open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Friedrich Schmidt

**Carl Friedrich Schmidt** (ka **Fjodor Schmidt**, vene: Фёдор Богданович Шмидт, 15. jaanuar 1832 Kaisma, Liivimaa – 8. november 1908 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa Keisririigi akadeemik, geoloog, paleontoloog, stratigraaf ja botaanik.

Friedrich Schmidt sündis Kaisma mõisaomaniku Gustav Andreas Gottlieb von Schmidti ja Joachim Rudolf Hippiuse tütre Anna Margarethe pojana. Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi ja õppis Tartu Ülikoolis 1849–1853, tudeeris ka Moskva Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis botaanika eradotsendina 1857–1859 ja Tartu Ülikooli Botaanikaaia direktori abina 1856–1859. 1902. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli auliikmeks. 

Aastatel 1859–1863 juhtis Amuuri-Sahhalini uurimisreise. 

Aastatel 1873–1900 oli Peterburi Teaduste Akadeemia Mineraloogia Muuseumi direktor ning 1874. aastast Keiserliku Teaduste Akadeemia akadeemik.

Uuris taimestikku ka Muhu saarel, Saaremaal ja Gotlandil ning lõi põhjapaneva taimegeograafilise jaotuse.

1902. aastal anti talle Wollastoni medal teadusliku töö eest geoloogia vallas. 

## Teosed
* *"Flora der Insel Moon nebst orographisch-geognostischer Darstellung ihres Bodens"* (1854)
* *"Flora der silurischen Bodens von Ehstland, Nord-Livland und Oesel"* (1855)
* *"Untersuchungen über die silurische Formation von Ehstland, Nord-Livland und Oesel. Abth. 1, I. Historischer Theil. II. Geognostische Uebersicht nebst einem Anhange über neuere Bildungen im silurischen Gebiete : Abhandlung zur Erlangung der venia legendi bei einer hochverordneten physiko-mathematischen Fakultät"* (1857)
* *"Beitrag zur Geologie der Insel Gotland, nebst einigen Bemerkungen über die untersilurische Formation des Festlandes von Schweden und die Heimath der norddeutschen silurischen Geschiebe"* (1859)
* *"Einige Bemerkungen über das baltische Obersilur in Veranlassung der Arbeit des Prof. W. Dames über die Schichtenfolge der Silurbildungen Gotlands"* (1891)

## Vaata ka
*Carl Friedrich Schmidt (1811–1890), saksa botaanik
*Friedrich von Schmidt (1825–1891), saksa arhitekt

## Välislingid
*Teoseid
*Tartu ülikooli kuulsate geoloogide eraelust
Oswald Schmidt

**Oswald Karl Alexander von Schmidt** (19. jaanuar 1823 Kuressaare Kuressaare kreis Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 29. juuli 1890 Tartu  Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa õigusteadlane.

Oswald Schmidt oli vaimuliku, Saaremaa superintendendi  Gottlieb (Gottlob) Alexander von Schmidt (1795–1871) poeg. Ta õppis Tallinnas Keiserlikus Nikolai I Gümnaasiumis 1837–1841 ja Tartu Ülikoolis aastatel 1842–1846. Cand. jur. (1847), mag. jur. (1860), dr. jur. (1865).

Aastatel 1847–1850 oli ta Saaremaa sillakohtu notar, 1850–1858 Tartu rae ülemsekretär ja kuni 1860. aastani Liivimaa õuekohtu advokaat.

Ta töötas Keiserliku Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kohaliku (Liivi-, Eesti- ja Kuramaa) provintsiaalõiguse eradotsendina 1860–1866 ja professorina 1866–1890. Tema kitsam eriala oli provintsiaalõigus ja õigusajalugu. Kui 1870. aastatel tehti tsiviilprotsessi muudatusi, siis lähtuti tema esitatud ettepanekutest.

Ta oli aastatel 1869–1870 Tartu Ülikooli prorektori kohusetäitja, 1870–1882 prorektor ja 1882 ka õigusteaduskonna dekaan.

Oswald von Schmidt oli Saaremaa Uurimise Seltsi  auliige.
## Viited

## Välislingid
*Teoseid
*
Sacramento jõgi

**Sacramento** on jõgi Ameerika Ühendriikides California osariigis. Saab alguse Kaskaadidest Shasta mäe jalamilt. Voolab peamiselt lõunasse. Pikkus 719 km. Suubub koos San Joaquini jõega Sacramento lahte, moodustades delta. 

Jõe suudme lähedal asub Sacramento linn. 

Suuremad lisajõed on Pit, American River ja Feather.

Jõel asuvad Shasta tamm ja Shasta paisjärv.
Vladimir Sidorkin

**Vladimir Sidorkin** (sündinud 9. mail 1986) on Eesti ujuja.

Sidorkin õpib Moskvas Venemaa riiklikus kehakultuuri-, spordi- ja turismiülikoolis.

## Saavutused
2008. aasta Pekingi olümpiamängudel püstitas Vladimir Sidorkin 200 meetri vabaujumise uueks Eesti rekordiks **1.51,27**. Eelmine Eesti rekord samal distantsil oli pärit aastast 1982, kui Ivar Stukolkin ujus 200 meetrit vabalt 1.51,93. 

Septembris 2008 Kaasanis toimunud esimese Venemaa Universiaadi ujumisvõistlustel tuli Vladimir Sidorkin neljakordseks üliõpilasmeistriks.

2008. aastal Horvaatias Rijekas toimunud lühirajaujumise Euroopa meistrivõistlustel parandas ta 200 m vabaujumises enda nimel olevat Eesti rekordit 1,23 sekundi võrra. Selle distantsi uueks Eesti rekordiks 25-meetrises basseinis sai 1.46,09.

2009. aasta veebruaris Peterburis peetud lühirajaujumise Venemaa meistrivõistlustel läbis Vladimir Sidorkin 200 m vabaujumise distantsi ajaga **1.45,43**, mis on ka uus Eesti rekord. 

### Isiklikud rekordid
Vladimir Sidorkini isiklikud rekordid 25 m basseinis.

Vladimir Sidorkini isiklikud rekordid 50 m basseinis.

## Välislingid
*
* Sidorkin sai Venemaal neli kulda
Victor Ferdinand Schmidt

**Victor Ferdinand Schmidt** (2. aprill 1865 Peterburi – 7. mai 1932 Perm) oli Venemaa zooloog ja arstiteadlane.

Schmidt oli kaupmehe poeg. Ta õppis Peterburi saksa koolis St. Petri-Schules 1873–1884 ja Tartu Ülikoolis 1884–1891. Ta kaitses 12. aprillil 1891 väitekirja ja sai meditsiinidoktoriks. Seejärel ta töötas sealsamas histoloogia, embrüoloogia ja võrdleva anatoomia prosektorina 1893–1898 ja eradotsendina 1896–1898.

Aastatel 1899–1916 töötas Schmidt Peterburi ülikooli histoloogia kateedris eradotsendina, pidas loenguid inimese anatoomiast ja uuris embrüoloogiat. Peale selle oli ta Wiedemanni eragümnaasiumis algul õppejõud ja pärast inspektor ning pidas loenguid punase risti kursustel. 1905–1916 oli ta Bestuževi naiskursuste inimese anatoomia kateedri professor.

1916. aastal moodustati Peterburi ülikooli Permi osakond ning Schmidt komandeeriti sinna anatoomialoengute ja -praktikumide pidamiseks, esialgu üheks õppeaastaks, kuid Schmidt jäi sinna elu lõpuni. 1917. aastal reorganiseeriti Peterburi ülikooli Permi osakond Permi ülikooliks ja Schmidt sai selle anatoomia ja embrüoloogia kateedri juhatajaks.

1919. aasta suvel evakueeriti Permi ülikool Tomskisse ja Schmidt valiti Tomski ülikooli anatoomiakateedri eradotsendiks. 1920. aasta kevadsuvel evakueeriti ülikool Permi tagasi.

