) oli eesti keraamik.

## Elulugu
Jüri Õim sündis Helme kihelkonnas praeguseks hävinenud sepatares. Peres oli üheksa last. Tema isa oli sepp ja lubjapõletaja. Hiljem elas pere Koobatares, mis asus praeguse Kogri talu lähedal.

Teismeeas saadeti Jüri Õim Lätti Luke pottsepa juurde õpipoisiks, kus õppis keraamika- ja pottsepatööd. Sealt naasnult töötas ta sugulaste (Pirside) juures Tõrvas.

Jüri Õim võttis osa Esimesest maailmasõjast.

1922. aastal ehitas Õim Tõrvasse Riiska järve äärde maja koos keraamikatöökojaga.

Jüri Õim rajas Urule tellisetööstuse, kus valmistati põhiliselt šamottkive ja drenaažitorusid.

## Töökoda ja looming
Jüri Õimu töökojas valmistati ahjupotte ja -karniise ning majapidamisesemeid (kausid, kruusid, lillevaasid, mänguasjad jne). Tooteid müüdi peamiselt laatadel üle Eesti, aga ka kohalikele elanikele ja Võrumaa (kaltsu)kaupmeestele.

Keraamikakojas said tööd ja väljaõpet nii kohalikud kui ka kaugemalt tulnud huvilised, kes hiljem keraamikute või pottseppadena tööle asusid.

Nõukogude aja alguses natsionaliseeriti Õimu töökoda ning see jätkas tegevust artellina "Õhne". Hiljem kuulus töökoda veel Valga Teeninduskombinaadile ja Kolhoosidevahelisele Ehituskontorile kuni artelli tegevuse lõpetamiseni 1960. aastate alguses.

Eesti Ajaloomuuseumi eestvedamisel tehti 1974. aastal dokumentaalfilm "Kuidas valmis savinõu", kus Jüri Õim demonstreerib oma töökojas savitoodete valmistamist algusest lõpuni.

Valikut Jüri Õimu töödest võib näha Helme Koduloomuuseumis ja Tallinnas Ajaloomuuseumis.

Tema valmistatud savist mänguasjad said 1970. aastatel Jaapanis mänguasjanäitusel III koha.

## Isiklikku
Jüri Õim oli suhtlemisaldis ja sõbralik ning tundis huvi ümbritseva vastu, seetõttu säilisid tal pikaajalised suhted endiste õpilaste ja töökaaslastega. Ta oli laia silmaringiga ja vitaalne elu lõpuni. J. Õim armastas lugeda ajaloo- ja maateadusteoseid, samas pakkus huvi ka ilukirjandus. Ta osales ühiskondlikus elus, suheldes tihedalt teiste Tõrva ettevõtjate ja meistritega. Lisaks võttis ta osa vabatahtlike pritsimeeste seltsi tööst ja üritustest.

Üks Õimu kirgi oli aiandus. Ta osales Tõrva Eesti Aianduse ja Mesinduse Seltsi töös ja oli korduvalt valitud selle juhatusse. Õim kasvatas ja pookis vilja- ja ilupuid ning tegeles koos abikaasaga ka iluaiandusega, teenides veidi lisa lille- ja aedviljataimede müügiga. Aiandussaavutuste eest pälvis ta aukirju.

Jüri Õimul oli poeg Uno oli elektrik.

## Kirjandus
*Carmen Põldsalu. MTÜ Tõrva Kunsti ja Käsitöö Koda tutvustas pottseppi. – *Helme-Tõrva Elu*, nr 5 (257), 26. mai 2011http://www.helme.ee/userfiles/Helme-Torva%20Elu%2026.05.2011.pdf
Kuressaare kaubahoov

**Kuressaare kaubahoov** on endisaegne kaubahoov Kuressaares Kauba tänaval. Kaubahoovi esinduslikem ehitis – kaubahoovi ärihoone – on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Kaubahoov on ehitatud 1845. aastal. Algselt ühekorruselisele hoonele ehitati 1853. aastal juurde teine korrus kolmnurkfrontooniga ja sammaskäik. Projekti autor oli linnaarhitekt J. F. Schrader.

