open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pihkane liimik

**Pihkane liimik** (*Gomphidius glutinosus*) on liimikuliste sugukonda liimiku perekonda kuuluv seeneliik. 

Pihkane liimik on hea söögiseen.


2007-10-13_Gomphidius_glutinosus_131007a_crop.jpg|Noor viljakeha limase kattega
2009-09-16_Gomphidius_glutinosus_(Schaeff.)_Fr_57130_crop.jpg|Täiskasvanud seene läbilõige
Gomphidius glutinosus x1.jpg|

## Välislingid

*
*http://ceened.pbworks.com/w/page/9255684/pihkane%20liimik
Walter Ehrenreich Tröger

**Walter Ehrenreich Tröger** (18. jaanuar 1901 Dresden, Saksamaa – 13. jaanuar 1963 Freiburg, Saksamaa) oli saksa geoloog, mineraloog ja petroloog.

Tröger töötas kuni 1930. aastateni tardkivimite klassifikatsiooni kallal, uuris settekivimite petrograafiat ja tegi kivimite mikroskoopilisi uuringuid. 

1933. aastal kirjutas ta alla deklaratsioonile Adolf Hitleri toetuseks. 1937. aastast töötas ta Dresdeni Tehnikaülikoolis ja 1944. aastal sai ta seal erakorraliseks professoriks, aga pärast sõja lõppu oli ta sunnitud sealt lahkuma, kuna oli kuulunud natsiparteisse. 1952. aastast töötas ta lektorina Darmstadti Tehnikaülikoolis. 1956. aastal sai temast professor Freiburgi ülikoolis.

## Teoseid

* *Spezielle Petrographie der Eruptivgesteine. Ein Nomenklatur - Kompendium mit 1. Nachtrag. Eruptivgesteinsnamen. Verlag der Deutschen Mineralogischen Gesellschaft eV.*, Berliin 1935, ISBN 978-3-510-99099-3.
* *Optische Bestimmung der gesteinsbildenden Minerale*, 1952-1967
* *Der Basaltbrockentuff an der Hohwiese (Sächsische Schweiz) und seine "Edelstein"-Seife im Seifengründel. In: Freiberger Forschungshefte.*, Leipzig 1963

## Viited
Lehiseliimik

**Lehiseliimik** (*Gomphidius maculatus*) on liimikuliste sugukonda liimiku perekonda kuuluv seeneliik. 

Lehiseliimik kasvab sümbioosis lehisega. Eestis on lehiseliimiku leiukohti teada vaid kümmekond.

Lehiseliimik on söödav.


2008-11-16 Gomphidius maculatus (Scop.) Fr 29283.jpg|
2012-01-17 Gomphidius maculatus (Scop.) Fr. var. maculatus 195677.jpg|


## Viited

## Välislingid

*
*http://ceened.pbworks.com/w/page/9255684/pihkane%20liimik
Roosa liimik

**Roosa liimik** (*Gomphidius roseus*) on liimikuliste sugukonda liimiku perekonda kuuluv seeneliik. 

See meenutab välimuselt pihkast liimikut, kuid selle kübar on roosa kuni punane ja see on kasvult väiksem. Roosa liimik kasvab tihti koos lehmatatikuga ja on värskelt söödav.


Gomphidius roseus 2.JPG|
Gomphidius roseus G2.jpg|
Suillus bovinus & Gomphidius roseus (アミタケとオウギタケ)篠山市盃ヶ岳 DSCF9459.JPG|Roosa liimik (vasakul)


## Välislingid

*
Ariane 5

**Ariane 5** oli Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) kanderakett, mis oli võimeline viima lasti geostatsionaarsele- ja Maa-lähedasele orbiidile. Ariane 5 tegi esmalennu 1996. aastal ja viimase lennu 2023. aastal. 

Ariane 5 oli ESA suurima kandevõimega kanderakett keskmise kandevõimega Sojuzi ja väikese kandevõimega Vega kõrval. Ariane 5 omanik oli Arianespace, kuid selle arendus- ja üleslennutamiskulud kattis ESA. Ariane 5 kanderakette saadeti üles Guajaana kosmosekeskusest Kourous Prantsuse Guajaanas.

Ariane 5 viimane start toimus aastatel 5. juulil 2023.

## Viited
Saksa meister

**Saksa meister** (ladina keeles *Magister Germaniae*, saksa keeles *Deutschmeister*) oli Saksa ordu kõrge võimukandja tiitel. 1219. aastast oli see Saksa-Rooma keisririiki jäävate ordumaade maameistri ametlik tiitel.

1494. aastal sai Saksa meister riigivürstiks. 1527. aastal sai Saksa meistrist ühtlasi kõrgmeistri ametikoha administraator, kuna eelmine kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern oli ordu valdused Preisimaal sekulariseerinud ja saanud Preisimaa hertsogiks. 

Saksa meister 1526–1543 Walter von Cronberg oli alates 1527. aastast kõrgmeistri koha administraator (*Administrator des Hochmeistertums in Preussen*). Seejärel sulasidki need ametid ühte.

1530. aastal läänistas keiser Karl V Saksa meistrile ka Preisimaa ning seejärel oli ta kuni 1809. aastani ametlikult Saksa Ordu kõrgmeistrikoha administraator ning Saksa meister. Siiski ei õnnestunud Saksa harul saavutada piisavalt toetust, et maad ordule tagasi võita. Alates 17. sajandi algusest nimetati Saksa meistrit ja kõrgmeistrikoha administraatorit ka kõrg- ja Saksa meistriks (*Hoch- und Deutschmeister*), ametlikult oli see tema tiitliks aastail 1834–1929. Seejärel on Saksa ordu kõrgeimat ametikandjat nimetatud lihtsalt kõrgmeistriks.

## Vaata ka
* Saksa meistrite loend
* Saksa ordu kõrgmeister, kõrgmeistrite loend
* Saksa ordu haru Liivimaa ordu maameister, Liivimaa ordu

## Viited
Ivan Sussanin

**Ivan Sussanin** (16. sajandi lõpp, Derevenki vi Derevništši küla (?) – 1613) oli Vene talumees Domnino külast (tänapäeval Sussanini rajoon Kostroma oblastis), kes 1613. aastal teejuhina juhatas vales suunas Venemaad rünnanud Poola-Leedu väed, päästes sellega lähistel elanud noore Vene tsaari Mihhail Romanovi.

Postuumselt sai temast Venemaa rahvuskangelane, tema järgi on nimetatud mitmeid kohti, asutusi ja teoseid. Sussanin pärines Kostroma oblastist Kostroma linna lähistelt ning linna keskväljakul (Sussanini väljakul) on talle püstitatud monument. Ametlikule kultusele pani aluse Katariina II visiit Kostromasse 1767. aastal. Huvi Sussanini vastu süvenes Nikolai I ajal, mil suruti maha Poola 1830.-1831. aasta ülestõus. Nõukogude aja alguses lõpetati Sussanini kui tsaarivõimu teenri austamine, kuid 1930. aastate lõpus ta "rehabiliteeriti" koos teiste vene rahvusliku ajaloo kangelastega (Minin, Požarski, Nevski, Donskoi jt), kui tugevnes suurvene ideoloogia.

Üks tuntumaid Sussaninist kõnelevaid teoseid on Vene helilooja Mihhail Glinka ooper "Ivan Sussanin" ehk "Elu tsaari eest" (Иван Сусанин ehk Жизнь за царя; libreto autor Tallinnas sündinud luuletaja Karl Georg Wilhelm Rosen).