28. novembril 1921 loodi Schmidti osalusel Permi ülikooli bioloogiainstituut. Aastatel 1923–1924 oli Schmidt Permi ülikooli rektor ja 1923–1931 ühtlasi Permi ülikooli bioloogiainstituudi direktor.

1925 likvideeriti Sverdlovskis asuv Uurali ülikool ning Schmidt osales Uurali ja Permi ülikooli bioloogiateaduskonna ühendamises.

Schmidt jätkas teadustegevust elu lõpuni ning jõudis enne surma lõpetada oma peateose "Rakuõpetus ning tänapäevased andmed histoloogia ja histogeneesi kohta". See ilmus postuumselt 1934. aastal.

Viktor Schmidt suri 1932. aastal tuberkuloosi.

Tema poeg arheoloog ja orientalist Aleksei Schmidt (1894–1935) vahistati 1933. aastal ja suri Leningradis ülejärgmisel aastal enne süüdistuse esitamist.
Oswald Schmiedeberg

**Johann Ernst Oswald Schmiedeberg** (29. september 1838 Laidsen – 12. juuli 1921 Baden-Baden) oli baltisaksa arstiteadlane.

Oswald Schmiedebergi peetakse moodsa farmakoloogia rajajaks.

Schmiedemann sündis Kuramaal amtmanni pojana. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1860–1866 ja lõpetas selle doktorikraadiga. Tema väitekiri käsitles vere kloroformisisalduse mõõtmist. Pärast töötas ta sealsamas farmakoloogia, dieetika ja meditsiini ajaloo eradotsendina 1867–1868, dotsendina 1868–69 ja professorina 1869–1872. Ta oli ka Rudolf Buchheimi assistent.

1872. aastal sai Schmiedeberg farmakoloogiaprofessoriks Strasbourgi Ülikoolis, kuhu jäi järgmiseks 46 aastaks.

Schmiedebergi teadustöö seisnes peamiselt seoste leidmises ainete keemilise struktuuri ja nende farmakoloogilise mõju vahel. Koos oma õpilase Hans Horst Meyeriga avastas ta metabolismi uurides glükuroonhappe. Hiljem avastas ta, et glükuroonhapet leidub kõhres ja see esineb kondroitiinsulfaadi disahhariidina. Ta õppis tundma hüaluronaani struktuuri ning uuris selle suhteid kollageeni, amüloidide ja kondroitiinsulfaadiga. 1869 demonstreeris ta, et muskariinil on südame tegevusele samasugune mõju kui uitnärvi stimuleerimisel elektrivooluga.

Schmiedeberg andis suure panuse Saksamaa farmakoloogiatööstuse õitsengusse enne teist maailmasõda. Enamik tolle aja farmakoloogiaprofessoritest oli tema õpilased. Schmiedeberg avaldas üle 200 raamatu ja artikli. Koos patoloogide Bernhard Naunyni (1839–1825) ja Edwin Klebsiga (1834–1913) oli ta mõjuka Eksperimentaalpatoloogia ja -farmakoloogia arhiivi asutaja.
Friedrich Hermann Schneider

**Friedrich Hermann Schneider** (6. aprill 1806 Kabillen – 19. jaanuar 1865 Talsi) oli baltisaksa arstiteadlane.

Õpetaja poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1827–1839. Töötas sealsamas anatoomia eradotsendina 1843–1847 ja professorina 1847–1853.
Erich Karl Wilhelm Schoenberg

**Erich Karl Wilhelm Schoenberg** (27. detsember 1882 Varssavi – 23. jaanuar 1965 Brannenburg) oli astronoom.

Erich Schoenberg oli Varssavi gümnaasiumi kreeka ja ladina keele õpetaja poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1905–1907; enne seda oli õppinud ka Varssavi ja Strasbourgi ülikoolis astronoomiat ja matemaatikat. Aastatel 1907–1913 töötas ta Tartu Ülikoolis tähetorni assistendina ja kaitses 1912. aastal Kieli ülikoolis doktoritöö. Seejärel töötas ta Tartu tähetorni astronoom-vaatlejana aastatel 1913–1918, 1915–1918 ühtlasi direktori kohusetäitjana (direktor Konstantin Pokrovski evakueerus Esimese maailmasõja eest Permi). 

1918. aasta sügisel osales Schoenberg Landesuniversitäti organiseerimisel. Pärast selle sulgemist sai Schoenbergist Eesti sõjaväe peastaabi topograafiaosakonna astronoom-geodeet. 1919. aasta maist kuni 1920. aasta augustini juhatas ta Tallinna mereobservatooriumi. Seejärel läks Soome, kus juhatas geodeetilisi töid Eesti põhjarannikul. Aastatel 1925–1926 oli ta professor ja tähetorni juhataja Greifswaldi ülikoolis, 1934–1945 Breslau Ülikoolis ja kuni 1955. aastani Müncheni Ülikoolis.

E. Schoenberg uuris Tartu perioodil seniitteleskoobi abil geograafiliste laiuskraadide muutumist ja mõõtis selleks otstarbeks spetsiaalselt konstrueeritud mikrofotomeetri abil ühe esimesena maailmas heleduse jaotust Saturni rõngastel. Sellealane teadustöö ilmus Esimese maailmasõja tõttu alles 1922. aastal.

## Viited
Jalakäija

**Jalakäija** on isik, kes kasutab teed liiklemiseks jalgsi või ratastooliga. 

Jalakäijaks loetakse ka isikut, kes kasutab liiklemiseks rula, rulluiske, -suuski, tõukeratast, -kelku või muid nendesarnaseid abivahendeid.
Pull

**Pull** ehk **sõnn** on suguküps isane veis. 

Kohitsetud pulli nimetatakse härjaks.

## Vaata ka

*härjavõitlus
Simon Hermann Schott

**Simon Hermann Schott** (5. aprill 1842 Knittelsheim, Saksamaa – 25. november 1895 Breslau) oli saksa õigusteadlane.

Maaomaniku poeg. Õppis Müncheni Ülikoolis 1861–1867, tudeeris ka Heidelbergi Ülikoolis. Töötas Heidelbergis 1871–1875 eradotsendina, 1875–1877 professorina. 1877–1885 oli professor Kieli Ülikoolis, 1885–1887 Tartu Ülikoolis Rooma õiguse professor.
Alexander von Schrenck

**Alexander Gustav von Schrenck** (ka *Schrenk*; 4. veebruar 1816, Triznovo, Tula kubermang – 25. juuni 1876, Tartu) oli baltisaksa päritolu mineraloog, tuntud Siberi-uurija, hilisem Tartu ülikooli õppejõud ja Tartu Loodusuurijate Seltsi asutajaid. Ta tegeles ka botaanikaga ja kirjutas luuletusi.

Schrenck õppis Tartu ülikoolis aastatel 1834–1837. Seejärel asus ta Peterburi botaanikaaia teenistusse ja aastatel 1848–1853 oli Tartu ülikooli mineraloogia eradotsent. 1852. aastal sai ta Tartus mineraloogiamagistriks ja 1853. aastal Königsbergi ülikoolis doktorikraadi.

Peterburi botaanikaaia teenistuses tegi Schrenck uurimisreise Euroopa-Venemaa kirdeossa (1837), Lapimaale ja Koola poolsaarele (1839) ning  Loode-Hiinas  Džungaariasse (1840–1844). 1837. aasta reisikirjelduse esimene osa pälvis Demidovi auhinna.

Schrenki matkapäevik kirjeldas kalendriliselt reisi Peterburist Arhangelski, peatumist Arhangelskis ning sealt jätkunud teekonda Mezeni. Mezeni ja selle ümbruskonna, Petšoora ja Kõiva ala kohta on pikem ülevaade. Suurim osa reisipäevikut (lk. 251—633) kõneleb aga neenetsite maast ja rahvast. Teises köites  on ära trükitud Arhangelski kubermangu neenetsite haldamise kord aastast 1835 ja on toodud väljavõtteid aastail 1611–1615 Petšooramaal olnud inglaste reisikirjeldustest aruannetest ja kirjadest ning antud ülevaade 16. sajandi vene reisijatest kes on käinud samojeedide alal. Eri peatükk on jugralastest.

