open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laanetaguse suvi

**Laanetaguse suvi**" on Eesti Telefilmi telemängufilm, mis valmis 1980. aastal. Filmi lavastaja on Rein Maran. Filmi tootis Eesti Telefilm.

Film räägib Laanetaguse talu metsavahi lastest, kellele on suveks külla tulnud üks linnapoiss (Riho). Lapsed võtavad enda hoole alla kaks hundikutsikat, metskitse ja sookure. Suve lõpul aga tekib probleem, mida hoole alla võetud loomadega teha.

## Osatäitjad
*Enn Pinsel – Timo
*Riho Rosberg – Timo külaline Riho
*Mihkel Pinsel – Mihkel
*Hannes Kase – Mihkli sõber Hannes
*Fred Jüssi – Laanetaguse metsavaht Vidrik
*Anne Maasik – Anne, Timo ja Mihkli ema
*Hillar Pärjasaar – vana metsavaht Jürka
*Pauliine Tuut – vanaperenaine
*Arkaadi Irdt – rabavana Irdel
*Orvo Haasmaa – jahimees

## Viited

## Välislingid
*
Libarebased ja kooljad

**"Libarebased ja kooljad"** on 1998. aasta Eesti lühimängufilm. Filmi režissöör on Rainer Sarnet. Filmi tootsid Eesti Televisioon, Eesti Telefilm ja heategevusfond Diplomifilm.

Filmi tegi Rainer Sarnet Tallinna Pedagoogikaülikooli filmikateedri diplomitööna. Film põhineb Pu Songlingi novellikogu "Libarebased ja kooljad: hiina armu- ja hirmujutud" ainetel.

## Osatäitjad
*Taavi Eelmaa – Sang
*Hilje Murel – Li
*Kristel Sarnet – Lian
*Arvo Kukumägi – peremees
*Klaudia Dmitrijeva – Wei
*Marika Korolev – Yan
*Mari Lill – kupeldaja
*Aleksander Eelmaa – madrus
*René Reinumägi – noormees
*Heino Seljamaa – kokk

## Viited

## Välislingid
*
Boxer (täpsustus)

**Boxer** on poksile viitav termin, mis on leidnud kasutust näiteks sõjanduses. Selle all on tuntud näiteks:
* **[[Boxer]]**, jalaväe lahingumasin
* **[[Operatsioon Boxer]]**, Iisraeli armee operatsioon Kuuepäevases sõjas
* **[[HMS Boxer]]**, mitme Briti Kuningliku Mereväe aluse nimetus
* **[[USS Boxer]]**, mitme USA mereväealuse nimetus

Boxer on ka inglise päritolu perekonnanimi. Seda on kandnud näiteks:
* Barbara Boxer, USA senaator
* Charles Ralph Boxer, ajaloolane
* Christina Boxer, inglise jooksja

## Vaata ka
*Peugeot Boxer
Turva järv

**Turva järv** on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vardi külas.

Järve pindala on 3,6 ha, pikkus 400 m ja laius 270 m. Järv asub 48 m kõrgusel merepinnast ning kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Turva järve kaldad on tugevasti soostunud. Järv on kraavi kaudu ühendatud Vardi ojaga ja ligi 300 meetri pikkuse Vaheoja kaudu kagus asuva Päidre järvega.

## Vaata ka
* Vardi oja
* Päidre järv
* Vardi küla

## Viited

## Välislingid
*
*
Meretagused

"**Meretagused**" on 2013. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on Mark Soosaar. Filmi tootis Weiko Saawa Film.

Film räägib Manilaiul asuvast Manija külast ja selle kogukonnast.

## Viited

## Välislingid
*
Meiuste Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Kogudus

**Meiuste Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Kogudus** on Saaremaal Saaremaa vallas tegutsev baptistikogudus. Kogudus kuulub Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liitu.

Kogudusel on palvemaja Meiuste külas. Koguduse pastor on Urmas Metsamaa.

Meiuste kogudus on Saaremaa vanim baptistikogudus.

## Ajaloost
Aastal 1908 tulid Hiiumaalt Harju koguduse vennad Saaremaale Pammana külla palvetunde pidama. Peagi muutusid ruumid kitsaks ning seejärel ehitati palvela Meiuste külla. Palvemaja krundi kinkis kogudusele Parasmetsa mõisa omanik. Palvela valmis ja õnnistati 2. veebruaril 1915 kooskäimiseks.

## Viited

## Kirjandus
* 50 aastat apostlite radadel: jooni baptisti koguduste eluarengust Eestis. Toimetanud R. Kaups. Tallinn. EBK Liidu Kirjastus, 1934 (lk. 69–70)

## Välislingid
* EEKBKL Meiuste EKB koguduse palvela Teeliste kirikute kodulehel
* Meiuste EKB Kogudus Eesti EKB Koguduste Liidu kodulehel
Näkimadalad (film)

**"Näkimadalad"** on aastatel 1987–1988 valminud neljajaoline Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Olav Neuland. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film on tehtud Herman Sergo samanimelise romaani ainetel.

## Viited

## Välislingid
*
*
*
*
Ooperiball

**"Ooperiball"** (saksa k*. Der Opernball*). Richard Heubergeri operett, 3 vaatuses, Victor Léoni ja Heinrich von Waldbergi libreto Alfred Delacouri ja Alfred Hennequini komöödia "Les dominos roses" (1876) järgi.

## Faktoloogia
Esmaettekanne 5. jaanuaril 1898 Viini Theater an der Wienis.

Osades: Annie Dirkens (Hortense), Karl Streimann (Georges), Josef Joseffy (Paul Aubier), Karl Blasel (Beaubuisson).

Peamised tegelaskujud: Theophil Beaubuisson (bass), Palmyra Beaubuisson (alt), Henri Beaubuisson (tenor või mez), Paul Aubier (tenor), Angéle Aubier (sopran), Georges Duménil (tenor buffo), Marguérite Duménil (sopran), Hortense (sub), Féodora (sopran).

Helilooja edukaim ja rahvusvaheliselt tuntuim teos. Kujutab Johann Straussi opereti "Die Fledermaus" ("Nahkhiir") imitatsiooni. Esitati Theater an der Wienis sajandi lõpuni ligi 200 korda. 1901 jätkati Viini Carl-Theateris, kus esitati üle 200 korra. Mängiti ka Raimundtheateris (1901) ja Volksoperis (1908) ning 1914 uuesti Theater an der Wienis. Võeti kohe pärast väljatulekut mängukavva ka Berliinis, Budapestis ja New Yorgis. Kuulus enne esimest maailmasõda operetiteatrite püsirepertuaari. Esitatakse siiani regulaarselt saksa keelt kõnelevates maades.

Eestis lavastati see operett Estonias 1959.

## Faabula
Tegevus toimub umbes 1900 Pariisis karnevali ajal Grand Opéras korraldatud maskiballil. Angéle Aubier ja Marguerite Duménil pole eriti kindlad oma meeste truuduses. Nende abikaasad Paul ja Georges on otsustanud minna koos sõprade Theophile Beaubuissoni ja noore mereväekadeti Henriga õhtustama, et restoranis ilma naisteta meelt lahutada.

Meeste abikaasad otsustavad kaasata Marguerite'i teenijanna Hortense'i kaasade kontrollimise afääri. Hortense peab saatma Paulile ja Georges'ile anonüümse kutse osaleda ooperiballil. Tingimuseks on, et riietutakse roosasse doominosse, mille järgi partnerid üksteist ära tunneksid. Kuid armukadedad abikaasad ei tea, et Hortense on saatnud samasuguse kutse ka kadett Henrile.