Kaubahoov on stiililt klassitsistlik.

## Viited

## Välislingid
*
Lossi 6

**Maja Kuressaares Lossi tänav 6** on elamu Saare maakonnas Kuressaares Lossi tänaval. See on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Hoone ehitati 18. sajandi lõpust pärineva elamu baasil 1860. aastatel. Hoone on hilisklassitsistliku fassaadiga. 1786. aastal oli hoone omanikuks Carl von Güldenstubbe. Hoone oli Meedla mõisnike Pollide linnaelamu ehk nn. Meedla koda. Odert von Poll ostis maja 6 tuhande rubla eest Karl von Sassilt 24. juulil 1898. aastal ja müüs 8. mail 1923. aastal 1 miljoni ja 300 tuhande marga eest Eesti Pangale.

## Vaata ka
*Elamu Kuressaares Lossi tänav 7

## Viited

## Välislingid
*
*Uus-vana Meedla koda, saartehaal.ee, 09/10/2014
Lossi 7

**Maja Kuressaares Lossi tänav 7** on elamuks ehitatud hoone Saare maakonnas Kuressaares Lossi tänaval. See on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Maja kuulus alates 1786. aastast Güldenstubbedele, kellele alates 1791. aastast kuulus ka Lööne mõis, selle seose tõttu kutsuti maja Lööne kojaks. Lööne mõisniku linnaresidentsina läks Lööne koda 19. sajandi teisel poolel Buxhoevedenitele. 13. mail 1804 korraldati maja saalis Saaremaad külastanud Venemaa keiser Aleksander I auks ball.  Alates 1909. aastast kuulus maja kaupmees Karl Bergmannile. 20. sajandi alguses, pärast põhjalikku remonti, asus seal kaks korterit, pagaritöökoda, kellassepp ning majaperemehe kontor ja kaupluseruumid. Maja ülakorruse paremas tiivas asunud korterit üüris kuni 1940. aastani ateljeefotograaf Nikolai Königsfest, vasakpoolses korteris elas kaupmees koos oma perega.

Hoone ehitati 18. sajandi lõpul ja on stiililt klassitsistlik. 

1991–2012 asus hoones Kuressaare Politseijaoskond.

2015. aasta seisuga on kinnistu Riigi Kinnisvara ASi müügiportfellis.

## Vaata ka
*Elamu Kuressaares Lossi tänav 6

## Viited

## Välislingid
*
Pekka Vennamo

**Pekka Veikko Vennamo** (7. november 1944 Helsingi – 9. veebruar 2026 Helsingi) oli Soome poliitik.

Ta oli aastatel 1972–1975 ja 1979–1989 Eduskunna liige. Aastatel 1979–1989 oli ta Soome Maapartei esimees.

Ta oli aastatel 1983–1987 Kalevi Sorsa IV valitsuses teine minister Soome Rahandusministeeriumis. Aastatel 1987–1989 oli ta Harri Holkeri valitsuses transpordiminister.

## Isiklikku
Tema isa Veikko Vennamo (1913–1997) oli Soome Maapartei (Suomen Maaseudun Puolue) asutaja ja partei esimene esimees aastatel 1959–1979. 

Pekka Vennamo oli aastast 1975 abielus Pirjo Nukarisega; neil on kolm tütart.
Heilika Pikkov

**Heilika Pikkov** (sünninimi **Heilika Võsu**; sündinud 9. mail 1982 Tartus) on eesti dokumentalist ja kultuurikorraldaja.

## Haridustee
Ta lõpetas 2000. aastal Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ning 2004. aastal bakalaureuseõppe Tallinna Ülikoolis telerežii erialal, olles õppinud ühe semestri audiovisuaalset meediat ka Kesk-Inglismaal Prestonis asuvas Kesk-Lancashire'i ülikoolis. 2008. aastal lõpetas ta magistriõppe EELK Usuteaduse Instituudis kristliku kultuuriloo alal.

## Töökäik
2005. aastal töötas ta Iisraelis Ashdodi linna väikeses telejaamas, kus tegi ka oma esimest dokumentaalfilmi "Keerubite mäss" (2006).