Aastatel 1858–1868 elas Alexander von Schrenck tema naisele kuulunud Pühajärve mõisas ja seejärel kuni surmani Tartus. Ta maeti Õisu mõisa kalmistule.

Schrencki isa oli mõisavalitseja. Alexander von Schrencki vend oli zooloog Leopold von Schrenck ning poeg maalikunstnik Hermann von Schrenck. Alexander von Schrencki naise vennapoeg oli Friedrich Maximilian Oscar von Sivers.

## Viited

## Välislingid
*
Rāmvaraṇ Yādav

**Rāmvaraṇ Yādav** (रामवरण यादव; sündinud 4. veebruaril 1948) on Nepali poliitik, Nepali president aastatel 2008–2015. 

Ta on   Kolkatas ja Chańḍīgaṙhis meditsiini õppinud ning Indias arstina praktiseerinud. 

Aastatel 1991–1994 oli ta Nepali tervishoiuminister. Ta on olnud Nepali Kongressipartei peasekretär.

Ta valiti parlamendis presidendiks 21. juulil 2008 ja astus ametisse 23. juulil.
Karl August Wilhelm Schröder

**Karl August Wilhelm Schröder** (5. mai 1789 – 17. juuli 1821 Tartu) oli õigusteadlane.

Õppis Leipzigi Ülikoolis, töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse professorina 1820–1821.
Friedrich Julius Schultze

**Friedrich Julius Schultze** (17. august 1848 Rathenow, Preisimaa – 14. oktoober 1934 Bonn) oli saksa arstiteadlane, lasteneuroloogia rajaja.

Schulze oli kaupmehe poeg. Ta õppis Berliinis, Bonnis ja Heidelbergis, neist viimases kaitses ta 1871. aastal doktoriväitekirja ja sai doktorikraadi. 

Ta töötas professorina Heidelbergi Ülikoolis 1880–1987, neist mitu aastat patoloog Nikolaus Friedreichi assistendina, oli Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1887–1988 ning Bonni Ülikooli kliiniku professor 1888–1918.

Schulzelt ilmus rohkesti artikleid neuroanatoomia ja neuropatoloogia kohta. 1884. aastal kirjeldas ta esimesena pärilikku motoorset ja sensoorset neuropaatiat. Hiljem sai selle haiguse nimetuseks Charcot'-Marie-Toothi haigus, ehkki Charcot ja Marie ning Tooth avaldasid oma uurimuse selle haiguse kohta alles 1886. aastal. Samuti kirjeldas ta esimesena akroparesteesiat.

1891. aastal asutas Schulze koos Wilhelm Heinrich Erbi ja Adolf von Strümpelliga ajakirja Deutsche Zeitschrift für Nervenheilkunde.
Carl Ludwig Wilhelm Otto Schultzen

**Carl Ludwig Wilhelm Otto Schultzen** (16. juuli 1837 Lissa – 7. detsember 1875 Neustadt-Eberswalde) oli saksa arstiteadlane.

Arsti poeg. Õppis Königsbergi ja Berliini Ülikoolis. Töötas Berliinis, oli Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1871-1872.
Friedrich Heinrich Schur

**Friedrich Heinrich Schur** (27. jaanuar 1856 Preisimaa – 18. märts 1932 Breslau) oli saksa matemaatik.

Ta oli mõisarentniku poeg ning õppis Breslau ja Berliini ülikoolis. Töötas Tartu ülikoolis puhta matemaatika professorina 1888–1892, professor oli ka 1892–1897 Aachenis, hiljem Karlsruhes.

## Välislingid
* Bibliograafia
Ludwig Schwabe

**Ludwig Georg Franz Friedrich Schwabe** (24. juuni 1835 Giessen, Saksamaa – 20. veebruar 1908 Tübingen, Saksamaa) oli saksa klassikaline filoloog.

Schwabe oli vaimuliku poeg. Ta õppis Giesseni Ülikoolis alates 1853, kaitses 1857 doktorikraadi ja saades 1859 eradotsendiks. Samas ülikoolis pidas ta loenguid 1860–1863 ja sai 1863 erakorraliseks professoriks.

Ta võttis samal 1863. aastal vastu kutse tulla Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia korraliseks professoriks ja asus juba sama aasta lõpus Tartus tööle. Ta oli alates 1865 Tartu Ülikooli raamatukogu direktor ja alates 1867 dekaan.

Alates 1872 oli Schwabe klassikalise filoloogia korraline professor ja klassikalise arheoloogia kateedri juhataja Tübingeni ülikoolis. Tübingeni jäi ta kuni surmani. 1881–1882 oli ta Tübingeni ülikooli rektor. Erilist tähelepanu pööras ta Tübingeni ülikooli mündikollektsioonile, mille muutis rahvusvaheliselt tähtsaks.

1880 pälvis ta Württembergi ordu rüütliristi, millega tõusis aadliseisusse. Alates 1894 oli ta Saksa Arheoloogiainstituudi kirjavahetajaliige.

## Välislingid

*
*Ludwig Schwabe, Erik-Amburger-Datenbank. Ausländer im Russländischen Reich
Peter Carl Ludwig Schwarz

**Peter Carl Ludwig Schwarz** (23. mai 1822 Gdańsk – 17. september 1894 Tartu) oli astronoom ja maadeavastaja.

Peter Carl Ludwig Schwarz sündis Danzigis Eduard ja Sophie (sünd Breiten) pojana. Schwarzi lapsepõlv möödus Peterburis, kus tema isa oli õueteatri näitleja. Schwartz õppis aastatel 1831–1840 Püha Peetruse kirikukoolis Peterburis ja 1841–1846 Tartu ülikoolis matemaatikat.

Tööd Tartu tähetornis alustas ta juba ülikooliõpingute ajal, olles Thomas Clauseni assistent. Assistenditööd jätkas ta seal ka pärast ülikooli lõpetamist kuni 1849. aastani.

Aastatel 1863–1866 viibis Schwarz välismaal, kus valmistus teaduskraadi kaitsmiseks. 1867. aastal sai Schwarz magistrikraadi tööga "Näivate ja tõeliste kauguste redutseerimine üksteiseks Kuul" ja 1871. aastal doktorikraadi tööga "Kahekordse seniitkauguse siinusest sõltuv liige Dorpati meridiaanringi läbipaindes". 

## Siberi ekspeditsioonid
1849. aastal läks Schwarz Struve soovitusel kaasa astronoomiaekspeditsioonile. Ekspeditsiooni käigus mindi teisele poole Baikalit Amuuri jõe piirkonna geograafilistele uurimistele. Schwarz tuli tagasi 1853. aastal, olles omandanud kogemusi ja vaatlusmaterjale astronoomilisteks välimõõtmisteks. Selle ekspeditsiooni eest autasustati Schwarzi Püha Vladimiri 4. järgu ordeniga ja määrati eluaegne pension – 300 hõberubla.

1854. aastal määrati Schwarz järgmise ekspeditsiooni juhiks. Vene geograafiaseltsi uurimisreisi sihtkohtadeks olid 1855–1858 Ida-Siberi, Sahhalini saare ja Turaani mäestik Hiina põhjaprovintsides. Ekspeditsioonil osales Schwarz oma naisega ja kolme abilisega, kellest üks hukkus. Selle käigus tehti kindlaks paljude punktide geograafilised koordinaadid ning mõõdistati 15 000 versta pikkuselt marsruute. Ekspeditsiooni aruande trükis anti välja 1864. aastal.

Siberis tehtud uurimistööde eest määrati Schwarzile kahekordne eluaegne pension 600 hõberubla, Peterburi teaduste akadeemia Demidovi preemia ja geograafiaseltsi kõrgeim autasu Konstantini medal.

