open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Parma hertsogkond

**Parma hertsogkond** loodi aastal 1545 Milano hertsogkonna osast lõuna pool Po jõge, mis vallutati Kirikuriigi poolt aastal 1512. Need Parma linna ümbritsevad territooriumid anti läänina paavst Paulus III sohipojale Pier Luigi Farnesele.

Aastal 1556 sai teine hertsog Ottavio Farnese Piacenza linna, saades seega ka Piacenza hertsogiks ja nii oli riik hiljem tuntud kui **Parma ja Piacenza hertsogkond** (*Ducato di Parma e Piacenza*).

Farnese perekond jätkas valitsemist kuni hääbumiseni aastal 1731, kust alates päris hertsogkonna Hispaania kuninga noor poeg don Carlo, kelle ema Elisabetta Farnese oli Farnese pärija. Ta valitses kuni Poola pärilussõja lõpuni aastal 1735, kui Parma loovutati Mõlema Sitsiilia eest keiser Karl VI-le. 

Habsburgid valitsesid ainult kuni Aacheni rahu sõlmimiseni aastal 1748, kui see loovutati tagasi Bourbonidele don Carlo noorema venna don Filippo isikus, kes sai ka väikese Guastalla hertsogkonna. Hertsogina asutas Filippo Bourbon-Parma dünastia, valitsedes **Parma, Piacenza ja Guastalla hertsogkonda** (*Ducato di Parma, Piacenza e Guastalla*).

1796. aastal okupeeriti hertsogkond Napoleon Bonaparte'i juhitud Prantsuse vägede poolt ja poliitiline olukord riigis muutus väga segaseks. Hertsog Ferdinando säilitas oma trooni Prantsuse sõjaliste kuberneride all kuni Aranjuezi lepinguni aastal 1801, kui üldine kokkulepe Bourbonide ja Napoleoni vahel otsustas ametlikult loovutada hertsogkonna Prantsusmaale Toscana eest, kuid hertsog jäi Parmasse kuni oma surmani aastal 1802, võib-olla mürgitati. Siiski oli Napoleon hertsogkonna tuleviku osas kõhklev, taotledes Bourbonide täielikku kaasamist oma liitlastena Euroopa sõdades. Kuigi Prantsuse seadused ja haldus viidi järk-järgult sisse, kuulutati ametlik annekteerimine Prantsuse keisririiki välja alles aastal 1808 pärast konflikti puhkemist Bourbonide Hispaaniaga. Hertsogkond muudeti Taro departemanguks.

1814. aastal taastati hertsogkonnad Napoleoni Habsburgist naise Marie-Louise alla, kes valitses neid oma elu lõpuni. Pärast Marie-Louise surma aastal 1847 taastati hertsogkond Bourbon-Parma liinile, mis valitses väikest Lucca hertsogkonda. Selles kontekstis loovutati Guastalla Modenale. Bourbonid valitsesid aastani 1859, mil nad aeti revolutsiooniga minema pärast Prantsuse ja Sardiinia võitu sõjas Austria vastu.

Parma ja Piacenza hertsogkond ühines Toscana suurhertsogkonna ja Modena hertsogkonnaga, et moodustada detsembris 1859 Kesk-Itaalia ühendatud provintsid, ja ühendati märtsis 1860 pärast referendumit koos Sardiinia kuningriigiga Itaalia kuningriiki.

## Vaata ka

* Guastalla krahvkond
* Itaalia ajalooliste riikide loend
* Bourbon-Parma
* Parma hertsog
* Pauline Bonaparte
Viktor Tsõbulenko

**Viktor Tsõbulenko** (13. juuli 1930 – 19. oktoober 2013) oli ukraina päritolu Nõukogude Liidu kergejõustiklane, odaviskaja.
Mahtanalüüs

**Mahtanalüüs** (ingl *volumetric analysis*) on keemiline analüüs, kus uuritava komponendi kogus lahuses määratakse ekvivalentse hulga reaktiivi lahuse mahu  järgi (tiitrimine) või gaaside segu korral, kus mõõdetakse (ühe) komponendi lahuses neeldumisel (sorptsioonil) saadud gaasi mahu muutus.

Enamasti samastatakse mahtanalüüs tiitrimisega, kuna vajadus gaasisegude mahtanalüüsiks tuleb harva ette.
## Vaata ka
*Klassikaline keemiline analüüs
*Tiitrimine
Kodasoo mõis

**Kodasoo mõis** (saksa keeles *Kotzum*) oli rüütlimõis Kuusalu kihelkonnas Harjumaal.

Mõisat (*Kottasem*) on esimest korda mainitud 1485. aastal. 1467 (?)–1694 kuulus mõis Zoegedele, 1919. aastal krahv Alexander Rehbinderile. 

1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 1101 ha mõisamaad, 33 lahustükki (836,5 ha), Kaberla ja Kaberneeme küla ning Koipsi ja Rammu saar.

Mõisasüda asus 1913. aastal Jõelähtme ja 1939. aastal Kuusalu vallas.


Kodasoo mõisa sepikoda, 19.-20.saj.*.JPG|Sepikoja varemed
Kodasoo mõisa teenijatemaja, 19.-20.saj.*.JPG|Teenijatemaja varemed
Kodasoo mõisa kuivati, 19.-20.saj.*.JPG|Mõisa kuivati
Kodasoo mõisa kelder, 19.-20.saj.*.JPG|Kelder

## Viited

## Välislingid
*Kodasoo mõis (Kuusalu khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Koitjärve mõis

**Koitjärve mõis** (saksa keeles *Koitjärw*) oli Tallinna linnamõis Kuusalu kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub kunagise Koitjärve mõisa ase Anija valla territooriumil.

Mõis moodustati 17. sajandi lõpus. Mõisa esimene omanik oli Georg Cornelius Griesinger. Aastatel 1733–1940 kuulus mõis Tallinna linnale.

1818. aasta maanimistu järgi oli mõisas maad, 2 adramaad ja 20 revisjonihinge.

## Välislingid
* Koitjärve mõisast Eesti mõisaportaalis
Madukaellased

**Madukaellased** on kahe loomarühma nimetus:
***[[madukaellased (kilpkonnad)|madukaellased]]** (*Chelidae*), sugukond kilpkonnaliste seltsist
***[[madukaellased (linnud)|madukaellased]]** (*Anhingidae*), sugukond pelikaniliste seltsist
Kumna mõis

**Kumna mõis**, varem **Knoobuse mõis** (saksa keeles *Kumna*) oli rüütlimõis Harjumaal Keila kihelkonnas, tänapäeva Kumna küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas.

## Ajalugu
Mõis rajati 1620. aastatel. Mõisa esimene omanik oli Johan Knopius.
## Galerii

Kumna mõisa valitsejamaja, 19.-20.saj.(1).jpg|Valitsejamaja
Kumna mõisa ait-kuivati, 19.-20.saj.jpg|Mõisa ait-kuivati
Kumna mõisa park, 18.-20.saj.jpg|Kumna mõisa park

## Viited

## Kirjandus
*Särg, Alo. *Harjumaa mõisad*. Tallinn: Argo, 2006. Lk 90-92.

## Välislingid
*
*Kumna mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

*Kumna mõis Eesti mõisaportaalis
*Kumna mõisa lugu Mõisablogis
Kõnnu mõis (Kuusalu)

**Kõnnu mõis** (saksa keeles *Könda*) oli rüütlimõis Kuusalu kihelkonnas.

Kõnnu alad olid 1519–1558 Taani kuninga valdused Liivi ordu territooriumil, mis Rootsi valitsusajal läänistati 13. juunil 1581 Pontus de la Gardiele.

Mõis tekkis enne 1637. aastal Kolga mõisa karjamõisana. Jakob De la Gardie tütre, krahvinna Christina Catharina De la Gardie (1632–1704) abieluga (1658) feldmarssal Gustaf Otto Stenbockiga läks mõis Stenbockide suguvõsa omandisse. 