Ta on töötanud PÖFFi animatsioonfilmide alafestivali Animated Dreams korraldajana.

2012. aastast on ta vabakutseline filmitegija.

Ta on avaldanud raamatu "Minu Jeruusalemm. Kaameraga kloostris" (Petrone Print, 2014).

## Filme
* 2006 "Keerubite mäss"
* 2008 "Toomiku film" (dokumentaalfilm) – operaator
* 2009 "Kiri Ruhnust" (dokumentaalfilm) – režissöör, stsenarist, operaator, monteerija
* 2009 "Isa, Poeg ja Teatri Vaim" (dokumentaalfilm) – operaator
* 2010 "Normaalne"
* 2013 "Õlimäe õied" (dokumentaalfilm) – režissöör, stsenarist, operaator, monteerija
* 2018 "Juured: Oodates imet" (dokumentaalfilm) – monteerija, B-kaamera operaator
* 2018 "Juured: Mu liha ja veri" (dokumentaalfilm) – režissöör, operaator, monteerija
* 2020 "Eesti nafta" (dokumentaalfilm) – operaator

## Tunnustus
* 2015 Go Traveli reisiraamatu preemia ("Minu Jeruusalemm")

## Isiklikku
Tema abikaasa on režissöör ja produtsent Ülo Pikkov.

## Viited

## Välislingid
*
*Mari-Liis Rebane, Intervjuu: Heilika Pikkov, Müürileht, 25. oktoober 2013
Pärnu linnakodaniku maja

**Pärnu linnakodaniku maja** on hoone Pärnus aadressil Nikolai tänav 8. 

Kuna Pärnu linnakodaniku maja on Pärnu kesklinna ainus säilinud hoone, millel on järsk viilkatus ja sõrestikviilud, siis on see tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Hoone ehitamise ajal kehtis Pärnus kivist elumajade ehitamise keeld (1710-1749), sest ehitusmaterjali oli vaja Peterburi ehitamiseks. Püstlaudise sai hoone pool sajandit pärast valmimist.

Tänapäeval saab Pärnu linnakodaniku majas tutvuda Pärnu omavalitsuse ajalooga.

## Ajalugu
Hoone ehitati aastatel 1738–1740. See rajati keskaegse kivimaja müüridele. Pärast valmimist anti maja linnakomandant Wilhelm Friedrich Vogdtile. 

Pärast Vogdti elasid majas mitme ameti esindajad: Pärnu garnisoni sõjaväelased, kingsepp- ja lihunikmeistrid ning kaupmehed. Enne teist maailmasõda olid maja omanikeks ka üks pastor ja üks Tartu Ülikooli professor. 

Pärast sõda sai majast aastateks Eesti Pimedate Ühingu Pärnu keskus, kus valmistati harju, tööriideid ja muud nägemispuudega inimestele jõukohast toodangut. Hiljem hoiti juba tublisti amortiseerunud majas noorte tehnikute varustust ning tube kasutati laoruumidena. 

Aastatel 1987–1988 hoone restaureeriti ja sinna kolis Pärnu linna kultuuriosakond. Kultuuriosakond kolis välja 2000. aastal, mille järel tegutsesid hoones kontserdibüroo, festivalikeskus ja linnaorkestri juhtkond. 

2003. aastal otsustati hoones eksponeerida materjale Pärnu omavalitsuse ajaloost. Hoone avati külastajatele 2. juunil 2004. Linnaelanike ettepanekute põhjal otsustati hoone nimetada Pärnu linnakodaniku majaks. 

## Viited

## Välislingid
*
*Kristo Niglas, Linn paneb ajaloolise hoone haamri alla, Pärnu Postimees, 12. august 2024
Nokia 2760

**Nokia 2760** on mobiiltelefonide tootja Nokia 2007. aastal välja lastud klapptelefon.

Oli 2010. aastal Soome kõige populaarsem mobiiltelefon.
Pühavaimu 8

**Pühavaimu 8** on hoone Pärnus. See koosneb kahest endisest elamust, mis on küljetsi kokku ehitatud. Hoone jõepoolset osa nimetatakse Heno majaks ja merepoolset osa Steineri majaks. Mõlemad endised elamud on tunnistatud ehitismälestiseks.

