open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
John Carpenter

**John Howard Carpenter** (sündinud 16. jaanuaril 1948 Carthage'is, New Yorgi osariigis) on USA filmitegija, stsenarist ja helilooja.

Carpenter on tuntud õudus-, ulme- ja märulifilmide poolest. Tema esimene täispikk film oli ulmekomöödia "Tume Täht" ("Dark Star"; 1974). Tema järgmine film "Rünnak kolmeteistkümnendale jaoskonnale" ("Assault on Precinct 13"; 1976) oli väikese eelarvega valminud põnevusfilm, mis saavutas suurema tuntuse pärast 1977. aastal Londoni filmifestivalil linastumist. 1978. aastal taas madala eelarvega valminud õudusfilmi "Halloween" saatis tohutu edu. Tegemist on ühe kõige olulisema teosega õudusfilmi žanris ja ühe esimesega *[[slasher]]*iga ning lisaks on see andnud inspiratsiooni paljudele hilisematele õudusfilmidele. 1978. aasta film pani aluse filmisarjale, kus Carpenter oli koos Debra Hilliga esimese järjefilmi kaasstsenarist ja kahe esimese järjefilmi kaasprodutsent ning on olnud kolme viimase filmi (2018–2022) kaashelilooja ja tegevprodutsent.

Paljud tema filmid on hiljem saanud kultusfilmideks, sealhulgas "Tume Täht", "Rünnak kolmeteistkümnendale jaoskonnale", "Võõrkeha" ("The Thing"; 1982), "Christine" (1983), "Suur sekeldus väikeses Hiinalinnas" (1986), "Nad elavad" ("They Live"; 1988) ja "Põgenemine Los Angelesest" ("Escape from L.A."; 1996).

Suuremale osale oma filmidest on Carptener loonud ise muusika või olnud kaasheliloojaks. Filmile "Vampiirid" ("Vampires;" 1998) loodud muusika eest pälvis ta Saturni auhinna. Carptener on välja andnud viis albumit: "Lost Themes" (2015), "Lost Themes II" (2016), "Anthology: Movie Themes 1974–1998" (2017), "Lost Themes III: Alive After Death" (2021) ja "Lost Themes IV: Noir" (2024).

## Lavastatud filmid
* "Dark Star" – "Tume Täht" (1974)
* "Assault on Precinct 13" – "Rünnak kolmeteistkümnendale jaoskonnale" (1976)
* "Halloween" (1978)
* "Someone's Watching Me!" – "Keegi jälgib mind" (1978)
* "Elvis" (1979)
* "The Fog" – "Udu" (1980)
* "Escape from New York" – "Põgenemine New Yorgist" (1981)
* "The Thing" – "Võõrkeha" (1982)
* "Christine" (1983)
* "Starman" – "Tähemees" (1984)
* "Big Trouble in Little China" – "Suur sekeldus väikeses Hiinalinnas" (1986)
* "Prince of Darkness" – "Pimeduse prints" (1987)
* "They Live"  "Nad elavad" (1988)
* "Memoirs of an Invisible Man" – "Nähtamatu mehe memuaarid" (1992)
* "Body Bags" (1993)
* "In the Mouth of Madness" – "Hullumeelsuse lõugade vahel" (1994)
* "Village of the Damned" – "Neetute küla" (1995)
* "Escape from L.A." – "Põgenemine Los Angelesest" (1996)
* "Vampires" – "Vampiirid" (1998)
* "Ghosts of Mars" – "Marsi vaimud" (2001)
* "The Ward" – "Palat" (2010)

## Välislingid

* Koduleht
* http://www.filmiveeb.ee/lavastajad/32/John-Carpenter/
Boeing Crew Flight Test

**Boeing Crew Flight Test** (Boe-CFT) oli Boeing Starlineri kapsli esimene mehitatud missioon. 

Missioon startis 5. juunil 2024 ning viis kosmosejaama NASA astronaudid Barry Wilmore'i ja Sunita Williamsi.

Missioon pidi esialgsete plaanide järgi kestma kaheksa päeva ja lõppema 14. juunil maandumisega Ameerika Ühendriikide edelaosas. Kosmosejaamale lähenemisel lülitusid Starlineri kaheksast tahapoole suunatud tõukurist aga viis ootamatult välja. Kosmoselaeval õnnestus kosmosejaamaga põkkuda, kuid pärast enam kui kaks kuud kestnud uurimist otsustas NASA, et astronautide huvides naaseb Starliner Maale ilma meeskonnata. 

Starliner naasis Maale 7. septembril ning Wilmore ja Williamsi määrati tagasilennuks missioonile SpaceX Crew-9.

## Viited
SpaceX Crew-8

**SpaceX Crew-8** oli NASA Erameeskondade programmi kaheksas operatiivne lend ja Crew Dragoni kosmoselaeva 13. lend. Missioon startis 4. märtsil 2024.

Crew-8 viis Rahvusvahelisse kosmosejaama neli meeskonnaliiget. Meeskonda kuulusid neli inimest, kellest kolm olid NASA astronaudid Matthew Dominick, Michael Barratt ja Jeanette Epps ning Roskosmose kosmonaut Aleksandr Grebjonkin.

Crew-8 missiooni pikendati seoses probleemidega, mis tekkisid Boeing Crew Flight Testi ajal. Meeskond valmistas kosmoselaeva ette mahutama veel kahte astronauti kui enne SpaceX Crew-9 saabumist 29. septembril oleks tekkinud mõni hädaolukord.

Crew-8 naasis Maale 25. oktoobril, maandudes Mehhiko lahte, kus seda ootas toetuslaev MV Megan. Pärast maandumist viidi üks NASA astronautidest teadmata põhjusel haiglasse. NASA ei avalikustanud otsuse põhjust ega meeskonnaliikme nime.

## Meeskond

## Viited
John Gribbin

**John R. Gribbin** (sündinud 19. märtsil 1946 Maidstone'is Kentis) on Briti teaduskirjanik ja astrofüüsik.

Ta on lõpetanud 1966. aastal Sussexi Ülikooli bakalaureusekraadiga füüsikas. Magistrikraadi sai samas 1967. aastal astronoomias. 1971. aastal kaitses Cambridge'i Ülikoolis doktoritöö (PhD) astrofüüsikas.

Gribbin on avaldanud mitukümmend raamatut. 

Briti Teaduskirjanike Assotsiatsioon andis talle 2009. aastal elutööauhinna. 

## Teoseid
*1984 – *In Search of Schrödinger's Cat: Quantum Physics and Reality*, Bantam Books, ISBN 0-553-34253-3
*1986 – *In Search of the Big Bang*, Bantam, ISBN 0-553-34617-2
*1993 – *Einstein: A Life in Science* (kaasautor Michael White), Simon & Schuster ISBN 0-671-01044-1
*1995 – *Schrödinger's Kittens and the Search for Reality*, Back Bay Books, ISBN 0-316-32819-7
*1997 – *Richard Feynman: A Life in Science* (kaasautor Mary Gribbin), Penguin Books ISBN 0-14-025334-3
*1998 – *Q Is for Quantum: An Encyclopedia of Particle Physics*, Free Press, ISBN 0-684-85578-X
*2002 – *Quantum Physics (Essential Science)*, Dorling Kindersley, ISBN 978-0-7513-3976-5
*2003 – *Science: A History 1543–2001*, Gardners Books, ISBN 0-14-029741-3
*2003 – *The First Chimpanzee: In Search of Human Origins* (kaasautor Jeremy Cherfas), Barnes and Noble, ISBN 978-0-7607-4542-7
*2013 – *Erwin Schrodinger and the Quantum Revolution*, Wiley, ISBN 1-1182-9926-4
*2015 – *13.8: The Quest to Find the True Age of the Universe and the Theory of Everything*, Icon Books, ISBN 978-1-84831-918-9
*2016 – *Einstein's Masterwork: 1915 and the General Theory of Relativity*, Pegasus Books ISBN 978-1-681-77212-7

#### Tõlked eesti keelde
*2020 – *Teaduse ajalugu: 1543–2001*; tõlkinud Kalev Suik; toimetajad Elisabeth Kirk ja René Tendermann; kaanekujundus Jan Garshnek, Päikese Kirjastus, 511 lk.