Mehed võtavad kutsetest tuld ja leiavad põhjuse, et kodunt lahkuda. Nad saabuvad Pariisi Opérasse. Sinna tulevad ka sarnastesse roosadesse doominotesse riietatud ja maske kandvad naised. Mehed valivad maskeerunute hulgast kõik oma naised, kellega veedavad lõbusa õhtu. Georges leiab naiste kirjutatud kutsete mustandid ja hoiatab õigeaegselt oma „reisilt” naasvaid sõpru. Pärast segadusi ja vastastikuseid süüdistusi naised siiski veenduvad, et nende mehed on põhimõtteliselt truud, ehkki ei ütle väikesest seiklusest kunagi ära.

## Muusikanumbreid
* Hortense ja Henri valssduett „Komm mit mir ins Chambre séparée”
* ansambel „Liebe Freunde, ihr habt kleine Ahnung”
* koor „Zwischenspiel und Mazurka”
* ansambel „Wo, wo ist mein rosa Domino?”

## Filmid
* 1931 – UFA stuudio (režissöör Max Neufeld)
* 1939 – UFA stuudio (režissöör Géza von Bolvary, peaosades Paul Hörbiger, Hans Moser, Marte Harell)
* 1956 – Saksa FV (režissöör Ernst Marischka, peaosades Johannes Heesters, Hertha Feiler, Josef Meinrad, Sonja Ziemann)
* 1971 – telefilm (režissöör Eugen York)
Rob Kaman

**Rob Kaman** (5. juuni 1960 Amsterdam – 31. märts 2024) oli hollandi kikkpoksija, üheksakordne maailmameister.

Teda tunti hüüdnimega "Mr. Low Kick".

Rob Kaman oli esimene eurooplane, kes tuli WKA organisatsiooni kikkpoksi maailmameistriks. Tiitlimatš toimus 23. septembril 1983 Amsterdamis. Kaman alistas seal ameeriklase John Moncayo.
Vandžiogala

**Vandžiogala** on alev Leedus Kaunase rajoonis, Vandžiogala valla halduskeskus. Alev asub Urka jõe kallastel. 

Vandžiogalas on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne 1830. aastal valminud kirik ja selle kellatorn ning kaks kalmistut.

## Ajalugu

Vandžiogalast on leitud neoliitikumist pärit kivikirveid ja imperaator Trajanuse rahasid. XIII sajandil on mainitu esimest korda sealset linnamäge. Ristisõdijate kroonikas kandis paikkond nime *Wandyagel*, hiljem, XVI sajandil vanades slaavi kirjalikes allikates aga *Vondziakgola*. Toona asus seal lisaks külale veel ka mõis, millel oli palju omanikke; see kuulus ka Rastauskastele, Chlopickitele ja Hartovskitele.

1634. aastaks oli Vandžiogalast saanud alev, millel oli oma turuplats ja millel oli õigus pidada laata. 1655. aastal ehitati alevisse ka kirik. 1817. aastal alev põles. 1863. aastal võtsid alevi elanikud osa Jaanuariülestõusust. 30 ülestõusus osalenud elanikku küüditati Siberisse, lähedalasuv Ibėnai küla põletati maha ja selle elanike asemele asustati vanausulised. Tsaariajal oli asula kohta kasutusel venekeelne nimekuju Вендзягола.

XIX sajandi lõpuks olid Kaunasest põhja poole jäävad alad Nerise ja Nemunase põhjakaldal, Nevėžisest idas ja Jonava-Kėdainiai joonest lõuna pool kujunenud kakskeelseks. Seal oli arvukas poolakatest asurkond ja leedu keele kõrval oli seal käibel poola keel. Vandžiogala kihelkonnas oli toona vaid kaks leedu küla. Jumalateenistused Vandžiogala kirikus olid poolakeelsed. Taolise olukorra põhjuseks oli osalt see, et poolakatest mõisnikud asustasid oma maadele inimesi Poolast, aga osalt ka see, et jaanuariülestõusu järel sinna asustatud venelased võtsid üle poola keele.

Aastaks 1897 olid rahvaloenduse põhjal 95% Vandžiogala elanikest poolakad. Esimese maailmasõja järel lõid sealsed poolakad Vandžiogala Poola vabariigi, lootuses, et Józef Piłsudski need alad Poolaga ühendab. Pärast kokkupõrkeid Leedu vägedega loobusid sealsed elanikud aga iseseisvuspüüdlustest. 9. juulil 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed seal 38 juuti. 2001. aasta rahvaloenduse põhjal moodustasid poolakad piirkonna elanikest vaid 7,8%.


Vandziogala01.JPG|Vandžiogala
The school of Vandziogala001.jpg|Koolimaja
Vandziogalos_baznycia.JPG|Vandžiogala kirik
Vandziogalos kulturos centras001.jpg|Kultuurikeskus
Urka001.jpg|Urka


## Tuntud elanikke

* Stanisław Michalkiewicz – Poola ajaloolane

## Viited

## Välislingid

*Alev Poola geograafilises sõnastikus
*Alev portaalis vietoves.Lt
Löö vastu

**"Löö vastu"** on 1975. aasta Eesti lühimängufilm. Filmi režissöör on Valentin Kuik. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film valmis Valentin Kuigi ja Arvo Iho Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi (VGIK) diplomitööna.

Film räägib kaasaegsest spordist ja noorsportlasest, kes on silmitsi tolle aja spordis levinud ebaausate võtetega, et saavutada edu.

## Osatäitjad
*Jüri Aarma – Avo Eller
*Mikk Mikiver – treener Kaaver
*Johannes Möldre – spordisaali valvur
*Ada Lundver – hotellikorruse administraator
*Martin Veinmann – poksija
*Paul Laasik – sõber
*Ketlin Ilves – tütarlaps
*Kalju Komissarov – noormees
*Harry Buddel – šveitser ja poksikohtunik
*Maria Klenskaja – sõbra naine
*Dmitri Demjanov – baarmen
*Artemi Tepp – teine treener
*Aniss Murtazin – Avo vastane poksiringis

## Viited

## Välislingid
*
Ühisherilased

**Ühisherilased** (*Vespinae*) on putukate alamsugukond voltherilaste sugukonnast. 

Ühisherilaste hulka ei kuulu kõik ühiselulised voltherilased. 

## Nomenklatuur
Taksoni autor on Pierre André Latreille (1802). 

## Levik
Ühisherilased on suhteliselt liigivaene rühm, mis esines algselt ainult Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Üksikud liigid on viidud ka Lõuna-Ameerikasse ja Austraaliasse. 

Perekonnad maaherilane ja metsaherilane esinevad ainult parasvöötmes ja subtroopikas. Põhiliselt parasvöötme perekond on vapsik, millel on aga liike  ka Kagu-Aasias. Ainult Kagu-Aasia troopikas elavad perekonna *[[Provespa]]* kolm öise eluviisiga ühtlaselt kollakaspruuni liiki.

## Klassifikatsioon

Ühisherilasi on maailmas 61 liiki ja Eestis 11 liiki.

Ühisherilasi on 4 perekonda:
**Dolichovespula* – metsaherilane
**[[Provespa]]*
**Vespa* – vapsik
**Vespula* – maaherilane

Paul Blüthgen eraldas 1869 maaherilase perekonnast perekonna *[[Paravespula]]*, kuid tänapäeval peetakse seda enamasti maaherilase alamperekonnaks.

## Tunnused
Ühisherilased sarnanevad kehaehituselt teiste voltherilastega, kuid on keskmiselt suuremad. 

Tähtis eristustunnus alamsugukonnast *[[Polistinae]]* ja saviherilastest on tagakeha ehitus: ühisherilastel on kohe pärast rindmiku ja tagakeha vahelist peenikest ühenduskohta lai alus, mis jääb vähe alla tagakeha maksimaalsest laiusest.   