Tänapäeval tegutseb hoones Pärnu Kunstide Kool.

## Ajalugu

Heno maja lasi ehitada 1670. aastatel Brandenburgist pärit apteeker  ja hilisem Pärnu linna rae bürgermeister Samuel Christian Heno ja 1674. aastal valmis raehärra Franz Carl Steineri maja. Steinerile kuulus ka hoone ees olev hoonestamata linnakvartal, kuhu ta kujundas midagi pargilaadset. 18. sajandil rajati haljasala asemele aed, mis kannab tänapäeval nime Steineri aed. Pärast Steineri surma läks maja koos aiaga Lübecki kaupmehesellile Peter Bergile, kes suri lastetuna 1739. aastal. 

Tema lese Agatha Bremeri kosis 1741. aastal Hans Dietrich Schmidt, kes rajas Steineri majja kaubakontori. Schmidt oli edukas kaupmees ja ostis 1757. aastal ka Heno maja. Schmidti järglaste ajal ehitati hooneid mitu korda ümber. Hoonete ilmed muutusid baroksest klassitsistlikeks. Kuni 18. sajandi alguseni asus kahe elamu vahel tänav, kuid 1877. aastal ehitati kaks hoonet kokku. Hoonete vahele rajati nendevahelise liitva hooneosa ette võidukaart meenutav portikus ja selle kõrvale väike frontooniga portaal. 1907. aastal aga sai hoone valumetalliga kaunistatud betoonkonsoolrõdu, peaportaal aga uue metallist varikatuse koos sepistatud laternatega.

Hans Dietrich Schmidti kaubakontori kasutuses oli maja baltisakslaste lahkumiseni, 1940. aastal,  lõpetas firma oma tegevuse Pärnus, kui kaubamaja natsionaliseeriti pärast Eesti inkorporeerimist. 

Teise maailmasõja ajal läks hoone Saksa okupatsiooni ajal Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuse Pärnu prefektuuri politsei, hiljem Eesti NSV SM Miilitsavalitsuse Pärnumaa miilitsaosakonna ja Pärnu rajooni RSN TK SAO käsutusse.

1975. aastal sai Heno maja tulekahjus tugevalt kannatada. Aastatel 1978–1981 restaureeriti kogu hoone Rein Raie projekti järgi.

1986. aastal kolis hoonesse Pärnu Pioneeride maja, mis 1989. aastal nimetati ümber Pärnu Õpilasmajaks. 1999. aastast tegutseb hoones Pärnu Kunstide Kool (varem *Pärnu Kunstide Maja*).





## Viited

## Välislingid
* 
* Õppehooned Pärnu Kunstide Kooli kodulehel
Matti Louekoski

**Matti Kalevi Louekoski** (sündinud 14. aprillil 1941 Oulus) on Soome poliitik ja pankur.

Tal on õigusteaduste magistri kraad ning ta on töötanud juristina.

Ta oli aastatel 1976–1979 ja 1983–1996 Eduskunna liige Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei nimekirjas. Ta oli aastatel 1971–1972 Teuvo Aura II valitsuses haridusminister. Aastal 1972 oli ta minister riiginõukogu kantseleis (Ministeri valtioneuvoston kansliassa), Rafael Paasio II valitsuses. Kalevi Sorsa I valitsus oli ta aastatel 1972–1975 justiitsminister. Harri Holkeri valitsuses oli ta aastatel 1987–1990 justiitsminister ja aastatel 1990–1991 rahandusminister.
Lend 19

**Lend 19** oli 5. detsembril 1945 Bermuda kolmnurga piirkonnas toimunud õppelend, mis lõppes õppusel osalenud 5 torpeedolennuki Grumman TBF Avenger ja 14 lenduri kadumisega. Õppelendu juhtis kogenud Ameerika Ühendriikide mereväe leitnant Charles Taylor.

Mereväe õhubaasist USA Florida osariigis Fort Lauderdale'is õhku tõusnud torpeedolennukid Avenger jäid hätta pärast seda, kui olid eksinud ja ilm aina halvenes. Õnnetuse põhjustas tõenäoliselt juhendaja segadusse sattumine asukoha määramisel, mille võis põhjustada mõlema kompassi ülesütlemine, millest Taylor teatas ka õhubaasi. 