1696. aastal sai rüütlimõisaks.

1710. aastal kuulus feldmarssal krahv Magnus Stenbockile, Põhjasõja  järel 1715. aastal krahv Gustav Otto Douglas, 1723. aasta restitutsioonikomisjoni otsusega  Kolga, Kõnnu ja Kiiu mõisate kohta tagastati need Stenbockidele ja 1750. aastal oli mõisaomanik krahv Karl Magnus Stenbock (1725–1798). Pärast Erik Magnus Andreas Harry von Stenbocki (surn. 1895) surma päris fideikomissi pärimisõiguse järgi Kõnnu, Kolga, Loo ja Kiiu mõisa riiginõunik krahv Michael von Stenbock (1837–1910).

1908. aastal omandas mõisa polkovnikuproua Eleonora Nikolajeva ja 1911. aastal Doni Agraarpank, 1912. aastal Vene Talurahva Põllupank.

## Viited

## Välislingid
*Kõnnu mõis (Kuusalu khk). Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Laulasmaa mõis

**Laulasmaa mõis** (saksa keeles *Laulasma*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas, tänapäeval Lääne-Harju valla, Laulasmaa külas.

Laulasmaa mõis moodustati 1787. aastal, kui see eraldati Leetse mõisast. Kuulus Roseni, Uexküllide, Mohrenschildti, Wolkonsky, Ferseni perekondadele, viimane võõrandamiseelne omanik oli Ferdinand Theodor Alexander Karl von Mohrenschildt.

Ühekorruselisest puidust peahoonest pole enam midagi alles. Tänapäevani on säilinud peamiselt pargipuid ja osa piirdemüüre. Mõisasüdame ümbrus on nüüdisajal jaotatud suvilakruntide vahel.

## Viited

## Välislingid
*
*Laulasmaa  mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Luka mõis

**Lucca mõis** (ka: **Lukka mõis, Lucca poolmõis**; saksa keeles *Lucca*) oli poolmõis Keila kihelkonnas, Harju kreisis, tänapäeva Tabasalu  aleviku lähedal Harku vallas Harju maakonnas.

2. detsember 1839 registreeriti Rannamõisa mõisa Tiskre poolmõisa aladest bürgermeister Johann Karl Girardi omandisse läinud "Luka" (8163 ruutsülda) maakoht.

Mõis eraldati Rannamõisa mõisast 1849. aastal, tegemist oli faktiliselt Tallinna-lähedase suvilaga, millel oli poolmõisa staatus. Mõisa omanikeks olid Girard de Soucantonid, kes olid ka Rocca al Mare suvemõisa omanikud.
## Viited

## Välislingid
*
*Luka mõis, Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
*Lucca poolmõis, Eesti mõisaportaalis
Loo mõis

**Loo mõis** (saksa keeles *Neuenhof*) oli rüütlimõis Kuusalu kihelkonnas, Harjumaal. Tänapäeval jääb Harju maakonna Kuusalu valla territooriumile.

Mõisat on esimest korda mainitud 1536. aastal.

Loo mõis oli Kolga mõisa kõrvalmõis. Mõis kuulus Stenbockidele ja 1915. aastast Anna Nerlingile (sünd. paruness Stackelberg).

Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.

## Viited

## Välislingid
*Loo mõis (Kuusalu khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Meremõisa mõis

**Meremõisa mõis** (saksa keeles *Merremois*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asuvad mõisa alad Lääne-Harju vallas.

Mõis asutati 1580. aastatel, esimene omanik oli Tallinna lossifoogtHans Wartmann. Alates 1786. aastast, kui Gustav Reinhold von Wartmann müüs mõisa maha, oli see järgemööda Pilar von Pilchaude, Klugenite, Koskullide ja Knorringite omanduses.

1832. aastal sai uueks omanikuks Carl von Uexküll. Tema alustas uue mõisasüdame ehitamist Keila jõe vasakule kaldale, umbes 200 meetrit vanast südamest põhjakirdesse.

Uute suurte ehitustega sattus Uexküll rahalistesse raskustesse ning müüs 1837. aastal Meremõisa naabermõisa Keila-Joa omanikule Alexander von Benckendorffile, kes oli seal äsja ehitanud uue mõisasüdame koos uusgooti stiilis lossiga.

Pooleliolevast Meremõisa uuest peahoonest kujundati maalilised varemed uue Keila-Joa metsapargi kaugeimas servas (kavandatud Meremõisa uus peahoone asus Keila-Joa mõisa peahoonest 500 meetrit läänes jõe teisel (vasakul) kaldal). Meremõisast sai Keila-Joa kõrvalmõis ja sinna mingeid hooneid enam ei ehitatud.

Pärast 1919. aasta maareformi rajati mõisa allesjäänud südamesse asundustalu Merimetsa A-176, kus säilis ka vana mõisa hooneid.

## Viited

## Kirjandus
* Alo Särg. "Harjumaa mõisad". Argo. Tallinn 2006, lk 116–117.

## Välislingid
* Kultuurimälestis nr 9485, "Meremõisa mõisa varemed, 19. saj"
* Eesti mõisaportaal
*Meremõisa mõis (Keila khk) Rahvusarhiivi kinnistute registris
Tarvas (mütoloogia)

**Tarvas** on eesti ja soome mütoloogias esinev loomanimetus, kelle all võidi mõelda pulli, härga, pühvlit, ürgveist (ehk tarvast) või Johannes Voldemar Veski jt arvates ka hirve.

## Viited
Vaagnakannus

**Vaagnakannus** (inglise keeles *pelvic spur*) on paariline  tagajäsemete jäänus mõnedel selgroogsetel loomadel. 
  
## Maolistel

Nii emastel kui ka isastel anakondadel, boadel ja püütonitel on tagakeha küljes, kloaagi läheduses, paarilised väiksemõõtmelised vaagnakannused, millel eristatakse kolme luud, mis on lihastega ümbritsetud ja lõpevad küünisega (inglise keeles *claw*).

Osa uurijaid arvab, et vaagnakannused on isastel kohati abiks kopulatsiooni-eelsel käitumisel (rivaalide võitlused) sigimistoimingute sooritamiseks aga ka kopulatsioonil.

## Vaata ka
*Kannus

## Viited

## Välislingid
*D. Dwight Davis, Courtship and mating behavior in snakes, Fieldiana v. 20. köide, nr 22, lk 259, Publication (Chicago Natural History Museum), 28. detsember 1936, OpenLibrary raamatu veebiversioon (vaadatud 06.06.2014) (*inglise keeles*)
* National Geographicu video: ANACONDA BREEDING BALL A story on anacondas mating in the Llanos swamp of Venezuela
Višķi mõis

**Višķi mõis** (*Višķu muiža*, ka *Mola* või *Moļa muiža*) oli mõis Lätis. Tänapäeval asub endine mõisasüda Augšdaugava piirkonnas Višķi vallas Višķu tehnikumsi nimelises asulas.

Višķi mõis kuulus Poola päritolu Molide suguvõsale. Mõis rajati 19. sajandi alguses. Kahe torniga peahoone on aastast 1878, ent aastal 1918 tornid hävisid. Säilinud on veel mõisavalitseja maja (seal olid ka mõisateenijate eluruumid) ja ait. Aastast 1926 on mõisa peahoones kool. Praegu kannab see nime Višķi Põllumajandustehnikum.

Mõisa juures on ka 28 hektari suurune park, mis asub Lukna järve kaldal.
Luisk

**Luisk** on vahend, millega teritatakse lõikeriistu. Kivist tehtud luisk sarnaneb tahuga ning lõunaeesti murretes nimetati seda ka *kõvask*, mujal Eestis **kõvasi**. Puidust valmistatud luisu üldine nimetus oli veel **laast**.

