open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rohtaed

"**Rohtaed**" on Karl Ristikivi 1942. aastal ilmunud teos, millega autor lõpetas oma Tallinna triloogia. Romaan on eesti linnaharitlase kujunemislugu.

## Sisu
Juulius Kilimit on küla koolmeistri poeg. Pärast isa surma viib parema hariduse poole püüdlemine ta Tallinna. Ta võõrandub maainimestest. Romaani põhiosa moodustavad Juuliuse kolm elulõiku linnas: tema õpingud 19. sajandi lõpukümnendil, küpsusaastad ja vanaduspõli.

Ta rajab pere ning teist põlve haritlasest saab linna koolmeister. Kõik see tuleb aga kohusetundlikul ja põhimõttekindlal mehel läbi raskuste. Juulius vajab gümnaasiumi lõpetamiseks julgustust healt sõbralt. Koolmeistrina jääb tal isiksuse omadustest vajaka, et õpilasi oma ainet armastama panna. See muserdab teda ning ta kahtleb, kas ta üldse peaks õpetajaametit pidama. Tal on küll armastav naine, kuid ometi tuleb ta abielus ette nii teineteise mõistmatust kui ka armukadetsemist. Elu lõpuks loksub kõik enam-vähem paika, muu hulgas saab Juulius õpetajaametis suurema lugupidamise nii õpilastelt kui ka iseendalt.

Enne oma surma tõdeb Juulius järgmist:
Surnud 19. juunil

''Siin loetletakse 19. juunil surnud tuntud inimesi.
*1808 – Alexander Dalrymple, šotlasest Briti geograaf
*1820 – Joseph Banks, inglise loodusteadlane, botaanik ja teaduspatroon
*1844 – Étienne de Geoffroy Saint-Hilaire, prantsuse loodusteadlane ja -filosoof
*1867 – Maximilian, Mehhiko keiser
*1884 – Johann Gustav Droysen, saksa ajaloolane ja poliitik
*1919 – Petre P. Carp, Rumeenia poliitik
* 1919 – Mihhail Tswett, vene botaanik
*1923 – Aggio Bachmann, eesti lavastaja ja näitleja 
*1942 – Alois Eliáš, Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja poliitik
*1951 – Mihkel Pill, eesti sordiaretaja 
*1953 – Verner Trossi, Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane 
*1956 – Vladimir Obrutšev, vene geoloog, geograaf ja ulmekirjanik
*1957 – Arkaadi Uibo, eesti filosoof  
*1961 – Gustav Schädler, Liechtensteini pedagoog ja poliitik
*1964 – Antoni Kolczyński, Poola poksija
*1969 – Hilda Reimann, eesti näitleja
*1974 – Albrecht Põdrus, eesti tehnikateadlane
*1979 – Paul Kamm, eesti graafik
* 1979 – Alma Tamm, eesti koorijuht
*1984 – Harri Lehiste, eesti ajakirjanik ja humorist
*1985 – Maija Kristalinskaja, vene estraadilaulja
*1988 – Kaarel Söödor, eesti lavastaja ja näitleja  
*1989 – Betti Alver, eesti luuletaja
*1991 – Jean Arthur (Gladys Greene), USA filminäitleja 
*1993 – William Golding, inglise kirjanik, Nobeli kirjandusauhind 1983 
*2002 – Mare Põldmäe, eesti muusikateadlane ja ajakirjanik
*2006 – Priit Kolbre, Eesti diplomaat
*2009 – Tomoji Tanabe, jaapani pikaealine
* 2009 – Kalju Kiis, eesti keemik ja tehnikateadlane
*2013 – Gyula Horn, Ungari poliitik 
* 2013 – James Gandolfini, USA näitleja 
* 2013 – Vince Flynn, USA kirjanik, poliitiliste põnevike autor
*2014 – Valner Krinal, eesti majandusteadlane
*2020 – Carlos Ruiz Zafón, hispaania kirjanik ja stsenarist 
*2022 – Gennadi Burbulis, Nõukogude Liidu ja Venemaa poliitik
* 2022 – Artur Nilson, eesti metsateadlane
*2024 – Hagi Šein, Eesti ajakirjanik, meediajuht ja televisiooniõppejõud
*2024 – Osvald Praust, eesti insener
*2024 – Stefano Malinverni, itaalia jooksja, sprinter
*2024 – Tamara Abel, eesti pedagoog ja näitleja 
*2025 – Gailard Sartain, Ameerika Ühendriikide koomik, filmi- ja seriaalinäitleja
Coelophysis

***Coelophysis*** on monotüüpne perekond, kuhu kuulub liik *Coelophysis bauri*. Ta on üks maailma esimesi väikesi dinosaurusi.

## Välislingid
Veregrupid

**Veregruppide** eristamise aluseks on veres esinevad ained: antigeenid ja antikehad. Veregruppide antigeenid on punastes verelibledes, antikehad aga vereplasmas. Siiani on teada rohkem kui 17 veregrupisüsteemi, millest igaühes on palju erinevaid antigeene. Veregrupp on pärilik ja elu jooksul see ei muutu. Võib julgesti väita, et ei ole maailmas kaht inimest täiesti kokkulangeva veregruppide pildiga. Seepärast peab enne iga vereülekannet sooritama seroloogilised sobivusproovid doonori ja patsiendi verega. Sel puhul segatakse omavahel kokku haige seerum ja doonori punased verelibled. Kui tekib punaste vereliblede kokkukleepumine, on doonori veri haigele ülekandeks sobimatu.

## AB0-süsteem

Vereülekande seisukohalt kõige tähtsam on AB0-süsteem. AB0-süsteemi antigeene on kaks – antigeen A ja antigeen B. Veregrupp AB0-süsteemis sõltub sellest, milline antigeen on punastel verelibledel.

On neli võimalust:
# punastel verelibledel on antigeen A, siis on veregrupp A;
# punastel verelibledel on antigeen B, siis on veregrupp B;
# punastel verelibledel on antigeen A ja B, siis on veregrupp AB;
# punastel verelibledel pole antigeeni A ega B, siis on veregrupp 0-

Esimese eluaasta jooksul moodustuvad veres AB0-antikehad puuduva antigeeni vastu.
*Inimesel veregrupiga A on antikehad antigeen B vastu, neid nimetatakse anti-B antikehadeks.
*Inimesel veregrupiga B on antikehad antigeen A vastu, neid nimetatakse anti-A antikehadeks.
*Inimesel veregrupiga AB antikehad puuduvad.
*Inimesel veregrupiga 0 on antikehad antigeenide A ja B vastu, neid nimetatakse anti-A ja anti-B antikehadeks.
Vereülekande puhul peab jälgima, et patsient saaks sellist verd, mille vastu tal antikehi ei ole. Vastasel juhul tekib antigeen-antikeha reaktsioon, mis viib ülekantud punaliblede lõhustumisele.

## Reesussüsteem
Reesussüsteem ehk Rh-süsteem on teine vereülekande seisukohalt väga oluline süsteem. Tänapäeval tuntakse üle 40 erineva Rh-süsteemi antigeeni. Olulisemad nendest on D-, C-, E-, c- ja e-antigeen. D-antigeen on Rh-süsteemi kõige tähtsam antigeen, mille esinemise järgi punastes verelibledes jagunevad inimesed:

#Rh-positiivsed (punastes verelibledes on D-antigeen);
#Rh-negatiivsed (punastes verelibledes puudub D-antigeen)-

Eestis on elanikkonnast umbes 83% Rh-positiivsed, ülejäänud 17% on Rh-negatiivsed. Vereülekande puhul tuleb alati jälgida, et D-negatiivne haige saaks D-negatiivse doonori vere, sest muidu võivad tekkida haigel D-antigeeni vastased antikehad, mis järgnevate vereülekannete puhul tekitavad vereülekandejärgseid tüsistusi. D-antigeeni vastased antikehad on ka kõige sagedasemad vastsündinu hemolüütilise tõve põhjustajad kui Rh-negatiivsel emal sünnib Rh-positiivne laps.