Leitnant Taylor polnud selles piirkonnas kunagi varem lennanud. Ta arvas millegipärast, et on Florida Keysi saarte kohal, ehkki ta tegelik asukoht oli ilmselt Bahama saarte kohal. Sellest tulenevalt võttis ta vastu vale otsuse lennata koju kirde, mitte lääne suunas. Bahamast kirdes laiub aga ookean. Hättasattunutele saadeti järele päästelennuk Martin Mariner, mis kadus 13 mehega samuti udusse, ja lennukit ei nähtud enam iial. Pealtnägijad väitsid, et udus oli toimunud hele plahvatus. On arvatud, et lennu 19 lennukitel sai udus ekseldes kütus otsa ning ookeanil möllanud tormis lainetesse kukkudes läksid nad hetkega põhja. 

Lennukite salapärane kadumine on sünnitanud ka fantastilise seletuse: lennukid röövisid ufod.

## Viited

## Välislingid
*The "Mystery" of the Bermuda Triangle: The Fate of Flight 19
Anna Haava nimeline Pala Kool

**Anna Haava nimeline Pala Kool** on põhikool-lasteaed Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Pala külas.

Ajalooliselt on Pala ümbruskond kuulunud Tartu maakonna Kodavere kihelkonda. Esimest korda on mainitud hariduse andmist Kodavere kihelkonnas 1688. aastal, kui Tartu praostkonna praost Broocmani kirjast Forseliusele selgub, et Kodavere koolmeistril õpib koolis 15 poissi ning ta soovib, et talle Tartust raamatuid toodaks. Arvatavasti oli enamik õpilasi Palalt, sest piirkond oli tihedasti asustatud ja Pala mõisnik von Stryk oli küllalt edumeelne mees.

1766. aastal avati Pala külakool ning kooli õpetajatest on teada Uudeküla Tõnu poeg Madis, Pilbri Ell, Kingsepa Jüri, Friedrich Martinson, Kooli Jaan, August Alabert.

1810. aastal avati Moko külakool ning seal töötasid õpetajatena Jakob Ottson, Joosep Mõisa, Hilda Ruubel. Koolitöö toimus siis, kui kari aeti lauta, ja lõppes siis, kui kari välja läks.

1822. aastal avati Palal Emilie Markoffi tütarlaste erakool (Mäeotsa kool). Koolis õppisid ümberkaudsed talutüdrukud saksa keeles. Lisaks tüdrukutele õppis koolis 3-4 poissi, kes olid pärit jõukamatest talupidamistest ja kellele taotleti paremat haridust.

1920. aastal liideti Pala külakool, Moko külakool ja Mäotsa kool ja tööd alustas **Pala 6-klassiline Algkool**. Esialgu ei töötanud kool ühes majas. Uue kooli ehitus algas 1924. aastal. Kool ehitati 200 õpilasele. Uus koolimaja avati pidulikult 23. septembril 1928 ning õppetööd alustati 1. oktoobril. Kooli ehitustööd jätkusid veel 1930. aastani.

1944. aastal nimetati kool **Pala Mittetäielikuks Keskkooliks**, 1951. aastal **Pala 7-aastaseks Kooliks**, 1958. aastal Kallaste rajooni **A. Haava nimeliseks Pala Keskkooliks**, 1959. aastal Tartu rajooni **A. Haava nimeliseks Pala 8-klassiliseks Kooliks**, 1963, aastal Jõgeva rajooni **A. Haava nimeliseks Pala 8-klassiliseks Kooliks**, 1988. aastal Jõgeva rajooni **A. Haava nimeliseks Pala 9-klassiliseks Kooliks**. Alates 1. septembrist 1992 oli kooli nimi Jõgeva maakonna **A. Haava nimeline Pala Põhikool**, alates 25. augustist 2005 **Anna Haava nimeline Pala Põhikool** ja alates 1. septembrist 2005 on kooli nimi **Anna Haava nimeline Pala Kool**.