## Ajaloost
19. sajandi keskpaigani kasutati Eestis laialdaselt puuluiske, mis olid valmistatud peamiselt tammest, vahtrast või kadakast. Põhja- ja Lääne-Eestis olid rohkem kasutusel kõvast liivakivist omavalmistatud luisud. Vabrikuluisud tulid kasutusele 19. sajandi teisel poolel. 

## Kirjeldus
Saartel ja Loode-Eesti rannikualadel valmistati puuluisud Skandinaavia eeskujul neljakandilise pulga kujuga. Nad olid kaetud paksu kihi kleepainega (tõrva või vahaga) ning üle puistatud peene liivaga. Mandril, eriti Lõuna-Eestis olid luisud Ida-Euroopale omaselt valmistatud paksu laastu kujulisena. Need kaeti tõrva ja liivaga või ainult liivaga, mis püsis luisu karestatud pinnal. Viimasel juhul tuli luisku aeg-ajalt pista liivakotti. Luisku kanti tavaliselt kaasas *luisutaskus*, mis oli valmistatud nahast või jämedast riidest, aga ka puust või kasetohust tupes. Paljude luiskude käepidemed olid kaunistatud.

## Vaata ka
*teritamine
*tahk
*käi
*vikat
*nuga

## Viited

## Välislingid
* Vikati laast. Eesti Rahva Muuseum
* Kõvasi. Eesti Rahva Muuseum
* Luisk taskuga. Eesti Põllumajandusmuuseum
Kalkūni mõis

**Kalkūni mõis** (läti keeles *Kalkūnes muiža*, saksa keeles *Kalkuhnen*) oli mõis Kuramaal Daugavpilsi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Augšdaugava piirkonnas Kalkūni vallas Kalkūnis. 

Peahoone laskis aastail 1890–1892 ehitada August von Oettingen Wilhelm Neumanni projekti järgi. Peahoonet ehib Wolter von Plettenbergi raidkuju. Aastast 1900 oli mõisa omanikuks krahv Ignatjev, aastast 1912 Kaasani kaupmees Vassili Korjakin. Aastal 1920 mõis võõrandati ja aastal 1927 rajati sinna  Grīva linna sünnitusmaja. Teise maailmasõja ajal oli seal sõjaväehaigla. Alates 1945. aastast on mõisas lastekodu.

Majandushoonetest on säilinud aidad.
Jevgeni Tamm

**Jevgeni Igorevitš Tamm** (vene keeles Евгений Игоревич Тамм; 16. november 1926 Moskva – 26. jaanuar 2008 Moskva) oli Venemaa füüsik ja alpinist.

Ta on kaitsnud füüsika-matemaatikadoktori kraadi ja töötanud Venemaa TA Lebedevi-nimelise Füüsikainstituudis kõrgete energiate füüsika sektori juhatajana. 

## Alpinism
1961. aastal tuli ta NSV Liidu meistriks alpinismis. 1962. aastal sai ta NSV Liidu meistersportlaseks alpinismis.
 
Ta on juhtinud alpinismiekspeditsioone Kaukaasias, Pamiiris, Tjan-Šanis ja Altais (1957–1972). 

1978–1981 oli ta Himaalaja ekspeditsioonide ettevalmistusperioodil treeningulaagrite juht ja treener. Treeningukogunemisi peeti kaks korda aastas, sinna pääsemiseks sõeluti välja parimad saja kandidaadi hulgast. 1982. aastal juhtis ta esimest Nõukogude Himaalaja ekspeditsiooni. Selle käigus vallutati Džomolungma. Tipul käis 11 ekspeditsiooni liiget.

Aastatel 1978–1981 juhtis ta NSV Liidu Alpinismiföderatsiooni.

## Tunnustus
*1973 – NSV Liidu riiklik preemia kollektiivi koosseisus
*1982 – NSV Liidu teenelise treeneri aunimetus 
*1990 – Venemaa TA Tšerenkovi-nimeline preemia 

## Raamatud
*"Записки альпиниста" (2001)

## Isiklikku
Jevgeni Tamm on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. Tema isa oli Nobeli füüsikaauhinna laureaat Igor Tamm.

## Välislingid
*Тамм Евгений Игоревич (1926-2008) ( vene keeles)
*Евгений Игоревич Тамм ( vene keeles)
Madukotkas (perekond)

**Madukotkas** (*Circaetus*) on haugaslaste sugukonda kuuluv lindude perekond.

## Klassifikatsioon
Madukotka perekonda paigutatakse järgmised liigid:
* *Circaetus beaudouini* (saheli madukotkas) Verreaux,J & Des Murs, 1862 
* *Circaetus cinerascens* (jõgi-madukotkas) von Muller,JW, 1851 
* *Circaetus cinereus* (tõmmu-madukotkas) Vieillot, 1818
* *Circaetus fasciolatus* (rand-madukotkas) Kaup, 1847
* *Circaetus gallicus* (madukotkas) Gmelin, 1788
* *Circaetus pectoralis* (hulgu-madukotkas) Smith,A, 1829
* *[[Circaetus spectabilis]]* Schlegel, 1863

## Viited

## Välislingid
*Heather R. L. Lerner, *[http://deepblue.lib.umich.edu/bitstream/handle/2027.42/57684/hler?sequence=2 Molecular Phylogenetics of Diurnal Birds of Prey in the Avian Accipitridae Family]*, 2007
*Eesti Ornitoloogiaühing: *[http://www.eoy.ee/birdnames/index.php Maailma linnunimetuste andmebaas *Circaetus*]*
Aile Möldre

**Aile Möldre** (sündinud 20. septembril 1958) on eesti infoteadlane.

2005. aastal sai ta doktorikraadi.

## Teoseid
* Infoteadused teoorias ja praktikas (kaasautor). Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2017, 726 lk; ISBN 978-9985-58-836-9

## Tunnustus
*2007 Friedrich Puksoo auhind

## Välislingid

*
Ilmar Vaaro

**Ilmar Vaaro** (sündinud 21. oktoobril 1960) on eesti raamatukogundusõppejõud. 

Ta on lõpetanud 1979. aastal Rapla Keskkooli, õppinud aastatel 1979–1981 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajaloo erialal ning lõpetanud 1991. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonna raamatukogunduse ja bibliograafia erialal (raamatukoguhoidja-bibliograafi kõrgem kvalifikatsioon, diplom *[[cum laude]]*). 

Ta on töötanud aastatel 2005–2013 Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias, sh 2005–2010 osakonnajuhatajana. Alates 2013. aastast töötas Tartu Ülikoolis, kus oli algul lektor ja 2021–2026 ühiskonnateaduste instituudi infoteaduse õpetaja.

## Tunnustus

* 2010 Tartu Ülikooli aumärk

## Viited
Anneli Surva

**Anneli Surva** (kuni 1989 **Anneli Paesüld**; sündinud 28. märtsil 1965) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal 1988. aastal professor Ants Üleoja klassis. 

Alates 1983 on ta Salme Kultuurikeskuse naiskoori "Ilo" dirigent, aastast 1987 peadirigent. Juhatanud segakoori "Kungla", Virumaa Poistekoori ja Mustamäe Lasteloomingu Maja muusikastuudio "Hellas" koore. 

Ta oli Eesti Naislaulu Seltsi juhatuse liige 2002–2006 ja Eesti Kooriühingu muusikatoimkonna liige 2004–2006. Eesti Rahvusraamatukogu naiskoori dirigeerib ta alates 1995. aastast.

## Isiklikku
Tema abikaasa on koorijuht Hirvo Surva.

## Viited

## Välislingid
* Merit Välba, Anneli innustab laulma, Femme, 28. oktoober 2007
Miory

**Miory**, ka **Mijory** (transkribeeritult **Mjorõ**, vene keeles *Мёры* (Mjorõ) ja *Миоры* (Miorõ)) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Miory rajooni ja Miory külanõukogu halduskeskus. Läbi linna kulgeb Druja–Varapajeva raudtee. Linn asub Miory järve kaldal.