#### Veregruppide jagunemine Eesti elanike hulgas

## Välislingid
*Tartu Ülikooli Kliinikum
*Põhja-Eesti Regionaalhaigla verekeskus
*"Kuidas tekkisid erinevad veregrupid?" Novaator, 21. detsember 2012
* AB0-süsteemi kõrval on olemas enam kui kolmsada teist veregruppi, novaator.err.ee, 9. jaanuar 2018
Richard Tõnnus

**Richard Tõnnus** (1. september 1918 Tallinn – 19. jaanuar 1997 Tallinn) oli eesti rahvatantsupedagoog ja skaudijuht.

## Teekond skaudina

Juba noorena tuli tal toime tulla raskete katsumustega. Kuid 1930. aasta sügisel, saanud 12-aastaseks, astus Riksa – nii oli teda kogu skaudielus kõikjal kutsutud – Tallinna Skautide Maleva XII suguharu vastloodud skaudirühma. Hiljem kujunes osast rühmast tema enda juhtimisel kaugele piiridele tuntud skautide-võimlejate eliitüksus Terassammurid. Edukalt läbis ta kõik skaudikatsed, jõudes esimese viie seas ainsa eesti skaudina METSASKAUDI kõrge järgukatse sooritamiseni. Ta on pidanud kõiki skaudijuhiameteid, alates salgajuhiabist kuni Tallinna vanemskautide juhi ja Eesti Skautide Maleva Peastaabi vanemskaudi-alajuhini.
Tubli ja energilise tegevuse eest anti talle 1936. aasta juulis peavanema käskkirjaga nooremskautmasteri nimetus.

Eesti Skautide Malevas on teda autasustatud Teenete diplomiga, Noorte Punase Risti hoolsusmärgiga, väliseesti skautide Tammetähega ja ainsa alaealisena Eesti riigile ja rahvale osutatud teenete tunnustusena 1939. aasta Vabariigi Presidendi poolt punase Risti teenetemedaliga.
Ta on kirjutanud kolm raamatut ja avaldanud ajakirjanduses üle 75 kirjutise, eeskätt skautluse ja kasvatusküsimuste kohta. Võimlemis- ja rahvatantsujuhina ning -uurijana anti talle 1992. aastal Ullo Toomi nimeline aastapreemia.

Skautijuhtide kõrge kogu ees 1939. aastal esitatud väitekiri "Vanemskautlus" võeti Eesti omanäolise vanemskautluse kujundamise juhendiks ja Skaudijuhtide XIII Aastakoosolek valis 1940. aasta jaanuaris, siis vaid 21-aastase nooremskautmasteri Richard Tõnnuse Eesti vanemskautide üldjuhiks.
Ja siis tulid hävitavad rasked ajad – sõda ja rindelolek. Kaheksa aastat noormehe elust neelasid Siberi vangilaagrid, kuhu ta n-ö vabatahtlikult oli saadetud. Neid pikki aastaid aitasid taluda skaudina omandatud mitmesugused teadmised ja oskused, mis kergendasid neid näljapajukil elatud päevi.

Eesti Skautide Maleva tegevuse taaselustamisel 1989. aasta kevad-suvel ning energilisel kaasaaitamisel ülendati Skautmasterite kogu esitamisel peavanema käskkirjaga 12. augustil 1989 Richard Tõnnus skautmasteriks. Skaudijuhtide XIV aastakoosolekul 1989. aasta hilissügisel valiti kogemustega skautmaster juba ESKM-i peaskaudiks.

Allikas: Tõusurajal, Tallinn 1997, Richard Tõnnus

## Trükitud teosed
* "Tõusurajal"
* "Esimesed sammud meheks saamisel"
* "Anna Raudkats omas ajas"

## Tunnustus
* 1993 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
La Caricature

**La Caricature** oli illustreeritud ajaleht, mida anti välja Pariisis ajavahemikus 4. november 1830 – 27. august 1835. Ajalehe asutas Charles Philipon (1800–1862).

Kokku ilmus 251 ajalehenumbrit, millest igaühe trükiarv oli vahemikus 750–2000 eksemplari. Ajalehes ilmus kokku 524 karikatuuri paljudelt autoritelt.


Pilt:Les Poires cropped.jpg|Honoré Daumier' Louis-Philippe'i kujutav karikatuur (1831)
Pilt:Daumier Passé, présent, avenir.jpg|Honoré Daumier, Louis-Philippe (1834)
Pilt:Auguste Bouquet - Jean-Charles Persil.jpg|Auguste Bouquet, Prantsuse poliitikut Jean-Charles Persilit kujutav karikatuur (1832)
Pilt:Daumier-Dupin.jpg|Honoré Daumier, André Marie Jean Jacques Dupin (1832)


## Vaata ka
* La Silhouette
* Le Charivari

## Välislingid

*La Caricature (inglise keeles)
Siegfried von Vegesack

**Siegfried Reinhold Benedikt Theophil von Vegesack** (20. märts 1888 Läti, Lobērģi – 26. jaanuar 1974 Regen, Weißensteini linnus) oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik ja tõlkija.

Siegfried von Vegesack sündis sillakohtuniku Otto Gotthard von Vegesacki ja tema naise Janet Constance Clementine (sündinud paruness von Campenhausen) üheksanda lapsena Valmiera lähedal Lobērģi (Blumbergshofi) mõisas. Tema tädimees oli kuulus õhulaevaleiutaja krahv Ferdinand von Zeppelin. 

Alates 1907. aastast õppis Siegfried von Vegesack ajalugu Tartu, Heidelbergi, Berliini ja Müncheni ülikoolis. Tartus vigastas ta mõõgaduellil silma ning kandis selle varjamiseks eluaeg elegantset mo­noklit; seetõttu oli tema hüüdnimi „mees monokliga”. 1912. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajalookandidaadina. Tema juhendaja oli tuntud ajaloolane Theodor Schiemann ning tema uurimus käsitles Wolter von Plettenbergi aegsete Liivimaa saatkondade Venemaa-missioone aastatel 1494–1497. Ajaloolast temast siiski ei saanud.  

Esimese maailmasõja alguses (1916) abiellus ta esimese abikaasa, rootsi kirjaniku Clara Nordströmiga ning asus elama Rootsi. 1916. aastal kolisid nad Berliini, kus Siegfried von Vegesack töötas lühikest aega Balti Asjade Komisjonis, ent 1917. aastal ostis endale eluasemeks Baieris Weißensteini lossi viljahoidja ehk kunagisest linnusest säilinud torni. Sellest sai tema põhiline elukoht kuni surmani. Ta karjatas loomi ja haris maad, tegutses kirjaniku ja tõlkijana. Hiljem kolis torni ka üks tema vendi. Peamiselt tõlkis ta vene kirjanikke, sealhulgas oli ta Vladimir Nabokovi esmatutvustaja sakslastele. Ta avaldas oma eluajal koos tõlgetega vene kirjandusest (Gogol, Leskov, Turgenev) kokku ligi 60 raamatut, sealhulgas luulet. 

Aastatel 1941–1944 oli ta sõjaväetõlk Ukrainas, Gruusias, Krimmis ja Baltikumis. 

## Teoseid
*"Die Gesandtschaften Wolters von Plettenbergs an den Grossfürsten von Moskau in 1494–1497". Baltische Monatsschrift. Kd 75 (1913). lk 315–340.