1884. aastal avaldas Schwarz oma Siberi ekspeditsioonidest kokkuvõtte.

## Tartu tähetorni tegevus
1865. aastal pani Mädler Tartu observatooriumi direktori ameti maha ja Clausen võttis direktori ameti üle. Schwarz valiti vabanenud Tartu tähetorni astronoomi-observaatori kohale. Sellega alustas Schwarz Tartu tsoonivaatlust, mille 10 000 tähest vaatles ta umbes 3000–4000 tähte.

Clauseni emeriteerumise järel 1872. aastal valiti Schwarz ühehäälselt Tartu tähetorni direktoriks ja ülikooli astronoomiaprofessoriks.

## Isiklikku
Schwarz abiellus 6. juulil 1853 Emilie Johanna Hageniga, kes suri sünnitusel 26. jaanuaril 1854. 

Aasta hiljem sõlmis Schwarz abielu (äiapapa August Matthias Hageni õnnistusel) varalahkunud naise õe Julie Emilie Wilhelmine Hageniga. Pulmatseremoonia toimus 14. jaanuaril 1855 Peterburis. Päev pärast pulmi asus Schwarz koos abikaasaga ekspeditsioonile, seal sündisid ka noorpaari esimesed lapsed. sh med. dr. Eduard Emil August Schwarz  (1855–1922)

## Muud huvitavat
*Phylloscopus schwarz* (Siberi lehelind) on nimetatud Schwarzi järgi.

## Viited

## Välislingid
*
Alfred Seeberg

**Oskar Alfred Theodor Seeberg** (24. september 1863 (vkj. 6. oktoober) Päädeva – 9. august 1915 Ahrenshoop, Saksamaa) oli baltisaksa vaimulik ja teoloog.

Seenerg õppis 1874–83 Tallinna kubermangugümnaasiumis, seejärel 1883–89 Tartu ülikoolis usuteadust ja teda tunnustati 1887 kuldmedaliga. Seeberg õppis ka Erlangeni ja Leipzigi Ülikoolis. 1891 sooritas ta magistrieksami usuteaduse süstemaatika alal ja kaitses magistritöö "*Die Anbetung des Herrn bei Paulus*".

1890 hakkas ta töötama Tartu linna naiste koolis. Järgmisel aastal valiti ta Tartu Peetri kiriku pastoradjunktiks.

Seeberg oli Tartu Ülikooli Uue Testamendi eksegeesi eradotsent 1891 ja dotsent 1891–95. 1895 kaitses ta väitekirja teemal "*Die Heilsbedeutung des Todes Christi im Hebräerbriefe*", sai doktorikraadi ja valiti erkorraliseks professoriks, 1897 juba korraliseks professoriks. 1905–08 oli ta usuteaduskonna dekaan ja tal oli riiginõuniku teenistusaste.

1908 määrati Seeberg Rostocki ülikooli Uue Testamendi professoriks. 1914 sai ta ülikooli rektoriks ja ühtlasi Kieli ülikooli professoriks.

Seeberg oli abielus Marie von Walteriga (1880–1953), kes oli Peterburist pärit pastori Reinhold Wilhelm von Walteri (1840–1909) tütar. Neil oli neli last. Vanem tütar Stella Seeberg (1901–79) oli majandusteadlane. Noorem tütar Doris Oberländer (1903–89) oli skulptor. Vanem poeg Axel Seeberg (1904–86) oli politoloog ja ajakirjanik. Noorem poeg Otto Seeberg (1908–34) oli insener ja piloot, kes hukkus lennuõnnetuses.

Tema vend Reinhold Seeberg ja vennapoeg Erich Seeberg olid samuti teoloogid.

## Teoseid
* Die Anbetung des "Herrn" bei Paulus, 1891
* Der Tod Christi in seiner Bedeutung für die Erlösung: Eine biblisch-theologische Untersuchung, 1895
* Der Katechismus der Urchristenheit, 1903, 2. Auflage 1966
* Das Evangelium Christi, 1905
* Die beiden Wege und das Aposteldekret, 1906
* Die Didache des Judentums und der Urchristenheit, 1908 
* Christi Person und Werk nach der Lehre seiner Jünger, 1910
* Der Brief an die Hebräer, 1912
Karl Wilhelm Seeler

**Karl Wilhelm Seeler** (6. märts 1861 Riia – 27. oktoober 1925 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane, kes pani aluse töötajate kindlustamisele.

Tema isa Friedrich von Seeler oli Saksamaal sündinud sõjaväearst, kelle Venemaa keiser tõstis aadliseisusse. Tema ema nimi oli Amalie. Karl Wilhelm oli nende kolmest pojast keskmine. Noorima poja nimi oli Carl Friedrich ja selleks, et vendadel vahet teha, kutsuti keskmist venda Wilhelmiks, õigupoolest baltisaksa moodi Willaks. 8 aasta vanusena kaotas ta ühe oma vanematest.

Koos vendade Nikolai ja Carl Friedrichiga õppis ta kõigepealt oma tädi Louise Vogti erakoolis, seejärel Riia Linnagümnaasiumis. 1882–86 õppis ta Tartu ülikoolis ja lõpetas selle õigusteaduse erialal. Tartus kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Rigensis. 1887–90 õppis ta Berliini ülikoolis, seejärel Uppsala ülikoolis.

1891–95 töötas ta Tartu ülikoolis Rooma õiguse eradotsendina ning seejärel professorina Harkivi ülikoolis, Kiievi ülikoolis, Peterburi ülikoolis ja Berliini Humboldti ülikoolis. 1912–13 oli ta Tartu ülikooli professor, seejärel suundus Peterburi. Baltisakslase ja aadlikuna saadeti ta 1916 Tomskisse, kus ta emeriteerus. Kuid 1920 sai ta Rooma La Sapienza ülikoolis ja 1921 Tartu ülikoolis õigusteaduse professoriks.

Seeler oli õigusteaduste doktor nii saksa kui vene reeglite järgi. Viimane on eriti haruldane, sest Venemaal anti õigusteaduste doktori tiitel välja ainult 7 korda eriliste teadusalaste teenete eest. Selle tiitli pälvis ta 1896. Tema erialad olid Rooma õigus, Balti eraõigus ja töötajate kindlustamine. Teda autasustati ka riikliku kuldmedaliga.
## Välislingid
*Seeler, Karl Wilhelm von, EE 14, 2000
*SEELER, Karl-Wilhelm Friedrichowitsch (*6. März 1861 in Riga, † 27. Oktober 1925 in Tartu, Estland) – Jurist, Professor der Universität Tomsk, enc.rusdeutsch.eu
Pinggu linnarajoon

**Pinggu** (平谷; *[[pinyin]]* *Pínggǔ*) on Hiina pealinna Beijing Shi linnarajoon. Keskus asub 65 km Pekingi kesklinnast kirde pool. 2001. aastani oli selle nimeks **Pinggu maakond**.

## Välislingid
*Pinggu koduleht
Ofelia (täpsustus)

**Ofelia** on mitme asja ja inimese nimi:
* **[[Ofelia (eesnimi)|Ofelia]]** on naisenimi.
* **[[Ofelia (kuu)|Ofelia]]** on Uraani kuu.
* **[[Ofelia]]** on Saaremaa Laevakompanii parvlaev.
* **[[Ofelia Liköör]]** on Altia Eesti kaubamärk.
* **[[AS Ofelia]]** oli Eesti alkoholitootja.
* **[[Ofelia (roosisort)|Ofelia]]** on roosisort.

## Vaata ka
* Ophelia
Beijing Shi

**Beijing Shi** on Hiina 1. järgu haldusüksus, keskalluvusega linn. See jaguneb 16 linnarajooniks (区 *qu*).

Elanike arv on koos mittealaliste elanikega 22 miljonit inimest.