Asula nime päritolu kohta on mitu hüpoteesi. See võib pärineda kunagise omaniku nimest *Meer* või *Maer*. Teise teooria kohaselt tuleb asula nimi sellest, et Miory omanikeks on kunagi olnud Miri vürstid. Kolmanda teooria kohaselt pärineb asula nimi soome-ugri keeltest, sõnast *jarvi* ehk järv. Rahvasuus seostatakse asula nime sõnaga *Мерыца* või *мір* (kalme ja rahu), legendi järgi hukkunud seal omavahelises lahingus kaks vaenujalal olnud vürsti ja seejärel saabunud kahe maa vahele rahu. Ka räägitakse rahvasuus võõramaisest valitsejast Meryst ja tema naisest Meritsast.

Miorys on kolm keskkooli ja spordikool. Ilmub ajaleht Мёрскія навіны. Kultuurimaja, raamatukogu, rajooni koduloomuuseum.

Linna järgi on nime saanud Darriwili lademe Miorõ kihistu.

## Ajalugu

Mioryt on esimest korda mainitud aastal 1514. Aastal 1621 lasi piirkonna omanik Mirski ehitada kiriku, aga aastal 1644 rajati sinna õigeusu klooster. Aastal 1690 lasi piirkonna omanik M. Mirski selle ida katoliku kirikule üle anda. Połacki Simeon jättis oma testamendis osa oma rahast sellele kloostrile. Peale Mirskite on Miory omanikeks olnud veel Perasvet-Sołtanyd, Belikovitšid, Clodtid, Zenowiczid, Puciatad.

Poola III jagamisel sattus Miory Venemaa koosseisu. Asulast sai alev. Miory elanikud osalesid jaanuariülestõusus. Aastal 1866 rajati seoses venestamisega Mioryssse vene kool. Aastal 1907 ehitati Miory katoliku kirik. Aastast 1921 oli Miory Poola koosseisus. Aastal 1930 hakkas läbi Miory kulgema Varapajeva–Druja raudteeliin. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Linn aastast 1972.

## Pilte

Pilt:Miory3.JPG|Miory
Pilt:Miory2.JPG|Miory järve rand
Pilt:Kaścioł - Miory - 8.jpg|Miory katoliku kirik
Pilt:Kaścioł - Miory - 2.jpg|Miory katoliku kirik


## Viited

## Välislingid
* Miory rajooni koduleht 
* Miory fotoentsüklopeedias
Tahk (ihumiskivi)

**Tahk** ehk **kõvasi** on tugevast liivakivist saadud ja lõikeriistade (nt kirve, noa) teritamiseks kasutatav vahend. Tahuga sarnaneb kivist tehtud luisk.

Tahuks vajaminev liivakivi toodi enamasti rannast, mõnikord ka metsast.

## Vaata ka
*teritamine
*luisk

## Viited
Helene Ranna

**Helene Ranna** (kodanikunimi **Helene Tamberg**; 23. detsember 1897/4. jaanuar 1898 Kihelkonna vald, Saaremaa – 17. detsember 1946 Tartu) oli eesti prosaist ja luuletaja, tõlkija ning kooliõpetaja.

Ranna õppis Loona ja Kihelkonna algkoolis. Aastatel 1915–1917 töötas ta õpetajana Kehila külakoolis, 1917–1918 kontoriametnikuna Venemaal Arhangelskis, 1920–1922 teedeministeeriumi raudteevalitsuse kontoriametnikuna Tallinnas ja 1923–1927 õpetajana Pidula algkoolis. Aastal 1929 sooritas ta gümnaasiumi humanitaarharu lõpueksamid eksternina Tartus haridusministeeriumi küpsus-ja täienduseksamite komisjoni ees. Aastatel 1930–1932 oli ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna üliõpilane, kuid nõrk tervis ja rahapuudus sundisid teda õpinguid katkestama. Ta kannatas krooniliste tervisehäirete all, elas Tartus ja on maetud Tartu Raadi kalmistule.

Auhinnatud romaani "Keha ja vaim" peategelast iseloomustas Artur Adson järgnevalt: "Kooliõpetajanna – erandkuju, naiskangelane, kes vastuoksa meeskolleegide omadele mitte ei hävine, enesetapuga ei lõpeta, alla ei käi, maalt välja ei rända ega saatuselt head lõppu ei jää ootama, vaid sitkelt raskusi võidab, kindlat eesmärki taotleb, oma tahet maksma paneb, ennast muljuda ei lase, vaid teisi mõjutab." (Eesti Kirjandus 6/1931)

1945. aastal võeti Helene Ranna küll Eesti Nõukogude Kirjanike Liidus arvele, kuid kustutati 1946. aastal liikmekandidaatide nimekirjast. Samuti ei õnnestunud tal Nõukogude ajal trükki pääseda.

Ranna tegeles ka käsitööga, üks tema seinavaipadest (valmis u 1915–1920) kuulub Eesti Rahva Muuseumi kogusse.

## Teosed
* 1930 "Keha ja vaim" (romaan)
* 1934 "Üles" (vaimulik luulekogu)
* 1935 "Tähelennak" (luulekogu)
* 1936 "Riidalu" (romaan)

Suur osa Helene Ranna loomingust jäi avaldamata. Ajakirjas Akadeemia avaldatud lühibiograafias loetleb Karin Sibul neist järgmised: romaan "Valguse sulane", luulekogu "Ristlejate teel", näidendid "Parasiidid" ("Pisiparasiidid"), "Veeuputus" ja "Seltskonna huvialune", biograafiline jutustus "Leena Karundi saatusesillad", 1945. aastal kirjastusele Ilukirjandus ja Kunst saadetud käsikiri "Apoloogia", essee ("loodusteaduslik teooria") "Elu alused", filosoofilised käsitlused "Intuitiivne ja diskursiivne mõtlemine" ja "Hingeelu aladelt".

## Tunnustus
* 1930 Looduse romaanivõistluse I auhind romaani "Keha ja vaim" eest

## Isiklikku
Helene Ranna õetütre tütar on tõlk ja tõlkeloolane Karin Sibul, kes on avaldanud Ranna eluloo ja loomingu teemal ka mitu kirjutist.

## Viited

## Kirjandus
* Eesti kirjanike leksikon. Tallinn, 2000, lk 440 
* 
* Lühibiograafia: Karin Sibul, Akadeemia 7/2023, lk 1315–1316

## Välislingid

* "Saarlanna 83 aasta tagune romaan nägi taas trükivalgust" Saarte Hääl, 28.02.2013
* Vallo Kepp "Helene Ranna Saaremaalt" Eesti Kirik, 26.02.2020
* Karin Sibul "Minu lilled! Kuidas oleksin võinud need istutamata jätta?" Saarte Hääl, 4. jaanuar 2023
Madukaellased (linnud)

**Madukaellased** (*Anhingidae*) on lindude sugukond. Nad elavad mageveelistel siseveekogudel.

Madukaellaste fossiilileiud ulatuvad tagasi varamiotseeni.

## Klassifikatsioon
Varem on madukaellaste sugukond olnud liigitatud pelikaniliste seltsi.

2010. klassifitseeriti madukaellased suulaliste seltsi (*International Ornithological Congress*, 2010).

Sugukonda liigitatakse üksainus linnuperekond madukael (*Anhinga*). 

## Viited
Mihkel Volt

**Mihkel Volt** (sündinud 5. märtsil 1966 Tartus) on ajakirja Raamatukogu toimetaja ja Eesti raamatukogundustegelane.

Ta on lõpetanud 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Raamatukoguhoidja V (2010, tähtajatu).

Kuni 1990. aastani töötas ta Keeni Põhikoolis.

Aastatel 1990–1999 töötas ta Eesti Kirjandusmuuseumis: 1990–1993 Eesti Kultuuriloolises Arhiivis; 1994–1999 arhiivraamatukogu juhatajana, seejärel 1999–2008 Eesti Rahvusraamatukogus (1999–2008 peavarahoidjana, ühtlasi 2000–2005 kogude arenduse osakonna ja 2005–2008 kogude osakonna juhatajana), 2008. aastal oli ta MTÜ Fenno-Ugria Asutus direktor. 