## Kirjandus
* Зонтиков Н. А. Иван Сусанин: легенды и действительность // Вопросы истории. 1994, N 11
* Соловьёв С. История России с древнейших времен
* Борисов Н. В. Они повторили подвиг Сусанина. М., 1969
* Зонтиков Н. А. «За службу к нам, и за кровь, и за терпение…» // альманах «Костромская земля». 1992, N 2 С. 39-54

## Välislingid
*  Дорогобужинов В. И. Правда о Сусанине // Русский архив, 1871. — Вып. 2. — Стб. 01-034.
* Н. А. Зонтиков «Иван Сусанин. Легенды и действительность»
* Иван Сусанин и его потомки
* Иван Сусанин. Легенды и правда / Серия «Искатели» (телевизионный фильм)
Franz Julius Ferdinand Meyen

**Franz Julius Ferdinand Meyen** (28. juuni 1804 Tilsit – 2. september 1840 Berliin) oli saksa botaanik. Botaaniline nimelühend on **Meyen**.

## Elukäik

Meyen õppis Memelis apteekriks. 1821. aastal suundus ta sealt Berliini. Aastail 1923–1826 õppis ta sealses ülikoolis. Lõpetamise järel töötas ta Berliinis, Kölnis, Bonnis ja Potsdamis sõjaväekirurgina. 1828. aastal valiti ta Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina liikmeks.

Meditsiini kõrvalt õppis Meyen ka botaanikat, keskendudes taimede histoloogiale. Alexander von Humboldti soovitusel purjetas ta aastail 1930–1932 ümber maailma, külastades Brasiiliat, Tšiilit, Boliiviat, Peruud, Polüneesiat ja Hiinat. Pärast naasmist keskendus ta kogutud materjali läbitöötamisele.

Reisi tulemusel andis Meyen välja kolmeköitelise raamatu "Grundriß der Pflanzengeographie" ('taimegeograafia põhialused'). Teose esimeses köites käsitles ta kliima mõju taimestikule, teises köites pinnase mõju. Kolmandas osas tegi ta juttu taimede füsiognoomilistest tüüpidest ja kirjeldas taimestiku tsoone, teose lõpus käsitles ta veel kultuurtaimi.

1834. aastal sai Meyenist Berliini ülikooli erakorraline botaanikaprofessor. Pärast seda keskendus Meyen põhiliselt taimefüsioloogiale. Ta kirjeldas põhikude, mõistis taimede kasvu kui rakkude jagunemise tagajärge ning sõnastas 1830. aastal teoses "Phytotomie" siis veel kinnituseta rakuteooria.

## Tunnustus
Berlin-Lichtenbergi linnaosas kannab Meyeni nime üks tänav. Tema auks on nimetatud ka Meyenia perekond akantuseliste sugukonnas.

## Teosed
*"Anatomisch-physiologische Untersuchungen über den Inhalt der Pflanzenzellen" (1828)
*"Phytotomie" (1830)
*"Reise um die Erde ausgeführt auf dem Königlich preussischen Seehandlungs-schiffe Prinzess Louise, commandirt von Captain W. Wendt, in den Jahren 1830, 1831 und 1832" (1834)
*"Ueber die neuesten Fortschritte der Anatomie und Physiologie der Gewächse. Eine von der Teylerschen Gesellschaft zu Haarlem im Jahre 1835 gekrönte Abhandlung" (1836)
*"Grundriss der Pflanzengeographie mit ausführlichen Untersuchungen über das Vaterland, den Anbau und den Nutzen der vorzüglichsten Culturpflanzen, welche den Wohlstand der Völker begründen. Berlin, Haude und Spenersche Buchhandlung" (1836)
*"Ueber die Secretions-Organe der Pflanzen" (1837)
*"Neues System der Pflanzen-Physiologie" (1837)
*"Jahresbericht über die Resultate der Arbeiten im Felde der physiologischen Botanik von dem Jahre 1837" (1837)
*"Jahresbericht über die Resultate der Arbeiten im Felde der physiologischen Botanik von dem Jahre 1838" (1838)
*"Neues System der Pflanzenphysiologie", kolm köidet (1837–1839)
Ivan Sussanin (ooper)

"**Ivan Sussanin**" ehk "**Elu tsaari eest**" (vene keeles "Иван Сусанин" ehk "Жизнь за царя") on Mihhail Glinka ooper Venemaa rahvuskangelasest Ivan Sussaninist.

Neljavaatuselise (epiloogiga) ooperi libreto autor on Tallinnas sündinud baltisaksa luuletaja Karl Georg Wilhelm Rosen. Ooper kirjeldab 1612.-1613. aasta sündmusi Venemaal, kui maale tunginud Poola-Leedu väed otsisid Kostroma oblastis elanud noort tsaari Mihhail Romanovit, kuid talumees Sussanin juhatas nad vales suunas, aidates sellega põgeneda tsaaril, kes pani alguse Romanovite dünastiale.

Heliteose idee tuli Glinkal pähe 1815. aastal, kui Peterburi Suur teater etendas Catterino Cavosi koomilise ooperi "Ivan Sussanin". Cavosi teoses oli teksti rääkimist umbes sama palju kui laulmist ja selles jäi Sussanin lõpuks ellu. Glinka tundis, et tahaks luua midagi sarnast, aga tõsisemat. Esialgu katsus ta kirjutada oratooriumi, aga sellest ei saanud asja.

Ooperi kirjutas Glinka valmis 1835. aasta lõpul ja 1836. aasta algul. Ta lõi üksnes muusika, mitte sõnalise osa. Tavaliselt selles järjekorras ooperit ei kirjutata ja Glinkal tekkis mure, kuidas sõnu saada. Tolle aja kuulsaimad luuletajad, näiteks Vassili Žukovski ei võtnud seda ette ja lõpuks langes see ülesanne vähetuntud luuletajale Karl Rosenile, kes töötas tollal kroonprintsi, tulevase keisri Aleksander II sekretärina ja kes ongi peamiselt tuntud Glinka ooperi libretistina. Tal avaldus aga erakordne anne luua juba valmis muusikale väga kiiresti korralikke sõnu, samuti soovimatus iseenese teksti ümber teha. Glinka pidi talle tavaliselt järele andma. Nõnda edenes töö kiiresti.

Proovid algasid sama aasta mais ja ooper esietendus 9. detsembril (vkj. 27. novembril) 1836 Peterburi Suures teatris ja dirigent oli Catterino Cavos ise. Ooper sai suure menu osaliseks: seda kiitsid Vassili Žukovski, Aleksandr Puškin ja teised asjatundjad.

Nõukogude ajal ei etendatud ooperit paarkümmend aastat sõnade sobimatuse tõttu. Siis tegi Sergei Gorodetski ooperist uue versiooni, tehes ümber kõik tsaarivõimu kiitvad osad. Tema versioon esietendus Moskvas Suures teatris 21. veebruaril 1939 ja selle lavastas Boriss Mordvinov.

Roseni sõnadega etendati ooperit esimest korda pärast Oktoobrirevolutsiooni 1988. Seda etendati ainult 23 korda ja võeti seejärel kavast maha. Järgmine kord lavastati ooperit Roseni sõnadega 1997.
Santa Maria Maggiore basiilika

**Santa Maria Maggiore basiilika** (itaalia Basilica di S.Maria Maggiore) on neitsi Maarjale pühitsetud varakristlik kirik Itaalias Roomas. See on Rooma peakirik ja üks neljast neitsi Maarjale pühitsetud pühakojast Roomas.

Kiriku ehituslugu algab sellest, et paavst Liberiusele ilmus neitsi Maarja, kes ütles: "Homme, seal kohas, kus sajab lund, sinna ehita mulle kirik." Järgmisel päeval, 5. augustil 356 tuli Roomas Esquilinuse künkal lumi maha ja paavst palus ehitada sinna jumalaema auks kiriku. Selle päeva mälestuseks puistavad koguduse liikmed iga aasta 5. augustil kiriku üle valgete lilleõitega.

Aastal 440 alustas paavst Sixtus III kiriku rekonstrueerimist. Ka järgmistel sajanditel ehitati kirikut palju ümber. Näiteks aastal 1377 ehitati kirikule 75-meetrine romaani stiilis kellatorn, mida loetakse Rooma kõrgeimaks.