## Haldusjaotus

Pekingi kesklinn koosneb kuuest linnarajoonist:

* Chaoyangi linnarajoon (朝陽區 / 朝阳区, Cháoyáng Qū)
* Dongchengi linnarajoon (東城區 / 东城区, Dōngchéng Qū)
* Fengtai linnarajoon (豐台區 / 丰台区, Fēngtái Qū)
* Haidiani linnarajoon (海澱區 / 海淀区, 'Hǎidiàn Qū)
* Shijingshani linnarajoon (石景山區 / 石景山区, Shíjǐngshān Qū)
* Xichengi linnarajoon (西城區 / 西城区, Xīchéng Qū)

2010. aastal liideti Chongweni ja Xuanwu linnarajoon vastavalt Dongchengi ja Xichengi linnarajooniga. Kesklinna lähiümbruses asub veel kuus linnarajooni, mis nimetati aastate 1986 ja 2001 vahel maakondadest linnarajoonideks:

* Mentougou linnarajoon (門頭溝區 / 门头沟区, Méntóugōu Qū)
* Fangshani linnarajoon (房山區 / 房山区, Fángshān Qū) – 1986. aastani Fangshani maakond
* Tongzhou linnarajoon (通州區 / 通州区, Tōngzhōu Qū) – 1997. aastani Tongxiani maakond
* Shunyi linnarajoon (順義區 / 顺义区, Shùnyì Qū) – 1998. aastani Shunyi maakond
* Changpingi linnarajoon (昌平區 / 昌平区, Chāngpíng Qū) – 1999. aastani Changpingi maakond
* Daxingi linnarajoon (大興區 / 大兴区, Dàxīng Qū) – 2001. aastani Daxingi maakond

Kesklinnast kaugemal asub veel neli linnarajooni. Need moodustati aastatel 2001 ja 2015 endistest maakondadest.

* Pinggu linnarajoon (平谷區 / 平谷区, Pínggǔ Qū) – Pinggu maakond 2001. aastani
* Huairou linnarajoon (懷柔區 / 怀柔区, Huáiróu Qū) – Huairou maakond 2001. aastani
* Miyuni linnarajoon (密云区, Miyun Qu) – 2015. aastani Miyuni maakond
* Yanqingi linnarajoon (延庆区, Yanqing Qu) – 2015. aastani Yanqingi maakond

## Vaata ka
* Keelatud linn

## Viide

## Välislingid

* Pekingi koduleht (hiina keeles)
Lääne Elu

**Lääne Elu** on Eesti Lääne maakonna ajaleht, mille esimene number ilmus 13. juulil 1989. 

Ajaleht võitis aastatel 1992–1993 konkurentsisõja senise maakonnalehega Läänlane. 

Lääne Elu ilmub teisipäeviti, neljapäeviti ja laupäeviti. 

Lehe peatoimetajad: 
*1989–1995 Andres Ammas
*1995–1996 Urmas Lauria
*1996–1999 Andres Ammas
*1999–2003 Lehte Ilves
*2003–2006 Tarmo Õuemaa
*2006–2008 Urmas Lauri
*2008–2010 Tarmo Õuemaa
*2010–2011 Ivar Soopan
*2011–2014 Tarmo Õuemaa
*2014–2021 Andrus Karnau
*2021–2024 Kaire Reiljan
*2025– ... Aivar Õepa

## Viited


## Välislingid
* Ajalehe koduleht
Karl Allikas

**Karl Allikas** (vene Карл Адамович Алликас; 8. veebruar 1905 Luuga lähedal – 20. märts 1976 Tallinn) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, 7. Eesti Laskurdiviisi ülem.

## Elulugu
1942. aastal määrati Allikas formeeritava 7. Eesti laskurdiviisi staabiülemaks. Aasta hiljem sai Allikust sama diviisi ülem; aastal 1944 ülendati ta kindralmajoriks.

Karl Allikas juhatas 7. Eesti Laskurdiviisi  (6. jaanuar 1943 – 9. mai 1945); aastatel 1946–1947 õppis ta Moskvas Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias ja saadeti Eestisse tagasi. 

Aastatel 1947–1951 juhatas ta 22. üksikut Eesti kaardiväe-laskurbrigaadi ja seejärel 1956. aastani eelnimetatu järeltulijat 118. kaardiväe laskurdiviisi. Seejärel oli Allikas kuni 1961. aastani mingi salapärase seni nimetamata väekoondise komandöri asetäitja. 

Aastatel 1951–1961 oli Karl Allikas EKP Keskkomitee liige, seejärel pidas temagi pensionipõlve ja kirjutas koos kaasteenija Harri Lesseliga oma sõjaaegsest diviisist raamatu "Meie seitsmes", mis ilmus 1974. aastal. 1960.aastal oli ta kodune aadress Võidu väljak 10 ja töökoha aadress Vene tänav 30.

1931. aastast oli ta NLKP liige, Eesti NSV Ülemnõukogu saadik (1951–1963)..

## Tunnustus

*1950 – Lenini orden 

## Teosed
*  Raamatukoi otsing

## Viited


## Välislingid
*Generals.dk
Paramore

**Paramore** on USA rokkansambel, mis moodustati 2004. aastal Tennessees Franklinis. Ansamblisse kuuluvad laulja Hayley Williams, kitarrist Taylor York ja trummar Zac Farro.

Bänd moodustati 2002. aastal, kui tollal 13-aastane Hayley Williams kolis oma kodulinnast Meridianist Mississippi osariigis Franklinisse Tennessees ning kohtus erakoolis vendade Josh ja Zac Farroga. Enne Paramore'i moodustamist olid Williams ja basskitarrist Jeremy Davis koos oma sõbra Kimee Readiga tegevad *funk*-ansamblis The Factory. Josh ja Zac Farro harjutasid pillimängu koos pärast kooli. Tulevased bändiliikmed sõbrunesid peagi ja otsustasid naise solistiks määrata. Nimi Paramore oli bändi esimesse koosseisu kuulunud bassimängija ema neiupõlvenimi. Kui muusikud said teada, et samamoodi häälduv *paramour* tähendab salaarmukest, otsustasid nad selle bändi nimeks panna. Nende esimene laul oli "Conspiracy", mis pääses ka nende debüütalbumile.

Paramore hakkas andma kontserte ja käima kontserditurneedel. Ansambel salvestas ka demoplaate, millest üks sattus plaadifirma Fueled by Ramen asutaja ja tegevdirektori John Janicki kätte. Janick vaatas ka bändi esinemist Orlandos, ajas pisut juttu ja sõlmis 2005. aasta aprillis nendega lepingu. Juba samal aastal ilmus nende esimene plaat "All We Know Is Falling" ("Kõik, mida me teame, laguneb"). Albumi nimi ja kujundus väljendasid Williamsi sõnul kurvastust selle pärast, et Jeremy Davis lahkus pisut enne plaadi valmimist bändist. Davis ütles, et tegi seda isiklikel põhjustel. Viis kuud hiljem palusid teised bändiliikmed teda tagasi ja Davis tuligi.

Teine album "Riot!", mis anti välja 2007. aastal, sai USA-s plaatinaalbumiks ning Austraalias, Kanadas, Suurbritannias ja Uus-Meremaal kuldalbumiks. Paramore'i kolmas album "Brand New Eyes" anti välja 29. septembril 2009. Neljanda, seekord omanimelise albumi andis Paramore välja 5. aprillil 2013. Album valmis pärast Farrode bändist lahkumist. Neljas album oli väga edukas, saades plaatinaalbumiks ja jõudes seitsme riigi edetabelites esikohale. Albumi singel "Ain't It Fun" oli nende esimene singel, mis jõudis singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikümnesse.

2015. aasta detsembris lahkus ansamblist bassist Jeremy Davis.