## Viited
David Kiržnits

**David Abramovitš Kiržnits** (vene keeles Давид Абрамович Киржниц; 13. oktoober 1926 Moskva  – 4. mai 1998 Moskva) oli Venemaa füüsikateoreetik.

Ta lõpetas 1949. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna. Kaitses 1957. aastal kandidaadi- ja 1966. aastal doktoriväitekirja ("Нелокальная квантовая теория поля"; sai füüsika-matemaatikadoktori kraadi). 

Kiržnits töötas NSV Liidu Teaduste Akadeemia Lebedevi-nimelises Füüsikainstituudis. 1993. aastast Moskva ülikooli professor.

Tema uurimistöö hõlmas tihkaine füüsikat, kvantväljateooriat, faasisiirete teooriat, ülijuhtivust, tuumafüüsikat, kosmoloogiat, astrofüüsikat ja aine ekstreemolekute füüsikat. Ta esitas idee tähtede aine kristallilisest olekust.

Koos Andrei Lindega avaldas Kiržnits töö vaakumis toimuvate faasisiirete uurimisest väljateoorias koos spontaanse sümmeetria rikkumisega. Selle uurimistöö tulemusi rakendati Universumi inflatsioonimudeli ja kosmiliste stringide teooria väljatöötamisel.

Ta uuris ülivoolavust neutrontähtedes ja üldrelatiivsusteooria efektide mõju ülivoolavate nukleonisüsteemide pöörlemisele.

## Tunnustus
*1978 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia Lomonossovi preemia (koos Andrei Lindega)
*1987 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia (1991. aastast Venemaa Teaduste Akadeemia) korrespondentliikmeks (tuumafüüsika osakond)

## Publikatsioone
*D.A.Kirzhnits and A. D. Linde, “Macroscopic Consequences Of The Weinberg Model,” Phys. Lett. B 42 (1972) 471. 

## Viited
NSV Liidu Teaduste Akadeemia Lomonossovi preemia

**NSV Liidu Teaduste Akadeemia Lomonossovi preemia** (vene keeles Премия имени М. В. Ломоносова АН СССР) oli NSV Liidu Teaduste Akadeemia teadusauhind, mida anti välja iga kolme aasta järel alates 1954. aastast silmapaistvate teadusuuringute, avastuste ja leiutiste eest füüsika valdkonnas.

Auhind sai oma nimetuse Mihhail  Lomonossovi järgi.

Preemia rahaline summa oli 20 000 rubla (pärast rahareformi 1961. aastal 2000 rubla). Viimane kord anti auhind välja 1990. aastal.

Laureaate: Leonid Sedov (1954), Jevgeni Lifšits (1958), Vitali Ginzburg (1961),  David Kiržnits (1978), Andrei Linde (1978).

## Vaata ka
*Lomonossovi suur kuldmedal
Jäähoki juunioride maailmameistrivõistlused

**Jäähoki juunioride maailmameistrivõistlused** (inglise keeles: *IIHF World Junior Championship*) on igal aastal peetav alla 20-aastastele mängijatele mõeldud jäähoki tiitlivõistlus. 

Maailmameistrivõistlusi korraldab Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (IIHF).

Põhiturniiril, mida nimetatakse A-grupiks, osaleb igal aastal kümme meeskonda kahes alagrupis. Mängud toimuvad aastavahetuse paiku: turniir algab tavaliselt jõulupühade järgselt ja otsustavad kohtumised peetakse jaanuari esimestel nädalatel.

Turniiril on lisaks kolm madalamat taset, I divisjon, II divisjon ja III divisjon. Need peetakse eraldi võistlustena, kus selgitatakse välja tõusmine kõrgemasse divisjoni ja langemine madalamasse.

## Ajalugu
Ametlikult on turniiri mängitud alates 1977. aastast. B-grupp lisandus esimest korda 1979. aasta turniiril ja C-grupi võistlusi on peetud alates 1983. aastast.

Nõukogude Liidu lagunemise järel päris Venemaa selle koha põhiturniiril. Sama toimus ka Tšehhoslovakkia jagunemisel: Tšehhi sai Tšehhoslovakkia koha A-grupis, samal ajal kui Slovakkia meeskond pidi alustama C-grupist. Slovakkial õnnestus tõusta kõrgeimasse divisjoni juba 1996. aasta turniiriks.

## Juunioride maailmameistrivõistlused

## Medalivõitjad
Morro da Igreja

**Morro da Igreja** (*kiriku küngas*) on mägi Brasiilias Santa Catarina osariigis. 

1822-meetrine Morro da Igreja on kõrguselt teine mägi Santa Catarina osariigis.

## Viited
Tartu Pühade Aleksandrite kogudus

**Tartu Pühade Aleksandrite kogudus** on õigeusu kogudus Tartus, mis kasutab Tartu Püha Aleksandri kirikut Karlova linnaosas aadressil Sõbra tänav 19a. Koguduse vaimulik on preester Johannes Kakko.

## Ajalugu
Kogudus asutati 1913. aastal, esimene preester oli Anton Laar, aastatel 1915–1919 oli preester Konstantin Kokla.

Uue kiriku nurgakivi pandi nelipüha kolmandal päeval 27. mail 1914 ülempiiskop Joanni osavõtul. 1914. aasta sügisel  pühitses ülempiiskop Joann  alumise kiriku peaaltari 21. novembril 1914 Jumalaema Kaitsmise auks ja teise kõrvalaltari Sarovi Serafimi auks 2. detsembril 1914.

1915. aasta augustis olid kiriku ehitustööd lõppenud, ülemise kiriku pühitses ülempiiskop Joann 26. septembril 1915. Ülemise kiriku põhjapoolne kõrvalaltar on pühitsetud õilisusulise suurvürstinna Olga auks.

1940. aastal kirikuhoone riigistati Nõukogude okupatsioonivõimude poolt ja kogudus aeti kirikust välja. Viimane teenistus peeti kirikus 15. detsembril 1940.

Kirik tagastati Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu Pühade Aleksandrite kogudusele 1995. aastal. Aastatel 1996–1999 oli koguduse preester Samuel Puusaar. 24. detsembril 2002 anti kiriku hoone kogudusele pidulikult üle. EAÕK metropoliit Stefanus (Charalambides) pidas õnnistuspalve, ülempreester Johannes Keskküla ja ERMi direktor Jaanus Plaat allkirjastasid üleandmis-vastuvõtmisakti.

Kirik taaspühitseti 2003. aasta suvel Tartu Pühade Aleksandrite kirikuna, see on pühitsetud õilisusulisele suurvürstile Neeva Aleksandrile, Konstantinoopoli ülempiiskop Aleksandrile ja Süvari vagale Aleksandrile. Ka kogudus kannab alates 2003. aastast Tartu Pühade Aleksandrite koguduse nime.

## Kalmistu
Algselt oli koguduse kalmistu Aleksander Nevski kalmistu väljaspool Tartu linna piire, mis tänapäeval on Tartu linnas kokku sulanud Tartu Pauluse kalmistuga.