## Eesti keelde tõlgitud
*"Balti tragöödia". Tallinn: Eesti Päevalehe Kirjastus, 2009, tõlkinud Tiiu Relve. Kordustrükk 2022
*"Jaschka ja Janne". − Loomingu Raamatukogu. 2023. Nr 26. Tõlkinud Silva Lilleorg.
*"Tõlgina idas: jutustus aastatest 1942–1943", saksa keelest tõlkinud Agur Benno, EKSA 2023.
Okastraat

**Okastraat** on traadist punutud ogadega toode, mida kasutatakse peamiselt piirete ja kaitserajatiste ehitamisel.

Okastraadi eellased töötati välja Prantsusmaal. 1860 leiutas Leonce Eugene Grassin-Baledans õhukese lapiku traadi, millel olid kidad. Kidade tõttu oli sellest traadist aiast valus üle ronida. Ta ei patenteerinud oma leiutist.

1865 sai Louis François Janin patendi kahest keerust kokku põimitud traadile, millel olid rombikujulised kidad. Sarnane idee oli 1868. aastal New Yorgist pärit Michael Kellyl, kes ennustas, et sellist traati saab kasutada karjamaade piiramisel. Selliseid kidasid nimetati Kelly rombiks.

Järgnesid uued patendid ja ainuüksi 1867. aastal anti neid välja 6. Ainult 2 neist mainisid okastraadi kasutusvõimalusi põllumajanduses. Neist üks, Lucien Smith Ohiost, valmistas okastraadi, mille kidad ulatusid välja piki traati lükitud puuklotsidest. Seda polnud aga võimalik kuigi pikana toota.

Enne 1870. aastat liiguti USA lääneosas põhiliselt üle tasandike ilma sinna pidama jäämata, kuid pärast USA kodusõda olukord muutus ja tasandikud asustati laialdaselt, mis kindlustas USA ülemvõimu nende üle. Asunikud pidid oma maa-ala kaitsma niihästi teiste asunike, indiaanlaste kui varasemate karjapidajate eest, kes olid harjunud oma karjadel laskma niisama ringi hulkuda. Kivid ja puit olid sealkandis kallid ning hekkide kasvatamine sealsetel kivistel, savistel, tolmavatel ja põuastel aladel ei andnud sageli head tulemust.

Joseph Glidden New Hampshire'ist taipas esimesena, et USA lääneosas tuli tohutuid rantšosid tarastada ja tavaliste tarade jaoks polnud seal piisavalt puitu. Ta alustas okastraadi tootmist 1873. Et tema vabrikud suutsid seda toota miilide kaupa, teenis ta oma tootega varanduse.

Üks klientidest kirjutas Gliddenile: "See ei võta ruumi, ei kurna pinnast, ei heida taimestikule varju, peab vastu tugevatele tuultele, selle taha ei kuhju lumi, on niihästi vastupidav kui odav."

Suurimad okastraadiostjad olid raudteekompaniid, kes pidid hoolitsema selle eest, et kariloomad ei satuks raudteedele.

Okastraaditootjate suure neliku moodustasid Joseph Glidden, Jacob Haish, Charles Francis Washburn ja Isaac Ellwood. Peale nende oli veel hulgaliselt väiketootjaid, sest okastraadi tootmine vajas vähe algkapitali ja nõudlus oli suur. Aastail 1873–1899 tootis USA-s okastraati poolteistsada ettevõtet. Hiljem suur osa neist ühines ettevõtteks American Steel and Wire Company (Ameerika Terase- ja Traadikompanii). Tähtsaimad ettevõtjad, kes sinna ühinesid, olid John Gates, Washburn ja Ellwood.

Enne okastraadi leiutamist oli karjapidajatel vaja palju tööjõudu selleks, et ohjata loomade liikumist ja otsida kaduma läinud loomi. Okastraat võimaldas tõhusalt kontrollida loomade liikumist ja just okastraat oli leiutis, mis lõpetas kauboide ajastu.

Vaenlase eemal hoidmiseks hakati okastraati kasutama 1898. aastal Hispaania-Ameerika sõja ajal Kuubal okastraattõketes.

Okastraadi kasutamine on levinud ka vanglamüüridel. Koonduslaagrid oli tavaliselt ümbritsetud tihedate okastraataedadega.
Surnud 5. juulil

''Siin loetletakse 5. juulil surnud tuntud isikuid.
*1080 – Ísleifr Gizurarson, Islandi esimene piiskop
*1296 – Konrad von Feuchtwangen, Liivi ordu maameister ja Saksa ordu kõrgmeister
*1676 – Carl Gustaf Wrangel, Rootsi väejuht ja riigitegelane
*1795 – Alexander Mebane, USA poliitik  
*1833 – Manuel António Marreiros, Portugali mereväelane
* 1833 – Joseph Nicéphore Niépce, prantsuse füüsik ja fotograafia leiutaja
*1884 – Victor Massé, prantsuse helilooja
*1908 – Jonas Lie, norra kirjanik
*1912 – Ādolfs Alunāns, läti näitleja, lavastaja ja näitekirjanik
*1929 – Alfredo Trombetti, itaalia keeleteadlane
* 1931 – Richard Kullerkupp, eesti kirjanik   
*1935 – Karl von Sievers, karistussalga pealik
*1939 – Jaan Soo, eesti mesinik
* 1939 – Olaf Luiga, eesti tõstja ja maadleja
*1941 – Johannes Aps, eesti poksija
*1943 – Vassili Mölder, eesti luuletaja   
* 1943 – Jaan Leppik, eesti luuletaja ja tõlkija  
*1945 – Julius Dorpmüller, Saksa poliitik
*1965 – Jaan Roos, eesti kirjandusloolane ja bibliofiil  
*1969 – Walter Gropius, saksa arhitekt
* 1969 – Valentina Ossejeva, vene lastekirjanik
*1975 – Gerhard Gottfried Rooks, Eesti kohtuarstiteadlane
*1978 – Richard Kaljo, eesti graafik
*1981 – Pedro Henrique, Brasiilia keiserliku perekonna pea 
* 1981 – Katrin Välbe, eesti näitleja  
* 1981 – Jaak Kitsing, Vabadussõja veteran
*1982 – Juhan Tammistu, Eesti sõjaväelane
*1983 – Väino Kaldma, eesti vaimulik
*1986 – Jaroslav Stetsko, Ukraina poliitik
*1988 – Marta Rungi, eesti laulja   
* 1988 – Pentti Niinivuori, soome poksija
*1993 – Harrison Salisbury, Ameerika Ühendriikide ajakirjanik ja ajaloolane
*1994 – Toomas Sutt, eesti teadusfilosoof ja bioloog-geneetik
*1995 – Jüri Järvet, eesti teatri- ja filminäitleja
*1997 – Peeter Perens, eesti koorijuht ja pedagoog   
*1999 – Salme Vooremaa, eesti silmaarst
*2000 – Alfred Oja, eesti rahvusest Vene kunstnik
*2001 – Hannelore Kohl, Helmut Kohli abikaasa
*2006 – Juta Ojamaa, Eesti kergejõustiklane ja kehalise kasvatuse õpetaja
*2007 – George Melly, inglise džässi- ja bluusilaulja
*2008 – René Harris, Nauru poliitik, mitmekordne president
*2008 – Frigyes Puja, Ungari riigitegelane ja diplomaat 
*2009 – Oscar Murton, Briti poliitik 
* 2009 – Bob Titchenal, USA jalgpallur ja treener 
* 2009 – Takeo Doi, jaapani psühhoanalüütik 
* 2009 – Peter Blaker, Briti diplomaat ja poliitik 
* 2009 – Lou Creekmur, USA jalgpallur 
* 2009 – Khan Mohammad, Pakistani kriketimängija
* 2009 – Waldo Von Erich, Kanada maadleja 
* 2009 – John Orman, USA poliitik 
* 2009 – John Bachar, USA kaljuronija 
*2010 – Cesare Siepi, itaalia ooperilaulja, bass
*2011 – Gordon Tootoosis, indiaani päritolu Kanada näitleja 
* 2011 – Mika Myllylä, soome suusataja
* 2011 – Cy Twombly, Ameerika Ühendriikide kunstnik
*2012 – Kalev Kalkun, eesti tõlkija ja tõlk
*2015 – Lembit Jaanits, eesti arheoloog
*2017 – Pierre Henry, prantsuse helilooja
*2020 – Cleveland Eaton, Ameerika Ühendriikide džässmuusik ja kontrabassimängija
*2021 – Richard Donner, Ameerika Ühendriikide filmitegija 
* 2021 – Vladimir Menšov, vene filmilavastaja ja näitleja
*2022 – Hannes Varblane, eesti luuletaja
* 2022 – Arne Åhman, rootsi kergejõustiklane, kolmikhüppaja
Leskovac

**Leskovac** (serbia kirillitsas *Лесковац*) on linn Serbia lõunaosas, Jablanica ringkonna ja Leskovaci valla keskus. 

Leskovac on elanike arvult Serbia viies linn.