## Diskograafia
### Stuudioalbumid
* "All We Know Is Falling" (2005)
* "Riot!" (2007)
* "Brand New Eyes" (2009)
* "Paramore" (2013)
* "After Laughter" (2017)
* "This Is Why" (2023)

### Kontsertalbumid
* "Live in the UK 2008" (2008)
* "The Final Riot!" (2008)

## Välislingid
*Bändi koduleht
Reet (laev, 1971)

**Reet** (varem *Haus*, *Oster*) on Kihnu Veeteede parvlaev Kihnu ja Pärnu vahelisel liinil. Varem sõitis laev Sviby ja Rohuküla liinil (2003 – mai 2015), tema asemel hakkas sellel liinil sõitma parvlaev Ormsö.

## Viited

## Välislingid
* Reet Kihnu Veeteede kodulehel
Jaan Lukas

**Jaan Lukas** VR I/3 (24. oktoober 1892 Pärnumaa või Viljandimaa (praeguse haldusjaotusega) Karksi vald – 8. mai 1953 Taišeti vangilaager, Irkutski oblast) oli Venemaa keisririigi (staabikapten), Eesti (kolonel) ja NSV Liidu (kindralmajor) sõjaväelane.

## Elulugu
Jaan Lukas lõpetas 1906. aastal Nuia õigeusu kihelkonnakooli, 1911. aastal Pihkva Õpetajate Seminari. Aastatel 1911–1913 oli Haapsalu algkooli õpetaja. Aastatel 1913–1915 oli Vene Keiserlikus armees ajateenistuses Mandžuurias ja Omskis, 1915. aasta detsembris saadeti esimese maailmasõja Daugava rindele 201. jalaväepolgu roodukomandörina. 1916. aastal edelarindel, Koveli ja Ukraina Volodõmõr-Volõnskõi piirkonnas. 1917–1918 teenis 408. jalaväepolgu polgusekretäri ja polgukomandöri kohusetäitjana. 1918. aasta sügisel töötas õpetajana Obinitsa kool-kirikus. 

Jaan Lukas osales Vabadussõjas staabikaptenina 6. jalaväepolgus I pataljoni 4. roodu ülemana, majandusülemana ja kuulipildujaroodu ülemana ning teenis selle eest välja 1921. aastal Vabadusristi I liigi 3. järgu. 19. veebruaril 1929 lühendas perekonnanime: Jaan Luukasest sai Jaan Lukas. 

Teenis kuni 1930. aastani 6. jalaväerügemendis ja 6. Üksikus Jalaväepataljonis, kapteni ja majori auastmes. Aastatel 1930 – 1934 majori ja kolonelleitnandina Kaitsevägede staabis. 1936. aastast oli ta Võru-Petseri kaitseringkonna staabi ülema kohusetäitja, kolonelleitnandi auastmes. 

7. oktoober 1936 nimetati ta 2. diviisi staabi ülema kohusetäitjaks ja hiljem staabiülemaks. 

1939. aastal määrati Jaan Lukas 1. jalaväerügemendi ülemaks, 1940. aasta veebruaris kõrgendati koloneliks, samal aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 

Nõukogude okupatsiooni ajal, 1941. aasta juuni alul, viidi J. Lukas kursuste ettekäändel Nõukogude Liitu, kuid teda ei arreteeritud. 1942. aastal töötas J. Lukas õppejõuna Moskvas, Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias ja seejärel formeeritava Punaarmee 7. Eesti Laskurdiviisi 300. Laskurpolgu komandörina. 

1942. aasta lõpul määrati J. Lukas 8. Eesti laskurkorpuse staabiülemaks ning ülendati 1943. aastal kindralmajoriks. 

J. Lukas teenis Laskurkorpuse staabiülemana 1946. aastani, siis saadeti ta okupeeritud Eestisse Tallinna Polütehnilise Instituudi sõjanduskateedri juhatajaks. 

Aastatel 1947–1950 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu II koosseisu saadik. 

1950. aastal Eesti NSV parteilises juhtkonnas alanud võimuvõitluses Lukas arreteeriti ja viidi Taišeti vangilaagrisse Irkutski oblastis, kus ta 8. mail 1953 suri.

## Isiklikku
Tema tütar oli advokaat ja poliitik Aino-Eevi Lukas.

## Teosed
*Peatoimetaja ja kaasautor Jaan Lukas. *Sõjaväelise ettevalmistuse kursus*. Tallinn, 1948.

## Viited

## Kirjandus
**Kindral. Professor. Vandeadvokaat.* Tallinn: Faatum, 2008. (teised kaks pealkirjas nimetatud isikut on Ilmar Rebane ja Aino-Eevi Lukas)
*Harri Jõgi, “Eesti soost kindralid. Teatmik”, Kirjastus Sisekaitseakadeemia, 1999, lk 32

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
*Jaan Lukas 120
*Лукас Иван Маркович, pamyat-naroda.ru
Danel Pandre

**Danel Pandre** (2002. aastani **Danel Vassilenko**; sündinud 16. juunil 1973) on eesti muusik ja muusikamänedžer.

## Elulugu
Ta lõpetas 1991. aastal Tallinna Reaalkooli.

Ta oli The Suni basskitarrist, on mänginud ka ansamblites B.D.Ö., Nice Try, Kulo, Kate, Sergei Abolõmov, Jäägermeistrid, Directors ja Revals.

Ta on Eesti Muusikaauhindade korraldaja, Eesti Fonogrammitootjate Ühingu juhatuse liige (olnud ka juhatuse esimees), Ott Leplandi mänedžer ning muusikalist korraldust pakkuva agentuuri Full House Agency tegevjuht ja partner.

## Tunnustus

* 2016 Aasta manager
* 2016 Aasta muusikaettevõtja
* 2020 Aasta muusikaettevõtja

## Viited

## Välislingid
* Danel Pandre: me ei ole läbikukkunud maailmavallutajad!
* Online intervjuu The Suniga (ilma Tanel Padarita)
* Henry Linnard. The Suni bassimees Danel Pandre pani kokku uue bändi Õhtuleht, 29. oktoober 2017
* Merje Merdik. Danel Pandre: tahaks oma lapselastega koos bändi teha! sky.ee, 2. detsember 2021
* Danel Pandre muusikutele pühendatud auhinnagaladest: Eestis jagatakse isegi vähe auhindu eeter.err.ee, 6. aprill 2023
* Riina Jussila. Danel Pandre tsiklikirg: elu läheb ägedaks, kui asfalt lõpeb Äripäev, 13. juuni 2023
Graf Zeppelin (lennukikandja)

**Graf Zeppelin** oli Saksa Kriegsmarine lennukikandja, mis oli nimetatud krahv Ferdinand von Zeppelini järgi. 

Teise maailmasõja ajal oli see Saksa ainus lennukikandja. Selle ehitamine otsustati 16. novembril 1935 ja kiilu pani maha 28. detsembril 1936 laevaehitusfirma Deutsche Werke sadamalinnas Kielis. Laev lasti vette 8. detsembril 1938, kuid seda ei ehitatud kunagi täielikult valmis.
Flugzeugträger B

**Flugzeugträger B** (*Flugzeugträger* tähendab saksa keeles lennukikandjat) oli Kriegsmarine ainsa vette lastud lennukikandja *[[Graf Zeppelin]]*i sõsarlaev.

Leping laeva ehituseks sõlmiti Friedrich Krupp Germaniawerftiga Kielis 1938. a.-l. Vettelaskmine oli määratud 1. juuliks 1940. Laeva ei lastud kunagi vette, ehitamine peatati 19. septembril 1939. Lammutamist alati 28. veebruaril 1940 ja see kestis mitu kuud.

Kriegsmarine ei andnud kunagi laevale enne vettelaskmist nime, seega kutsuti laeva ainult "B" ("A" oli *Graf Zeppelin*i tähis enne vettelaskmist). Lennukikandjale oleks antud nimi *Peter Strasser* Esimese maailmasõja kangelase Peter Strasseri järgi.