## Viited

## Kirjandus
*Toomas Erikson. "Tartu Aleksandri(te) õigeusu kiriku ja koguduse ajalugu aastatel 1913–1940". Bakalaureusetöö Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Juhendajad Toomas Schvak ja Aivar Sarapik. Tartu 2014

## Välislingid
*Tartu Pühade Aleksandrite kogudus. Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koduleht. Vaadatud 6. jaanuaril 2025
Ivan Helm

**Ivan Helm** (vene keeles   Гельм/Хельм, Иван Александрович) (19. märts 1915 Jamburgi maakond, Peterburi kubermang – 2. märts 1995 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane.

Ivan Helm sündis Peterburi kubermangus Jamburgi maakonnas. Lõpetas 1930. aastal lõpetas Ostrovski mittetäieliku keskkooli, õppis 1930–1933 Leningradi oblasti pedagoogilises tehnikumis ja lõpetas 1937. aastal Novgorodi Õpetajate Instituudi, ajalooõpetaja kutsega. Tegutses aastatel 1933–1935 algkooli õpetajana ja algkooli juhatajana Novgorodis ja Volossovo rajoonis Leningradi oblastis, 1935–1937 õppis Novgorodi Õpetajate Instituudis, aastatel 1937–1940 oli NSV Liidus Tšitaa oblasti Mogotšnski rajoonis keskkooli direktor. VK(b)P liige 1939. aastast 

1940. aastal võeti Punaarmeesse ja Teises maailmasõjas, viidi üle formeeritud 7. eesti laskurdiviisi, kus oli järgnevatel aastatel oli 1942–1947 Eesti rahvusväeosade poliittöötaja: 23. suurtükipolgu patareikomissar. Velikije Luki lahingus juhtis ta suurtükipatareid. Edasi oli diviisi poliitosakonna agitaator. 1944. aastal määrati ta 27. laskurpolgu komandöri asetäitjaks.

Teine maailmasõda järel oli Ivan Helm aastatel 1947–1948 EKP KK Sekretariaadi propaganda- ja agitatsiooniosakonna agitatsioonisektori juhataja, 1948–1952 EK(b)P Tallinna Linnakomitee sekretär.

Hiljem oli 11. oktoobrist 1952 kuni 30. aprillini 1953. aastal Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Kultuurhariduslike Asutuste Komitee esimees, aastatel 1953–1961 ENSV Kultuuriministeeriumi Kultuurhariduslike Asutuste Peavalitsuse juhatajana. 1962. aastast Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Kirjastuskomitee, Eesti NSV Riiklikus Raamatupalati direktor.

Ivan Helm oli lahinguteenete eest Suures Isamaasõjas  autasustatud Isamaasõja I järgu ja Punatähe ordeniga ning Tööpunalipu ordeniga.

Ivan Helm suri 2. märtsil 1995. aastal Tallinnas ning on maetud Pärnamäe kalmistule.

## Viited

## Kirjandus
*Olev Liivik, Eesti NSV Ministrite Nõukogu institutsionaalne areng ja kaadrid 1940-1953, Kirjastus: Tartu Ülikooli Kirjastus, Tartu, 2014, lk 284
Aleksandr Fridman

**Aleksandr Aleksandrovitš Fridman**, ka **Alexander Friedmann** (vene keeles Александр Александрович Фридман; 16. juuni (vkj 4. juuni) 1888 Peterburi  – 16. september 1925 Leningrad) oli vene füüsik ja matemaatik.

Pärast Peterburi ülikooli matemaatikaosakonna lõpetamist (1910) jäeti ta puht- ja rakendusmatemaatika kateedri juurde valmistumaks professuuriks. Aastatel 1914–1917 teenis ta Venemaa keiserlikus armees, kus tegeles aeronavigatsiooni ja aeroloogiateenistuste korraldamisega. Aastatel 1918–1920 oli ta Permi Ülikooli professor.

Alates 1920. aastast töötas Fridman Geofüüsika Peaobservatooriumis (direktor 1925). Samal ajal õpetas ta mitmes Petrogradi ülikoolis. 1925. aastal tõusis ta uurimiseesmärkidel kuumaõhupalliga tolleaegsele rekordkõrgusele 7400 m.

1925. aasta suvel pulmareisil Krimmis koos oma noore naisega haigestus Fridman tüüfusesse. Tema enda sõnul nakatus ta tõenäoliselt Krimmist Leningradi teel ühest raudteejaamast ostetud pesemata pirni süües. Ta suri 16. septembril 1925 Leningradis kõhutüüfusesse valesti tehtud meditsiiniliste protseduuride tõttu. Maeti Vassili saarel Smolenka õigeusu kalmistule.

1931. aastal anti Fridmanile postuumselt Lenini preemia.

## Teadustöö
Fridmani uurimistöö hõlmas dünaamilise meteoroloogia, turbulentsiteooria, kokkusurutava vedeliku hüdrodünaamika, atmosfäärifüüsika ja kosmoloogiaga seotud probleeme. Aastatel 1922–1924 leidis ta mittestatsionaarsed lahendused Einsteini võrranditele, mis tõestavad mittestatsionaarse (paisuva) universumi olemasolu; see tulemus moodustab nüüdisaegse kosmoloogia aluse.

## Viited
LSAT (kuulipilduja)

**LSAT** on Ameerika Ühendriikide samanimelise relvastusuuendusprogrammi raames välja töötatud kergekuulipilduja prototüüp. Eesmärk oli konstrueerida Ameerika Ühendriikide sõjaväele kergem, kuid siiski töökindel kuulipilduja. 

Programm käivitati 2004. aastal ning peale kergekuulipilduja LSAT prooviti selle raames arendada ka muid kergemaid käsitulirelvi ja kergemat laskemoona.

## Vaata ka
* True Velocity RM338
* MR-C
* Heckler & Koch G11
* M249 (kuulipilduja)
* M240 (kuulipilduja)

## Viited
Fridmani preemia

**Fridmani preemia** (vene keeles Премия имени А. А. Фридмана) on Venemaa Teaduste Akadeemia teadusauhind, mida antakse välja iga kolme aasta järel silmapaistvate kosmoloogia- ja gravitatsioonialaste teadusuuringute eest. Taasasutati 1993. aastal.

Auhind on nimetatud Aleksandr Fridmani järgi. 

Aastatel 1972–1990 andis samanimelist auhinda välja NSV Liidu Teaduste Akadeemia, kuid seda tööde eest meteoroloogias ja atmosfääriteadustes. Ka Venemaa TA 1993. aastal antud auhind oli atmosfääriteaduste valdkonnas.

## Laureaate
*1996 – Aleksei Starobinski (tööde tsükli eest, mis käsitlevad de Sitteri (inflatsiooni) staadiumi teooriat varases universumis ja selle vaatluslikke ilminguid)
*1999 – Valeri Rubakov ja Vadim Kuzmin (tööde tsükli "Universumi barüoni asümmeetria kujunemine" eest)
*2002 – Rašid Sjunjajev ja Jakov Zeldovitš (tööde tsükli "Kosmilise mikrolaine-taustakiirguse heleduse vähendamise efekt galaktikaparvede suunas" eest)
*2014 – Igor Novikov (tööde tsükli eest, mis käsitlevad paisuva Universumi protsesside analüüsimist, kvasarite parameetrite määramist ja mustade aukude füüsikat)
*2017 – Igor Tkatšov, Andrei Barvinski ja Aleksandr Kamenštšik (tööde tsükli "Uued suunad varajase ja kaasaegse Universumi kosmoloogias" eest)
*2020 – Vladimir Kurt (tööde tsükli "Vesiniku rekombinatsioon kuuma Universumi mudelis" eest)

## Viited
Roger McGuinn

**James Roger McGuinn** (tuntud ka kui **Jim McQuinn**; sündinud 13. juulil 1942 Chicagos, Illinoisis) on USA muusik. Ta on eelkõige tuntud  folkroki ansambli The Byrds endise kitarristi, laulja ja liidrina.