2008. aasta detsembrist 2024. a-ni töötas ta taas Eesti Rahvusraamatukogus: aastatel 2008–2013 oli teadus- ja arenduskeskuse juhataja ning 2013–2016 siseaudiitor. 2016. aasta teisest poolest 2024. a märtsini oli ta ajakirja Raamatukogu vastutav toimetaja. 

## Viited
Madukael

**Madukael** (*Anhinga*) on madukaellaste sugukonda kuuluv lindude perekond. 

Madukaelad ujuvad ja sukelduvad väga hästi. Kui linnud ujuvad, võib vee peal näha üksnes nende pead ja küljelt küljele looklevat kaela.

## Klassifikatsioon

Madukaela perekonda klassifitseeritakse järgmised retsentsed liigid:

*aafrika madukael *Anhinga rufa* Daudin, 1802. 
*aasia madukael *Anhinga melanogaster* Pennant, 1769
*ameerika madukael *Anhinga anhinga*  Linnaeus, 1766
*austraalia madukael *Anhinga novaehollandiae* Gould, 1847

## Morfoloogia
Madukaelad meenutavad välimuselt enim kormorane, kuid pea, noka, kaela ja tiibade kujult sarnanavad nad haigrutele.

Pea on väike ja pikk. Nokk on sirge ja terava otsaga, servad on sakilised. Kael on pikk ja peenike. Tiivad ja saba on pikad ja laiad. Sabasulgi on 12. Jalad on lühikesed.

Isaslinnu sulestik on peamiselt must või tumedat värvi, tiibadel on heledad triibud. Emased ja noorlinnud on tuhmimat tooni.

Sarnaselt kormoranidele, saavad ka madukaelte suled vees märjaks. See aitab neil sukelduda.

## Elupaik
Madukaelad elavad Ameerikas, Aafrikas, Lõuna-Aasias, Uus-Guineal ja Austraalias troopilises ja lähistroopilises kliimavöötmes.

Tavaliselt elavad nad järvede ja aeglase vooluga jõgede ääres, padurates ja soodes, kuid ka lehtersuuete ja laguunide ääres ning mangroovsoodes.

## Toitumine
Madukaelad toituvad peamiselt kaladest, kuid ka kahepaiksetest, roomajatest, putukatest, koorikloomadest, limustest ja kaanidest.

## Pesitsemine
Madukaelad võivad pesitseda nii üksikult kui kolooniates koos kormoranide, haigrute, iibiste ja toonekurglastega. Pesa asub puu otsas või roostikus ning võib olla madalal vee kohal või kuue meetri kõrgusel. Emaslind ehitab pesa isase toodud okstest.

Kurnas on 2–6 helerohelist või -sinist muna. Kahe muna munemise vaheline aeg on 1–3 päeva. Mune hauvad mõlemad vanemad 25–30 päeva. Ameerika madukaela pojad saavad lennuvõimeliseks kuue nädala vanuselt, teistel liikidel kulub seitse nädalat.

## Viited
Madukotkaslased

**Madukotkaslased** (*Circaetinae*) on pistrikuliste seltsi haugaslaste sugukonda kuuluv lindude alamsugukond.

## Klassifikatsioon
Alamsugukonda liigitatakse järgmised perekonnad:  
 
* *Circaetus* (madukotkas) 
**[[Dryotriorchis]]*
**[[Pithecopaga]]*
**Spilornis* (maduhaugas) 
**Terathopius* (klounkotkas)

## Viited
Homunkulus

**Homunkulus** (ladina sõnast *homunculus* 'väike inimene') on tehisinimene, keda on püütud luua. 

Homunkulust püüdsid luua alkeemikud.
Üleriiklik Piimaühistute Keskliit

**Üleriiklik Piimaühistute Keskliit** (lühend: **Ü.P. Keskliit**) oli aastatel 1929–1940 tegutsenud keskliit, mis kaitses piimaühingute huvisid, arendas nende tegevust ja andis huvilistele piimandusnõuandeid. 

Keskliidu liikmed olid maakondlikud keskseltsid.: 1928. asutatud Võrumaa ja Valgamaa ja Viljandimaa, 1929. aastal loodud Tartu-, Järva-, Pärnu- ja Virumaal, 1930. aastal loodud Harjumaa, 1931. aastal loodud Läänemaa ning 1932. aastal loodud Saaremaa Piimaühisuste Keskselts.

## Viited
Trotüül

**Trinitrotolueen** (tuntud ka kui trotüül või TNT) on keemiline ühend, süstemaatilise nomenklatuuri (IUPAC) järgi **2-metüül-1,3,5-trinitrobenseen**. 

See on tahke pruunikaskollane aine, mida mõnikord kasutatakse reagendina keemilisel sünteesimisel. Siiski tuntud eeskätt hästi käsitletava lõhkeainena. (Lõhkeaine on aine, mis põhjustab keemilise plahvatuse). TNT plahvatusjõud on võetud standardmõõduks teiste lõhkeainete ja pommide plahvatusjõu iseloomustamiseks.

## Ajalugu
Saksa keemik Julius Wilbrand valmistas esimesena 1863. aastal trinitrotolueeni, mida ta kasutas kollase peitsina. Trotüülist kui lõhkeainest ei peetud veel mitu aastat lugu, kuna seda oli raske detoneerida ja alternatiivid olid palju tugevamad. TNT on nii stabiilne, et seda saab ohutult sulatada ja valada mürskudesse, mistõttu Suurbritannias 1910. aastal kaotati sellelt erinõuded tootmises ja ladustamises.

Sakslased hakkasid suurtüki mürskudes kasutama trotüüli 1902. aastal. Trotüüliga täidetud soomustläbistavad mürsud plahvatasid pärast briti laevade soomuse läbimist. Brittide lüdiidiga täidetud mürsud kippusid plahvatama soomusega kokkupõrkel, raisates seega enamiku oma energiast väljaspool laeva. Britid hakkasid trotüüli asemel lüdiiti kasutama 1907. aastal.

Ameerika Ühendriigid täitsid oma mürske pikriinhappe derivaatidega (tavaliselt ammooniumpikraat), ka siis, kui mitmed teised riigid olid juba üle läinud trotüüli peale. Siiski hakkasid nad täitma meremiine, pomme ja torpeedosid trotüüliga.

## Ohutus ja toksilisus
TNT on mürgine, kontakt nahaga võib tekitada ärritust ja nahk värvub kollakasoranžiks. Töölisi sõjatööstuses, kes selle kemikaaliga kokku puutusid, hakati seetõttu esimese maailmasõja ajal kutsuma kanaaritüdrukuteks (inglise *canary girls*, paljud töölised olid naised).

Inimestel, kes puutuvad pikka aega trotüüliga kokku, võib tekkida aneemia ja maksa ebanormaalne talitlus. Samuti on täheldatud põrna suurenemist ja immuunsüsteemi kahjustumist. TNT kahjustab meeste viljakust. TNT on võimalik kantserogeen inimestele, kuna katsed rottidel seda näitavad, kuigi inimeste puhul kantserogeensust täheldatud pole. Kui trotüüli süüa, värvub uriin punaseks, seda lagusaaduste, mitte vere tõttu.

## Viited
Eesti Maaomavalitsuste Liit

**Eesti Maaomavalitsuste Liit** (lühend: **EMOL**) on Eesti kohalikke omavalitsuste üksusi ühendav organisatsioon. EMOL asutati 1921. aastal ja taasasutati 1990.

Põhikirja järgi on EMOLi eesmärk "ühistegevuse kaudu kohaliku omavalitsuse üldisele arengule kaasaaitamine, oma liikmete esindamine ja nende ühiste huvide kaitsmine, samuti liikmete koostöö edendamine ja liikmetele seadusega ettenähtud ülesannete paremaks täitmiseks võimaluste loomine".