Tänapäevase ilme sai basiilika 1740. aastatel.

Lisaks kõrgele kellatornile on Santa Maria Maggiore basiilikale iseloomulik viie võlviga sammaskoda, mis on eraldatud pilastritega ja kaunistatud sammastega. Sambad on valmistatud esterelliidist. Kiriku kesklöövil on iseloomulik akenderida ja selle ülaosas on säilinud kiriku rajamisel valminud mosaiigid, millel on kujutatud 36 stseeni vanast testamendist.

Kirikus on kolm kabelit: Sixtuse kabel, Sforza kabel ja Borghese kabel, kus asub Salus Populi Romani nime all tuntud Jumalaema ikoon.

Basiilikasse on maetud:
* arhitekt ja skulptor Gian Lorenzo Bernini
* paavst Pius V
* paavst Clemens VIII
* paavst Paulus V
* paavst Sixtus V
* paavst Franciscus
* Napoleon I õde Pauline Bonaparte
* Junio Valerio Borghese
* Hieronymus

## Pilte

Bell Tower of Santa Maria Maggiore (Rome).jpg|Kellatorn
Rom, Basilika Santa Maria Maggiore, Innenansicht.jpg|Basiilika interjöör
Rom, Santa Maria Maggiore, Papstaltar 1.jpg|Peaaltar
Santa Maria Maggiore (Rome) - ceiling HDR.jpg
The four evangelists in Santa Maria Maggiore (Rome) - ceiling.jpg
Santa Maria Maggiore (Rome) - ceiling.jpg
SMM Nave Mosaic.jpg|Mosaiik
Santamariamaggiore2b.jpg|Borghese kabel
Santa Maria Maggiore (Rome) 06.jpg|Sixtuse kabeli altar


## Viited

## Välislingid

*Koduleht
Tiina Jõgeda

**Tiina Jõgeda** (sündinud 31. augustil 1962) on eesti ajakirjanik ja psühholoog.

## Haridus
Ta on lõpetanud 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal ning 2004. aastal Professionaalse Psühholoogia Erakooli psühholoogilise nõustaja erialal.

## Töö
### Ajakirjanikuna
1990. aastast töötas ta ajalehe Eesti Ekspress toimetajana. Aastatel 2010–2021 kirjutas ta seal iganädalast psühholoogiarubriiki "Õnne valem".

1997. aastal pälvis ta Ajakirjanike Liidu auhinna parima trükiajakirjaniku kategoorias.

Aastatel 2022–2023 juhtis ta Vikerraadios jutusaadet "Minu mängureeglid", kus vestles psühholoogidega isiksusepsühholoogiast.

Tiina Jõgeda on Ajakirjanike Liidu liige ja on kuulunud selle juhatusse. 

### Psühholoogina
Alates 2004. aastast on ta töötanud ka psühholoogilise nõustajana psühholoogilise nõustamise kabinetis Sigmund.

## Tegevus poliitikas
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Haabersti linnaosas Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas, kogus 266 häält ning ei osutunud valituks.

2025. aasta detsembris astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.

## Teoseid
* Tiina Jõgeda. Saldo : Rein Kaarepere. Tallinn, SE & JS 1999 (413 lk) – pankur Rein Kaarepere elulooraamat
* Tiina Jõgeda. Õnne valem. Tallinn, Hea Lugu 2011 (264 lk)
* Tiina Jõgeda. Luba endale midagi head. Tallinn, Hea Lugu 2021 (239 lk)

## Viited
Rein Kaarepere

**Rein Kaarepere** (3. mai 1954 Tallinn – 8. jaanuar 1998 Tallinn) oli Eesti ajakirjanik ja ettevõtja.

Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 22. Keskkooli ning 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-ökonomistina, 1984. aastal kaitses samas doktoriväitekirja majandusteadustes. 

Ta töötas TPI vanemteaduri ja dotsendina, 1984–1986 ajalehe Rahva Hääl peatoimetaja asetäitjana ja 1986–1990 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe Indrek Toome majandusnõunikuna. 

1990–1993 oli ta üks Nõukogude Liidu esimese erapanga – Tartu Kommertspanga algatajaid ja selle viimane tegevjuht. Jaanuaris 1992 oli ta üks Hansapanga asutajaid. 1994. aastast oli ta oma investeerimisfirma AS Krenno juhatuse esimees. Ta oli Sõnumilehe suurosanik 60%-ga. Sõnumilehe kõrval oli ta osanik telekanalis TV3 ning kuulus selle nõukokku, samuti kuulus talle 50% Meediapressi ja 25% AS Ühendatud Ajakirjade aktsiatest. Ta oli ka kinnisvarafirma Feraldo nõukogu liige.

Kommertspanga pankroti järel oli Kaarepere osaline aastaid kestnud kohtuasjas, kus tema advokaat oli Simon Levin.

Kaarepere suri 43-aastaselt südame isheemiatõve tõttu äkksurma ärikohtumisel Tallinna vanalinna restoranis Karl Friedrich.

## Töid
Ta koostas 1984. ja 1985. aastal Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudis ilmunud kogumikud "Majandus '84" ja "Majandus '85" majanduselu päevaprobleemidest.

## Ühiskondlik tegevus
Aastatel 1979–1984 oli Kaarepere Eesti Noorte Majandusteadlaste Seltsi esimees ja hiljem kuulus ta seltsi nõukokku. 1991–1998 juhtis ta Eesti Akadeemilist Spordiliitu, 1994–1998 oli ta Kopli kunstikooli hoolekogu esimees.

## Isiklikku
Rein Kaarepere oli abielus Reet Kaarepere ja seejärel Mai Kaareperega (1995–1998) ning kooselus Anne Mallenega.

## Viited

## Kirjandus
*Tiina Jõgeda. "Saldo: Rein Kaarepere". SE & JS. Tallinn 1999
*Peeter Raidla. "Eesti kapitali ausammas: Hansapanga asutajate lugu". Tallinn: Äripäev, 2007

## Välislingid
*Ajalehtede Liidu järelhüüe Rein Kaareperele
*Eile maeti Rein Kaarepere. Postimees, 12. jaanuar 1998
*Rein Kaarepere in memoriam. Õhtuleht, 9. jaanuar 1998
*Ain Protsini foto Rein Kaareperest 1992. aasta detsembris. Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.564.0.169418
Adolf Rammo

**Adolf Rammo** (25. november 1922 Narva – 2. veebruar 1998 Tallinn) oli eesti luuletaja ning laste- ja noorsookirjanik.

## Elulugu
Adolf Rammo sündis Narvas käsitöölise pojana. Ta õppis aastatel 1930–1934 Narva Kreenholmi algkoolis, 1934–1937 Narva progümnaasiumis, 1937–1940 Narva Tööstuskoolis ja 1940–1941 Tallinnas Riigi Tööstuskoolis, mille lõpetas lukksepana. 

1941. aastal mobiliseeriti Adolf Rammo Punaarmeesse ja saadeti Kaasanisse tööpataljoni, hiljem võttis Teisest maailmasõjast osa Eesti laskurkorpuse koosseisus. 

Demobiliseeriti 1946. aastal, töötas seejärel Tallinnas kokana, transporditöölisena ja Ilmarises katelsepana. 1953–1957 oli ajakirjanik Eesti Raudteelase ja Harju Elu toimetuses. Alates 1957. aastast oli kutseline kirjanik Tallinnas. Kirjanike Liidu liige oli alates 1971. aastast.

## Looming
Esimene Adolf Rammo luuletus ilmus ajakirjanduses 1947. aastal. Ühtekokku avaldas ta 5 luulekogu ja 10 lasteluulekogu. Ta on avaldanud ka poeemid "Kaks Adolfit. Murelik poeem" (1969) ja "Püha öö plagiaat" (kogumikus "Poeemipõimik", 1979).