McGuinn oli The Byrdsi ainus püsiv liige kogu selle tegevuse ajal aastatel 1964–1973. The Byrdsis arendas McGuinn välja kaks uuenduslikku ja väga olulist elektrikitarrimängu stiili, milleks olid *[[jangle]]* ja John Coltrane'i *[[free jazz]]*ilikku saksofonimängu jäljendav stiil.

Pärast The Byrdsi laialiminekut alustas McGuinn soolokarjääri. Tema omanimeline debüütalbum ilmus 1973. aastal. 1977. aastal moodustas McGuinn koos kahe teise The Byrdsi varasema liikmega ansambli McGuinn, Clark & Hillman, mis silmapaistvat edu ei saavutanud. Pärast seda, kui Gene Clark ansamblist 1979. aastal üha süveneva narkootikumide sõltuvuse ja halveneva vaimse tervise tõttu lahkus, tegutsesid McGuinn ja Chris Hillman duona. Hiljem osales McGuinn The Byrdsi taasühinemistel aastatel 1989–1991 ja aastal 2000.

1991. aastal võeti ta The Byrdsi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.

## Stuudioalbumid
* "Roger McGuinn" (1973)
* "Peace on You" (1974)
* "Roger McGuinn & Band" (1975)
* "Cardiff Rose" (1976)
* "Thunderbyrd" (1977)
* "Back from Rio" (1991)
* "Limited Edition" (2004)
* "CCD" (2011)
* "Sweet Memories" (2018)
* "Merry Christmas" (2020)
Wyatt Kaiser

**Wyatt Kaiser** (sündinud 31. juulil 2002 Andoveris, Minnesotas) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Chicago Blackhawks.

Ta kuulus oma kodulinnas Andoveri keskkooli jäähokivõistkonda. Seejärel mängis ta aastatel 2020–2023 Minnesota Duluthi ülikooli jäähokimeeskonnas.

2020. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i ''draft''is 81. valikuna. 2023. aasta märtsis sõlmis ta Blackhawksiga kolmeaastase lepingu. Ta pääses kohe Blackhawski meeskonda ning tegi NHL-is debüüdi 18. märtsil mängus Arizona Coyotesi vastu. 28. märtsil sai ta mängus Dallas Starsi vastu kirja oma esimese söödupunkti, kui andis väravasöödu Tyler Johnsonile. Esimesel hooajal sai NHL-is üheksa mänguga kirja kolm väravasöötu. Oma kolmandal hooajal NHL-is asus Kaiser mängima Blackhawksi esimeses kaitsepaaris koos Seth Jonesiga ning lõi 5. jaanuaril 2025 mängus New York Rangersi vastu oma esimese värava NHL-is.

2022. aastal osales Kaiser USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali. Viie mänguga sai Kaiser turniiril kirja kaks väravat ja ühe väravasöödu.

Tema vanaisa Blane Comstock kuulus 1976. aasta taliolümpiamängudel USA jäähokikoondisse. Kaiseri noorem õde Madison Kaiser mängib jäähokit Minnesota ülikoolis.

## Viited

## Välislingid
* Wyatt Kaiser NHL.com lehel
* Wyatt Kaiser hockeydb.com lehel
Armukelm

**"Varastatud lootus: Armukelm"** on Eesti psühholoogiline draamasari, mis põhineb tõestisündinud lugudel. Stsenaariumi tootis 2022. aastal Levila oma kuuldemängu jaoks, kuid projekt jäi rahapuudusel seisma. Stsenaarium anti edasi Elisa Eestile ja Eesti Telefilmile, kelle koostöös valmis loo põhjal telesari, mis esilinastus 2024. aastal Pimedate Ööde Filmifestivalil (PÖFF). Sari jõudis vaatajateni Elisa Huubi voogedastusplatvormil 1. jaanuaril 2025 ning alates 2025. aasta sügisest on see vaadatav ka Jupiteris.

## Sisututvustus
Seriaal jutustab loo armukelmist ja tema ohvriteks sattunud naistest, kes peavad kõik vaatamata mineviku haavadele leidma viisi, kuidas edasi liikuda. See pole aga sugugi lihtne ja nii käivitub sündmuste jada, mis on täis nii pettust, viha ja salakavalust, kui ka armastust ja uskumatuid pöördeid.

## Osatäitjad

* Märt Avandi – Tarmo
* Tiina Tauraite – Mariliis
* Mirtel Pohla – Eleri
* Liina Vahtrik – Signe
* Indrek Sammul – Peeter
* Gert Raudsep – Gunnar
* Grete Jürgenson – Mari
* Saamuel Pilpak – Villem
* Karl Rõigas – Henry
* Helgi Sallo – Maimu, Signe ema
* Jüri Lumiste – Eleri isa
* Anne Türnpu – uurija Põldmaa
* Rita Rätsepp – kliiniline psühholoog
* Helena Merzin – vale-notar

## Viited
Journal of Experimental and Theoretical Physics

**Journal of Experimental and Theoretical Physics** (vene keeles Журнал Экспериментальной и Теоретической Физики; lühend *JETP*) on eksperimentaal- ja teoreetilise füüsika eelretsenseeritud tekste avaldav teadusajakiri Venemaal.

Ajakiri ilmub samaaegselt nii vene kui inglise keeles. Väljaandja kirjastus Nauka.

Samanimeline ajakiri ilmus ka Nõukogude Liidus – vene keeles alates 1931. aastast; inglise keelde hakati tõlkima 1955. aastal. Samal aastal sai ajakirja peatoimetajaks Pjotr Kapitsa, kes jäi toimetuse etteotsa kuni oma  elu lõpuni.
Journal of Cosmology and Astroparticle Physics

**Journal of Cosmology and Astroparticle Physics** on kosmoloogia ja astroosakestefüüsika eelretsenseeritud tekste avaldav elektrooniline teadusajakiri.

Ajakiri asutati 2003. aastal. Ilmub inglise keeles. Väljaandja IOP Publishing.

Ajakirja peatoimetaja Vjatšeslav Muhhanov.

## Välislingid
Koduleht
M240

**M240** on Ameerika Ühendriikide täiskuulipilduja. See on koopia Belgia kuulipildujast FN MAG, lindiltlaetav, gaasiga ümberlaadiv ning kasutab laskemoona 7.62×51mm NATO.

M240 on Ameerika Ühendriikide relvajõududes kasutusel olnud alates 1970. aastatest. Seda kasutatakse nii jalaväeüksustes kui ka maa-, õhu ja veesõidukitel. Kuigi see on paljudest teistest sama klassi relvadest raskem, hinnatakse selle töökindlust, lisaks on boonuseks asjaolu, et tegu on mitme NATO riigi standardrelvaga. Seda toodab ettevõte FN America, mis on Belgia relvatootja FN Herstali tütarettevõte.

## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kirjandus
* 
* 

## Viited
M249

**M249 SAW** (inglise keeles *Squad Automatic Weapon* (*Jao Automaatrelv*)) on Ameerika Ühendriikide kergekuulipilduja. See on variant Belgia relvatootja FN Herstali kuulipildujast FN Minimi.

Relva toodab FN Herstali Ameerika Ühendriikide tütarettevõte FN Manufacturing LLC ning see on Ameerika Ühendriikide sõjaväes laialdases kasutuses. M249 võeti kasutusse 1984. aastal, kui tekkis probleem jaotaseme tulevõimekusega. Relval M249 SAW on kuulipilduja tulevõime, kuid samas on see kerge ja täpne nagu tavaline automaatrelv.