## EMOLi liikmed
*Harjumaa Omavalitsuste Liit
*Hiiumaa Omavalitsuste Liit
*Ida-Virumaa Omavalitsuste Liit
*Jõgevamaa Omavalitsuste Liit
*Järvamaa Omavalitsuste Liit
*Läänemaa Omavalitsuste Liit
*Lääne-Viru Omavalitsuste Liit
*Põlvamaa Omavalitsuste Liit
*Pärnumaa Omavalitsuste Liit
*Raplamaa Omavalitsuste Liit
*Saaremaa Omavalitsuste Liit
*Tartumaa Omavalitsuste Liit
*Valgamaa Omavalitsuste Liit
*Viljandimaa Omavalitsuste Liit
*Võrumaa Omavalitsuste Liit

## Viited

## Välislingid
*EMOLi koduleht
Sunrise Inc.

**Sunrise Inc.** on veebruaris 2009 asutatud Rumeenia elektroonilise tantsumuusika ansambel.

Ansambel alustas tegevust Slatina linnas, kust selle liikmed pärinevad. Hiljem viidi tegevus üle pealinna Bukaresti. Algselt kuulus ansamblisse kolm liiget: vennad Marian Silviu Mîndroc ja Dan Adrian Mîndroc ning nende sõber Mihai Toader. Pärast Mihai lahkumist veebruaris 2013 tegutsetakse edasi kahekesi.

Nende esimene singel oli 2009. aastal ilmunud "Forever in my Soul". Sama aasta suvel avaldasid nad ka oma teise singli, "One in a Million".

Nad on teinud koostööd selliste Rumeenia tantsumuusika esitajatega nagu Liviu Hodor, Lauryn ja Delia.

30. septembril 2010 andis Sunrise Inc. kontserdi Tallinnas ja sama aasta 31. septembril Tartus.

## Diskograafia

### Singlid

*"Forever in my Soul" (2009)
*"One in a Million" (2009)
*"Lick Shot" (2010)
*"Gypsy Queen" (koos Lauryniga, 2010)
*"Still the Same" (koos Liviu Hodoriga, 2011)
*"Niña" (2011)
*"Mysterious Girl" (2012)
*"Love Me" (koos Deliaga, 2013)
*"Tout le Monde" (koos Miradeyga, 2013)
Helge Backlund

**Helge Götrik Backlund** (vene keeles Хельге Гётрик Баклунд; 13. september (vkj 3. september) 1878 Tartu – 29. jaanuar 1958 Uppsala) oli rootsi päritolu Venemaa ja Rootsi geoloog. 

Backlundi peamised teadustööd on petrograafia ja mineraloogia alalt ning Skandinaavia maade ja polaarlähisalade tektoonikast.

## Haridus- ja töökäik
Helge Backlund lõpetas 1902. aastal Peterburi ülikooli. Pärast doktorikraadi kaitsmist 1908. aastal Viinis töötas ta samast aastast Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia geoloogia muuseumis varahoidjana. Hiljem on ta töötanud geoloogiaprofessorina Åbo Akademis (1918–1924) ja Uppsala Ülikoolis (1924–1943).
 
Backlund on geoloogina osalenud vene-rootsi Teravmägede ekspeditsioonis (1899–1901), vene ekspeditsioonidest Siberi põhjaossa (1904), Põhja-Uuralisse (1909) ja Turkestani (1911). Ta on uurinud geoloogilist ehitust Altai mäestikus (1915), Põhja-Uuralis (1916) ja Põhja-Mongoolias (1917).

Aastail 1911–1913 töötades Argentinas riikliku geoloogina uuris Backlund tina leiukohti Argentinas ja Boliivias.

## Tunnustus
*1947 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks

## Isiklikku
Helge Backlundi isa oli astronoom Johan Backlund.

## Viited
Lähte kalmistu

**Lähte kalmistu** on endine õigeusu kalmistu Lähte alevikus Tartu vallas Tartumaal.

Surnuaed rajati 1860. aastal. Aastal 1864 ehitati selle juurde väike puukirik (Kõigi Pühakute kirik) ja 1865. aastal hakkas tööle kirikukool. Kirikus lõppesid jumalateenistused 1970. aastate algul ning lagunema hakanud kirik lammutati kas külanõukogu või ühe eraisiku initsiatiivil. Viimased matused olid Lähte kalmistul 1980. aastate lõpus. Hiljem olevat mõned inimesed matnud oma lähedased ümber Äksi surnuaiale.

Siiski peetakse Lähte kalmistul endiselt surnuaiapüha. Kalmistu kuulub õigeusu kirikule, seda on pidanud korras Tartu valla koolide õpilasmalev ja teised vabatahtlikud.

Kultuurimälestiste riiklikus registris on kalmistu number 4283, selle aadressideks on märgitud Palalinna põik 1 ja Palalinna tn 6. Kultuurimälestiseks tunnistati kalmistu 1997. aastal kultuuriministri määrusega.

Ajalooliselt jäi Lähte kalmistu Äksi kihelkonda.

## Viited

## Välislingid
*
Wertingeni vald

**Wertingen**  on vald Saksamaal Baieri liidumaal Švaabimaa ringkonnas Dillingeni kreisis.

Valla keskus on Wertingeni linn.

## Viited
Neresheimi vald

**Neresheim**  on vald Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Ostalbkreisis. Valla keskus on Neresheimi linn.

Neresheimi linna juures asub kuulus Neresheimi klooster.

## Viited
Harksaba-kajakas (perekond)

**Harksaba-kajakas** (*Xema*) on lindude perekond kajaklaste sugukonnas. *Xema* võttis tarvitusele briti loodusteadlane William Elford Leach 1819. aastal.

Perekonnas  on käsitletud ühte või kahte liiki: 
* harksaba-kajakas *Xema sabini*, ka *Larus sabini*
* öökajakas *Creagrus furcatus*, ka *Xema furcatus*
Avaliku Teenistuse Arendus- ja Koolituskeskus

**Avaliku Teenistuse Arendus- ja Koolituskeskus** (lühend: **ATAK**) oli 2003. aastal asutatud asutus, mis pakkus avaliku teenistuse ametnikele täienduskoolitust. 

ATAK-i klientideks olid valdavalt kohalikud omavalitsused, munitsipaalettevõtted, riigiasutused ja põhiseaduslikud institutsioonid. 

ATAK oli Riigikantselei hallatav asutus 2005. aastani, mil see ühendati Sisekaitseakadeemiaga. Sisekaitseakadeemia struktuuriüksusena kaotati ATAK 2015. aastal, mil akadeemia täiendusõppe koordineerimine koondati Sisekaitseakadeemia täiendusõppe keskusse ning fookusse võeti siseturvalisusealased koolitused. 

Täiendusõppe keskuse ja ATAK-i eelkäijaks loetakse Riigikantselei alluvusse kuulunud Eesti Haldusjuhtimise Instituuti, mis loodi 1994. aastal.

## Viited

## Välislingid
*Sisekaitseakadeemia täiendusõppe keskuse koduleht
Jüri Hargel

**Jüri Hargel** (sündinud 2. mail 1952 Tartus) on eesti flötist ja muusikapedagoog.

## Haridustee
Jüri Hargel lõpetas 1971. aastal flöödi erialal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli Anton Schutinski (Sulgar), Jelena Judina ja Aadu Regi juhendamisel ning 1988. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske ja Samuel Sauluse juhendamisel. 