Kõigil liikidel on herilastele tüüpiline must-kollane hoiatusvärvus, mõnel liigil, näiteks vapsikul lisanduvad punased ja  punakaspruunid toonid. 

Ühisherilased  rajavad "riike" või elavad sotsiaalparasiitlikult (nn käguherilased). 

## Toitumine
Valmikud söövad peamiselt nektarit, õietolmu, luuvilju, taimemahlu, loomseid aineid ja putukaid. Vastseid toidetakse surnud või saagiks saadud lihaga, kusjuures toiduallikad on väga mitmekesised. 

AD2009Sep09 Vespula germanica 05.jpg|Hilissuvel on mahalangenud viljad tööliste tähtsaim süsivesikuallikas.
Wespe-20140411-7784Db.jpg|Tööline toitub õiel
Wasps eating grilled chicken.ogv|Herilane tükeldab liha


## Herilaste pere
### Pesa ehitamine

Herilaspesad koosnevad paberitaolisest massist. Pesaehituse  lähtematerjal on pude kuiv puit, mis mälutakse kuulikesteks. Pesad on vapsikutel allapoole lahti, teistel herilaseliikidel on väliskest kinni, välja arvatud sisselennuava. Neil on alguses 5–10 pisut ümardatud kärje kujulist kambrikest. Selles staadiumis hoolitseb nende eest kuninganna üksinda. Siis on väga sarnased alamsugukonna *[[Polistinae]]* herilastega.

## Viited

## Kirjandus
*Carl D. Duncan. *Contribution to The Biology of North American Vespine Wasps*, 1939.
*M. Matsuura, S. Yamane. *Biology of the Vespine Wasps*, 1990, Springer-Verlag, Berlin.
*M. J. Carpenter, J. Kojima. Checklist of the species in the subfamily Vespinae (Insecta: Hymenoptera: Vespidae). – *Natural History Bulletin of Ibaraki University*, 1997, 1, lk 51–92.
### Eesti keeles
*Remm, Kalle 1983. Eesti ühisherilased (*Hymenoptera*, *Vespidae*). Abiks loodusevaatlejale 83. Tartu: Eesti Looduseuurijate Selts.

## Välislingid
*Sissekanne saidil bugguide.net
Karmėlava

**Karmėlava** on alev Leedus Kaunase rajoonis, Karmėlava valla halduskeskus. Alev asub Nerise jõe kallastel.
Karmėlavas on gümnaasium ja raamatukogu. Alevi juures asuvad Kaunase lennujaam ja Karmėlava kalmistu, see piirneb Karmėlava II külaga.

## Ajalugu

Alevi kohal oli asustus juba kiviajal. Aastal 1385 on mainitud esimest korda sealset linnamäge (*Kremilow*). 

Aastaks 1529 oli Karmėlavast saanud alev, kus asus ka kirik. Aastal 1549 sai Karmėlava mõisa omanikuks Barbara Radziwiłł. Aastal 1613 kanti Karmėlava esimesele Leedu alade kaardile. Aastast 1663 on teada, et seal tegutses kihelkonnakool, mis suleti aastal 1777 ja avati taas aastal 1804. Tsaariajal kandis alev vene keeles nime Кормяловъ. Asula hilisemate omanike seas on olnud Ogińskid, Syrućid ja aastast 1766 Koniuchid.

Aastal 1945 valmis praegune kirikuhoone. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid 21 sealset elanikku. Aastal 1979 oli alevis 3664 elanikku, seal asus Nõukogude Liidu sõjaväe raketibaas.

Aastal 1982 rajati alevisse 82 hektari suurune Karmėlava kalmistu, mis on Kaunase elanike tähtsaim matmispaik. Aastal 1988 ehitati suletud raketibaasi aladele Kaunase lennujaam. Sealse meteoroloogiajaama radarid varustavad teabega ilma kohta ka NATO õhujõudude koordinatsioonikeskust Saksamaal.


Karmelava.jpg|Karmėlava
Karmelavos Balio Buraco gimnazija.jpg|Koolimaja
Karmelava church.jpg|Karmėlava kirik
Karmėlavos piliakalnis. Juosiantis pylimas.JPG|Linnamägi
Karmelavos kapines.jpg|Karmėlava kalmistu


## Viited

## Välislingid

*Alev Poola geograafilises sõnastikus
*Alev portaalis vietoves.Lt
Lippe-Alverdissen

**Lippe-Alverdissen** oli krahvkond Saksamaal, mida valitses Lippe vürstlik perekond. See loodi aastal 1613 pärast Lippe krahvi Simon VI surma, kui tema valdus jagati tema kolme poja vahel, kusjuures noorim poeg Philipp sai Lippe-Alverdisseni territooriumi.

Pärast seda, kui krahv Philipp sai aastal 1643 Schaumburg-Lippe krahviks, sai Lippe-Alverdissen Schaumburg-Lippe osaks. Pärast krahv Philippi surma aastal 1681 läks Schaumburg-Lippe tema vanemale pojale Friedrich Christianile, samas Lippe-Alverdisseni päris tema teine poeg Philipp Ernst, kes asutas Schaumburg-Lippe-Alverdisseni liini. Kaks liini püsisid eraldi, kuni noorem Schaumburg-Lippe-Alverdissen päris aastal 1777 Schaumburg-Lippe territooriumi.

## Lippe-Alverdisseni krahvid (1613–1640 ja 1681–1777)

* Philipp (1613–1640)

*Ühendati aastal 1640 Schaumburg-Lippega*

* Philipp Ernst (1681–1723)
* Friedrich Ernst (1723–1749)
* Philipp (1749–1777)

*Aastal 1777 sai krahv Philipp Schaumburg-Lippe krahviks*
Karksi Turva järv

**Turva järv** (ka *Karksi Turva järv*, *Turva veehoidla*) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi ja Hirmuküla piiril.

Järve pindala on 3,1 ha, pikkus 70 m, valgla suurus 46,22 km² ja kõrgus merepinnast 70,5 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv ei ole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.

Turva järv on paisutatud Kõpu jõele, selle kuju on pikk ja kitsas ning asetseb põhja-lõuna suunal. Järve paisul asub kultuurimälestisena arvele võetud Turva vesiveski.

## Ajalugu

Järv on 1880. aastal paisutatud Turva vesiveski tarbeks. 1978. aastal purustas suvine suurvesi järve šahti regulaatori ja paisu, 1979. aastal rekonstrueeris Karksi kolhoos järve paisu.

## Vaata ka
* Turva vesiveski
* Kõpu jõgi
* Karksi küla
* Hirmuküla 

## Viited

## Välislingid
*
*
Suletud ring

**"Suletud ring"** on 1983. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Peeter Urbla. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film on Karl Arne Blomi romaani "Keegi maksab kätte" ekraniseering.

## Osatäitjad
*Arvo Kukumägi – Martin Holmberg
*Alice Podelski – Petra
*Ain Lutsepp – Emil Udin
*Uno Laht – Bengt Thóren
*Els Himma – Inga Johnson
*Urmas Kibuspuu – Bengt Larsson
*Tõnu Raadik – Roland Ern
*Jüri Müür – politseiülem
*Jaanus Nõgisto – From'ide poeg
*Kaie Mihkelson – Solveig
*Regina Razuma – Brigitta Ström
*Omar Volmer – härra From
*Mihkel Mutt – Bert
*Raul Tammet – Stefan Ström
*Alice Talvik – proua From
*Marje Metsur – Erni tüdruk
*Toomas Urb – Karl Svensson
*Ly Ranne – Larssoni naine
*Enn Kraam – arst
*Agnes Parve – Thóreni ema
*Tõnu Oja – Kurt-Roser

## Viited

## Välislingid
*
Surmatants (film)

**"Surmatants"** on 1991. aasta Eesti mängufilm. Filmi režissöör on Tõnu Virve. Filmi tootsid Freyja Film ja Sojuztelefilm.