Linn asub Južna Morava kaldal.

## Viited

## Välislingid
Juhan Õunapuu

**Juhan Õunapuu** (kuni 1935 **Johannes Eduard Õunapuu**, 4. november 1897 Roela vald, Tartumaa – 12. veebruar 1980 Saginaw, Michigan) oli Eesti kohtunik.

Õppis 1920–1923 (lõpetas 1923) Tartu Ülikoolis õigusteadust, EYS Veljesto liige.

Osales Vabadussõjas, 1924–1927 Tartu-Võru rahukogu kohtuameti kandidaat, 1927–1938 Tartu 4. jaoskonna kohtunik, alates 1938 Tallinna Ringkonnakohtu liige.

1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse.
Postimpressionism

**Postimpressionism** on 19. sajandi lõpu maalikunstivool, mis kasvas välja impressionismist.

Terminit "postimpressionism" kasutas esimesena briti kunstnik ja kriitik Roger Fry selleks, et kirjeldada prantsuse kunsti arengut pärast Édouard Manet'd. Fry kasutas seda terminit siis, kui ta 1910. aastal organiseeris näituse "Manet ja postimpressionism". Postimpressionistid arendasid impressionismi: nad jätkasid eredate ja paksude värvide ning eristuvate pintslitõmmete kasutamist ning maalisid samamoodi realistlikke teemasid. Kuid postimpressionistid kaldusid rohkem geomeetrilisi vorme rõhutama, samuti väljendusliku mõju saavutamiseks vorme moonutama ning ebaloomulikke ja meelevaldseid värve kasutama.

Postimpressionistid ei olnud rahul impressionistlike maalide teemade triviaalsusega ja struktuuri kadumisega, aga neil ei olnud ühist meelt selles, missuguses suunas edasi minna.

Georges Seurat ja tema järgijad töötasid välja puäntillismi, väikeste värvitäppide süsteemse kasutamise. Selles stiilis tehtud maale ei saanud lähedalt vaadata, sest siis paistsid üksnes värvilised täpid. Neid maale tuli vaadata kaugelt, sest siis sulasid täpid optiliselt üksteisega kokku. Puäntillismiga katsetas ka Camille Pissarro, kuid pöördus hiljem impressionismi juurde tagasi.

Paul Cézanne soovis taastada maalikunstis korda ja struktuuri, et muuta impressionistlik kunst kestvaks ja püsivaks, nagu seda on muuseumides säilitatav kunst. Ta püüdis seda saavutada objektide välimuse taandamisega põhiliste geomeetriliste kehade suunas, säilitades impressionismi eredad ja värsked värvid. Hiljem tekkis selle suundumuse süvenemise tulemusena kubism.

Vincent van Gogh kasutas oma meeleolude ja hingelise seisundi edasiandmiseks värve ning värisevaid ja keerlevaid pintslilööke.

Kuigi postimpressionistid korraldasid tihti ühisnäitusi, ei moodustanud nad siiski ühtset liikumist ega olnud paljus ühistel seisukohtadel. Nooremad kunstnikud töötasid sajandivahetusel maailma eri piirkondades ja kasutasid mitmesuguseid stiile. Näiteks arenesid postimpressionismist välja fovism ja kubism.

Postimpressionismi tuntumad esindajad on teiste seas Paul Gauguin, Vincent van Gogh, Henri Rousseau, Henri de Toulouse-Lautrec ja Paul Cézanne.

## Välislingid

*Postimpressionism
Juri Vladimirovitš Dolgorukov

Vürst **Juri Vladimirovitš Dolgorukov** (vene keeles *Юрий Владимирович Долгоруков*) (2. (ukj 13. november) 1740 – 8. (ukj 20. november) 1830) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane ja kuberner.

## Elulugu
Põlvnes nimekast Dolgorukovite vürstisuguvõsast. Ta sündis vürst [Vladimir Petrovitš Dolgorukovi] (1699−1761) ja tema abikaasa vürstinna Jelena Vassiljevna Hilkova (suri 1761) pojana. [1749. aastal kirjutati ta lapsena sõjaväeteenistusse. Osales Seitsmeaastases sõjas, kus sai kahel korral haavata. Samuti võttis osa sõdadest Türgiga aastail 1773–1774 ja 1787–1791. 1773. aastaks oli ta tõusnud kindralporutšiku aukraadini. Aastal 1787 sai temast Preobraženski kaardiväepolgu alampolkovnik. 1790−1793 oli erus, seejärel astus taas teenistusse ja oli 1794−1795 Moskvas diviisikomandör. Vastuolude tõttu krahv Zuboviga oli sunnitud taas erustuma, kuid Paul I ajal 1796. aastal nimetati Moskva sõjakindralkuberneriks ja Astrahani grenaderipolgu šeffiks. 1799. aastal lahkus ta lõplikult teenistusest ning elas edaspidi oma Moskva palees ja linnalähedases Petrovskoje-Razumovskoje mõisas.

## Sõjaväeline karjäär
*1752 praporštšik
*1756 kapten
*1767 kaardiväemajor
*1773 kindralporutšik
*1774 kindral en chef
*1787 kaardiväe alampolkovnik

## Autasud
*Püha Georgi ordeni III klass (1770)
*Püha Aleksander Nevski orden (1770)
*Püha Anna orden (1770)
*Püha Andreas Esmakutsutu orden (1789)
*Püha Vladimiri ordeni I klass (1793)
*Püha Jeruusalemma Joanni orden (1798)

## Perekond

Vürst naitus 1774. aastal krahvinna Jekaterina Aleksandrovna Buturlinaga (1750−1811). Sellest abielust sündis kolm last. Ainus poeg vürst Vassili Jurjevitš Dolgorukov (1776−1810) oli kindralmajor ja diviisikomandör.

## Vaata ka
*Dolgorukov
Rogosi mõis

**Rogosi mõis** ehk **Ruusmäe mõis** (saksa keeles *Rogosinsky*) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal, nüüdisajal jääb mõisasüda Ruusmäe külla Rõuge vallas Võru maakonnas.

## Ajalugu
Mõis asub Haanja kõrgustikul nelja järve vahelisel alal. Varem kandis mõis ka mõisnik Herman Wоffi nime järgi nime Wolfshof. Rogosi mõisat on esmamainitud 1597. ja 1603. aastal. Rogosi kastell-tüüpi kindlusmõisa ja ümbruskonna nimi tuleneb Poola päritoluga vürsti Stanislaus Rogosinsky (poola *Stanisław Rogoziński*) nimest, kes oli mõisa omanik aastatel 1603–1625 ja ehitas ilmselt soodsa asendi tõttu endise linnuse või keskaegse asula kohale puidust kaitseehitise. Rogosi nimi püsis ümbruskonnal kuni 1. aprillini 1939, kui nimi eestistati Ruusmäeks.