M249 SAW ümberlaadimine toimib gaaside jõul. Selle vintrauda on ülekuumenemise korral võimalik kiiresti välja vahetada ning harkjala saab vajadusel kokku panna (võimalik on kasutada ka kolmjalga M192). Tavaliselt kasutatakse seda lindiga või suure salvega, kuid tehniliselt saab kasutada ka STANAG-salvega (nagu automaadid M16 ja M4.

2022. aastal valis Ameerika Ühendriikide maavägi M249 järeltulijaks Šveitsi ettevõtte SIG Sauer konstrueeritava kuulipilduja XM250.

## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vaata ka
* Kuulipildujate loend
* Daewoo Precision Industries K3
* Heckler & Koch MG4
* IMI Negev
* PKM
* RPL-20
* Ultimax 100

## Viited
AMR-2

**AMR-2** on Hiina materjalivastane vintpüss. See võeti kasutusse 2000. aastate alguses ning seda tootab ettevõtte China South Industries Group filiaal. Relv kasutab laskemoona 12.7 × 108 mm, mida mahub selle salve korraga 5 padrunit. Ümberlaadimine toimub käsitsi. Tagasilöögi pehmendamiseks on püssil suur suudmepidur. 

## Kasutajad
* 

## Viited
Daškov

**Daškov** on aadlisuguvõsa nimi:
*Daškov, tatarlasest Dašekist põlvnenud aadlisuguvõsa
*Daškov, Rjurikust põlvnenud vürstisuguvõsa
Rahvusooper Estonia poistekoori meeskvintett

**Rahvusooper Estonia Poistekoori Meeskvintett** on 2017. aastast Eestis tegutsev meesvokaalansambel. Ansambli suurimaks inspiratsiooniks on 1960. aastatel tegutsenud Eesti Raadio meeskvartett.

## Koosseis
2025. aasta seisuga on Rahvusooper Estonia Poistekoori Meeskvinteti koosseisus neli liiget (sulgudes märgitud liitumisaasta):
* Artjom Pahhomov – I tenor (2017)
* Matthias Merelaine – II tenor (2017)
* Fred Laansalu – bariton (2023)
* Silver Robin Marimäe – bass (2022)

Meeskvinteti juhendaja, klaverisaatja ja seadete autor on Riivo Jõgi.

## Ajalugu
Ansambel loodi 2017. aastal Rahvusooper Estonia poistekoori kõrvale dirigent Hirvo Surva algatusel. Esimest korda astus ansambel publiku ette 2018. aasta kevadel, kui osaleti Alo Mattiisenile pühendatud muusikapäevade raames toimunud vokaalansamblite konkursil.

2021. aastal andis ansambel välja debüütalbumi "Esimene". Esitluskontserdid toimusid sama aasta sügisel Tallinnas ja Tartus.

Meeskvintett on olnud 2024. aasta augustis toimunud kontserdisarja "Viru Laul 24" üks peaesinejaid.

## Tunnustus
### Konkursiauhinnad
* 2018 – *Grand Prix*, XXII üleriigiline vokaalansamblite konkurss
* 2019 – *I koht* (kuni 26-aastased), XXIII üleriigiline vokaalansamblite konkurss
* 2020 – *Grand Prix*, XXIV üleriigiline vokaalansamblite konkurss

## Diskograafia
* "Esimene" (2021)

## Viited

## Välislingid
* Võimas Viru Laul; ERR, 18. august 2024
* Estonia poistekoori meeskvintett | (nendest) narkootikumidest ei tea me (küll) midagi ERR, 26. märts 2024 / YouTube
* Elmari hommikujutt: Rahvusooper Estonia Poistekoori Meeskvintett koos LIVE lauluga; Raadio Elmar, 28. juuni 2021
* Emadepäevakingitus Rahvusooper Estonia poistekoori meeskvinteti poolt! | “Hommik Anuga” ERR, 8. mai 2021
* Raadioteatri 93. sünnipäeva tähistamine ja näitlejapreemia üleandmine; ERR, 13. aprill 2021
* RO Estonia Poistekoori Meeskvintett "Klassikatähtedes"; ERR, 15. september 2020
Heckler & Koch MG4

**Heckler & Koch MG4** (ka **HK123**) on Saksa kergekuulipilduja. See kasutab lindilt laetavat laskemoona 5,56×45mm NATO ja seda toodab ettevõte Heckler & Koch. Relv konstrueeriti 1990. aastate lõpus ning jõudis avalikkuse ette 2001. aastal. Jaotasemel asendati Saksa sõjaväes sellega 7.62×51mm NATO täiskuulipilduja MG3, muudes rollides sai sellest MG3 tugirelv. Lisaks kuulub see Puma lahingumasina relvastusse. Üldiselt on tegu võrdlemisi kerge kuulipildujaga, mis peaks olema töökindel ka rasketes oludes ning erinevate tootjate laskemoonaga.

## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vaata ka
* Heckler & Koch MG5
* FN Minimi
* IMI Negev
* Daewoo Precision Industries K3
* Ultimax 100
* RPL-20
* XM250

## Välislingid
* Koduleht
Jørgen Strand Larsen

**Jørgen Strand Larsen** (sündinud 6. veebruaril 2000 Haldenis) on Norra jalgpallur, kes mängib ründaja või parema äärepoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Norra jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Norra klubis Sarpsborg, mille meeskonnas debüteeris Norra kõrgliigas 2017. aasta mais. Seejärel oli ta ühe hooaja laenul AC Milani noortesüsteemis. Sarpsborgi meeskonnas lõi ta Norra kõrgliigas esimese värava 14. aprillil 2019 mängus Lillestrømi vastu. 2019. aastal lõi ta Norra kõrgliigas 23 mängu peale kokku neli väravat.

2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Groningen. Esimesel hooajal lõi ta Hollandi kõrgliigas 9 ja teisel hooajal 14 väravat.

2022. aasta augustis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Celta de Vigo. Hispaania kõrgliigas lõi ta esimese värava 13. jaanuaril 2023 mängus Villarreali vastu. Hooajal 2023/24 oli ta Celta de Vigo suurim väravalööja Hispaania kõrgliigas (13 väravat).

2024. aasta juulis siirdus ta laenule Wolverhampton Wanderersi, kellel on kohustus laenulepingu lõppedes Larseni mängijaõigused päriseks osta. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 25. augustil 2024 mängus Chelsea vastu.

Norra jalgpallikoondises debüteeris Larsen 18. novembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Austria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2023 sõprusmängus Jordaania vastu.

## Viited

## Välislingid
* Profiil Wolverhampton Wanderers F.C. kodulehel
1. järgu sõjaväeinsener

**1. järgu sõjaväeinsener** (vene keeles военинженер 1-го ранга) oli Punaarmees aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste insenertehniliste töötajate juhtivkoosseisule. 

1. järgu sõjaväeinsenerist kõrgem auaste oli brigaadisõjaväeinsener ja madalam auaste oli 2. järgu sõjaväeinsener. 

Nõukogude armees vastas 1. järgu sõjaväeinsenerile alampolkovniku auaste.

## 1. järgu sõjaväeinsenere
*Paul Oras, mereväelane, mehaanikainsener ja diplomaat
Austraalia jäähokikoondis

**Austraalia meeste jäähokikoondis** esindab Austraaliat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

Austraalia koondis on osalenud taliolümpiamängudel korra, 1960. aastal.

Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Austraalia koondis 2025. aasta seisuga II divisjoni A-gruppi (4. tugevustase).