Kõige tähelepanuväärsema osa Adolf Rammo loomingust moodustab noorsoojutustuste triloogia "Šahh Madan" (1970), "Hundipassiga koolipoiss" (1973, 2. trükk koos eelmisega 1985) ja "Kibekäppade küpsetuskojas" (1974), milles kujutatakse teismelise nooruki elu 1930. aastate Narvas.

1973. aastal ilmunud noorsoojutus "Kusagil Kureküla küngastel" kujutatakse maaelu.

### Luulekogud
*"Lapsepõlv" (1957)
*"Kodusel pinnal" (1960)
*"Naeratused" (1964)
*"Valusad värsid" (1977)
*"Läbi mitme värava" (1982, valikkogu)

### Lasteluule
*"Ole ikka mees!" (1961)
*"Vallatud värsid" (1964)
*"Pisike tragi" (1966)
*"Lapse laulud" (1968)
*"Õnnelik jahiretk" (1970)
*"Naeruvigurid" (1972, valikkogu)
*"Jõmm-valepoiss" (1977)
*"Patsi-patsi päikesele" (1979)
*"Silm sirkel, nina vinkel" (1980)
*"Priidu portreed" (1982)

## Isiklikku
Adolf Rammo oli abielus lastekirjanik Helju Rammoga.

## Viited
Il Sole 24 Ore

**Il Sole 24 Ore** (; 'päike 24 tundi') on Itaalias Milanos ilmuv üleriigilise levikuga ärileht.

Il Sole 24 Ore esimene number ilmus 1965. aasta 9. novembril, pärast 1865. aastal asutatud Il Sole ('päike') ja 1946. aastal asutatud 24 Ore ('24 tundi') liitumist.

## Viited

## Välislingid
* Italy24 koduleht (*inglise keeles*)
* Il Sole 24 Ore koduleht (*itaalia keeles*)
.exe (ajakiri)

**.exe** oli aastatel 1993–1995 ebaregulaarselt ilmunud arvutiajakiri. Väljaannet kirjastas infotehnoloogiaettevõte MicroLink ning kokku ilmus seda 8 numbrit.

## Välislingid
* Ajakirja arhiiv
Nurrumine

**Nurrumine** on mõnede kaslaste ning kärpkaslaste tekitatav madala sagedusega korrapäraselt vibreeriv heli. Nurrumise helisagedus on 25 kuni 150 Hz, kodukassidel ~25 Hz.

## Viited

## Välislingid
Julian Tuwim

**Julian Tuwim** (13. september 1894 Łódź – 27. detsember 1953 Zakopane) oli juudi päritolu Poola luuletaja ja proosakirjanik.

Juliam Tuwim oli pärit assimileerunud juudi keskklassi perekonnast. Ta lõpetas Łódźis vene gümnaasiumi ja õppis aastatel 1916–1918 Varssavi ülikoolis õigusteadust ja filosoofiat. 

Juliam Tuwimi esimene luuletus ilmus ajakirjanduses 1913. aastal. Tema esimene luulekogu "Czyhanie na Boga" ("Jumalat varitsemas") ilmus 1918. aastal. 1919. aastal oli ta üks kirjandusliku rühmituse Skamander rajajaid.

Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes Juliam Tuwin Rumeeniasse. Mõni aeg hiljem asus ta elama Prantsusmaale. Pärast Prantsusmaa kapituleerumist 1940. aasta juunis põgenes Tuwim Portugali kaudu Brasiiliasse. Alates 1942. aastast elas ta New Yorgis. 1946. aastal pöördus ta Poolasse tagasi.

Eesti keeles on 1989. aastal ilmunud Julian Tuwimi lasteraamat "Linnuraadio : luuletusi lastele".

## Viited
Loona asulakoht

**Loona asulakoht** on asulakoht Saaremaal Saaremaa vallas Kiirassaare külas endisaegse Loona mõisa alal.

Asulakohta uuriti 1956. aastal Aita Kustini ja 1957. aastal Lembit Jaanitsa juhendamisel. Asulakoht on dateeritud 2. aastatuhande II-III veerandisse eKr. Uurimistel leiti peamiselt kamm- ja nöörornamendiga ning kriibitud pinnaga savinõukilde. Leitud loomaluudest kuulusid 72% hüljestele, mis viitab hülgejahile.

Asulakoha juures asub Loona kivikalme.

## Viited

## Välislingid
*
*
Salus Populi Romani

**Salus Populi Romani** (ladina keelest eesti keelde tõlgituna 'Rooma rahva kaitsja') on Jumalaema ikoon, mis asub Roomas Santa Maria Maggiore basiilikas. Seda peetakse imettegevaks.
Püünismiin

**Püünismiin** (inglise keeles *booby trap*) on seadeldis või materjal, mis on kavandatud, valmistatud või kohandatud tapma või vigastama ning mis toimib ootamatult, kui isik puudutab näiliselt ohutut eset või läheneb sellele või teeb midagi ilmselgelt ohutut.

Püünismiinide kasutamine on keelatud. Eesti ühines Ülemäärase kahjustava või purustava toimega tavarelvade kasutamise keelustamise ja piiramise konventsiooni ning selle lisaprotokollidega 2002. aasta 1. juunil.

Näiteks Donbassi sõja ajal on Ukrainas kasutusel püünismiinid (vene keeles *растяжка*), kus vähemalt kaks üksteisest eemal asuvat käsigranaati või muud lõhkeseadeldist on ühendatud omavahel traadi või muuga, millele surve avaldamine õhib granaadid või muud lõhkeseadeldised.

## Vaata ka
* Isetehtud lõhkeseade

## Viited

## Välislingid

* Relvastuskontroll – Eesti Vabariigi Alaline Esindus Genfis
Paduvere asulakoht

**Paduvere asulakoht** on asulakoht Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Paduvere külas.

Asulakohast on leitud nooremast rauaajast pärit keraamikat ja rauašlakki. Asulakoha kivikalmest leiti tähelepanuväärne niinimetatud Paduvere kirves. 

## Viited

## Välislingid
*
*
Stella Maris

**Stella Maris** või *stella maris* (ladina keeles "mere täht") on mitmetähenduslik sõna:
*Stella Maris, 1875 ehitatud laev, uppus 1905 Eesti vetes
*Stella Maris (laulja), Brasiilia laulja, Dorival Caymmi lesk
*...
Stella Maris (laev)

**Stella Maris** oli 1875 Hollandis Pekelas (Groningenis) ehitatud purjelaev. Laeva omanik oli Gebr Drenth. Laev uppus 18. aprillil 1905 Soome lahes Keri saare lähedal. 

Laevavraki avastas 3. juunil 2005 Eesti Meremuuseum. Laevavrakk on arvele võetud kultuurimälestisena (Eesti majandusvööndis asuv kultuurimälestis).

1905 vedas laev koksi Rotterdamist Narva, ent 18. aprillil sattus laev Keri saarest põhja pool rasketesse jääoludesse. Rasketes oludes sai laev leki ja uppus. Laevameeskond pääses. 

## Viited

## Välislingid
*
*
Kazanets

**Kazanets** oli Venemaale kuulunud "Ukraina" tüüpi miiniristleja.  

Laev ehitati 1905 Riias ja kuulus Balti laevastikku. Laev uppus 28. oktoobril 1916 Saksa allveelaeva UC-27 torpeedotabamusest Soome lahes Osmussaare lähedal. 

Laevavrakk avastati 1993. Laevavrakk on arvele võetud kultuurimälestisena (Eesti territoriaalmeres asuv kultuurimälestis).

## Viited

## Kirjandus
*Боевая летопись русского флота: Хроника важнейших событий военной истории русского флота с IX в. по 1917 г. Воениздат МВС СССР, 1948.