Rootsi kuningas Gustav Adolf II läänistas 1629. aastal Rogosi ja Pindi mõisa Berliini Gümnaasiumi rektorile magister Clas Hermann Liebsdorffile, kes oli 1595. aastal saanud keiser Rudolf II-lt aadlitiitli. Clas Hermannilt päris mõisad tema poeg fiskaalkomissar Joachim von Liebsdorff. Liebsdorffide kätte jäi mõis rohkem kui 130 aastaks.

1701. aastal toimusid Rõuge kihelkonnas Põhjasõja lahingud. 13. septembril toimunud Rõuge lahingut on nimetatud ka Rogosi lahinguks (soome keeles *Rogosinskin taistelu*), kus Rootsi võidetud lahingus hukkus teiste hulgas Kurisoo ja Imastu mõisniku poeg, ratsameister, vabahärra Henrik Johan Rehbinder (~1670–1701).

1744 abiellus leitnant Joachim von Liebsdorffi (surnud 1744) ja Anna Louise Jacobine von Glasenappi (surnud 1724) tütar Renata von Liebsdorff (1721–1807) Gustav Berend von Glasenappiga (surnud 1775).

12. augustil 1776 omandas mõisa pärimise teel nende poeg, vene major Christer Johann von Glasenapp ja mõis jäi Glasenappidega seotuks kuni riigistamiseni 1919. aastal.

1816. aastal lahutas Otto Reinhold von Glasenapp Ruusmäe mõisast Luutsniku karjamõisa (saksa keeles *Lutznik*) ja 1860. aastal pärandas selle iseseisva rüütlimõisana poeg Nikolaile.

Glasenappide poolt rajati omapärase arhitektuuriga suletud siseõuega mõisakompleks.

1934. aastal alustas härrastemajas tegevust Ruusmäe kool.

1999. aastal taastati väravatorni historitsistlik tornikiiver.

Alates 2021. aastast haldab mõisa Haanja valla sihtasutus. Mõisas asuvad Ruusmäe rahvamaja ja raamatukogu, külaliskorter ja Haanja Kooli üks lasteaiarühm.

## Mõisa kalmistu

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 350 meetrit põhjakirdesse.

## Kirjandust
*Hagemeister, Heinrich von; F. von Buxhovden (1836/1837). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2. Riga: E. Frantzen, lk 58.

## Viited

## Välislingid

*Koduleht
*Rogosi-Ruusmäe mõisast Eesti Ajalooarhiivi lehel
*
*Arved Breidaks: Rogosi vana mõisapark äratatakse uuele elule Lõunaeestlane.ee 17. aprill 2017
Otto Wilhelm von Fersen

Vabahärra **Otto Wilhelm von Fersen** (25. juuli 1623 Tallinn,  Rootsi kuningriik – 23. aprill 1703 Kurna mõis, Harjumaa Eestimaa Rootsi kuningriik) oli Eestimaa maanõunik, Rootsi kuninglik kammerhärra, Ingerimaa kindralkuberner. 

Tema isa oli Hermann von Fersen vanem.

4. novembril 1674 sai ta koos venna Hermann von Fersen nooremaga ning onupoegade Fabian von Ferseni ja Hans von Ferseniga Cronendahli (Skabersjö, Skåne maakonnas) vabahärra tiitli.

Ta oli 1672–1680 Eestimaa maanõunik, 1691–1698 Ingerimaa ja Käkisalmi lääni kindralkuberner. 1693 ülendati ta feldmarssaliks .

Ta oli Raikküla, Kurna ja Joala mõisa omanik Eestis ning Kymenkartano (Kymmenegård) mõisa pärushärra Soomes. 

Tema hauamonument asub Tallinna Toomkirikus.

## Perekond
Otto Wilhelm von Fersen abiellus 23. märtsil 1669 Gertrud von Uexkülliga, kes oli Ulvi ja Angerja mõisniku, meeskohtunik Georg von Uexkülli ja Elistvere mõisast pärit Elisabeth Magdalena von Wrangelli tütar, ning lesestunud abielust Valgamaa Lugaži (Ludenhof) vabahärra (1664, nr. 55), Alu ja Kymenkartano pärushärra, ooberst Hans von Wrangelliga (surnud 1667 Tallinnas). Abielust sündisid:
*Margarethe Elisabeth von Fersen (1669–1710), Alu mõisa pärijanna, abiellus 1691 Bengt Heinrich von Bistramiga (1667–1724).
*Wilhelmine Gertrude von Fersen (1670–1727), Kymenkartano mõisa pärijanna, abiellus ooberstleitnant Johann Gustav von der Osten-Sackeniga (1667–1717), kes oli Saaremaa kuberneri Jürgen von der Osten-Sackeni (1617–1690) poeg.
*Juliane Helene von Fersen (1673–1755), Raikküla mõisa pärijanna, abiellus 1691 Jürgen Johan von Wrangelliga (1657–1709). Pärast Wrangelli hukkumist 1709 Poltaava lahingus abiellus 1719. aastal Tallinnas ooberstleitnant Heinrich Johann von Schlippenbachiga (1679–1748), kes oli Rootsi väejuhi Wolmar Anton von Schlippenbachi (1653–1721) poeg.
*Christina Eleonore von Fersen (1679–1704), Kurna mõisa pärijanna, abiellus 1702 Tallinnas Otto Fabian von Wrangelliga.

### Sugupuu

 

## Viited

## Välislingid

*Väljavõte Eestimaa Rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930
*Otto Vilhelm von Fersen Nordisk familjebok (rootsi keeles)
*Otto Vilhelm von Fersen Svenskt biografiskt handlexikonis (rootsi keeles)
*Eesti Ajalooarhiiv: Otto Wilhelm von Ferseni korralduste plakatid
*O. W. v. Ferseni hauamonument, 18. saj. algus (paas)
Toivo Laitamm

**Toivo-Jüri Laitamm** (3. aprill 1938 Tallinn – 26. veebruar 1999 Tallinn) oli eesti poksija.

Ta poksis aastatel 1953–1968, tema treener oli Evald Seepere, hiljem Roman Kariste. Ta pidas kokku 227 kohtumist ja võitis neist 176.

Ta oli kokku neljakordne Eesti NSV meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1958 ja 1960, kergekaalus (kuni 60 kg) 1963. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1964. aastal.

Ta osales aastatel 1959–1963 viis korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning kaotas kõik oma kohtumised.

Laitamm sai spordiühing Spartaki 1958. aasta üleliidulistelt meistrivõistlustelt sulgkaalus (kuni 57 kg) 3. koha. 

## Tunnustus
*1961 – NSV Liidu meistersportlane

## Kirjandus
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 376–377

## Välislingid
*
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Joachim I

**Joachim I** Nestor (21. veebruar 1484 Cölln – 11. juuli 1535 Stendal) oli aastatel 1499–1535 Brandenburgi kuurvürst.

Joachim I sai kuurvürstiks pärast oma isa Johann Cicero surma, olles vaid 15-aastane. Tema valitsusaja alguse olulisemaid otsuseid oli Frankfurdi ülikooli rajamine 1506. aastal. 1519. aasta Saksa kuninga valimiste ajal toetas ta esialgu Prantsusmaa kuningat François I, kuid hiljem andis hääle siiski Karl V-le. Temast sai koos oma Mainzi peapiiskopist venna Albrechtiga üks olulisemaid reformatsiooni vastu võitlejaid. See põhjustas tema protestantliku abikaasa Elisabethi põgenemise 1528. aastal Wittenbergi. Tema lapsedki kasvasid üles pigem protestantidena. 1534. aastal tehtud testamendis määras Joachim I kindlaks, et tema valdused pidid jagunema tema kahe poja vahel, samuti pidi Brandenburgis igavesti kehtima jääma katoliiklik usutunnistus. Viimast otsust rikkus tema vanem poeg Joachim II aga peagi.
Lili Tarkmees

**Lilli Tarkmees** (ka Lili; 29. jaanuar 1909 – 16. jaanuar 2010) oli Paide vanim elanik 2010. aasta alguse seisuga.

Tarkmees oli pärit Saaremaalt ja oli küüditatud Siberisse, sealt naasnult asus ta elama Paidesse. Tarkmees oli mõnda aega ka kogu Järvamaa vanim elanik.