Filmis on kajastatud Bernt Notke maaliga "Surmatants" seotut, sealhulgas selle maali arvatavat Tallinna jõudmist. Filmi tegevus toimub ajastutruult hiliskeskajal.

## Osatäitjad
*Evald Hermaküla – Bernt Notke
*Mikk Mikiver – Hermen Rode
*Sulev Luik – Schiekel Kalt
*Peeter Volkonski – Michel Sittow
*Margus Varusk – noor Michel Sittow
*Kaie Mihkelson – Margareth Sittow / Isabel Katolik
*Enn Kraam – isa Eugenio
*Kärt Tomingas – Marta
*Raivo Trass – Diederek von Katwijk
*Piret Kalda – Anneke / Dorothea
*Andrus Vaarik – Notke sell
*Andres Dvinjaninov – Notke sell
*Mart Nurk – Notke sell
*Heino Mandri – Lübecki linnapea
*Rudolf Allabert – Lübecki raehärra
*Mati Klooren – Lübecki raehärra
*Ain Lutsepp – Lübecki raehärra
*Jüri Järvet – Tallinna linnapea
*Kalju Orro – Tallinna raehärra
*Aarne Üksküla – Marta isa
*Hendrik Toompere – Tizian
*Jüri Karindi – Hispaania õuekunstnik
*Aleksander Eelmaa – kuningakoja laekur
*Guido Kangur – kuningakoja laekur
*Maria Avdjuško – Hildegard
*Tõnu Aav – taanlane
*Egon Nuter – taanlane

## Viited

## Välislingid
*
Nils Olav

Kindralmajor Sir **Nils Olav** on Suurbritannias Šotimaal Edinburgh loomaaias elav kuningpingviin. Nils Olav on Norra kuningliku kaardiväe maskott.

Nimi ja amet on edasi antav, praegune ametisolija on kolmas selle ameti pidaja.

## Viited

## Välislingid

* BBC News on his knighthood
* BBC News
* Scotsman
Teaduse ohver

"**Teaduse ohver**" on 1981. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Valentin Kuik. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film on tehtud Branislav Nušići samanimelise jutustuse ainetel.

Film räägib väikelinna kantseleiametnikust Voldemar Pajost, kellel on fenomenaalne mälu ja keda kolleegid taluvad seetõttu, et ta on aldis raha laenama. Tema talumine muutub aga väljakannatumatuks siis, kui ta omandab uusi teadmisi loodusteaduste valdkonnas ja püüab neid innukalt ka teistele jagada.

## Osatäitjad
*Enn Klooren – Pajo
*Aire Johanson – Miia
*Peeter Volkonski – professor
*Ants Ander – Kuuben
*Mihkel Mutt – Viil
*Ferdinand Kala – parun
*Eldor Valter – Juhanson
*Kaarel Toom – maakonna ülem
*Kaire Kuusik – sekretär
*Lembit Ulfsak – Bruno
*Heikki Haravee – vana professor
*Aleksei Tammiste – kardavoi
*Edvard Oja – kojamees
*Samuel Tääger – kõrtsmik
*Maie Mägi – Pauliine, pesunaine
*Rolf Uusväli – organist

## Viited

## Välislingid
*
Vanaveski järv

**Vanaveski (pais)järv** võib tähendada mitut Eesti paisjärve:
* Holdre Vanaveski järv asub Õhne jõel Valga maakonnas Helme vallas Holdre külas
* Kõpu Vanaveski järv asub Kõpu jõel Viljandi maakonnas Kõpu vallas Vanaveski külas
* Roosna-Alliku Vanaveski järv asub Järva maakonnas Roosna-Alliku vallas Roosna-Alliku alevikus
* Roosna järv ehk Vanaveski järv
Tädi Rose

"**Tädi Rose**" on 1968. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Virve Aruoja. Filmi tootis Eesti Telefilm.

Film on tehtud Tennessee Williamsi näidendi "Nurjunud õhtusöök" ainetel.

## Osatäitjad
*Albina Kausi – tädi Rose
*Silvia Laidla – Nukuke
*Aksel Orav – Archie Lee

## Viited

## Välislingid
*
Provespa nocturna

***Provespa nocturna*** on voltherilaste sugukonna ühisherilaste alamsugukonna liik perekonnast *[[Provespa]]*. 

Liiki kirjeldas 1935 Jacobus van der Vecht. 

Alamliike ei ole.

Liik on tekkinud siis, kui *[[Provespa barthelemyi]]* oli juba lahknenud. 

## Levik
Ta on levinud Malaisias (Lääne-Malaisia, Sarawak, Sabah) ja Indoneesias (Kalimantan, Sumatra, Bangka).

## Parasiidid
Selle liigi parasiidid on *[[Bareogonalos]]* ja *[[Xenos provesparum]]*.

## Ökoloogia
Selle liigi  töölistelt Malai poolsaarel on leitud torukäpa *[[Coelogyne fimbriata]]* õietolmu. Tõenäoliselt on nad selle taime tolmeldajad.

## Viited
 

## Kirjandus
*Yuta Nakase, Makoto Kato. A nocturnal Provespa wasp species as the probable pollinator of epiphytic orchid Coelogyne fimbriata. – *Entomological Science*, 2012, 15, lk 253–256.
Nugat

**Nugat** (prantsuse keeles *nougat* hääldatakse&#x20;[ˈpa nuˈɣat]), kuigi tuleneb pealtnäha ladina keelest – *panis nucatus*, 'pähklileib' (hilisem kõnekeelne ladina omadussõna *nucatum* tähendab 'peast segi' või 'hull').

## Liigitus
Nugatit on kolme peamist liiki. 

# **Valge nugat** (*mandorlato* või *torrone* Itaalias) – kõige levinum, tehtud vahustatud munavalgest ja meest; seda hakati valmistama 15. sajandi alguses Itaalias Cologna Venetas. Hispaanias Alicantes avaldati esimene retsept 16. sajandil, kuid valmistamist alustati ilmselt varem. Prantsusmaal Montélimari kantonis hakati seda valmistama 18. sajandil. 
# **Pruun nugat** (prantsuse keeles *nougatine*) – tehtud ilma munavalgeta ja on tihedama, sageli krõmpsuva konsistentsiga. 
# **Viini** või **Saksa nugat**, mis on sisuliselt šokolaadi ja pähkli (tavaliselt sarapuupähkli) pralinee.

## Viited
Android Nougat

**Android 7.0 "Nougat"** on operatsioonisüsteemi Android väljalase. Nougati beetaversioon avaldati 9. märtsil 2016 ja ametlik väljalaskekuupäev oli 22. august 2016. Esimesed seadmed, mis saavad süsteemivärskenduse versiooniga 7.0 on traditsiooniliselt Nexuse seadmed.

Android 7.0 operatsioonisüsteemil ja selle arendusplatvormil on mitmeid täiendusi. Näiteks on võimalus kuvada ekraanil mitut rakendust *split-screen*-vaates ja võimalus vastata teadetele otse, rakendust avamata. Samuti on tugi OpenJDK-l põhinevale Java keskkonnale, Vulkani graafika renderdamise API-le ja "sujuvad" süsteemiuuendused toetatud seadmetel.

## Viited
Magdeburgi veesild

**Magdeburgi kanalisild**, ka **Magdeburgi veesild**, (saksa *Kanalbrücke Magdeburg*) on laevatatav akvedukt üle Elbe jõe Magdeburgi lähedal Saksamaal. Akvedukt ühendab kahte kanalit Saksamaal – Kesk-Saksa ja Elbe–Haveli kanalit.