## Vaata ka

*Graf Zeppelin
The Kin

**"Lordi's The Kin"** on Lordi esimene õudusfilm, mis valmis aastal 2004 Soomes. 

Film ilmus Lordi plaadi "The Monsterican Dream" eriväljaande kaasaandena. Filmi pikkus on 33 minutit (ilma montaažita). Film oli kaasas ka Lordi DVDl "Market Square Massacre", mis ilmus 2006. aastal. Film on linastunud SubTVs. 

Filmi lavastaja ja stsenarist on Lauri Haukkamaa ja Adam Vandor. Film on inglise keeles. Filmi produtseeris Kinoproduction. Saksamaal sai filmi K16 reitingu ja Soomes reitingu K18. Filmilindi pikkus on 966 meetrit. Film kuulub B-filmide ja õudusfilmide kategooriasse.

5. juunil 2004 näidati filmi Soome filmifestivalil "Night Visions" Helsingi BioRex kinos.
Graf Zeppelin

**Graf Zeppelin** on mitmetähenduslik nimi:
*Krahv Ferdinand von Zeppelin, saksa kindral
*LZ 127 Graf Zeppelin, esimene krahv Zeppelini järgi nimetatud õhulaev
*LZ 130 Graf Zeppelin II, teine krahv Zeppelini järgi nimetatud õhulaev
*Graf Zeppelin, lennukikandja
Priidu Aavik

**Priidu Aavik** (22. aprill 1905 Novgorod – 22. aprill 1991 Tallinn) oli eesti maalikunstnik. 

## Elulugu
Priidu Aavik sündis kooliõpetaja Eduard Aaviku üheksalapselise pere viienda lapsena. Isa töötas Novgorodi saksa kogukonna kooliõpetajana.

1914. aastal ta vallandati ning perekond kolis Tallinna. 1917. aastal koliti Hagerisse Maidla mõisa, kus Priidu läks Hageri kihelkonnakooli. 1918. aastal ema suri ja perekond lagunes, vanemad lapsed asusid tööle, nooremad jaotati sugulaste vahel. Priidu asus elama Kernu valda Haiba külla perekond Kruuside juurde. 17-aastaselt kolis ta Tallinna, kus töötas ja õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis. 

1934 astus ta Kõrgemasse Kunstikooli Pallas, kus õppis Nikolai Triigi ja Ado Vabbe käe all kuni kooli lõpetamiseni 1938. Seejärel kolis ta Tallinna, kus asutas oma stuudio. 1939. aastal sõitis ta õpinguid jätkama Pariisi, kuid sõja puhkemisel oli sunnitud pöörduma tagasi.

1941. aasta suvel mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Ta võttis osa lahingutest Tallinna ja Leningradi lähistel, hiljem viidi Jaroslavli, kus oli üks Jaroslavli eesti kunstnike kollektiivi ja Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu asutajaid. 

Eestisse naasnult töötas ta aastatel 1944–1946 Tartu Riikliku Kunstiinstituudi direktori ajutise kohusetäitjana, 1945–1947 Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu juhatuse esimehena ja 1947–1948 Tallinna Kunstifondi esimehena. Aastatel 1951–1953 oli ta Üleliidulise Põllumajandusnäituse Eesti paviljoni peakunstnik ja 1954–1962 Eesti NSV Rahvamajandusnäituse peakunstnik.

## Looming
Tema loomingusse kuuluvad peamiselt ajaloo-, maastiku- ja olustikumaalid (enamasti kalurielu teemadel). Aastatel 1962–1965 tehtud Atlandi-reisi mõjul asendus senine jutustav laad vahetuma ja impulsiivsemaga:
*1963 Fugle fjordis
*1964 Laevad Nigeeria rannikul
*1965 Triivpüük ulgumerel
*1967–1968 Traal
Suviti armastas maalida Prangli rannakalurite elu ja maastikke:
*1979 Sadamas Pranglil (Prangli saarel)
*1979–1980 Prangli sadam II
*1980 Läänerannik, Prangli saared (Pilvitab)
**Kõik need maalid asuvad Eesti Kunstimuuseumis
### Näitusi
*1938 esmaesinemine; Tartus toimunud Kõrgema Kunstikooli Pallas lõpetajate näitusel
*1938 KKSKV näitus
*1943 Jüriöö ülestõusu 600. aastapäeva näitus Moskvas (Nõukogude Eesti preemia 1947)
*1976 isikunäitus, Tartu Kunstnike Maja
*1983 Rapla

## Tegevus NLKP-s ja Nõukogu võimuasutustes
*1948 NLKP liige
*1948—1956 neli korda järjest Tallinna linna TSN saadik

## Isiklikku
Priidu Aavik oli abielus kunstnik Salome Trei õe Helmi Treiga.

## Tunnustus
* 1947 – Nõukogude Eesti preemia
* 1965 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane

## Viited

## Kirjandus
*Ivi Drikkit. "Pühapäevakohv. Priidu Aavikuga" Edasi nr 98, 25. aprill 1976. Lk 3
*Vilma Reinholm. "Aavik, Priidu, maalikunstnik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 12–13

## Välislingid
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Hayley Williams

**Hayley Nichole Williams** (sündinud 27. detsembril 1988 Meridianis Mississippis) on USA rokklaulja ja laulukirjutaja. Ta on ansambli Paramore solist.

2002. aastal kolis tollal 13-aastane Williams Meridianist Mississippist Franklinisse, kus tutvus koolis vendade Josh ja Zac Farroga. Varsti pärast saabumist võttis ta laulutunde Brett Manningu juures ja liitus *funk-cover*-ansambliga The Factory, kus ta tutvus tulevase Paramore'i bassimängija Jeremy Davisega. 2005. aastal kirjutasid liikmed alla John Janicki asutatud plaadifirma Fueled By Ramen plaadilepingule.

Williamsi lemmikartistide ja -bändide hulka kuuluvad Saves the Day, mewithoutYou, Slick Shoes, The Chariot, Now Now Every Children, No Doubt, Fireworks, Set Your Goals, Tegan and Sara, New Found Glory, H2O, Lemuria, The Swellers.
Lehm

**Lehm** on vähemalt korra poeginud emane koduveis. 

Suguküpset isast veist nimetatakse pulliks.

## Vaata ka
*Eesti lehmade loend
*Yvonne (lehm) 

## Viited

*
*

## Välislingid
*
Jašalta rajoon

**Jašalta rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia lääneosas.

Rajoonis on 11 kohalikku omavalitsust ja 25 asulat.

Rajooni keskus Jašalta oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi esimeses pooles eesti väljarändajate küla Eesti-Haginsk.

## Viited

## Välislingid

*http://kalm.ru/en/regions/yasha.html
Lühike jalg

**Lühike jalg** (varasemad eestikeelsed nimed *Lühikejalg* ja *Lühijalg*) on tänav Rataskaevu tänava ja Pika jala vahel Tallinna vanalinnas, mis kulgeb Toompealt läbi Lühikese jala värava all-linna. Lühikesest jalast pääseb ka Taani kuninga aeda.

## Nimi
Lühikest jalga mainitakse esimest korda 1353 (*brevis mons*, ladina 'lühike mägi'), aastal 1371 nimetusega *parvus mons* (ladina 'väike mägi'). Ladinakeelsetes ürikutes nimetatakse seda ka *descensus montis ad mare* ('mäe laskumine mere poole'). 

Aastast 1428 on teada alamsaksakeelne nimetus *korter berg* ('lühike mägi'), 1500. aastast *Korter dombergh* ('Lühike toomimägi').  

Tänava eestikeelne nimi oli Anton Thor Helle (1732) teatel *lühhike jalg* (saksakeelse nimena toob ta ära *der kurtze Dohmberg* ('lühike toomimägi')). Ametlik eestikeelne nimi oli 1939. aastani Lühike jalg, 10. novembrist 1939 Lühijalg ning 8. juulist 1966 on see jälle Lühike jalg.  

Ametlik saksakeelne nimi oli 20. sajandil *Kurzer Domberg* ja ametlik venekeelne nimi 20. sajandi alguses *Малый Вышгородскій подъемъ*.