Koolis on välja pandud Anna Haava marmorbüst (autor Ole Ehelaid).

## Kooli nimed
1688 - hariduselu algus Palal, kui Pala vald kuulus Kodavere kihelkonda

1766 - Pala külakool

1810 - Moko külakool

1882 - Mäeotsa tütarlaste erakool

1920 - Pala külakool, Moko külakool ja Mäotsa kool liideti ühtseks Pala 6-klassiliseks Algkooliks

1939-1941 - töötas Maanoorte täienduskool tütarlastele

1944 - Pala Mittetäielik Keskkool

1951 - Pala 7-aastane Kool

1958 - Kallaste rajooni A. Haava nim. Pala Keskkool

1959 - Tartu rajooni A. Haava nim. Pala 8-kl. Kool

1963 - Jõgeva rajooni A. Haava nim. Pala 8-kl. Kool

1988 - Jõgeva rajooni A. Haava nim. Pala 9-kl. Kool

1991 - Jõgeva maakonna A. Haava nim. Pala Põhikool

2005 - Anna Haava nimeline Pala Kool

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Vaikusminut

**Vaikusminut** on peamiselt püstijalu ja langetatud päi tähistatav mälestushetk, millega väljendatakse oma austust mälestatavatele (nagu langenud sõdurid, mõrvatud, õnnetustes hukkunud vms).

## Vaata ka
* Leinalipp
* Vaikusevanne

## Viited
Pühavaimu 19

**Võimla Pärnus Pühavaimu tänav 19** on võimla Pärnus Pühavaimu tänaval 19. Ehitis on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Hoone valmis 1812 ja see oli ehitati püssirohuaidaks. 1906–1907 kohandati ait linnaarhiiviks ja ühtlasi ehitati teise korrusena peale võimla. 

Tänapäeval on hoone kasutuses Pärnu Vanalinna Põhikooli võimla ja raamatukoguna. 

## Ajalugu
Püssirohuaidaks ehitatud hoone valmis 1812. aastal ja asus Pärnu kindlustusvööndi Jupiteri bastioni ees.

1836. aastal anti hoone Pärnu linnale, sest aasta varem oli Pärnu kustutatud Vene Impeeriumi kindluslinnade nimekirjast. Linn kasutas hoonet algselt laona.

Aastatel 1906–1907 toimusid hoones ümberehitustööd Riia arhitekt Wilhelm Bockslaffi projekti järgi. Hoone ehitati linnaarhiiviks ja lisati teine korrus, kus asusid võimla.

Hoones alustas 1946. aasta suvel tegevust Laste ja Noorte Spordikool, mis nimetati 1954. aastal Pärnu Noorte Spordikooliks. 1996. aastal sai kooli nimeks Pärnu Linna Spordikool.

Linnaarhiiv tegutses hoones 2008. aasta lõpuni. 2009. aastal anti võimla ja arhiivimaja üle Pärnu Vanalinna Põhikoolile.

## Viited

## Välislingid
*
*Jupiteri püssirohuaidast koliti maa-arhiiv … Mis edasi?
Tätte

**Tätte** on perekonnanimi.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tätte 54 mehel ja 56 naisel. Perekonnanimede levikult on Tätte meeste puhul 1909. ja naiste puhul 2083. kohal. Nimi on levinuim Tartu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,32.

## Nime kandjaid
* Jaan Tätte (* 24. märtsil 1964) on eesti näitekirjanik, näitleja, teatrilavastaja ja laulja;
* Jaan Tätte juunior (* 15. aprillil 1988) on eesti muusik ja filmitegija, Jaan Tätte poeg;
* Tanel Tätte (* 19. augustil 1978) on eesti keemik

## Viited
Pärnu rannakohvik

**Pärnu rannakohvik** on kohvikuhoone Pärnus Ranna puiesteel 3. Hoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Hoone projekteeris 1938 Olev Siinmaa ja hoone ehitati 1939. Hoone on hiljem tugevasti ümber ehitatud ja ka rekonstrueeritud.