Magdeburgi veesild on maailma pikim laevatatav akvedukt.

Akvedukt jääb Magdeburgi keskkohast 10 km põhja suunas. Elbe paremal kaldal akvedukti juures asub Hohenwarthe asula. 

Veesild, mille rajamise vajadusest hakati rääkima 1919. aastal, realiseerus alles pärast Saksamaa taasühinemist. Akvedukti ehitamiseks kulus viis aastat (1998–2003), 68 000 m3 betooni ja 24 000 tonni terast. Rajatise maksumus oli umbes 501 000 000 eurot.  

Akvedukti üldpikkus on 918 m. Jõe kohal on kolm ava (sildeavadega 57,10+106,2+57,10 m), ülejaanud 16 ava sildeavadega 42,85 m jäävad maismaale. Veesilla laius on 43,0 m. Kanali laius 32,0 m ja sügavus 4,25 m.

## Viited

## Välislingid

*Kas teadsid, et Saksamaal Magdeburgis asub laevatatav sild?. reisiguru.ee
Provespa barthelemyi

***Provespa barthelemyi*** on liik voltherilaste sugukonna ühisherilaste alamsugukonna perekonnast *[[Provespa]]*.

Liiki kirjeldas 1905 François du Buysson, eraldades selle liigist *[[Provespa anomala]]*. Hiljemgi on India kontekstis temast räägitud *Provespa anomala* nime all.  

Alamliike ei ole.

Liik on perekonnas kõige varem lahknenud. 

Levila ulatub Indiast Indohiinani. Teda on kohatud Indias (Sikkimis, Lääne-Bengalis, Assamis, Meghalayas, Arunachal Pradeshis, Nagalandis, Manipuris, Tripuras, Mizoramis), Hiinas (Yunnanis, Guangxis), Birmas, Laoses, 
Kambodžas, Vietnamis, Tais ja Malaisia lääneosas. Levila kõige lõunapoolsem koht on Malaisias Kedahi osariigis Jitra lähedal, kus on ka liikide *[[Provespa anomala]]* ja *[[Provespa nocturna]]* levila kõige põhjapoolsem punkt.

## Kasutamine
Yunnanis on see herilane tavaline toit. 

## Viited

## Kirjandus
*Michael Madl. Notes on the genus Provespa Ashmead, 1903 (Insecta: Hymenoptera: Vespidae: Vespinae) based on the material of the Naturhistorisches Museum Wien (Austria). – *Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien*, 2012, B, 114, lk 27–35. Veebiversioon

## Välislingid
*Fotod: http://sinobug.tumblr.com/post/49961817105/common-nocturnal-hornets-provespa-barthelemyi, http://sinobug.tumblr.com/post/49961817105/common-nocturnal-hornets-provespa-barthelemyi, https://www.flickr.com/photos/itchydogimages/12265775836  
*Encyclopedia of Life 
*GBIF
Veeteede Ameti Teataja

**Veeteede Ameti Teataja** oli Veeteede Ameti ajakiri, mis ilmus aastast 1993. Aastail 2009–2016 ilmus ajakiri vaid veebiteavikuna. Ajakirjas avaldati eelkõige merendusega seotud materjale, näiteks Eesti merendusalaseid seadusi, määrusi, samuti Veeteede Ameti käsk- ja ringkirju.

Aastail 2017–2020 ilmus Veeteede Ameti Teataja ajakirja Meremees vahel nii paberil kui ka veebis. Pärast Veeteede Ameti liitmist Transpordiametiga kandis ajakiri viimasel, 2021. aastal nime **Veeteede Teataja**.

## Viited

## Välislingid
*Veeteede Teataja koos Meremehega veebis
*Ajakirjast Veeteede Ameti kodulehel
Mezőkövesd

**Mezőkövesd** on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis, Mezőkövesdi kreisi keskus. Asub 50 km kaugusel Miskolcist.

Jalgpalliklubi Mezőkövesd-Zsóry mängib hooajal 2016/17 Ungari kõrgliigas.

## Viited

## Välislingid

*http://www.mezokovesd.hu/
Ingress

**"Ingress"** on liitreaalsust kasutav asukohapõhine paljude osavõtjatega võrgumäng (MMOG või MMO). Mängu töötas välja Niantic, mis oli esialgu Google'i sisemine idufirma. 15. novembril 2012 avaldati mäng eranditult Androidi-seadmetele, Apple'i iOS-i versioon ilmus 14. juulil 2014. Mängul on avatud narratiiviga ulmeteemaline taustalugu. "Ingressi" peetakse ka asukohapõhiseks fitnessmänguks (exergame).

Erinevalt paljudest teistest MMOG-tüüpi mängudest toimub "Ingressis" võistlus mitte üksikmängija- vaid meeskonnapõhiselt. Mänguga liitudes saavad mängijad valida kahe fraktsiooni (*fraction*) vahel: Enlightened ('valgustatud', rohelised) või Resistance ('vastupanu', sinised). Mängijaskond “võitleb” reaalses maailmas asuvate virtuaalsete portaalide üle, mis on nähtavad ainult mängu tarkvaras. Portaalide endale võitmiseks peab agent pärismaailmas portaali asukohta liikuma. Mäng eeldab palju agentidevahelist koostööd.

## Viited

## Välislingid
*"Ingressi" ametlik koduleht
Poks 1964. aasta suveolümpiamängudel

**[[1964. aasta suveolümpiamängud| 18. suveolümpiamängude]]** võistlused poksis peeti 11. kuni 23. oktoobrini Jaapanis Tōkyōs. Võistluspaik oli Kōrakuen Hall, võisteldi kümnes kaalukategoorias.

## Osalejad
Võistlustel osales 269 võistlejat 56 riigist. Vanim osaleja oli John Elliott (Jamaica; sündinud 8. juunil 1931) ja noorim Luiz Fabre (Brasiilia; sündinud 24. veebruaril 1948). 

## Val Barkeri karikas
Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai II keskkaalu (kuni 75 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Valeri Popentšenko (NSV Liit).

## Medalitabel

Kokku said medaleid 17 riigi või võistkonna võistlejad.

## Punktitabel

Kokku said olümpiasüsteemi punkte 33 riigi või võistkonna võistlejad.

## [[Kärbeskaal (poks)|Kärbeskaal]] (kuni 51 kg)

## [[Kukk-kaal (poks)|Kukk-kaal]] (kuni 54 kg)

## [[Sulgkaal (poks)|Sulgkaal]] (kuni 57 kg)

## [[Kergekaal (poks)|Kergekaal]] (kuni 60 kg)

## [[I kergekeskkaal (poks)|I kergekeskkaal]] (kuni 63,5 kg)

## [[II kergekeskkaal (poks)|II kergekeskkaal]] (kuni 67 kg)

## [[I keskkaal (poks)|I keskkaal]] (kuni 71 kg)

## [[II keskkaal (poks)|II keskkaal]] (kuni 75 kg)

## [[Poolraskekaal (poks)|Poolraskekaal]] (kuni 81 kg)

## [[Raskekaal (poks)|Raskekaal]] (üle 81 kg)

## Välislingid
*Poks 1964. aasta suveolümpiamängudel lehel ''Sports-Reference''. Inglise keeles
*Poks 1964. aasta suveolümpiamängudel lehel ''Amateur Boxing Results''. Inglise keeles
Ants Meister

**Ants Meister** (25. aprill 1937 Põltsamaa – 15. august 2016) oli eesti elektrotehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor.

Ta sündis aastal 1937 Põltsamaal talupoja perekonnas. 