## Ajalugu
Ainult jalakäijatele mõeldud Lühike jalg oli koos Pika jalaga kuni Falgi tee ja Komandandi tee rajamiseni 19. sajandi lõpus ainus ühendustee ülalinna (Toompea) ja all-linna vahel. 

Kahe eri pikkusega "jala" tõttu nimetatakse Tallinna mõnikord naljatades "lonkavaks linnaks".


Adamson-Ericu majamuuseum, Lühike jalg 3, 8. august 2011.jpg|Adamson-Ericu muuseum, Lühike jalg 3
Lühike jalg, vaade väravatorni juurest alla, 8. august 2011.jpg|Lühike jalg, vaade väravatorni juurest alla (suvi 2011)


## Vaata ka
* Taani kuninga aed
## Viited

## Välislingid
Kaija Parve

**Kaija Parve** (alates 1990. aastast **Kaija Helinurm**; sündinud 14. juunil 1964 Tallinnas) on endine eesti laskesuusataja, seitsmekordne maailmameister.

Kaija Parve on lõpetanud 1982. aastal Tallinna 10. Keskkooli. 

Ta alustas murdmaasuusatajana, tuli ka murdmaasuusatamises 1983. aastal Eesti meistriks. Kui selgus, et 1984. aastal peetakse esimesed naiste maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, otsustas Kaija Parve ala vahetada ja Nõukogude Liidu koondisse pürgida. Ta pääseski Chamonix's peetud maailmameistrivõistlustele ning tuli esimest korda maailmameistriks Nõukogude Liidu teatevõistkonna koosseisus.

Kaija Parve treenerid olid Helgi Kivi, Aita Pääsuke ja Tõnu Pääsuke; Nõukogude Liidu koondises Jevgeni Hohlov.

Kaija Parve saavutas kõik võidud Visu suuskadel.

Seitsme kullaga oli Kaija Parve 20. sajandi parim naislaskesuusataja. Ühtlasi oli ta 20. sajandi Eesti edukaim talisportlane.

## Saavutused
#### [[Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused|Laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel]]

* 1984  Chamonix
**  **maailmameister** 3x5 km teatesuusatamises
* 1985  Egg am Etzel
**  **maailmameister** 10 km
**  **maailmameister** 3x5 km teatesuusatamises
**  hõbemedal 5 km
* 1986  Falun
**  **maailmameister** 5 km
**  **maailmameister** 3x5 km teatesuusatamises
* 1987  Lahti
**  **maailmameister** 3x5 km teatesuusatamises
**  hõbemedal 10 km
* 1988  Chamonix
**  **maailmameister** 3x5 km teatesuusatamises

## Tunnustus
*1985 ja 1986 – Eesti NSV parim naissportlane

## Isiklikku
Tema vennad on Martti ja Heikki. Ta abiellus 1990. aastal Marek Helinurmega. Neil on kaks tütart, kellest üks, Ulla-Maarit, on samuti tegelenud laskesuusatamisega.

## Viited

## Välislingid
* Toivo Tukk, Marek Helinurm jahib taas autovargaid. Eesti Päevaleht, 16. august 2002
* Meistersportlane Kaija Parve elab vaikselt, SLÕleht 14. september 2007
* Kaija Parve ei taha kuidagi ajaloo hämarusest esile trügida, EPL 3. märts 2008
* Kaija Parve-Helinurm: tütar on minust andekam ja ambitsioonikam Õhtuleht, 14. jaanuar 2012
* 
* Tarmo Tiisler, Eelmise sajandi Eesti edukaim talisportlane oli Kaija Parve. sport.err.ee, 6. märts 2015
Pikk jalg

**Pikk jalg** (varasem nimekuju *Pikkjalg*) on tänav Tallinna Tallinna vanalinnas Kesklinna linnaosas.

Tänav algab Pika jala väravatornist, tänava Toompea-poolne külg on hoonestamata, ristub vasakult poolt Lühikese jala väravahoonega, lõpeb Piiskopi tänava ja Lossi platsi ristmikul.

## Nimi
Pikka jalga on esmamainitud 1342. aastal nimetusega *longus mons* (ladina 'pikk mägi'), 1372. aastal nimetusega *langer bergh* (alamsaksa 'pikk mägi') ja 1489 nime *Langer Domberg* (saksa 'Pikk Toomimägi') all, mis oli ka hilisem tänava ametlik saksakeelne nimi. Pikk jalg oli tänava eestikeelne nimi.

8. juulist 1966 on tänava ametlik eestikeelne nimi Pikk jalg (varem Pikkjalg). Anton thor Helle on 1732 kasutanud nimetust *pitkjalg* (saksakeelne nimi on tal *der lange Dohmberg*).

Ametlik venekeelne nimi oli 20. sajandi alguses *Большой Вышгородскій подъемъ*. 
## Ajalugu

Algselt oli see muinaseestlaste linnuse juurde (Toompeale) viiv tee. 

Tänav oli koos ainult jalakäijatele mõeldud Lühikese jalaga kuni Falgi tee ja Komandandi tee rajamiseni 19. sajandi lõpus üks kahest ühendusteest all-linna ja ülalinna vahel. Pikk jalg oli mõeldud kaubakaarikute, kaubakärude, hobuste ja ratsanike liiklemiseks.  

Pika jala kõrval olev Tallinna linnamüüri osa on ehitatud 1454–1455 ja selle vastas olev praegune tugimüür 1781 (1781. aastal laiendati tänavat ja tugimüür lükati 1,4 meetri võrra Toompea poole).

Pikal jalal asus maja, mille esimesel korrusel kehtis Eestimaa linnaõigus ja teisel korrusel Eestimaa maaõigus.

Pikal jala Toompea nõlva poolsed hooned said kannatada 1944. aasta märtsipommitamises ja lammutati lõplikult 1950. aastate alguses.

Tallinna nimetatakse kahe eri pikkusega "jala" tõttu mõnikord naljatamisi lonkavaks linnaks.

## Vaata ka
*Pikk tänav

## Viited

## Välislingid
Assimilatsioon

**Assimilatsioon** ehk **sarnastumine** on kaasahääldus- ehk koartikulatsiooninähtus, mille puhul lähestikku hääldatavad häälikud täielikult või osaliselt sarnastuvad.

## Häälduskoha-assimilatsioon

Häälduskoha-assimilatsiooni puhul muutuvad sarnaseks või lähenevad häälikute häälduskohad, et oleks kergem vastavaid häälikuid hääldada. 
*Näiteks hääliku [n] hääldamisel puutub keel tavaliselt kokku hammaste ja hambasompudega. Teiste häälikute naabruses võib tema häälduskoht aga muutuda: /n/ > [m] / _ /p/ 
**näiteks ladina sõnas *imprimere* 'muljet avaldama' (eesliitest *in-* ja sõnast *primere*) hääldatakse nii [m] ja [p]  kahe huulega.  

Häälduskoha-assimilatsiooniga on tegemist ka järgmiste nähtuste puhul:
*vokaalharmoonia: kui sõna pearõhulises silbis on eesvokaal, on eesvokaalid ka järgsilpides (sama tagavokaalidega).
*palatalisatsioon ehk peenendus - hääliku tavalisele häälduskohale lisandub järgneva i või j-i mõjul häälduskoht kõval suulael.

## Hääldusviisi-assimilatsioon

Hääldusviisi-assimilatsiooni puhul sarnastuvad häälikute hääldusviisid, et oleks lihtsam neid hääldada. 
*Näiteks /t/ > [n] / n _ n 
**andnud [an:nud]: siin hääldub sulghäälik nasaalide vahel nasaalina

## Helilisusassimilatsioon

Helilisusassimilatsiooni puhul muutub helitu häälik naaberhäälikute mõjul heliliseks või vastupidi. 
*Näiteks [ h ] > [h] / V_V
**eesti keeles võib muidu helitu [h] häälduda vokaalide vahel helilisena ([h]): lähen [læhen], aga ka täiesti kaduda: [læen]