## Viited

## Välislingid
*
Pöide Kool

**Pöide Kool** on koolieelne lasteasutus ja põhikool Saare maakonnas Saaremaa vallas Kärneri külas.

## Ajalugu
1854. aastal alustas Pöide kihelkonnas tööd kool, mis kasutas kirikuga ühist ruumi. 1866. aastal kolis kool Tornimäele üürimajja, mille oli lasknud ehitada köster Georg Sepp. 1873. aastal alustas kool tööd oma majas. Uues hoones oli 2 klassiruumi, 2 magalat, 2 tuba õpetajatele ja köök. Esimesed õpetajad olid preester Skoropostitsnõi ning salmilauljad Kudrjavtsev ja Paistu. Hiljem preestrid Joann Sepp ja Aleksander Klaas.

1918. aastal asutas pastor Lieberg Uuemõisa Kõrgema Algkooli, mis oli mõeldud kihelkonna- ja vallakoolide lõpetajaile. 1933. aastal ühendati Tornimäe algkool Uuemõisa Kõrgema Algkooliga, mis aasta hiljem reorganiseeriti Tornimäe 6-klassiliseks algkooliks. See tegutses Tornimäe kiriku kõrval olevas majas kuni 1963. aastani, mil valmis uus koolihoone. 1992. aastal sai kooli nimeks Tornimäe Põhikool. 2023. aastal ühendati Tornimäe põhikool ja lasteaed ühendasutuseks **Pöide Kool**.

## Kooli nimed läbi aegade

* 1924-1933 - Uuemõisa Algkool
* 1934-1946 - Tornimäe 6-klassiline Algkool
* 1941-1942 - Tornimäe täienduskool
* 1943-1947 - Tornimäe 7-klassiline Kool
* 1946-1948 - Tornimäe Mittetäielik Keskkool
* 1949-1959 - Tornimäe 7-aastane Kool
* 1960-1987 - Tornimäe 8-klassiline Kool
* 1988-1991 - Tornimäe 9-klassiline Kool
* alates 1992 Tornimäe Põhikool

## Koolijuhid ja direktorid

* 1924-1944 - Anton Kivi
* 1944-1946 - Marta Kivi
* 1946-1947 - Evald Timmas
* 1947-1952 - Boris Kivi
* 1952-1953 - Virve Alas
* 1953-1956 - Regina Vaga
* 1956-1981 - Ilmar Kaal
* 1981-1984 - Tõnu Erin
* 1984-1985 - Aino Pruul
* 1986-1994 - Olavi Toomsalu
* 1994-1999 - Marju Käo
* 1999-2007 - Andres Hanso
* 2007-2023 - Raili Nõgu
* 2023-... Jaak Nõgu

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Toivo T. Pohjala

**Toivo Topias Pohjala** (27. juulil 1931 Harjavalta linn – 12. november 2018 Harjavalta linn) oli Soome põllumees ja poliitik.

Ta lõpetas 1950. aastal gümnaasiumi ja 1956. aastal ülikooliõpingud agronoomi kvalifikatsiooniga. Ta tegutses aastast 1955  Satakunta maakonnas Harjavaltas põllumehena. Ta töötas aastatel 1956–1975 Rikkihappo Oy Harjavalta põllumajanduskeemiatehases.

Ta kuulus Koonderakonda ja oli aastatel 1975–1987 Eduskunna liige. Aastatel 1987–1991 oli ta Harri Holkeri valitsuses põllu- ja metsamajandusminister.

Tema isa Toivo Pohjala oli maadleja ja hobusekasvataja.
Bööckenhofi suvemõis

**Bööckenhofi suvemõis** (saksa keeles *Bööckenhof*) on endisaegne suvemõis Pärnus Supeluse tänaval. Endise suvemõisa hooned koos säilinud pargi osaga on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.

Mõisaansambel ehitati 1857. Aastal 1867 ostis mõisaansambli O. von Bööcke, kelle järgi mõis ka nime sai.


Bööckenhofi suvemõis, Supeluse 25, Pärnu.jpg|Bööckenhofi suvemõis septembris 2023


## Viited

## Välislingid
*
Hans-Joachim Marseille

**Hans-Joachim Marseille** (13. detsember 1919 Berliin – 30. september 1942 Sidi Abdel Rahmani lähedal, Egiptus ; saksa hääldus [hants joˈaχɪm mɑrˈseɪ]) oli Saksamaa lennuväe Luftwaffe hävituslennukipiloot ja lennuäss Teise maailmasõja ajal. 