## Välislingid
*
*
Aid

**Aid** oli 19. sajandil Inglismaal ehitatud purjelaev, mis 9. augustil 1863 (vkj 28. juulil) Hiiumaa lähedal sõitis karile ja uppus järgmisel päeval, 10. augustil.

Laevavrakk on arvele võetud kultuurimälestisena kui Eesti territoriaalmeres asuv kultuurimälestis nr 27877. Samas pole registri koostajad päris kindlad, kas mälestis nr 27877 on ikka laev Aid või mõni teine analoogne Inglismaa laev.

## Viited

## Välislingid
*
*
Littegrundi vrakk

**Littegrundi vrakk** on teadmata päritolumaaga 18. sajandil ehitatud purjelaeva vrakk Tallinna lahes Littegrundi madala juures. 

Laevavraki leidsid 1983 allveearheoloogiaklubi Viikar sukeldujad. 

Laevavrakk on arvele võetud kultuurimälestisena (Eesti territoriaalmeres asuv kultuurimälestis).

## Viited

## Kirjandus
* Vello Mäss, 1984. Marega Tallinna lahe madalatel. - Eesti Loodus nr. 6.

## Välislingid
*
*
Vene maffia

**Vene maffia** (vene keeles *русская мафия,* "russkaja mafija") ehk **bratva** (vennad, vennaskond), ka **punane maffia** (*красная мафия*), on NSV Liidu ajal tekkinud paljudest üksikutest grupeeringutest (mida seovad ühised sihid ja sarnased organisatoorsed struktuurid) koosnev korrumpeerunud riigivõimuga seotud organiseeritud kuritegevus. Sellel oli 2010. aastal väljaspool endise NSV Liidu territooriumi umbes 300 000 ja Venemaal umbes 3 miljonit liiget.

## Vaata ka
*Mark Galeotti
*Seaduslik varas ehk varas seaduses ehk õigustmõistev varas ehk seaduslik varas ehk aus varas
*Vene organiseeritud kuritegevus

## Viited
Pajumõisa asulakoht

**Pajumõisa asulakoht** on asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Virita külas. Asulakoht on dateeritud II aastatuhande I poolde eKr (hilisneoliitikum).

Asulakoht avastati 1975. Asulakohta uuriti 1976-1977 Toomas Tamla ja  juhtimisel. Asulakohast leiti umbes 100 kvartsikildu ja -eset, lihvimiskivide tükke, kivitalb ja 4 savinõukildu.

Asulakohale on hiljem rajatud kivikalmed (Paju kivikalmed).
 	
## Viited

## Välislingid
*
*
Tornimäe asulakoht

**Tornimäe asulakoht** on asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas.

Asulakohta uuriti 1963 Aita Kustini juhendamisel. Asulakohast leiti muu hulgas savinõukilde. Vanimate esemete järgi kasutati asulakohta 7.-8. sajandil.

## Viited

## Välislingid
*
*
Helge Pihelga

**Helge Pihelga** (sünninimi **Helge Raud**; 16. aprill 1925 Tallinn – 30. juuni 2022 Tallinn) oli eesti metallikunstnik.

## Elukäik
Helge Pihelga lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning asus 1946. aastal Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti samal aastal avatud metallitöö erialale õppima. Tema õpingukaaslased olid Salme Raunam ja Leida Palu. Saanud korraliku ettevalmistuse ka skulptuuris, oli 1951. aastal tema diplomitöö reljeef. 

Pärast kooli lõpetamist alustas tööd Kunstitoodete Kombinaadi metallehistöö ateljee kunstilise juhina. 1959. aastast on ta vabakutseline tarbekunstnik. Aastatel 1979–1983 töötas ta Eesti Riiklikus Kunstimuuseumis. Osales Kristjan Raua majamuuseumi loomises.

Helge Pihelga suri 30. juunil 2022 Tallinnas ja ta maeti 7. juulil 2022 Rahumäe kalmistule.

## Looming
Helge Pihelga loomingu peamise osa moodustavad pidulikud ehted. 1950. aastate esimesel poolel ja keskel lõi Pihelga suuri ehtekomplekte, mille põhiolemuse määrab kaelaehe. Kunstnik armastas siduda tumedat oksüdeeritud hõbedat türkiiside, korallide ja pärlitega. Kuni 1960. aastani lõi Pihelga ainult ehteid. 1961. aastal toimus Moskvas üleliiduline näitus, mis oli mõeldud kaasaegse interjööri ning sellega seotud tarbe- ja dekoratiivesemete väljapanekuna. Osavõtt näitusest ajendas Helge Pihelgat kätt proovima ka väljaspool ehete žanri – põhiliselt dekoratiivnõude vallas. Algul oli tema nõude vorm rangelt silindriline, kuid hiljem muutus see mõnikord peenema jalaga karikaks. 1961.–1965. aasta nõudel oli välispind kujundatud ornamentaalseks kohrutusega. 1964. aastal kandus õõnesvormide dekoori juba varem ehetes rakendatud söövitustehnika. Motiivistik oli algul puhtgeomeetriline, hiljem sekkus mõni harv loodusmotiiv.

Helge Pihelga oli Adamson-Ericu kõrval esimesi, kes võttis eesti ehtekunstis kasutusele loodusliku kivi. Põllu- ja merekividest oli vaimustatud ka Ede Kurrel, Helge Pihelga õpetaja, kes tegi neist ehteid 1980. aastatel. Helge Pihelga paelub oskusega leida igale kivile sobiv raamistus, millel vahel näib jätkuvat tolle enda joonis.

Näitustel hakkas Helge Pihelga esinema 1951. aastal.

## Liikmesus
*1956 Kunstnike Liidu liige 

## Tunnustus
*2004 Kristjan Raua preemia (suurejooneline *come back* Kristjan Raua majamuuseumis toimunud ülevaatenäitusel)

## Isiklikku
Tema isa oli kunstnik Kristjan Raud ja abikaasa oli maalikunstnik Agu Pihelga.

## Viited
Tähtedevaheline

**"Tähtedevaheline"** ("Interstellar") on 2014. aastal linastunud ulmefilm. Filmi lavastaja on Christopher Nolan ning peaosades mängivad Anne Hathaway ja Matthew McConaughey.

Film esitati kandideerima viiele Oscarile ja võitis neist ühe – parimate eriefektide eest.

## Sisu

Kogu maailm on kokku varisenud, toitu napib ja NASA-t ei ole enam. Toidukriis ja katastroofiline kliima on hakanud inimkonna püsima jäämist ohustama ja saladuskatte all ikka veel tegutsev NASA plaanib Maa maha jätta ning inimesed mõnes teises galaktikas asuvasse uude kohta kolida. NASA saadab Saturni lähedale tekkinud ussiauku endise astronaudi Cooperi juhitud rühma, et see 10 aastat varem välja saadetud skautide planeetidest võimalikult paljusid kontrolliks ja hindaks nende sobivust inimkonna uueks koduks.

## Osatäitjad

* Matthew McConaughey – Cooper
* Anne Hathaway – Dr. Amelia Brand
* Jessica Chastain – Murphy "Murph" Cooper
:* Mackenzie Foy – noor Murphy
:* Ellen Burstyn – vana Murphy
* John Lithgow – Donald
* Michael Caine – Dr. John Brand
* Casey Affleck – Tom Cooper
:* Timothée Chalamet – noor Tom
* Wes Bentley – Dr. Doyle
* Bill Irwin – TARS 
* Topher Grace – Getty
* David Gyasi – Dr. Romilly
* Josh Stewart – CASE
* Matt Damon – Dr. Mann
* Leah Cairns – Lois Cooper
Võhma asulakoht

**Võhma asulakoht** on varase rauaaja asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Võhma külas.

Asulakohas paikneb kaitsealune Võhma kivikülv.