2024. aasta mai seisuga oli Austraalia koondis maailma koondiste rankingus 35. kohal.

## Viited

## Välislingid
* https://www.iha.org.au/
Marcel Grossmanni auhind

**Marcel Grossmanni auhind** (inglise keeles *Marcel Grossmann Awards*) on Rahvusvahelise Relativistliku Astrofüüsika Keskuse (peakorter Roomas) teadusauhind, mida antakse välja iga kolme aasta järel silmapaistvate gravitatsiooni- ja astrofüüsikaalaste uuringute eest.

Igal väljaandmise korral valitakse auhinna saamiseks üks kuni kaks institutsiooni ja kaks kuni kuus teadlast.

Auhind on nimetatud Šveitsi matemaatiku, ETH Zürichi professori Marcel Grossmanni (1878–1936) järgi. Esimest korda jagati auhindu 1985. aastal.

Auhinnasaajate seas on ka Jaan Einasto, kellele anti Marcel Grossmanni auhind "teedrajava panuse eest tumeaine ja kosmilise võrgustiku avastamisel ning teadustöö edendamise eest ajaloolises Tartu Observatooriumis".

## Laureaate
*1985 – Abdus Salam
*1985 – Vatikani observatoorium
*1988 – John Archibald Wheeler
*1991 – Stephen Hawking
*1994 – Subrahmanyan Chandrasekhar
*1994 – Space Telescope Science Institute
*1997 – Francis Everitt
*1997 – Tullio Regge
*2000 – Roger Penrose
*2000 – Riccardo Giacconi
*2006 – George Coyne
*2006 – Roy Kerr
*2009 – Jaan Einasto
*2009 – Institut des hautes études scientifiques
*2012 – Vladimir Belinski ja Issaak Halatnikov
*2015 – Yang Zhenning
*2015 – Tsung Dao Lee
*2015 – Sachiko Tsuruta
*2015 – Yakov Sinai
*2015 – Martin Rees
*2015 – Euroopa Kosmoseagentuur
*2018 – Shing Tung Yau
*2018 – Rašid Sjunjajev
*2021 – Steven Weinberg
*2021 – Gerardus 't Hooft
*2021 – Max Planki Maavälise Füüsika Instituut
*2021 – Venemaa Teaduste Akadeemia Kosmoseuuringute Instituut
*2021 – Teadustootmiskoondis Lavotškin
*2024 – Victoria Kaspi

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
Leedu jäähokikoondis

**Leedu meeste jäähokikoondis** esindab Leedut jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Leedu koondis 2025. aasta seisuga I divisjoni B-alagruppi (3. tugevustase).

2024. aasta mai seisuga oli Leedu koondis maailma koondiste rankingus 25. kohal.

## Tuntumad mängijad

*Darius Kasparaitis
*Dainius Zubrus
*Mantas Armalis

## Viited

## Välislingid
* https://www.hockey.lt/
A14

**A14**, tuntud ka kui **Aadria mere kiirtee** (Autostrada Adriatica) on põhja-lõunasuunaline Itaalia kiirtee Bolognast Tarantoni. Pikkusega 743 kilomeetrit on see Itaalia pikkuselt teine kiirtee A1 järel. Tee on osa Euroopa teedest E45 (Bolognast Cesenani), E55 (Cesenast Barini) ja E843 (Barist Tarantoni). Alates Riminist kuni Molise/Puglia maakondade piirini kulgeb kiirtee valdavalt piki Aadria mere rannikut.

Kiirtee saab alguse Bolognast läänes Zola Predosa linnas, kui eraldub kiirteest A1. Teele jäävad suurematest linnadest Ravenna, Forlì, Cesena, Rimini, Pesaro, Ancona, Pescara/Chieti, Foggia, Barletta/Andria/Trani ja Bari. Tee lõppeb Tarantost 20 km loodes Massafra linnas, suubudes riigimaanteele SS7 Via Appia.

Kiirtee moodustab kolm endist kiirteeprojekti: Bologna–Canosa; Canosa–Bari lõik oli varem osa Napoli–Bari kiirteest (A17) ja Bari–Taranto lõik on osa planeeritud Bari–Taranto–Sibari teest.

Esimene teelõik Canosast Barisse (62 km) avati liiklusele 4. aprillil 1966; 7. juulil Bologna–Cesena lõik (100 km), kuu aega hiljem ka 28 km pikendus Cesenast Riminini. 16. novembril 1968 avati Rimini–Pesaro lõik (28 km), 31. mail 1969 Pesaro–Ancona (75 km), 4. novembril Pescara–Vasto (80 km).

2. mail 1972 avati Foggia–Canosa lõik (57 km), 14. märtsil 1973 ühendati teelõigud omavahel, kui avati korraga Ancona–Pescara (135 km) ja Vasto–Foggia (110 km) lõigud. Pärast seda liideti Canosa–Bari lõik tee koosseisu ja Napoli–Canosa lõik sai uueks numbriks A16; senine teetähistus A17 kustutati, kuna 17 on Itaalias ebausust tingitud halva õnne arv.

Bari–Taranto teelõigu (72 km) ehitust alustati detsembris 1971, see avati liiklusele 6. detsembril 1975.

Bolognast Civitanova Marcheni on tee kuuerealine (kolm rada ühes suunas), edasi neljarealine.

## Viited
Rumeenia jäähokikoondis

**Rumeenia meeste jäähokikoondis** esindab Rumeeniat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

Rumeenia koondis on osalenud neljadel taliolümpiamängudel, viimati 1980. aastal.

Jäähoki maailmameistrivõistlustel on parimaks kohaks olnud seitsmes 1947. aastal. Kõrgeimas divisjonis osales Rumeenia koondis viimati 1977. aastal.

Maailmameistrivõistlustel kuulub Rumeenia koondis 2025. aasta seisuga I divisjoni A-gruppi (2. tugevustase).

2024. aasta mai seisuga oli Rumeenia koondis maailma koondiste rankingus 23. kohal.

## Viited

## Välislingid
* https://www.rohockey.ro/
Hispaania jäähokikoondis

**Hispaania meeste jäähokikoondis** esindab Hispaaniat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Hispaania koondis 2025. aasta seisuga I divisjoni B-gruppi (3. tugevustase).

2024. aasta mai seisuga oli Hispaania koondis maailma koondiste rankingus 30. kohal.

## Viited

## Välislingid
* https://www.rfedh.es/
Hollandi jäähokikoondis

**Hollandi meeste jäähokikoondis** esindab Hollandit jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

Hollandi koondis on ainsal korral osalenud taliolümpiamängudel 1980. aastal. Järgmisel aastal osales Hollandi maailmameistrivõistluste kõrgdivisjonis, kuid seal kaotati kõik mängud ja langeti madalamasse divisioni.

Jäähoki maailmameistrivõistlustel kuulub Hollandi koondis 2025. aasta seisuga II divisjoni (4. tugevustase).

2024. aasta mai seisuga oli Hollandi koondis maailma koondiste rankingus Eesti ja Hispaania vahel 29. kohal.

## Viited

## Välislingid
* https://www.ijshockeynederland.nl/
Kuke tänav (Tallinn)

**Kuke tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Maakri asumis.

Kuke tänav algab Maakri tänavalt, ristub Lennuki tänavaga ja lõpeb Lauteri tänaval. Kuke tänav on enam-vähem idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 225 meetri pikkune.

Kuke tänav on nime saanud 23. veebruaril 1882. Tänava saksakeelne nimi on *Hahnstrasse* ja venekeelne Петушья улица. Tänava esialgne nimi oli Väike-Maakri tänav, mis nimede fikseerimisel muudeti Kuke tänavaks.