Ta sai tuntuks õhulahingutes Põhja-Aafrika kampaania ajal, silma paistis ta ka boheemlasliku elustiiliga. Ühe edukama hävituslendurina sai ta hüüdnimeks "Aafrika täht" (*Stern von Afrika*). Tema ametlikult kinnitatud 158 allatulistatud vastase lennukist 151 olid Põhja-Aafrikas baseerunud Briti Õhujõudude (RAF) lennukid. Marseille võitles kogu karjääri jooksul lennukil Messerschmitt Bf 109. Ükski teine lendur ei tulistanud alla nii palju lääneliitlaste lennukeid kui Marseille. 

Marseille, kes pärines Prantsuse hugenottidest, astus 1938. aastal vabatahtlikuna Luftwaffesse. 20-aastaselt, just Suurbritanniaga peetava sõja hakul, lõpetas ta lennuväe hävituslendurite kooli. Juba siis paistis ta silma andeka lendurina, kuid tal oli probleeme distsipliiniga. Sarmika mehena elas ta vahel nii tihedat ööelu, et ei suutnud järgmisel hommikul lennata. Seetõttu saadeti ta teise lennuüksusse, mis aprillis 1941 asus ümber Põhja-Aafrikasse. 

Uus ülem märkas tema potentsiaali ja Marseille näitas end peagi võimeka õhuvõitluse piloodina. Lennuässana sai ta Saksamaa avalikkuses tuntuks, kui ta 1. septembril 1942 toimunud kolmes õhulahingus tulistas alla 17 vaenlase lennukit ning teda autasustati selle eest tammelehtede, mõõkade ja briljantidega Rüütliristiga.

Kõigest 29 päeva hiljem sai Marseille surma. Tema lennuki mootor süttis lahingust tagasilennul põlema. Kui ta püüdis  selili-horisontaallennul väljuda juba põlevast ja suitsu täis kabiinist, jäi tal õliste kabiiniklaaside tõttu märkamata lennuki pikeesse langemine. Suurel kiirusel tabas teda lennuki stabilisaator. Ta kukkus teadvusetuna või juba surnuna alla, avamata langevarju.

## Vaata ka
*Teise maailmasõja lennuässad

## Viited
Halliste Põhikool

**Halliste Põhikool** on põhikool Viljandi maakonnas Mulgi vallas Pornuse külas. 

## Ajalugu
Kooli eelkäija oli 1874. aastal tööd alustanud Halliste kihelkonnakool.

Aastast 1998 kannab kool nime *Halliste Põhikool*. Enne seda oli *Halliste Algkool*.

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Kalmetu Kool

**Kalmetu Kool** on lasteaed-põhikool Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tänassilma külas.

## Kooli nimed
Koolil on läbi aegade olnud mitmeid nimesid: 
*1870–1918 Kalmetu vallakool
*1918–1927 Vana-Tänassilma Kalmetu algkool
*1927–1940 Vana-Tänassilma Kalmetu 6-klassiline algkool
*1940–1944 Kalmetu Algkool
*1944–1951 Kalmetu Mittetäielik Keskkool
*1951–1962 Kalmetu 7-klassiline kool
*1962–1989 Kalmetu 8-klassiline kool
*1989–1992 Kalmetu 9-klassiline kool
*1992–2023 Kalmetu Põhikool
*2023– Kalmetu Kool

## Vaata ka
* Tänassilma raamatukogu

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht
Kirivere Kool

**Kirivere Kool** on põhikool Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kõos.

## Ajalugu
Kooli ajalugu algab 1837, kui Palukülas (tänapäevase Kirivere küla alal) alustas tööd külakool. 1860-1902 tegutseti vallakoolina. 1921 nimetati kool *Kirivere 6-klassiliseks algkooliks*. Aastast 2014 kannab kool nime **Kirivere Kool** (1992–2014 **Kirivere Põhikool**). 

## Viited

## Välislingid
*Kooli koduleht