## Viited

## Välislingid
*
*
Rahaallikas

**Rahaallikas** on allikas, millele on ohvriandidena visatud münte. 

**Rahaallika** nime kannab mitu Eesti allikat:
*Jursi Rahaallikas, Saaremaal Valjala vallas
*Kuie Rahaallikas, Läänemaal Lääne-Nigula vallas
*Asuka Silmaallika variantnimi, Saaremaal Leisi vallas
*...
Asuka Silmaallikas

**Asuka Silmaallikas** (ka **Asuka Rahaallikas**) on allikas Saare maakonnas Saaremaa vallas Asuka (endise nimega Pöitse) külas.

Jean Baptiste Holzmayeri andmetel leiti allikast 1866 Sigismund III aegne Riia solidus ja 18. sajandist pärit vene vaskmünt.

## Viited

## Välislingid
*
Eduard Friedrich Poeppig

**Eduard Friedrich Poeppig** (16. juuli 1798 Plauen – 4. september 1868 Leipzig) oli saksa botaanik, zooloog, geograaf ja maadeavastaja. Botaaniline nimelühend on **POEPP.**

## Elukäik

Poeppig sündis Plauenis Leipzigi kaupmehe peres. Ta õppis Leipzigi Thomase koolis ja hiljem Grimmas. Aastail 1815–1822 õppis ta Leipzigi ülikoolis meditsiini ja loodusteadusi. Ülikooli ajal rändas ta proove kogudes jalgsi Reini-äärsetes maades, Prantsusmaal (seal jõudis ta Püreneedeni), Austrias (1822. aastal tõusis ta seal Großglockneri tippu) ja Ungaris.

Arst Poeppig rändas aastail 1822–1832 Ameerikas ringi, külastades Kuubat, Tšiilit, Brasiiliat, Peruud ja Pennsylvaniat. Põhiliselt uuris ta Ande ja Amazonase jõgikonda, keskendudes loodusele, aga ta tegi ka etnograafilisi märkmeid. Tema reis on selle ajastu kohta tavatu, kuna seda ei finantseerinud mitte metseenid, vaid teadusasutused, seetõttu pidi Poeppig reisi ajal arstina lisaraha teenima. Tšiili aladel koostas ta esimese Patagoonia teadusliku kirjelduse, kirjeldas araukaariat ja Andide floorat. Viimased kaks aastat rändas ta ringi Brasiilia vihmametsades, olles kolmas eurooplane (Francisco de Orellana ja Charles Marie de la Condamine järel), kes jõe täies pikkuses läbis. Teel kirjeldas ta mitmeid nüüdseks kadunud indiaanlaste suguharusid (yameod, urarinad).

Pärast naasmist sai temast Leipzigi ülikooli zooloogiaprofessor. 1834. aastal abiellus ta Isidora Hassega, neil sündis kolm tütart. Ühtlasi keskendus ta koos Austria botaaniku Stephan Ladislaus Endlicheriga kogutud materjali läbitöötamisele. Aastal 1834 valiti ta Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina liikmeks. Pärast Ameerika reisi hakkas ta oma nime kirjutama kujul "Pöppig".

Poeppigi põhitööks oli andmete kogumine. Oma ekspeditsioonidel kogus ta 17 000 taime ja valmistas sadu topiseid, kirjeldas umbes 3000 uut taimeliiki, nende seas ka Amasoonase viktooriat.

Poeppig oli teose "Allgemeine Encyclopädie der Wissenschaften und Künste" Ameerika etnoloogiat, loodust ja geograafiat käsitlevate artiklite koostaja.

## Tunnustus
Tema auks on nimetatud *[[Poeppigia]]* perekond liblikõieliste sugukonnas, samuti arvukalt Lõuna- ja Kesk-Ameerika taime- ja loomaliike.

## Teosed
*"Mittheilungen (bzw. Berichte) des Hrn. Dr. Pöppig" (1828–1832)
*"Fragmentum synopseos plantarum phanerogamarum" (1833)
*"Reise in Chile, Peru, und auf dem Amazonenstrome während der Jahre 1827–1832", kaks köidet (1834–1836)
*"Selbstanzeige der Reisebeschreibung in Blätter für literarische Unterhaltung" (1835).
*"Nova genera ac species plantarum quas in regno chilensi, peruviano et in terra amazonica" koostöös Stephan Ladislaus Endlicheriga, kolm köidet (1835–1845)
*"Reise nach den Vereinigten Staaten" (1837)
*"Malerischer Atlas und beschreibende Darstellungen aus dem Gebiete der Erdkunde" (1838)
*"Über alte und neue Handelswege nach der Westküste Amerikas" (1838)
*"Landschaftliche Ansichten und erlauternde Darstellungen" (1839)
*"Tropenvegetation und Tropenmenschen", kaks köidet (1965)
Samothráki

**Samothráki** (Vana-Kreeka kontekstis **Samothrake**, Piiblis **Samotraake**) kreeka *Σαμοθράκη*) on Kreekale kuuluv saar Egeuse mere põhjaosas. Saar asub Évrose piirkonnaüksuse territooriumil. 

Saarel ei olnud häid sadamakohti ja nii ei olnud see oluline poliitiline keskus. Saar oli siiski oluline religioosne keskus; Samothrake templikompleks oli üks tähtsamaid vanakreeka usundi pühapaiku. Oli pelasgide, kaarlaste, traaklaste ja alates kuuendast sajandist eKr. kreeklaste asuala. Aastast 508 allus Samothráki pärslastele, hiljem oli Ateena valduses ja aastast 168 allus Makedooniale.

Paulus külastas saart oma teisel misjoniretkel.
DIGAR

**DIGAR** (lühend sõnast digitaalarhiiv) on Eesti Rahvusraamatukogu kasutajakeskkond, mis pakub juurdepääsu raamatukogu digitaalarhiivis talletatud väljaannetele. Nende hulgas on e-raamatuid, ajalehti, ajakirju, kaarte, noote, fotosid, postkaarte, plakateid, illustratsioone, heliraamatuid ja muusikafaile. Raamatute ja perioodika failivorming on enamasti PDF või EPUB, pildimaterjalil JPEG ja helisalvestistel WAV.

DIGARi asutaja ja pidaja on Eesti Rahvusraamatukogu ning arhiivi eesmärgiks on digitaalse informatsiooni kogumine, säilitamine ja kättesaadavaks tegemine.

Arhiiv on avalik ja internetis tasuta kättesaadav. Arhiivile juurdepääsu loomiseks internetis tuleb kasutada arhiivi aadressi digar.nlib.ee ja ametlikku nime või logo. 

## Arhiivi pidamise kord
* Arhiivi infosüsteem rakendatakse vabavarana loodud andmebaasisüsteemile FEDORA, millele luuakse juurde tarkvara liidesed andmete sisestamiseks, haldamiseks ja kasutajatele teenuste osutamiseks.
* Arhiivi süsteemi kaitse aluseks on ISKE turvasüsteem, kus kaitstakse infosüsteemi käideldavust (tagades andmete kättesaadavuse), terviklust (välistades andmete volitamata, tahtmatu või tahtliku muutmise) ja konfidentsiaalsust (tagades andmete kättesaadavuse vaid volitatud isikutele).
* Arhiivi turvameetmed peavad vastama ISKE nõuete turvaklassile K2T2S2 ja turbeastmele (M).
* Arhiivi andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks rakendatakse järjepidevalt organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid.
* Arhiivi süsteemi kasutamise õiguspärasust kontrollitakse tarkvaraliselt. 
* Volitatud töötlejal on õigus ühepoolselt piirata või peatada kasutaja juurdepääs arhiivi süsteemile, kui on reaalne või potentsiaalne oht ohustada arhiivi süsteemi turvalisust. 