## Viited

## Välislingid
*Vanim paidelane Lili Tarkmees sai 100-aastaseks Kalev.ee, 28. jaanuar 2009
Melanie Tedder

**Melanie Tedder** (8. november 1903 – märts 2009 Antsla) oli eesti pikaealine.

Tedder elas 105-aastaseks. Ta oli Antsla ja Võrumaa vanim elanik, Eestis aga Hilda Kasela järel vanuselt teine.

## Viited


## Välislingid
*Melanie Tedder 104 Antsla linna koduleht, 8. november 2007
*Antsla valla elanik 105 Antsla linna koduleht, 11. november 2008
*Suri Võrumaa vanim elanik Maaleht.ee, 31. märts 2009
Ksenja Kangur

**Ksenja Kangur** (4. juuni 1904 Tallinn – 11. jaanuar 2010 Tallinn) oli eesti pikaealine. Kangur oli Tallinna vanim elanik ja Eesti vanuselt kolmas elanik.

## Viited

## Välislingid
*Kristiine vanim elanik sai 101, Kristiine Leht Nr 7 (51) 20. juuni 2005, lk.1
*Kristiine vanim elanik on 104-aastane, Kristiine Leht 20. juuni 2008 nr 6 (91), lk.7
*Vanim tallinlanna tähistas 105. sünnipäeva  04.06.2009
*Vanim tallinlane elab Kristiine linnaosas, Kristiine Leht 19. juuni 2009 nr 7 (103), lk.1-2
Aleksander Kask (tõstja)

**Aleksander Kask** (8. august (vkj)/ 21. august 1902 Taali vald, Tori kihelkond, Pärnumaa – 31. märts 1965 Sindi) oli Eesti tõstja ja spordikohtunik.

Ta oli kuuelapselise pere neljas laps. Isa Andres ja ema Anna töötasid Sindi vabrikus. Pere elas vabriku kasarmu ühetoalises korteris.

Tõstespordiga hakkas tegelema 1923. aastal kohalikus spordiseltsis Kalju.

Tuli aastatel 1925–1939 14 korda Eesti meistriks sulgkaalus ning püstitas 16 Eesti rekordit. 

Osales 1928. aasta Amsterdami olümpiamängudel, kus tõstevõistlusel jagas sulgkaalus 15–16. kohta.

## Hilisem elukäik
Teise maailmasõja ajal oli Omakaitses ja Politseipataljonis. Arreteeriti NKVD poolt 19. novembril 1944 ning oli kuni 1956. aastani Magadani oblasti vangilaagris ja asumisel. 

Hiljem tegutses vabariikliku kategooria kohtunikuna.

## Tunnustus
*1936 – Pärnumaa parim sportlane 
*1936 – Pärnu Spordiliidu esimene kuldmedal
*1937 – Eesti Spordi Keskliidu ekstraklassi kuldmärk

## Mälestuse jäädvustamine
Sindis korraldatakse 2000. aastast Aleksander Kase mälestusvõistlusi tõstmises.

## Isiklikku
Aleksander Kask abiellus 1930. Paaril sündis kolm poega: Aleksander (1931), Juhannes (1933) ja Mihkel (1934). 

Tema pojapoeg on koreograaf Teet Kask.

## Viited

## Kirjandus
*Heldur Käärats. Rannapoistel jõudu jätkub. Maaleht, 5. detsember 2002

## Välislingid
*
* 
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
*Haud Sindi uuel kalmistul
Paleozooloogia

**Paleozooloogia** on paleontoloogia haru, mis keskendub fossiilsete loomade uurimisele. Paleozooloogilised uuringud (eriti koos paleobotaanikaga) aitavad kindlaks teha eelajaloolisi keskkonnatingimusi ja rekonstrueerida vastavaid ökosüsteeme.

Tuntumad uurimisobjektid on näiteks trilobiidid, dinosaurused.

## Vaata ka
*Paleobotaanika
Sigismund August (Mecklenburg)

**Sigismund August von Mecklenburg** (11. november 1560 – 5. september 1600) oli Mecklenburgi (mitte valitsev) hertsog, Mecklenburgi hertsogi Johann Albrecht I noorim poeg.

Sigismund August sai nime Poola kuninga Sigismund II Augusti järgi. Tema ema oli Preisimaa hertsogi Albrechti tütar Anna Sophia. Isa Johann Albrecht püüdis Sigismund Augustist 1560. aastatel teha Liivimaa valitsejat, kuid see plaan ebaõnnestus. Et Mecklenburgis järjekordset pärilustüli vältida, määrati Sigismund Augustile administraatirvõim Mecklenburgis Strelitzi, Mirowi ja Ivernacki linnade üle ning aastane 6000-kuldnane pension. 

1592. aastal, kui Sigismund Augusti vanem vend, valitsev hertsog Johann VII suri, sai Sigismund August koos oma onu Ulrichiga Johanni alaealiste poegade Adolf Friedrich I ja Johann Albrecht II eestkostjaks ja seega ka Mecklenburgi kaasregendiks. 1600. aastal, tagasiteel tervisereisilt Karlsbadist, suri ta ootamatult.
Erich Taar

**Erich Karl Taar** (10. juuli (vkj)/ 23. juuli 1908 Pärnu – 15. mai 1986 Västra Götalandi lään, Rootsi) oli eesti poksija ja maadleja.

Ta hakkas poksiga tegelema Tallinna Võitlejas, hiljem võistles ta ka teiste seltside eest. Ta oli ka poksikohtunik ning harrastas ka kergejõustikku ja jalgpalli.
 
Taar oli kokku seitsmekordne Eesti meister – poksis kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5&nbsp;kg) 1928. aastal ja sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2&nbsp;kg) 1931, 1932, 1935 ja 1942. aastal ning vabamaadluses kärbeskaalus 1929. aastal ja Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus 1930. aastal.

Taar osales kuus korda Eesti–Soome maavõistlustel poksis (1928, 1929, 1930, 1932, 1933 ja 1934) ning kaotas kõik oma kohtumised. 

Taar oli Tallinnas politseinik. 1944. aastal põgenes ta Nõukogude vägede eest Rootsi.

## Kirjandus
*"E. Taar sai uuri". Sõnumed nr 190, 14. september 1933. Lk 3 
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 463

## Välislingid
*
*Erich Taari sporditulemusi
*Haud Göteborgi lähedal Partille Lõunakalmistul
Koit Joor

**Koit Joor** (6. august 1939 Tallinn – 3. mai 2021 Tallinn)  oli eesti poksija.

Lõpetas 1957. aastal Tallinna 1. raudteekooli veduriremondilukksepana. 

Ta poksis aastatel 1956–1967, tema treener oli Martin Linnamägi. Ta pidas 96 kohtumist ja võitis neist 65.

Ta oli raskekaalus (üle 81&nbsp;kg) Eesti NSV meister 1965. aastal. Ta osales aastatel 1963–1966 kolm korda Eesti NSV ja Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1963., 1965. ja 1966. aastal. Ta võitis III Roman Kuura mälestusvõistlused raskekaalus (1964).

Ta sai spordiühingu Tööjõureservid üleliidulistel meistrivõistlustel raskekaalus III koha (1963). 