## Viited
Diviisikomandör

**Diviisikomandör** (vene keeles комдив) oli Punaarmees aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste kõrgemale juhtivale koosseisule. 

Diviisikomandörist kõrgem auaste oli korpusekomandör ja madalam brigaadikomandöri auaste. Sõjalaevastikus vastas diviisikomandörile 2. järgu flagmani auaste.

1940. aasta mais kehtestati sõjaväe kõrgemale juhtivale koosseisule kindralite ja admiralide auastmed. Sellega seoses anti diviisikomandöritele ümberatesteerimisel reeglina kindralmajori auaste.

## Diviisikomandöre
*Aleksander Inno 
*Jean Laur (1893–1938; sündinud Võnnu kreisis)
*Johannes Raudmets 
*Jānis Rinks

## Vaata ka
*Diviisikomissar
Korpusekomandör

**Korpusekomandör** (vene keeles комкор) oli Punaarmees aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste kõrgemale juhtivale koosseisule. 

Korpusekomandörist kõrgem auaste oli 2. järgu armeekomandör ja madalam diviisikomandöri auaste. Sõjalaevastikus vastas korpusekomandörile 1. järgu flagmani auaste.

1935. aastal anti korpusekomandöri auaste 59 sõjaväelasele. Neist märkimisväärne osa järgnevail aastail represseeriti. Kokku anti aastatel 1935–1940 korpusekomandöri auaste 146 sõjaväelasele.

1940. aasta mais kehtestati sõjaväe kõrgemale juhtivale koosseisule kindralite ja admiralide auastmed. Sellega seoses anti korpusekomandöritele ümberatesteerimisel reeglina kindralleitnandi, üksikutel juhtudel ka armeekindrali (Georgi Žukov) ja kindralmajori (kuuele korpusekomandörile) auaste.

## Korpusekomandöre
*Grigori Kulik (1935)
*Jānis Lācis (1935)
*Semjon Timošenko (1935)
*Semjon Uritski (1935)
*Robert Eideman (1935)
*Dmitri Pavlov (1937)
*Jakov Smuškevitš (1937)
*Filipp Golikov (1938)
*Grigori Štern (1938)
*Ivan Konev (1938)
*Kirill Meretskov (1938)
*Matvei Zahharov (1939)
*Vassili Tšuikov (1939)
*Georgi Žukov (1939)
*Nikolai Vatutin (1939)
*Andrei Jerjomenko (1939)
*Vassili Sokolovski (1939)
*Ivan Maslennikov (1940)
*Pavel Rõtšagov (1940)
*Pavel Žigarev (1940)

## Vaata ka
*Korpusekomissar
*Korpusearst
*Korpuseinsener
Elmar Paulman

** Elmar Paulman** (vene keeles *Паульман, Эльмар Иванович*; 23. november 1919 Tšernjovo küla, Oudova maakond Pihkva kubermang – 12. juuli 1992 Tallinn) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor). 

## Elulugu
Elmar Paulman sündis 1919. aastal Pihkva kubermangus Oudovo maakonnas Tšemjovos. 

Lõpetas kaubandusinstituudi ja Leningradi 3. suurtükiväekooli. Teises maailmasõjas osales Moskva kaitselahingutes 779. suurtükiväepolgu 8. patarei komandorina ja alates 1942. aastast teenis Punaarmees loodud Eesti rahvusväeosades (300. laskurpolgus ja 141. üksikus miiniheitjadivisjonis). Osales suurtükipatareikomandörina Velikije Luki ja 1944. aasta kevadel Punaarmee Narva lahingus. Teenistuses tõusis patareikomandörist, 8. Eesti laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 23. suurtükiväepolgu divisjonikomandöriks ja polgukomandöri asetäitjaks. 

Teise maailmasõja järel oli ta 1951–1956 NSV Liidu relvajõude Nõukogude Armees 118. Kaardiväe Eesti Laskurdiviisi polgukomandör. 

Alates 1957. aastast töötas tsiviilkaitse alal ning oli aastatel 1964–1976 oli Eesti NSV Tsiviilkaitse Staabi ülem. 

Elmar Paulman suri 12. juulil 1992. aastal Tallinnas ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Isiklikku
Paulmanid olid pärit Pihkva kubermangus Oudova maakonnast, Elmari vanem vend Fjodor Paulman (1911–1981) oli samuti  Nõukogude Liidu sõjaväelane (kaadriväepolkovnik), noorem vend Robert Paulman õppis õigusteadust ja töötas hiljem prokurörina.

## Viited

## Kirjandus
*Harri Jõgi, “Eesti soost kindralid. Teatmik”, Kirjastus Sisekaitseakadeemia, 1999, lk 34

## Välislingid
* Paulmann, Elmar – kindralmajor, Eesti NSV Tsiviilkaitse staabiülem, Fotis EFA.252.0.71504
Cosmic Background Explorer

**Cosmic Background Explorer** (akronüüm **COBE**) oli NASA satelliit, mis töötas aastatel 1989–1993. Selle eesmärk oli uurida kosmilist mikrolaine-taustkiirgust Universumis ja teha mõõtmisi, mis aitaksid kujundada arusaamist kosmosest.

COBE mõõtmised andsid kaks peamist tõendit, mis toetasid Universumi Suure Paugu teooriat: et kosmilisel taustkiirgusel (CMB) on peaaegu täiuslik musta keha spekter ja et sellel on väga nõrk anisotroopia. 

Kaks COBE juhtivat uurijat George F. Smoot ja John C. Mather said 2006. aastal projekti kallal tehtud töö eest Nobeli füüsikaauhinna.
Daškov (aadlisuguvõsa)

**Daškov** (vene keeles *Дашков*, saksa keeles *Daschkow*) oli tatari päritolu Venemaa aadlisuguvõsa.

## Suguvõsa liikmeid
*Avksenti Jakovlevitš Daškov (suri pärast 1616), vojevood
*Pjotr Grigorjevitš Daškov (suri pärast 1627), mõisaomanik, vojevood
*Jakov Aksentjevitš Daškov (suri pärast 1638), vojevood, diplomaat
*Andrei Jakovlevitš Daškov (suri pärast 1702), stolnik, duuma-aadlik, vojevood, kohtunik
*Vassili Jakovlevitš Daškov (suri pärast 1679), stolnik, duuma-aadlik, vojevood, kohtunik

## Kirjandus
**Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel)*. 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 274.
*Долгоруков, Пётр Владимирович. *[[Rossiiskaja rodoslovnaja kniga|Российская родословная книга]]*. Частъ четвертая. Санктпетербургь: Въ типофрафий III Отделения Сов. Е. И. В. Канцелярий, 1857. Lk 382−384 https://runivers.ru/bookreader/book58509/#page/382/mode/1up.
*Руммель, Витольд. *Родословныи сборник русских дворянских фамилии*. Томь I. С.-Петербург: Издание А. С. Суворина, 1886. Lk 223−233 https://runivers.ru/bookreader/book10055/#page/229/mode/1up.

## Välislingid
*Daškovi suguvõsa Rjazani liini genealoogia saidil 62info.ru
*Daškovi suguvõsa genealoogiline tabel saidil rgfond-ru.1gb.ru
Idaenam

**Idaenam** (korea 이대남), lühendatud versioon sõnast *Isipdaenamsung* (이십대남성; *kahekümnendates eluaastates mees*) on Lõuna-Koreas kasutatav termin nooremate meessoost valijate kohta, kes on antifeministlike kalduvustega.

Idaenami vastandiks on *[[Idaenyo]]* (이대녀), mis on lühendiks *Isipdaeyosung*-ist (이십대여성; *kahekümnendates eluaastates naine*).