## Viited

## Välislingid
* DIGAR-i veebisait
* "Suuremad meediaväljaanded keerasid oma arhiivi Digaris avalikkuse eest lukku" ERR, 6. oktoober 2025
Tarmo Sillaots

**Tarmo Sillaots** (sündinud 8. septembril 1976 Tallinnas) on eesti pianist, helilooja, arranžeerija ja muusikapedagoog. 

Tarmo Sillaots on lõpetanud 1996. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli muusikapedagoogi ka koorijuhi erialal. Lisaks on ta õppinud Tallinna Ülikoolis sotsioloogiat ja Tallinna Tehnikaülikoolis ärinduse erialal.

Tarmo Sillaots kuulub bändidesse Kaire Vilgats & Club Tropicana, Ka-Funky, JAS Trio jm.

Ta on teinud koostööd selliste Eesti lauljate ja instrumentalistidega nagu Tõnis Mägi, Kaire Vilgats, Ewert Sundja, Siim Aimla jt.

2015. aastal osales pianistina Tõnis Mäe Eesti-ringreisil "Hetk", kus anti kuus kontserti.
Gravitatsioon (film)

**"Gravitatsioon"** on 2013. aastal linastunud ulmefilm. Filmi lavastaja on Alfonso Cuarón ning peaosades on Sandra Bullock ja George Clooney.

"Gravitatsioon" oli 28. oktoobril 2013 alanud 70. Veneetsia filmifestivali avafilm ning Ameerika Ühendriikides esilinastus film kolm päeva hiljem Telluride'i filmifestivalil. Kriitikutelt sai film kiita ning eriti kiideti Alfonso Cuaróni režissööritööd, Emmanuel Lubezki operaatoritööd, Steven Price'i kirjutatud filmimuusikat ja peaosatäitjate näitlemist. Lisaks said kiita ka eriefektid ja 3D tehnoloogia oskuslik kasutamine . Gravitatsiooni on peetud ka 2010. aastate üheks parimaks filmiks. Film oli 2013. aastal piletitulult kaheksandal kohal, kogudes ülemaailmselt 723 miljonit USA dollarit.

Film kandideeris kümnele Oscarile ja võitis seitse. Lisaks võitis film kuus BAFTA auhinda ja ühe Kuldgloobuse.

## Sisu

Geniaalne biomeditsiinitehnik dr Ryan Stone, kes on esimesel süstikumissioonil koos veteranist astronaudi Matt Kowalskiga, jääb orbiidile lõksu, kui süstik kosmoseprügi tõttu puruneb ja viiest meeskonnaliikmest kolm surma saavad. Ainsana ellu jäänud Stone ja Kowalski üritavad seejärel iseseisvalt leida tee tagasi Maale, sest side Maaga on kadunud ja appi tulemas pole kedagi.

## Osatäitjad

* Sandra Bullock – Dr. Ryan Stone
* George Clooney –  Matt Kowalski 
* Ed Harris (hääl) – Houstoni missiooni juhtimiskeskus 
* Orto Ignatiussen (hääl) – Aningaaq
* Phaldut Sharma (hääl) – Shariff Dasari
* Amy Warren (hääl) – Exploreri kapten
* Basher Savage (hääl) - ISSi komandör

## Viited
Gravity

*"Gravitatsioon" (originaalpealkiri "Gravity"), Alfonso Cuaróni film (2013), peaosades Sandra Bullock ja George Clooney

*"Gravity", James Browni album

*"Gravity", DJ Freshi laul (koos Ella Eyre'iga), 2014
*"Gravity", James Browni laul
*"Gravity", Pixie Lotti laul
*"Gravity", Sara Bareillese laul
*"Gravity", Ognjevitše laul
Litofon

**Litofon** on löökpill, mis võib koosneda ühest või mitmest kivist. 

Algelisemad litofonid olid looduslikud hea kõlaga kivid. Arenenumad litofonid kasutavad töödeldud ja kindlasse korda seatud kive. Ilmselt vanim litofon on leitud väljakaevamistelt Sankarjangis Odisha osariigis Indias. Vanemate litofonide hulka kuulub ka đàn đá, Vietnami litofon, mida on XX sajandil taas rohkem kasutama hakatud, ja Koreas rituaalse muusika tegemiseks kasutatud pyeongyeong.

Oma sajanditepikkune litofonide valmistamise traditsioon on ka Cumbrias Inglismaal. Prantsusmaal valmistas Honoré Baudre aastal 1885 siileksklaveri-nimelise pilli. Litofonide hulka kuuluvad ka kivist marimbad; Islandi ansambel Sigur Rós on kasutanud kohalikust kildast valmistatud marimbasid. Aastast 1961 on sanukiidist vardaid kasutatud *hōkyō*-nimeliste pillide (Jaapanis leiutatud litofonide) valmistamiseks. Neid pille on kasutanud ka Jaapani helilooja Stomu Yamashita.

## Viited
Leid

**Leid** on leidmine üksikjuhtumina; miski leitu. Sõnal "**Leid**" on ka muud tähendused:
*Leid ehk lentsid on hoburakmete osa
***Leid** ehk arheoloogiline leid
***Leid** on juriidiline mõiste: kellegi ajutises valduses olev asi, mille teine isik on kaotanud
*"Leid" oli koolinoorte bänd Rakveres.
Alulinna sooleid

**Alulinna sooleid** on peitleid Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Alulinna linnuse lähedal soos.

1869. aastal leiti Alulinna linnusest 50–60 m kauguselt soo kraavitamisel 51 odaotsa, 23 sirpi, 9 õõskirvest, 2 silmaga kirvest, mõõkade tükke ja muud (kokku umbes 90 eset). Leiud pärinevad põhiliselt vanemast rauaajast (1. aastatuhande esimesest poolest pKr).

Need leiud viitavad tänuohverdamisele, mis muinaseestlaste uskumustes pidi tähendama edu maaviljeluses, aga võivad seostuda ka sõjasündmustega.
 	
## Viited

## Välislingid
*
Essu aardeleid

**Essu aardeleid** (nimetatud ka *Essu ohvrileid*) on aardeleid (või ohvrileid) Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Essu külas.

Aardeleid leiti 19. sajandil Essu turbarabast viis kuldripatsit ja üks kannaga münt. Mündi, Abassiinide dinaari on lasknud vermida Abbasiidide kalifaadi valitseja al-Musta´in Taškendis 250. aastal hidžra järgi, mis vastab kristliku ajaarvamise 864/5 aastale, seega pärines münt 9. sajandi teisest poolest.

Aardeleid viidi parun von Dellingshauseni kätte ning 1864. aastal tõi ta need Eestimaa Provintsiaalmuuseumisse.

## Viited

## Välislingid
*
Haapsalu aare

**Haapsalu (hõbe)aare** on aardeleid Haapsalust Haapsalu piiskopilinnuse varemetest.

Aare koosnes peamiselt müntidest. 5 määratud münti pärinesid 11. sajandist ja need olid vermitud Lääne-Euroopas. Peale müntide leiti ka filigraankaunistustega hõbenõu, hõbeplaadi katke ja teisi esemeid.

## Viited

## Välislingid
*
Kurevere ohvrikivid

**Kurevere ohvrikivid** (ka **Kurevere kultusekivid**) on seitse rühmana paiknevat ohvrikivi Saare maakonnas Saaremaa vallas Kurevere külas. Peale nende seitsme ohvrikivi on Kurevere külas Reinu ja Kopli pere juures veel kaks kultusekivi. 

Ohvrikividel on väikesed lohud ja neid kasutati kultusekividena I aastatuhandel eKr. 

## Vaata ka
*Kurevere Kihu ohvrikivi (Sangaste vallas Kurevere külas)

## Viited

## Välislingid
*
Massu liukivi

**Massu liukivi** (ka **Massu Läätsikivi**) on liukivi Lääne maakonnas Lääneranna vallas Massu külas.

## Kirjeldus
Ohvrikivi pikkus on põhja-lõuna suunas 3,8&nbsp;m, laius ida-lääne suunas 3,5&nbsp;m ja kõrgus u 1&nbsp;m. Kivil on kaheksa väikest lohku ja ohvrikivina kasutati seda I aastatuhandel eKr. Kivi kallakul küljel on kolm renni, kust liugu lastes on arvatud olevat maagilist jõudu, et tagada mehelesaamist ja sigivuse võimekuse kasvu.