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 369

## Välislingid
*
*Haud Hageri kalmistul
Esimene Harkivi lahing

**Esimene Harkovi lahing** oli Wehrmachti 1941. aasta taktikaline lahing Harkovi linna eest operatsioon "Barbarossa" viimases faasis, mille viis läbi Saksa Väegrupp Süd 6. armee. Nõukogude 38. armeel oli kästud linna kaitsta, ajal kui selle tehaseid lammutati viimiseks Siberisse.

21. oktoobriks olid kõik tehased laaditud raudteele. Sellel päeval jõudsid sakslased raudteejaamast 11 km kaugusele.

6. armee ründas linna põhjast aga Saksa 17. armee vallutas 24. oktoobril Nõukogude positsioonid linna lõunaserval.

Kuigi linn vallutati veel samal päeval, oli enamik raudtee veeremit juba linnast eemale viidud.
Tamsa lahing

**Tamsa lahing** peeti 24. augustil 1944 Elva ja Pangodi vahelisel alal, lahing kujunes ägedaimaks Tamsa küla juures. See oli Tartu lahingu suurim soomusjõudude kokkupõrge.

## Eelmäng

Tamsa lahingu ajaks oli Saksa rinne Kagu-Eestis kokku kukkumas. Punaarmee oli vaatamata eesti väeosade tugevale vastupanule jõudnud Emajõeni. Olukorra päästmiseks tõid sakslased 23. augustil 1944 Elvasse Hyazinth von Strachwitzi soomusüksuse. See pidi andma löögi edasitungiva Punaarmee tagalasse. Võitlusgrupp "Strachwitz" koosnes 101. soomusbrigaadist ja SS-soomusbrigaadist "Gross", kokku umbes kolmkümmend tanki, mida toetasid suurtükidivisjon ja üks pioneerikompanii. 23. augusti öösel sõitis von Strachwitzi maastikuauto Sangaste mõisa juures teelt välja. Von Strachwitz ja tema tankiüksuse operatiivosakonna ülem said raskelt vigastada. Samuti viidi samal päeval teise rindelõiku kolonel Hans-Ulrich Rudeli sööstpommitajate üksus, mistõttu kavandatav rünnak jäi ilma õhutoetusest. Plaan otsustati siiski käiku lasta.

## Lahing

Saksa rünnak algas 24. augusti varahommikul 891. laskurpolgu positsioonide vallutamisega. Tankid jätkasid rünnakut Elva-Pangodi maanteel Tamsa suunas. Uhuta külas sattusid nad varitsusse seatud Punaarmee tankitõrjekahurite ja rünnaksuurtükkide tule alla, kuid suutsid sellest positsioonist läbi murda. Järjest tugevneva vastupanu kiuste jõudsid Saksa tankid lõpuks Tamsa külani. Lahingu käigus hukkus Punaarmee 189. laskurdiviisi ülem kindralmajor Pavel Potapov. Selle ajaga olid Tamsani jõudnud uued Punaarmee soomusüksused.

Väegrupp Nord staap andis nüüd tankidele taganemiskäsu, et mitte kanda liiga suuri kaotusi. Tankid pöördusid tagasi ja liikusid neid jälitava Punaarmee ees Puhjani.

## Tulemused

Väegrupp Nord saatis pärast lahingut tankiüksuse Tartu alla appi võitlusgrupile "Wagner", mis võitles seal ülekaalukate Punaarmee jõududega.

Rünnaku läbikukkumise tõttu oli Tartu saatus otsustatud ja 25. augustil linn langes.

## Viited

## Kirjandus
* Arved Kalvo, "Nad vabastasid Lõuna-Eesti", 1972
Härg

**Härg** on suguvõimetuks lõigatud ehk kastreeritud isane veis.

Nad on tugevad ja vastupidavad loomad, keda on kasutatud veoloomadena. Pärast põllumajandusmasinate tarvitusele võttu kasutatakse neid vähe. Eestis kadus härjapidamine 20. sajandi algul.

Tänapäeval kasvatatakse neid rohkem lihaloomadena (nuumhärjad).

## Vaata ka

*ike
*härjaraud
*pull

## Viited

## Välislingid
* "Rootsi mõisnikud murdsid Soome pullikohitsustava" ERR Novaator, 7. jaanuar 2022
Helmut Talts

**Helmut Talts** (15. detsember 1919 Kohila vald (Hageri kihelkond), Harjumaa – 2. juuli 1992 Stockholm) oli eesti ja rootsi metsateadlane, Enno Penno valitsuse põllutööminister 1990–1992.

Õppis 1940–1943 Tartu Ülikoolis metsandust, lõpetas 1953 Stockholmi Metsandusülikooli. Fraternitas Estica vilistlane.

1943 põgenes Soome ja 1944 Rootsi. Töötas Riigimetsade Valitsuses.

1987–1992 Eesti Metsateadlaste Ühing Rootsis ja 1990–1992 Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu esimees.

## Kirjandus
*Elmar Kohh. Helmut Talts in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 29. juuli 1992, nr. 57, lk. 7.
Melanie Chisholm

**Melanie C** (sündinud 12. jaanuaril 1974 Liverpoolis Suurbritannias) on inglise laulja ja helilooja. Ta kuulus ansamblisse Spice Girls (1994–2000), kus tema hüüdnimi oli Sporty Spice.

Tema debüütalbum "Northern Star" ilmus 1999. aasta suvel. Hittideks said lood "I Turn To You" ja "Never Be The Same Again". 

## Diskograafia
### Albumid
* "Northern Star" (1999)
* "Reason" (2003)
* "Beautiful Intentions" (2005)
* "This Time" (2007)

### Singlid
* "When You're Gone" (Bryan Adams koos Mel C-ga) (1998)
* "Goin' Down"(1999)
* "Northern Star" (1999)
* "Never Be The Same Again" (koos Left Eye'ga) (2000)
* "I Turn To You" (2000)
* "If That Were Me" (2000)
* "Here It Comes Again" (2003)
* "On The Horizon" (2003)
* "Let's Love" (2003)
* "Melt" (2003)
* "Yeh Yeh Yeh" (2003)
* "Next Best Superstar" (2005)
* "Better Alone" (2005)
* "First Day Of My Life" (2005)
* "The Moment You Believe" (2007)
* "I Want Candy" (2007)
* "Carolyna" (2007)
* "This Time" (2007)
* "Understand" (2008)

## Välislingid
* Fännileht
* Melanie C koduleht
Elmar Adelmann

**Elmar Adelmann** (ka **Adelman**; 26. juuli 1908 Tallinn – 3. november 1990 Tootsi) oli Eesti poksija.

Adelmann oli 1934. aasta Eesti meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg). 

Ta osales ühe korra Eesti–Soome maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg)1931. aastal. Ta osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1937. aastal Tallinn–Rooma linnavõistlusel, kus ta võitis oma kohtumise. 

Adelmann osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Herbert Rungele (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ta töötas Tallinna trammidepoos lukksepa, montööri, trammijuhina jms. Hiljem oli iseseisev lukksepp.

Elmar Adelmann suri 3. novembril 1990 ja maeti 8. novembril 1990 Tori kalmistule.

## Viited

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

## Välislingid
*Poksija Elmar Adelmann. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 189:2/A 3382
*Elmar Adelmanni sporditulemused
Müütiliste brittide kuningate loend

*Archgallo
*Belinus
*Bladud
*Brutus Rohekilp
*Brutus Troojast
*Cordelia
*Cunedagius
*Danius
*Dunvallo Molmutius
*Ebraucus
*Elidurus
*Enniaunus
*Ferrex
*Gorboduc
*Gorbonianus
*Guithelin
*Gurguit Barbtruc
*Gurgustius
*Gwendolen
*Ingenius
*Jago (brittide kuningas)
*Kimarcus
*Kinarius
*Leil
*Leir
*Locrinus
*Maddan
*Marcia
*Marganus II
*Mempricius
*Morvidus
*Peredurus
*Porrex I
*Regin, Gorbonianuse poeg
*Rivallo
*Rud Hud Hudibras
*Sisillius I
*Sisillius II
Aribert Heim

**Aribert Ferdinand Heim** (28. juuni 1914 Austria &ndash; väidetavalt surnud 10. augustil 1992) oli austria doktor, saksa natsionaalsotsialistliku rassipoliitika elluviijast sõjakurjategija, tuntud ka kui **dr Surm**.