## Haridus
Ta lõpetas 1955. aastal Jõgeva Keskkooli. Aastal 1960 lõpetas ta *cum laude* Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal. Aastatel 1962–1966 oli ta samas aspirantuuris. Aastal 1968 kaitses tehnikakandidaadi väitekirja Leningradi Elektrotehnika Instituudis, aastal 1994 tehnikadoktori väitekirja (kinnitati aastal 1996).

## Töökäik
Ta töötas aastatel 1956–1957 TPI üldelektrotehnika kateedris laborandina. Aastatel 1958–1959 töötas ta Eesti NSV TA Energeetika Instituudis insenerina. Aastal 1960 töötas ta RMN Elektrotehnika Instituudis insenerina, aastal 1961 samas vaneminsenerina, aastatel 1961–1963 samas vanemteadurina, aastatel 1963–1968 samas grupijuhina.

Aastast 1965 töötas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis. Aastatel 1965–1968 tööstuselektroonika kateedris tunnitasulise õppejõuna, aastatel 1968–1969 automaatika kateedris vanemõpetajana, aastatel 1969–1970 raadiotehnika kateedris vanemõpetajana. Aastatel 1970–1992 oli ta raadiotehnika kateedri dotsent; lisaks oli ta aastatel 1976–1981 raadiotehnika kateedri juhataja. Aastatel 1992–1995 oli ta raadio- ja sidetehnika instituudi dotsent, aastatel 1995–2005 oli ta raadiotehnika professor ja õppetooli juhataja. Aastast 2005 oli ta emeriitprofessor.

## Teadustöö
Elektromagnetilised kulumõõturid vedelike kiiruse ja vooluhulga mõõtmiseks, digitaalne signaalitöötlus ja selle rakendused meditsiinis, signaalitöötluse algoritmid, programmid ja rakendused.
Avaldanud 94 teaduspublikatsiooni. Omab 30 autoritunnistust. Tema juhendamisel on kaitstud 1 doktori- ja 4 magistritööd.

## Tunnustus
*NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse 2 hõbemedalit 1972, 1976
*nimeline mälestusese ja üleliidulise ühingu Teadus rinnamärk “Aktiivse töö eest” 1987
*TTÜ kuldmärk

## Ühiskondlik tegevus
Raadioelektroonika tehnikaprogressi rahvaülikooli rektor 1977–1988.

## Isiklikku
Ta oli abielus ja tal on kaks tütart. Tema harrastused on aiandus ja fotograafia.

## Viited

## Kirjandus
* EE 2000, 14. 
* Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade.
Linksmakalnis

**Linksmakalnis** on küla (endine linn) Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis, Linksmakalnise valla keskus. Küla asub Jiesia jõe kaldal.

Külas on raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on Linksmakalnise mõisa hoonekompleks ja Nõukogude-aegne sõjaväelinnak. Linksmakalnises on sündinud Leedu oboemängija Juozas Vytautas Rimas.

## Ajalugu

XIX sajandil rajati küla asukohta Liustbergise mõis. Aastal 1944 rajati mõisa juurde Nõukogude sõjaväebaas, endisse mõisa rajas KGB aga raadioluurekeskuse. Kõik piirkonna elanikud sunniti sealt lahkuma, ehitustöid tegid aga saksa sõjavangid.

15. mail 1958 nimetati Liustbergis Linksmakalniseks. Samal ajal sai asulast ametlikult linn. Sealses sõjaväebaasis oli mitu tuhat sõjaväelast, asulas elasid ka tõlgid ja nende pered, kel puudus luba mujal elada ja töötada. Püsielanikke oli asulas vähe, 1968. aastal oli neid 268. 30. septembril 1977 muudeti linn ametlikult külaks.

Vene väed lahkusid Linksmakalnisest 16. juunil 1993. Linksmakalnis läks Kaunase rajooni koosseisu aastal 1995, pärast seda hakkasid sinna asuma leedulased. Samal aastal avati külas leedukeelne kool.



Linksmakalnis. Buvęs kariškių klubas. Priekis.JPG|Sõjaväelaste klubi
Linksmakalnis. Įvažiavimas pro buvusį patikrinimo punktą.JPG|Endine kontrollpunkt asula serval
Linksmakalnis - KGB radijo žvalgybos bokštas.jpg|Raadioluurekeskuse hoone aastal 1992


## Viited

## Välislingid

*Küla portaalis vietoves.Lt
Linksmakalnise mõis

**Linksmakalnise mõis** (leedu *Linksmakalnio dvaras*) on endine mõis Leedus Kaunase rajoonis Linksmakalnise vallas Linksmakalnises.

## Ajalugu

Mõis tekkis XIX sajandil Jiesia ja Šventupė ühinemispaika. Algselt kandis see nime **Liustbergise mõis** (saksa keeles *Lustberg*). Selle esimesed omanikud olid sakslased  Lyzentalid. 

Aastal 1909 ostis mõisa seni Tyszkiewiczite suguvõsa mõisavalitsejana töötanud Kazimieras Gustaitis. Tema andis mõisale selle leedukeelse nime (mõisa juures olev asula muudeti ametlikult Linksmakalniseks alles aastal 1958. Uus nimi oli lihtsalt vana tõlge (mõlemad tähendavad tõlkes lustimäge). Tema tütar jagas mõisa tuntud leedu ränduri Matas Šalčiuse abikaasaga. Aastal 1938 sai mõisa omanikuks toonane peaminister Juozas Tūbelis.

Aastal 1944 rajati mõisa Nõukogude sõjaväebaas ja KGB raadioluurejaam. Mõned mõisa hooned ehitati sõjaväe tarbeks ümber, enam-vähem muutmatul kujul säilis vaid mõisa tall.

## Viited
Pihukirves

**Pihukirves** on kivist käsitööriist, mida valmistasid ja kasutasid Acheuli kultuuri inimesed. 

Pihukirved on enamasti pikliku ja pikitelje suhtes sümmeetrilise kujuga, üks ots teravam ja teine ümaram.

Esimene joonistus pihukirvest ilmus Briti väljaandes 1800. aastal ja Hoxne'ist leitud eset. Enne, kui selgus pihukirveste otstarve eelajaloolise tööriistana, pidasid inimesed neid loodusliku või üleloomuliku päritoluga esemeteks ja seostasid tormide või pikselöökidega.

## Vaata ka
*kivikirves

## Viited

* Tue, May 1, 2018, Scientists Confirm Earliest Use of Fire and Oldest Stone Handaxe in Europe. *Researchers report confirmation that sediments bearing early human cultural remains in the [[Cueva Negra]] del Estrecho del Río Quípar rockshelter in southeastern Spain are dated to over 800,000 years ago. The sediments include an Acheulean style stone handaxe and evidence for the use of fire within the rockshelter*.
Põhjaneitsi

**"Põhjaneitsi"** on 1980. aastal valminud Raimo Kangro ja Andres Valkoneni rokkooper. Ooper kanti esimest korda ette 13. oktoobril 1980 Vanemuise teatris ja selles osalesid sümfooniaorkester ja rokkansambel. Etendusel oli rokkansambliks Fix, solistideks Silvi Vrait, Vello Toomemets, Tõnu Kilgas ja Aivar Tommingas. See rokkooper oli Eesti esimene sellelaadne teos.

Ooperi libreto kirjutas Kārlis Skalbe muinasjutu motiividel Andres Jaaksoo, laulutekstid Andres Jaaksoo ja Leelo Tungal.

## Viited
Stiina

**Stiina** oli 1998–2008 ilmunud Eesti noorteajakiri, mis oli suunatud 12–18-aastastele tüdrukutele.

Ajakirja andis välja Ajakirjade Kirjastus. Ajakirja peatoimetaja oli Vesta Reest. Ajakiri ilmus üks kord kuus. 1996–1997 ilmus Stiina ajakirja Stiil kaasandena.