## Viited

## Välislingid
*
*
Kormlenije

**Kormlenije** ehk toitmine (ka "toitumine maast"). Venemaal keskajal kasutusele võetud süsteem, milles vürsti ja ta kaaskonna ülalpidamine lasus kohaliku elanikkonna õlul. Mõistet kasutati ja kasutatakse (Briti sotsioloogide
küsitluse põhjal) kohalike inimeste ja nüüd juba ka mõnede ajaloolaste poolt kirjeldamaks korruptsiooni NSVL-s ja Venemaal.  

Kuna Moskvast valitsevatel vürstidel polnud kaugemate piirkondade haldurite ülalpidamiseks ja neile alluvate alade elu korraldamiseks vahendeid, siis  võimaldas see haldamisviis saata asevalitseja kaugetesse paikadesse täielikult kohalike toidule. Levis laialt 14. ja 15. sajandil. Selle tühistas ja kuulutas seadusevastaseks 1555-56 aasta maareformiga Ivan Julm, kes kehtestas vahetult riigikassasse laekuvad maksud, ent selle tühistamise  teostamist ei suudetud tagada. Smuta paiku taastus see kombena ja püsis ka järgnevatel sajanditel. Korruptsioon oli ja jäi Romanovite dünastia ajal nii väikeste riigiteenistujate kui ka kõrgete riigiametnike oluliseks sissetulekuallikaks. Selle tunnused hakkasid taas ilmuma nõukogude valitsuse stagnaajal . 

## Viited
Toivo Jürimäe

**Toivo Jürimäe** (9. mai 1949 Tartu – 5. oktoober 2015) oli eesti spordipedagoog.

Ta lõpetas aastal 1969  ja aastal 1973 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastal 1980 kaitses ta bioloogiakandidaadi väitekirja.

Ta harrastas aastast 1965 kergejõustikku, tema treeneriteks olid Arvo Lillestik ja Rein Aule.

Ta oli aastatel 1973–1977 Tartu 5. Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja. Aastatel 1977–1992 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, vanemõpetaja ja (aastast 1987) dotsent. Aastatel 1992–1998 oli ta Tartu Ülikooli spordipedagoogika instituudi juhataja; lisaks oli ta aastast 1992 professor. Aastast 2003 oli ta Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi kinantropomeetria õppetoolis spordipedagoogika professor. Lisaks oli ta aastatel 2007–2010 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna teadusprodekaan.

Ta on teinud kaastööd ajakirjale Kehakultuur, ta on koostanud õppevahendeid. Ta oli Eesti Kehalise Kasvatuse Liidu esimehe asetäitja ja ICPAFR-i (kehalise aktiivsuse ja võimekuse uuringute kolleegium) liige.

## Tunnustus

* 2008 Tartu Ülikooli aumärk
* 2013 Tartu Ülikooli medal

## Isiklikku
Tema isa oli metsateadlane Arnold Jürimäe ja poolvend on sporditeadlane ja -pedagoog ning Tartu Ülikooli professor Jaak Jürimäe. Tütar Kadri Maikov, PhD (sünd. Jürimäe) on maastikuarhitekt, Eesti Maaülikooli lektor.

## Viited


## Välislingid
*
*Biograafia ESBL-is
Javier Pastore

**Javier Matías Pastore** (sündinud 20. juunil 1989 Córdobas) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Katari kõrgliigaklubis Qatar.

## Klubikarjäär
Ta alustas klubikarjääri kodumaa klubides Talleres ja Huracán. 

2009. aastal suundus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Palermo. 

2011. aasta augustis suundus ta Paris Saint-Germaini. Üleminekusumma oli 42 miljonit eurot, mis oli Prantsusmaa klubide kalleim ost.

2018. aasta juulis sõlmis ta viie aasta pikkuse lepingu Romaga, kuid mängis seal vaid kuni hooaja 2020–21 lõpuni.

2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Elche.

## Koondisekarjäär
2009. aastal kutsus Argentina koondise toonane peatreener Diego Maradona Pastore rahvusmeeskonda, kus ta tegi debüüdi 25. mail 2010 mängus Kanadaga. 

Ta kuulus Argentina meeskonda 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, pääsedes väljakule kahes mängus. 

2015. aasta Copa América poolfinaalis lõi ta värava Paraguay vastu.

Ta kuulus Argentina koondisse veel ka 2011. aasta Copa Américal ja 2016. aastal Copa América Centenariol.

## Saavutused
### Klubid
;Paris Saint-Germain
* Ligue 1: 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2017–18
* Coupe de France: 2016–17, 2017–18
* Coupe de la Ligue: 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
* Prantsusmaa superkarikas: 2013, 2014, 2016, 2017

## Viited

## Välislingid
Łyskava Jumalaema Sündimise kirik

**Łyskava Jumalaema Sündimise kirik** või **Lõskava Jumalaema Sündimise kirik** (Valgevene keeles *Царква Раства Багародзіцы*) on kirik Valgevenes Bresti oblasti Pružany rajoonis Zielanievičy külanõukogus Łyskavas. Kirikut kasutavad õigeusklikud.

## Kirikuhoone
Kirik on ehitatud juugendstiilis, täpsemalt selle Poola aladel levinud vormis, mida kutsutakse Zakopane stiiliks. Hoone on rajatud männipuust prussidest. Hoone pikkus on 21, laius 12 ja kõrgus 22 meetrit. Kiriku idaküljes asub kolmekorruseline kellatorn, idaküljes aga apsiid, mille kõrval asub käärkamber. Kiriku katusel asub kaheksanurkne tambur, mida katab sibulakujuline kuppel. Samasugune kuppel on ka kellatorni tipus.

## Ajalugu

Esimene õigeusu kirik ehitati Łyskavasse aastal 1725. See hoone lammutati XIX sajandi lõpus, kuna kirik oli halvas seisukorras. Kogudusele anti kasutamiseks katoliiklastelt konfiskeeritud kirikuhoone. Aastal 1922 lammutati ka see hoone ja kogudus käis kuni uue kiriku valmimiseni koos surnuaial asuvas kabelis.

Kirik valmis vahemikus 1930–1933. Uue zakopane stiilis hoone ehitamine maksis 40 000 zlotti. Kirik pühitseti 8. oktoobril 1933. Kiriku ikonostaas pärineb vanast aastal 1922 lammutatud hoonest.

Aastail 1962–1994 kasutas kirikut ka Zielzini Püha Risti Ülestõstmise kiriku kogudus. Tänapäeval on hoone arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.

## Galerii


Царква_Нараджэньня_Божай_Маці_(Лыскава)._Выгляд_з_боку..JPG|Kiriku apsiid
Царква Нараджэньня Божай Маці (Лыскаў) 003.Jpeg|Kirik külgvaates
Царква Нараджэньня Божай Маці (Лыскаў) 006.Jpeg|Tambur ja kuppel


## Viited

## Välislingid

*fotod kirikust
*Łyskava kirik
Borštšagivka (Pogrebõštše rajoon)

**Adamivka** (ukraina keeles Адамівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 508. Pindala on 0,209 km².
Ševtšenka (Teplõki rajoon)

**Ševtšenka** (ukraina keeles Шевченка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Teplõki rajoonis. Elanike arv on 208. Pindala on 0,077 km².
Andres Arens

**Andres Arens** (sündinud 2. oktoobril 1992) on eesti muusik, trummar ja stuudiomees! 

Varem on ta trumme mänginud ansamblites Scansi, Apollo 14, Sheepers Creepers, Defrage ja  Clavis.

Hetkel mängib Andres bändis nimega Metsik Lääs ning aastal 2023 liitus Andres bändiga August Urr