Terminit *idaenam* hakati esimest korda kasutama 2018. aastal pärast president Moon Jae-ini esimese ametiaasta täitumist, kui tema toetushinnangud hakkasid langema. Ilmsiks tuli suur soolõhe – kahekümnendates eluaastates meeste seas oli Mooni toetus alla 30%, mis oli soo ja vanusegruppide lõikes kõige madalam, madalam isegi vägagi konservatiivsete üle 60-aastaste seas (mehed 34,9%, naised 37,5%); seevastu kahekümnendates eluaastates naiste seas oli Mooni toetus – 63,5% – kõige kõrgeim. Kahekümnendates eluaastates meeste hulgas oli suur antipaatia Mooni poliitika vastu.

Idaename iseloomustab tugev feminismivastasus; neid on võrreldud "vihaste noorte meestega" (*angry young men*) Susan Faludi 1991. aasta raamatus "Tagasilöök". 2021. aastal Korea Riikliku Inimõiguste Komisjoni korraldatud küsitluse kohaselt olid 70% kahekümnendates eluaastastes meestest naiste suhtes *affirmative actioni* rakendamise vastu ja pidasid sookvoote diskrimineerivaks. Lisaks on kahe-kolmekümnendates eluaastastes mehed Lõuna-Koreas palju vähem vastuvõtlikumad LGBT-õigustele kui nelja-viiekümnendates eluaastates mehed, kuid samas rohkem kui üle 60-aastased.

Poliitikas lõi *Idaenami* fenomen esimest korda välja 7. aprillil 2021 toimunud Souli linnapea valimistel, mille võitis konservatiivse Rahva Võimu Partei (PPP) kandidaat, endine linnapea Oh Se-hoon. Arvamusküsitluse põhjal oli Ohi toetus 18–29-aastaste meeste seas 72,5%, mis oli madalam vaid üle 60-aastaste naiste omast (73,3%), aga ka kõrgem kui üle 60-aastaste meeste hulgas (70,2%). Samas 18–29-aastased naised hääletasid napilt Demokraatliku Partei (DPK) kandidaadi Park Young-suni poolt (44% Ohi 40,9% vastu); ainult neljakümnendates eluaastates mehed olid rohkem Parki poolt (51,3%-45,8%).

Ka 2022. aasta presidendivalimistel tuli *Idaenami* fenomen esile: 18–29-aastased mehed hääletasid 58,7%–36,3% PPP kandidaadi Yoon Suk-yeoli poolt, naised aga 58,0%–33,8% DPK kandidaat Lee Jae-myungi poolt. Seekord oli PPP toetus 18–29-aastaste seas madalam kui üle 60-aastaste seas, kuna ka Lee oli mõneti feminismikriitiliste vaadetega. Ka paljud Lõuna-Korea parempoolsed poliitikud üritavad feminismikriitiliste vaatepunkte propageerides pretendeerida idaenamide häältele.

## Vaata ka

* incel
* manosfäär
* toksiline maskuliinsus

## Viited
Boriss Štern

**Boriss Jevgenjevitš Štern** (vene keeles Борис Евгеньевич Штерн; sündinud 15. septembril 1950 Murmanskis) on Venemaa astrofüüsik ja teaduse populariseerija.  

Pärast Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi lõpetamist (1973) asus Štern tööle Troitskis asuvasse
NSV Liidu Teaduste Akadeemia Tuumauuringute Instituuti (kus hiljem edutati juhtivteaduriks). 

1980. aastal kaitses ta kandidaaditöö "Исследование электромагнитных каскадов методом Монте-Карло для оптимизации детекторов нейтрино, электронов и γ-квантов". Alates 1999. aastast töötab ka Lebedevi Füüsikainstituudi astrokosmose keskuses. 

2005. aastal sai Štern füüsika-matemaatikadoktori kraadi (kaitstud väitekiri "Закономерности во временных свойствах, космологическая эволюция и функция светимости гамма-всплесков").

2011. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmete valimistel füüsikaosakonnas erialal "tuumafüüsika" esitas Venemaa Teaduste Akadeemia Tuumauuringute Instituudi teadusnõukogu Boriss Šterni kandidatuuri. Ta ei osutunud valituks.

## Teadustöö
Tema peamised uurimisvaldkonnad on kõrge energia astrofüüsika ja osakestefüüsika.

## Viited
Even Northug

**Even Northug** (sündinud 26. septembril 1995) on Norra murdmaasuusataja.

Ta võistles 2014. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, saades sprindisõidus üheksanda koha. U23 klassis võistles ta 2016. ja 2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, võites 2018. aastal sprindipronksmedali.

Maailmakarikavõistluste debüüdi tegi ta 2015. aasta märtsis Drammenis, sprindivõistlusel. Võisteldes vaid sprindis, kogus ta oma esimesed MK-punktid aasta hiljem Drammenis kaheksanda kohaga. 2018. aasta jaanuaris Dresdenis tuli ta kuuendaks. Oma esimese MK-võidu sai ta 2021. aasta detsembris Dresdenis paarissprindis koos Thomas Helland Larseniga.

Ta esindab spordiklubisid Mosvik IL ja Strindheim IL. Ta on suusatajate Petter Northugi ja Tomas Northugi noorem vend.

## Välislingid
*
Eino Ojastu

**Eino Ojastu** (aastani 1936 **Bogdanov**; 28. oktoober 1935 Tartu – 18. mai 2014 Tartu) oli Eesti kergejõustiklane ning spordi- ja haridustegelane.

Lõpetas 1954. aastal Tartu Raudteetranspordi Tehnikumi ja 1959. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) metsandusteaduskonna. 

Sportima hakkas 1948. aastal, esimene juhendaja oli Heldur Tüüts, põ­hiline treener oli Elmot Heido. 

Eesti NSV meistrivõistlustel võitis 16 aasta jooksul (1955–1971) üksikaladel 21 kulda: 400 m tõkkejooksus 11 (1955–1967), 400 m-s 4 (1958–1961), 100 m-s (1961) ja 200 m-s (1960) 1 ning sisevõistluste 600 m-s 4. Oli Eesti NSV meistreid ka 4 × 400 m (1967) ja 4 x 800 m (1957, 1959) teatejooksus. Püstitas üksikaladel 11 Eesti NSV rekordit: seitse 400 m tõkkejooksus ja neli rekordit 400 m-s. 15 korral oli rekordipüstitajaid ka teatejooksudes. Kuulus 55 korda Eesti NSV koondisse. 

Tuli 1958. aastal 400 m jooksus NSV Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel kolmandaks ja NSV Liidu ametiühingute meistrivõistlustel võitis esikoha.  

Töötas 1962–1963 EPA Spordiklubi juhatajana, 1963–1980 EPA matemaatikakateedri õppejõuna ning 1981–2001 16. kutsekeskooli Tartus (alates 1991 nimega Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskooli) direktorina. 

Oli aastatel 1976–1980 Tartu olümpiatugipunkti organiseerija ja treener. Kuulus Tööjõureservide tippjuhtkonda nii Eesti NSV kui ka NSV Liidu tasandil.

## Tunnustus
*1966 NSV Liidu meistersportlane
*1966 Kalevi auliige

## Isiklikku
Ta oli abielus kergejõustiklase ja spordipedagoogi Linda Ojastuga.

Poeg Aivar ja tütar Annely Ojastu on samuti olnud edukad kergejõustiklased. Tütar Anu Liiviste (sündinud Ojastu, aastatel 1995–2016 Öpik) on kurtide olümpiamängudelt ja maailmameistrivõistlustelt saanud kergejõustikus medaleid.

## Viited

## Välislingid
*
*Haud Tartu Maarja kalmistul