## Viited

## Välislingid
*Ajakiri Stiina lõpetab ilmumise, delfi.ee, 16. oktoober 2008
Provespa anomala

***Provespa anomala*** on liik voltherilaste sugukonna ühisherilaste alamsugukonna perekonnast *[[Provespa]]*. 

## Nomenklatuur ja süstemaatika
Liiki kirjeldas 1854 Henri de Saussure. See on perekonna tüüpliik. 

Sünonüüm on *Vespa dorylloides*. Seda kasutas Saussure 1853. aastal. Aastal 1854 kasutas ta nime *Vespa anomala*.

Alamliike ei ole.

Liik on tekkinud siis, kui *[[Provespa barthelemyi]]* oli juba lahknenud. 

## Levik
Liiki on kohatud Birmas, Tais, Malaisias  (Lääne-Malaisia, Langkawi saar, Sarawaki osariik, Sabahi osariik), Singapuris, Bruneis, Indoneesias (Sumatra saar, Bangka saar, Batu saared, Durian, Karimun Lingga, Padang, Jaava, Kalimantan, Lauti saar).

## Eluviis
Nad sülemlevad. Sülemi uue koloonia rajamiseks moodustab emaherilane koos suure arvu tööherilastega. Peretsükkel on tõenäoliselt aastane, sülemlemine toimub igal aastaajal.

## Parasiidid
Sellel liigil parasiteerib *[[Xenos provesparum]]*.

## Viited

## Kirjandus
*U. Maschwitz,  H.  Hänel.  Biology  of  the  Southeast  Asian nocturnal wasp, Provespa anomala (Hymenoptera: Vespidae). – *Entomol. Gener.*, 1988, 14, lk  47–52.
*M. Matsuura. Size and composition of swarming colonies in Provespa anomala (Hymenoptera, Vespidae), a nocturnal social wasp. – *Insectes Sociaux*, 1999, 46, lk 219–223.
*Michael Madl. Notes on the genus Provespa Ashmead, 1903 (Insecta: Hymenoptera: Vespidae: Vespinae) based on the material of the Naturhistorisches Museum Wien (Austria). – *Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien*, 2012, B, 114, lk 27–35. Veebiversioon
Mohács

**Mohács** on linn Ungaris Baranya komitaadis, Mohácsi kreisi halduskeskus. Asub riigi lõunaosas Doonau ääres Serbia ja Horvaatia piiri lähedal.

Mohács on tuntud sealse vastlakarnevali (busójárás) tõttu, mis kuulub UNESCO vaimse kultuuripärandi hulka.

Mohácsit on ürikutes esmamainitud 1093. aastal. Linna juures on toimunud kaks suurt lahingut: 1526. aasta Mohácsi lahing, kus türklased alistasid Ungari sõjaväe, ning 1687. aastal toimunud Mohácsi lahing, kus Austria väed võitsid Türgi vägesid.

2011. aastal elas linnas 18 000 inimest, kellest 84,2% olid ungarlased, 9,7% sakslased, 3,9% horvaadid ja 3% mustlased.
Linn on ungarisakslaste keskus.

## Viited

## Välislingid
*Mohácsi koduleht
Ludmila Meijler

**Ludmila Meijler** (ka Meijler-Sochnenko; sünninimega Iljina; sündinud 12. aprillil 1950 Minskis) on Valgevene päritolu Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister. Ta on 1979. aasta naiste maailmameister rahvusvahelises kabes.

Kabetreeninguid alustas ta 14-aastaselt G. Drobuševitši juhendamisel. 17-aastaselt tuli ta spordiühingu Burevestnik noortemeistriks ja 1971. aastal täiskasvanute meistriks. 1974. aastal tuli ta NSV Liidu meistriks Vene kabes, seejärel hakkas tegelema rahvusvahelise kabega.

Tema treenerid on olnud Gennadi Hatskevitš Vene kabes ning Mihhail Kats ja Emanuel Merins rahvusvahelises kabes.

1990. aastast elab ta Hollandis, kus töötab psühhiaatrina. Ta mängib süntesaatorit ning temalt on ilmunud instrumentaalmuusika albumeid.

## Kirjandus
*Полянская Н.В. Кудесницы шашек: Е. Михайловская, Л. Сохненко, Е. Альтшуль, О. Левина, З. Садовская. – Moskva: Физкультура и спорт, 1988. – 192 lk.
*Ajakiri Шашки 1978 № 3, lk.5.
*Ajakiri Шашки 1980 № 6, lk.1.
Vabadussild (Budapest)

**Vabadussild**, algselt **Franz Josephi sild**,  (ungari keeles *Szabadság híd*) on sild üle Doonau jõe Budapestis. 

Tarinduselt kolmeavaline konsooltala-sõrestiksild.

Sild ühendab Budapestis kahte ajaloolist linnaosa – Buda ja Pesti.

## Silla rajamine

Sild ehitati aastatel 1894–1896 insener János Feketeházy projekti järgi.

Sild avati 1896. aasta oktoobris. Avamisel viibis keiser Franz Joseph I.

Silla üldpikkus on 333 m ja laius 20 m. Keskmise ava sille on 170 m. 

Sild meenutab välisilmelt kettsilla kontuure, mida tol ajal esteetilistel kaalutlustel eelistati.

## Taastamine ja rekonstrueerimine
Teises maailmasõjas Budapesti pealetungioperatsiooni käigus sild õhiti 1945. aasta jaanuaris taganevate Wehrmachti vägede poolt . Silla taastustööd lõppesid 1945. aasta augustis.

2007. aastal sild rekonstrueeriti.
    
## Vaata ka
*Széchenyi kettsild

## Välislingid
Starovolžski sild

**Starovolžski sild**, ka **Vana sild**, (vene Староволжский мост), on autosild üle Volga jõe Tveris Tveri oblastis. Sild on vanim alaline sild Tveris üle Volga.
 
1895. aastal valminud sillaprojekti autor on insener V. Totšinski (ehitusmehaanika õppejõud Peterburist). Sild ehitati aastatel 1897–1900 ja avati liikluseks 1900. aasta septembris.

Kolmeavaline sild on tarinduselt konsooltala-sõrestiksild. Metalltarindid on valmistatud lehtterasest ja montaažil kasutati neetühendust.

Silla üldpikkus on 215,5 m (algselt 233 m).

Sild meenutab välisilmelt kettsilda (rippsilla varasemaid lahendusi). Sellist kompositsiooni on kasutatud ka mujalgi, näiteks mõni aasta varem valminud Franz Josephi sillal üle Doonau jõe Budapestis.

## Taastamine ja hävimine
Teise maailmasõja käigus 1941. aasta detsembris Punaarmee taganemisel sild õhiti. Sild taastati aastatel 1946–1947.

Aastatel 1982–1985 sild rekonstrueeriti: kandekonstruktsioonid asendati uutega ja puidust sillatekk asendati betoonist tekiga, mis asfalteeriti.

## Vaata ka
*Novovolžski sild

## Viited

## Välislingid
Natalia Sadowska

**Natalia Sadowska** (sündinud 27. juulil 1991 Mławas) on Poola kabetaja, rahvusvaheline suurmeister, 2016. ja 2018. aasta maailmameister rahvusvahelises kabes.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Wuhanis saavutas ta Zoja Golubeva järel teise koha ning sai õiguse osaleda 2016. aastal peetaval maailmameistrimatšil. 2016. aastal Karpaczis peetud matšis alistas ta Wuhanis kolmanda koha saavutanud Hollandi esindaja Olga Kamyshleeva.
Sihtnumber

**Sihtnumber** (vananenud termin **postiindeks** pole soovitatav) on postitöötlust hõlbustav numbrikombinatsioon.

Sihtnumber on iga postisaadetise aadressi kohustuslik osa.