## Tegevus muusikuna
Jüri Hargel töötas 1975–1980 Vanemuise teatri orkestris flöödirühma abikontsertmeistrina, mängides vajadusel ka kitarri, 1980–1981 puhkpilliorkestris Tallinn flöödirühma kontsertmeistrina, 1981–1995 flötistina Estonia teatri (praegu Rahvusooper Estonia) orkestris ning 1985–1986 ühtlasi Tele-Raadiokomitee estraadiorkestris, 1992–1995 Jyväskylä sümfooniaorkestris (Jyväskylä Sinfonia) ja 1992–1993 Jyväskylä Linnateatri orkestris, 1995–2004 Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris.
Jüri Hargel on mänginud ka Jyväskylä ja Tallinna kammerorkestris, Hortus Musicuse Akadeemilises Orkestris,NYYD Ensemble'is, Pärnu Linnaorkestris ja Haapsalu Promenaadi Sümfonietis. Ta esines 1975–1980 korduvalt solistina Vanemuise kammerorkestri ees, samuti erinevates kammerkoosseisudes. Lisaks on Jüri Hargel tegutsenud Tartu rokkansamblites Jüngrid ja Kontrastid laulja ja kitarristina (1968–1971) ning sõjaväeteenistuse ajal Vilniuse garnisoni orkestris flötisti ja kitarristina (1972–1974). Aastatel 2004−2019 töötas ta Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris arhivaarina.

## Tegevus pedagoogina
Paralleelselt interpreeditegevusega on Jüri Hargel töötanud flöödiõpetajana Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis (1978–1980), mitmes Soome muusikakoolis ja Jyväskylä Ülikooli muusikateaduse osakonnas (1991–1995), Keila Muusikakoolis (1999–2001) ning alates 2001. aastast Saue Muusikakoolis.

## Tunnustus
* 1979 – Eesti NSV noorte lavajõudude ülevaatuse laureaat
* 2023 – Saue valla aasta õpetaja

## Väljaanded
* Eesti Riiklik Sümfooniaorkester. Raadioansamblist riigi esindusorkestriks. Koostanud Maarja Kasema, toimetanud Jüri Hargel ja Maarja Kasema. ERSO, 2011.
* CD Dirigent Jaan Hargel. Koostanud ja välja andnud Jüri Hargel, 2012.
* Peeter Lilje. Elu kui paljutõotav algus. Koostanud Maarja Kasema ja Tiina Mattisen, lisad koostanud Jüri Hargel, toimetanud Maarja Kasema ja Jüri Hargel. ERSO, 2018.

## Isiklikku
Jüri Hargeli isa Jaan Hargel (1912–1966) oli dirigent, pedagoog, oboe- ja flöödimängija, ema Alvi Hargel (aastani 1947 Tilk; 1911–1995), oli Vanemuise teatri laulja (metsosopran), vend Jaan Hargel (1948−2010) oli sisearhitekt.

## Kirjandus
* 

## Välislingid
* Henk Himma. Kuus pilku orkestrisse 4. Jüri Hargel. Flööt. Edasi, 23. oktoober 1979
Staadioni tänav

**Staadioni tänav** (varasemate nimedega *Tallinna tänav*; *Revalsche Straße*; *Große-Straße*; *große Reval’sche Straße*; *Grosse Strasse*; *Revalscher Weg*; *Revalsche Weg*) on tänav Tartus Ülejõel.

Tänava algab ristudes Narva maanteega (teisel pool jätkub see Jaama tänavana) ning kulgeb enam-vähem paralleelselt Emajõega ja Emajõe ürgoru servaga, kuni läheb linnapiiril üle Tartu-Jõgeva maanteeks. Staadioni tänav on umbes 950 meetrit pikk.

Tänava ääres asub Tartu Ülikooli staadion.

Staadioni 73 tegutses 2023. aasta detsembrini Tartu linnaraamatukogu Lubja laenutuspunkt.

Staadioni 48 tegutses aastaid Tartu Psühhiaatriahaigla, mille ruume on hiljem kasutatud mitmeks otstarbeks, muu hulgas on seal tegutsenud Vilde Teater. Tänapäeval asub majas (muuhulgas) Ülejõe kohvik. Psühhiaatriahaigla hoone on peetud Eesti suurimaks puithooneks (aga selleks on arvatud ka näiteks Vändra kurttummade kooli hoonet). Psühhiaatriakliiniku peahoone rajamist alustati 1877. aastal ja projekti eestvedajateks olid Tartu Ülikooli professorid Eduard Georg von Wahl, O. von Engelhardt ja A. von Wulff. 1877. aastal ostis E. von Wahl väikese maja ja krundi Tallinna tänavale (mis tol ajal kandis Puiestee tänava nime), kuhu 1878. aastal alustati uue haigla ehitamist. Haigla rajajaks ja esimeseks juhatajaks oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna kasvandik ja hilisem professor Eduard-Georg von Wahl. Psühhiaatriakliinik sai lõplikult valmis 1880. aastal ja panditud krundi ostis Tartu Ülikool välja 24. novembril 1880. aastal. Haigla nimetati ülikooli teraapiakliiniku närvi- ja vaimuhaiguste osakonnaks. 1882. aastal nimetati osakond ümber ülikooli närvi- ja vaimuhaiguste kliinikuks. See oli esimene vene ülikooli juures tegutsev psühhiaatriakliinik ja üldse teine kliinik kogu Venemaa keisririigis.

Staadioni tänaval elasid pikemat aega Friedebert ja Elo Tuglas, kelle katusekambris resideeris ka Heiti Talvik.

Tallinna tänavast on kirjutanud luuletustes Kalev Kesküla ("Vana tartlase nutulaul") ja Kalju Lepik ("Klaasist mehed lähevad läbi Punase mere I"), memuaarides Riho Lahi, Oskar Luts, Arnold Matteus, Harald Parrest, Elo ja Friedebert Tuglas.

## Viited
Madukaellased (kilpkonnad)

**Madukaellased** (*Chelidae*) on kilpkonnaliste sugukond.

## Klassifikatsioon
Madukaellaste sugukond klassifitseeritakse alamsugukondadeks:
* *[[Chelinae]]* Gray, 1825
* *[[Chelodininae]]* Baur, 1893
* *[[Hydromedusinae]]* Baur, 1893.

## Viited

## Välislingid
* Turtle Taxonomy Working group, *[http://www.iucn-tftsg.org/wp-content/uploads/file/Accounts/crm_5_000_checklist_v5_2012.pdf Turtles of the World, 2012 Update: annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status]*, Veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Chelodininae

***Chelodininae*** on kilpkonnaliste alamsugukond.

## Klassifikatsioon
*Chelodininae* alamsugukond klassifitseeritakse perekondadeks :

* *Chelodina*  (madukaelkilpkonn) Fitzinger, 1826
* *[[Elseya]]* Gray, 1867
* *[[Elusor]]* Cann & Legler, 1994
* *[[Emydura]]* (lühikaelkilpkonn) Bonaparte, 1836
* *[[Myuchelys]]* Thomson & Georges, 2009  
* *[[Pseudemydura]]* Siebenrock, 1901
* *[[Rheodytes]]* Legler & Cann, 1980. 

## Viited

## Välislingid
* Turtle Taxonomy Working group (TFTSG): , *[http://www.iucn-tftsg.org/wp-content/uploads/file/Accounts/crm_5_000_checklist_v5_2012.pdf Turtles of the World, 2012 Update: annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status]*, Veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Padsviłle

**Padsviłle** (Poolapäraselt *Podświle*, *[[taraškievica]]* nimekuju *Падсьвільле* (**Padśville**), transkribeerituna **Padsville**) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Hłybokaje rajoonis, Padsviłle külanõukogu halduskeskus. Asub Aloizbergi järve ja Belaje järve kallastel. Läbi asula viib  raudteeliin Połack-Maładziečna.

Padsviłles asuvad keskkool ja laste muusikakool. Asulas on postkontor, kaks raamatukogu, kultuurimaja ja polikliinik. Asulas on Hłybokaje jõusöödavabriku filiaal ja tselluloosivabrik, Valgevene metsandusinstituudi katsebaas. 