Teda süüdistatakse kolmes koonduslaagris julmade inimkatsete tegemises. Näiteks süstis ta otse südamesse bensiini ning tegi operatsioone ilma tuimastuseta.

## Noorpõlv
Heim sündis Austria-Ungari keisririigis Radkersburgis Ta oli politseiniku ja koduperenaise poeg. Ta õppis meditsiini. Ta õppis Viini ülikoolis, enne kui astus 1940. aasta kevadel vabatahtlikuna Relva-SS-i ning suunati Sachsenhauseni laagriarstiks. Juunist juulini 1941 oli ta Buchenwaldi koonduslaagri arst. Alates aprillist 1941 kuni 1. oktoobrini 1941 oli Heim ka koonduslaagrite inspektor.

## Mauthauseni koonduslaager

1941. aasta oktoobris suunati Heim Austrias Linzi lähedal asunud Mauthauseni koonduslaagrisse, kus ta oli 1941. aasta oktoobris ja novembris laagriarst ning tegi vangidega meditsiinieksperimente. Hiljem saadeti ta Viini laatsaretti.

## Viited

## Välislingid
*Natsiarsti poeg nõuab oma isa surnuks kuulutamist – Elu24.ee, 25. august 2008.
*Wiesenthali keskus otsis natsikurjategijat asjatult – Elu24.ee, 5. veebruar 2009.
*Natsisaksa surmatohter võis surra juba aastaid tagasi – Postimees, 5. veebruar 2009.
Jakob Benjamin Fischer

**Jakob Benjamin Fischer** (24. oktoober (13. okt. vkj.) 1731 Riia – 1793) oli baltisaksa loodusteadlane ja apteeker.

Oli üks tuntumaid Carl Linné õpilasi.

## Teosed
*  Digitaalselt
*  EEVAs http://dspace.utlib.ee/dspace/handle/10062/8829 
*  Digitaalselt

## Kirjandus
* 

## Välislingid
*Jakob Benjamin Fischer EEVAs
*Carl Linné sidemed Baltimaadega Eesti Loodus 05/2007
Harry Männil

**Harry Männil** (17. mai 1920 Tallinn – 11. jaanuar 2010 San José, Costa Rica) oli eestlasest ärimees, kes tegutses peamiselt Venezuelas.

Wiesenthali keskuse juht Efraim Zuroff süüdistas teda juutide hävitamises, kuid Eesti uurimisorganid mõistsid ta õigeks.

## Elulugu
Ta sündis 1920. aastal rauakaupmehe peres. 1938. aastal lõpetas ta Tallinna Gustav Adolfi gümnaasiumi. Aastatel 1939–1940 ja 1942–1944 õppis majandust Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Vironia liige.

Teise Nõukogude okupatsiooni ajal sai ta tuntuks Eesti NSV esimese stahhaanovlasena. 1941. aasta suvel varjas teda Nõukogude võimu eest juut Mirjam Lepp.

Teise Saksa okupatsiooni ajal 1941. aasta septembris asus Männil tööle Eesti Omavalitsuse Politsei ja Omakaitse Valitsuse Poliitilises Politseis. Kuulas vahistatuid üle, nende seas ka juute. 

Juunis 1942 vabastati Männil politsei teenistusest, selle täpne põhjus pole teada. Tema tegevuse vastu tundis huvi gestaapo.

Sügisel 1943 siirdus ta Soome, sealt järgmisel aastal edasi Rootsi.

Rootsis hakati tema mineviku vastu huvi tundma ning veebruaris 1946 kolis ta Venezuelasse. 

Männil oli edukas ärimees, kes lävis tuntud ärimeeste ja poliitikutega, teiste seas David Rockefelleri, Ariel Sharoni ja Gerald Fordi, aga ka Vaino Väljase ja Edgar Savisaarega.

Ta osales Grupo ACO loomisel, sealt lahkumisel 1994. aastal lõi uue äriimpeeriumi Grupo Oriand. 

Alates 2002. aastast elas ta põhiliselt Costa Ricas, kus talle kuulus mitu farmi.

Männil oli suurepärase Kolumbuse-eelse kunsti kogu omanik, samuti kuulus talle märkimisväärne Eduard Wiiralti teoste kogu. 1997. aastal asutas Männil koos Henry Radevalliga Wiiralti-nimelise graafikaauhinna.

Harry Männil suri 11. jaanuaril 2010. Tema tuhk on paigutatud tema Costa Ricas asuva rantšo kabelisse.

## Tunnustus
*1968 – Malta ordu rüütel

## Isiklikku
Tema vend oli eesti geoloog Ralf Männil.

1955. aastal abiellus ta Mazula D'Empairega. Neil sündis neli last.

Ta oli katoliiklane.

## Viited

## Kirjandus
*Olev Remsu. "Elitaarne mees Harry Männil". Tänapäev. 2011. 288 lk
**arvustus. Jaak Valge koduleht, 10. detsember 2011.

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*TLÜAR väliseesti isikud
*MEGA FEATURE: Senjoor Harri Männil. EPL, 21. märts 2001
*Kesknädalale andis intervjuu Efraim Zuroff. Vaidlus ajaloo üle jätkub. Kesknädal, 23. aprill 2008
*Peeter Ernits. Pikk tööpäev sai lõplikult otsa. Maaleht, 14. jaanuar 2010
*In memoriam: Märgistatud Männil. Eesti Ekspress, 15. jaanuar 2010 
*Mees, kes tegi Harry Männilist miljonäri. Eesti Ekspress, 22. jaanuar 2010
*Vene ajaleht peab Männilit nõukogude võimu abiliseks. Eesti Ekspress, 31. jaanuar 2010
Rein Rajasalu

**Rein Rajasalu** (kuni 1935 **Johannes Kruhberg**, 18. september 1914 Avanduse vald, Virumaa – 29. august 1944 Õvi, Äksi vald, Tartumaa) oli Soome (lipnik) ja Saksamaa sõjaväelane (*Untersturmführer*).

Ta lõpetas aastal 1935 Rakvere Õpetajate Seminari. Õppis alates 1940. aastast Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas agronoomiat.

Jätkusõja ajal läks Soome, teenis Soome 200. jalaväerügemendis, 1944 naasis Eestisse.

Teenis 46. grenaderirügemendi 10. kompaniis (sh kompaniiülemana), langes lahingus.

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
Ingenius

**Ingenius** oli müütiline brittide kuningas 306–299 eKr, Morviduse neljas poeg, Gorbonianuse, Archgallo, Eliduruse ja Pereduruse vend.

Ta kukutas koos Peredurusega Eliduruse ja hoidis teda Trinovantumis vangis. Ta valitses Cornwalli kuni oma surmani seitse aastat, seejärel sai Peredurus kogu Britannia kuningaks.
Peredurus

**Peredurus** oli müütiline brittide kuningas 306–296 eKr, Morviduse noorim poeg, Gorbonianuse, Archgallo, Eliduruse ja Ingeniuse vend.

Ta kukutas koos Ingeniusega Eliduruse ja vangistas ta Trinovantumis. Ta valitses Šotimaad, pärast Ingeniuse surma kogu Britanniat.
Gorbonianuse poeg

**Gorbonianuse poeg** (surnud 289 eKr) oli üks Monmouthi Geoffrey teoses "Historia Regum Britanniae" nimetatud müütilistest brittide kuningatest, Gorbonianuse poeg. Ta valitses 291 eKr–289 eKr.