## Eesti sihtnumbrid

Eesti sihtnumbrid on määratletud viiekohalise numbrikombinatsioonina, mis tähistavad riigis kehtivaid postipiirkondi. Suuremates linnades näitab sihtnumber linna ja postkontori tähist teeninduspiirkonna järgi, maapiirkondades aga tähistab teeninduspiirkonna regiooni ja postkontorit enamasti omavalitsusüksuste piire arvestavalt. Näiteks Järva maakonna Türi vallas asuva Türi linna sihtnumber on 72211.

Sihtnumber kirjutatakse tähti ja numbreid rühmitamata (ilma tühikuta), näiteks 10920 Tallinn või 92002 Nurste.

Eesti tähis välispostis on EE.
## Suuremad postipiirkonnad

Sihtnumbri esimene number tähistab suuremaid postipiirkondi järgmiselt:

1 – Tallinn

2 – Narva, Narva-Jõesuu

3 – Kohtla-Järve

4 – Ida-Virumaa, Lääne-Virumaa, Jõgevamaa

5 – Tartu linn

6 – Tartumaa, Põlvamaa, Võrumaa, Valgamaa, Viljandimaa

7 – Viljandimaa, Järvamaa, Harjumaa, Raplamaa

8 – Pärnumaa

9 – Läänemaa, Hiiumaa, Saaremaa

## Sihtnumbriotsing

Aadressi järgi saab Eesti sihtnumbreid otsida Eesti sihtnumbrite otsingust kui ka Eesti Posti kodulehelt.

## Viited
Alena Altšul

**Alena Altšul** (valgevene kirillitsas **Алена Барысаўна Альтшуль**; sündinud 4. aprillil 1964 Minskis on Valgevene kabetaja, viiekordne naiste maailmameister rahvusvahelises kabes (1980, 1982, 1983, 1984 ja 1985).

1991. aastast elab ta koos abikaasa Vadim Virnyga Saksamaal. 

## Kirjandus
*Полянская Н.В. Кудесницы шашек: Е. Михайловская, Л. Сохненко, Е. Альтшуль, О. Левина, З. Садовская. – Moskva: Физкультура и спорт, 1988. – 192 lk.
Franz Josephi sild

**Keiser Franz Joseph I sild**, ka **Franz Josephi sild**,  (tšehhi *Most císaře Františka Josefa I.*) oli sild üle Vltava jõe Prahas. Tarinduselt oli  rippsilla ja vantsilla kombinatsioon.

See oli kolmas alaline sild Prahas üle Vltava jõe. Algselt keiser Franz Joseph I järgi nimetatud sild kandis 1919. aastast teisi nimesid:  aastatel 1919–1940 ja 1945–1947 Milan Rastislav Štefániki järgi  **Štefániki sild** ja vahepeal, 1940–1945, Leoš Janáčeki järgi **Leoš Janáčeki sild**. 

## Silla rajamine
Silla projekteerisid insenerid Rowland Mason Ordish ja William Henry Le Feuvre, kes valisid silla tarinduseks enda poolt patenteeritud Ordishi–Le Feuvre'i tarindussüsteemi (vantsilla varaseid lahendusi). 

Sild ehitati aastatel 1865–1868. Kettkanduritega sild oli kolmeavaline, silletega 46,95+143,9+46,95 m.

## Rekonstrueerimine ja lammutamine
1898. aastal sild rekonstrueeriti, kettkandurid asendati trosskanduritega.
  
1940. aastail sild lammutati. 1949–1951 ehitati samas asukohas raudbetoonist Šverma sild, mis 1997. aastal nimetati  ümber Štefániki sillaks. 

## Viited

## Välislingid
IV liiga 2016

**IV liiga 2016** on Eesti jalgpalli tugevuselt kuues liiga, IV liiga 2016. aasta hooaeg, mis jaguneb kolme tsooni – **ida/põhi**, **põhi/lääs** ja **lõuna**.

## IV liiga ida/põhi

### Meeskonnad

### Liiga tabel

|-
|colspan="11"|**Allikas:** Eesti Jalgpalli Liit
|}

### Mängutulemused

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|4 : 02
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|0 : 13
 
 
 

### Parimad väravakütid

## IV liiga põhi/lääs

### Meeskonnad

### Liiga tabel

|-
|colspan="11"|**Allikas:** Eesti Jalgpalli Liit
|}

### Mängutulemused

 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-2
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|4 : 03
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|2 : 04
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 style="background: #FFDFDF;"|-:+5
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

### Parimad väravakütid

## IV liiga lõuna

### Meeskonnad

### Liiga tabel

|-
|colspan="11"|**Allikas:** Eesti Jalgpalli Liit
|}

### Mängutulemused

|-
|

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|0 : 02
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-2

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-

 style="background: #FFDFDF;"|0 : 53
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-

 style="background: #FFDFDF;"|-:+
 
 style="background: #FFDFDF;"|-:+
 style="background: #FFDFDF;"|-:+
 
 
 

### Parimad väravakütid

## Vaata ka
*Meistriliiga 2016
*Esiliiga 2016
*Esiliiga B 2016
*II liiga 2016
*III liiga 2016

## Viited
Pierre Gamarra

**Pierre Gamarra** (10. juuli 1919 Toulouse – 20. mail 2009 Argenteuil) oli prantsuse kirjanik.

Aastatel 1974–1951 oli ta kirjandusajakirja Europe peatoimetaja.

### Eesti keeles ilmunud teosed
* "Goncourt'i auhind mõrvarile" (Eesti Raamat, 1965, tõlkinud Ott Ojamaa; Faatum, 1997, tõlkinud Ott Ojamaa)
* "Päikesekonservid" (Ajakirjade-Ajalehtede Kirjastus, 1961, tõlkinud Enn Sarv)
* "Sigar ja sipelgas" (Valgus, 1976, tõlkinud Helvi Jürisson)
* "Sulgedega Mao saladus" (Eesti Raamat, 1965, tõlkinud Helle Michelson)

## Välislingid

*tutarlapslinnast.blog
*Raamatukoi
Arsti ramat nende juhhatamisseks kes tahtwad többed ärraarwada ning parrandada

**"Arsti ramat nende juhhatamisseks kes tahtwad többed ärraarwada ning parrandada"** ("Arstiraamat nende juhatamiseks, kes tahavad tõved ära arvata ning parandada") oli 1771 ilmunud esimene eestikeelne tervishoiukäsiraamat. Seda raamatut peetakse ka esimeseks eestikeelseks populaarteaduslikuks teoseks. Raamatu pani kokku Peter Ernst Wilde ja eesti keelde töötas selle ümber August Wilhelm Hupel. Raamat trükiti 1771 Põltsamaal. Raamatut võib pidada ka Hupeli varasema teose "Lühhike öppetus" jätkuks või "Lühhikese öppetuse" teatud osade kogumikuks.

## Viited

## Välislingid
*Raamat Eesti Kirjandusmuuseumi digiarhiivis
Kösti järv

**Kösti järv** (ka **Kösti paisjärv**, **Kösti Veskijärv** ja **Kõsti veskijärv**) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi linnas.

Järve pindala on 1,1 ha, pikkus 250 m, laius 90 m ja kõrgus merepinnast 50 m. Järv on paisutatud Uueveski ojale ning kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Kösti järv ei ole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.

Mööda järve paisu kulgeb Oja tee, paisu ääres asuvas Kösti vesiveski hoones töötab Kösti hüdroelektrijaam.

## Vaata ka
*Uueveski oja
*Auksi-Karula järved
*Kösti org

## Viited

## Välislingid
*
*
*Meie elukeskkond - Kösti hüdroelektrijaama taaskäivitamine Viljandi linnas YouTube video