Esimest korda mainitakse aastal 1793. Aastaks 1913 oli Padsviłles 9 talu ja seal lähedal asus Aloizbergi karjamõis kolme taluga. Toona rajati Padsviłlesse raudteejaam, mis pani aluse asula kasvule. 1921. aastast kuulus Poola riiki, siis rajati sinna piirivalvurite garnison.  1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Aastal 1958 sai Padsviłlest alev.

Asulas on 1920 aastal Nõukogude-Poola sõjas langenud Poola sõdurite hauad.

## Viited

## Välislingid
* Padsviłle  (*valgevene keeles*)
Öökajakas

**Öökajakas** (*Creagrus furcatus*) on peamiselt Galápagose saartel levinud kajaklane.

Öökajakas on maailma ainus täielikult öise eluga kohastunud kajaklane ja merelind.

## Viited
Madukaelkilpkonn

**Madukaelkilpkonn** on kilpkonnaliste perekond.

## Klassifikatsioon
Madukaelkilpkonnad klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmisteks kilpkonnaliikideks:

* *[[Chelodina burrungandjii]]* Thomson, Kennett & Georges, 2000
* *[[Chelodina canni]]* Mccord & Thomson, 2002
* *[[Chelodina colliei]]* Gray, 1856
* *Chelodina expansa* (suur madukaelkilpkonn) Gray, 1857
* *[[Chelodina gunaleni]]* Mccord & Joseph-Ouni, 2007
* *Chelodina longicollis* (austraalia madukaelkilpkonn) Shaw, 1794 
* *[[Chelodina mccordi]]* Rhodin, 1994
* *[[Chelodina novaeguineae]]* (uusguinea madukaelkilpkonn) Boulenger, 1888
* *Chelodina oblonga* (piklik madukaelkilpkonn) GRAY, 1841
* *[[Chelodina parkeri]]* Rhodin & Mittermeier, 1976
* *[[Chelodina pritchardi]]* Rhodin, 1994
* *[[Chelodina reimanni]]* Philippen & Grossmann, 1990
* *[[Chelodina steindachneri]]* Siebenrock, 1914. 

## Viited

## Välislingid
*Peter Uetz & Jakob Hallermann, *[http://reptile-database.reptarium.cz/advanced_search?genus=Chelodina&exact%5B0%5D=genus&submit=Search *Chelodina*]* Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Volusia maakond

**Volusia maakond** (*Volusia County*) on maakond USA-s Florida osariigi idaosas. 

Maakonna halduskeskus on DeLand ja suurim linn Deltona. 

Maakonna pindala on 3710 km&sup2;. Veepindala on 2857 km&sup2;.  

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 494 593. Aastal 2000 oli elanikke 443 343. 

## Naabermaakonnad
*Flagleri maakond (põhjas)  
*Brevardi maakond (lõunas)
*Orange'i maakond (lõunas)
*Seminole'i maakond (edelas)
*Lake'i maakond (läänes)
*Marioni maakond (loodes)
*Putnami maakond (loodes)

## Ajalugu
Volusia maakond moodustati 29. detsembril 1854. Maakond on nime saanud Volusia asula järgi.

## Rahvastik
### Linnad ja alevid
*Daytona Beach
*Daytona Beach Shores
*DeBary
*DeLand
*Deltona
*Edgewater
*Holly Hill
*Lake Helen
*New Smyrna Beach
*Oak Hill
*Orange City
*Ormond Beach
*Pierson
*Ponce Inlet
*Port Orange
*South Daytona

### 2000. aasta rahvaloenduse andmed

Volusia maakonnas oli 443 343 inimest, 184 723 leibkonda ja 120 069 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 155 in/km&sup2;. 

Elamuühikuid (*housing units*) oli 211 938 (keskmine tihedus 74/km&sup2;). 

Rassiline koosseis oli järgmine: 
*valgeid 86,11%
*mustanahalisi 9,29%
*põlisameeriklasi 0,31% 
*aasialasi 1,00%
*Vaikse ookeani saarte rassist 0,04%  
*teistest rassidest 1,82% 
*kahest või enam rassist 1,43%

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 6,57%.  

184 723 leibkonna seas oli 
*24,10% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 
*50,40% koos elavaid abielupaare; 
*10,90% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 
*35,00% neid, mis ei olnud perekonnad. 

*27,90% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 
*13,60% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. 

Leibkonnas oli keskmiselt 2,32 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,82 inimest.

Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
*20,30% alla 18-aastasi, 
*8,20% 18–24-aastasi, 
*25,30% 25–44-aastasi, 
*24,20% 45–64-aastasi, 
*22,10% üle 65-aastasi. 

Ea mediaan oli 42 aastat. 

Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 94,50 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 91,80 meest.

Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 35 219 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 41 767 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 30 573 dollarit, naistel 22 471 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 19 664 dollarit.  

11,60% elanikkonnast ja 7,90% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 16,30% alla 18-aastasi ja 7,10% üle-65 aastasi.

## Kaitsealad
*Lake Woodruff National Wildlife Refuge

## Viited

## Välislingid
*Volusia maakonna koduleht (*inglise keeles*)
Edgar Sein

**Edgar Sein** (varjunimed **Edgar Hiiesaar**, **Madis Präu**, **Cactus**; 5. märts 1908 Kärdla – 7. juuni 1941 Tallinn) oli eesti ajakirjanik.

Ta sündis Kärdlas, kuid peagi asus pere Tallinna. 1922. aastal lõpetas ta algkooli ja asus õppima kaubanduskooli. Õppimine edenes keskmiselt, kuid talle mõjus masendavalt ema surm. 

Kuna teda ei vabastatud 1924. aastal õppemaksust, siis hakkas ta klassivend Richard Vakmanni (Rudolf Vakmanni vend) mõjul lugema revolutsioonilist kirjandust. 30. novembril küsis Richard Vakmann talt ja veel kahelt klassivennalt, kas nad on vabad, et midagi ette võtta. Poisid olid ja nad arvati ilma nende teadmata 1. detsembri riigipöördekatse kaitsemeeskonda. Jaan Anvelti korraldusel saadeti "kaitsemeeskond" August Lillakase ja Richard Kääri juhtimisel Karl Einbundi ennast veristama; selle käigus sai ta haavata. Sein arreteeriti detsembri lõpus; ülekuulaja ütles, et kui see tema teha oleks, annaks ta poisile vitsa ja saadaks koju. 28. mail 1925 toimunud sõjaringkonnakohus mõistis ta kolmeks aastaks vangi, kust ta vabanes 1926 aasta lõpus.

Pärast vanglast vabanemist oli ta mitmesugustel juhutöödel, teiste seas oli ka Tööliste Maja, kust ta infot töö kohta sadamas Nõukogude kaubalaevade lossimisel, selleks oli vaja Poliitilise Politsei lubakirja. Viimase hankimisel kohtus ta Poliitilise Politsei agendi Eduard Kapstaga. Sadamatöölist tast ei saanud, kuid ta oli mõnda aega Tööliste Majas majadevalitseja, kohtudes aeg-ajalt Eduard Kapstaga, kes sai talt Tööliste Maja uudiseid.

## Välislingid
*
Jaunsvente mõis

**Jaunsvente mõis** (läti keeles *Jaunsventes muiža*, ka *Sventes muiža*, saksa keeles *Swenten*)  oli mõis Kuramaal Daugavpilsi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Daugavpilsi piirkonnas Svente vallas Sventes.

Mõisa esimesed omanikud olid Vietinghoffid. Mõis eraldati Vecsvente mõisast 1884. aastal. Enne võõrandamist kuulus mõis Plater-Zyberkide aadlisuguvõsale. Peale võõrandamist aastal 1920 asus mõisas kool. Praegu asuvad mõisas muuseum ja hotell.

Peahoone ehitati aastal 1912 Wilhelm Neumanni projekti järgi.  Kõrvalhoonetest on säilinud aidad. Mõisa peahoone ümber on 19. sajandi lõpus rajatud park.