open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Meriliiliad

**Meriliiliad** ehk **krinoidid** (*Crinoidea*) on okasnahksete hõimkonda varsokasnahksete alamhõimkonda kuuluvate mereloomade klass. Kõik tänapäevased meriliiliad kuuluvad seltsi *Articulata*.

Meriliiliate teaduslik nimetus tuleb kreeka keelest ja tähendab "liiliataoline". Selle klassi loomadel on tõesti lilleõit meenutav kehakuju. Nad on kaunis eredad või koguni kirjud ja see suurendab sarnasust veelgi. Ilu pärast kasvatatakse neid sageli allveeaedades.

Meriliiliad elutsevad nii madalas vees kui ka sügaval, kuni 6000 m sügavusel merepõhjas.

Meriliiliate iseloomulik tunnus on suumise ehk oraalse külje asumine ülal ja suuvastase, aboraalse külje asumine all. Suud ümbritsevad kiired, millel asuvad hiljuse- ehk ambulakraaljalakesed ja suguudemed ehk pinnulad. Selle poolest erinevad nad ülejäänud okasnahksetest.

Kõigil meriliiliail on suurepäraselt arenenud toes. See koosneb suurtest lubiplaatidest, mille mõõtmed ja kuju võivad olla väga mitmekesised. Toes säilib kivististes väga hästi ja sellepärast on meriliiliate evolutsioon palju paremini kindlaks tehtud kui teistel selgrootutel.

Ürgsed meriliiliad olid 10 kiirega. Tänapäevalgi on enamik meriliiliaid 10 kiirega, kuid osal liikidel jagunevad kiired juba väga noorena, nii et täiskasvanud isendil on kuni 200 kiirt.

Fossiilsed meriliiliad olid siluris, devonis ja karbonis esindatud 5 seltsi ja 5000 liigiga, kuid vanaaegkonna lõpus surid nad peaaegu täiesti välja. Säilis vaid üks selts, mis ei ole sellest ajast saadik oluliselt muutunud.

Neil on U-kujuline soolestik ja nende pärak asub suu kõrval. Neil on suuvastane ehk aboraalne vars, millega nad kinnituvad substraadile. Leidub ka varreta meriliiliaid. Paljud meriliiliad on juveniilselt sessiilsed, adultselt aga vabaltelavad ehk vagiilsed. Varrega meriliiliad on ürgsemad, varreta meriliiliad on neist arenenud.

Tänapäeval on meriliiliate vars maksimaalselt 75–90 cm pikk, kuid väljasurnud vormide hulgas on olnud ka hiiglasi pikkusega kuni 21 meetrit.

Meriliiliad on planktontoidulised. Mõned söövad ka pinnaseosakesi ehk detriiti. Toitumisviis on primitiivne: toit toimetatakse suhu hiljusejalakeste ja hiljusevagude katteepiteeli arvukate ripsmete liigutamise abil. Hiljusevagude näärmerakud eritavad lima, mis toiduosakesi katavad ja need raskemaks teevad, et neid oleks lihtsam koos veevooluga suhu suunata.

Suure pindala tõttu puudub meriliiliatel hingamiselundkond. Arvatavasti toimub hingamine läbi naha, hiljusejalakeste ja päraku.

Nad on lahksoolised, sageli esineb tünnikvastne.

## Süstemaatika
### Alamklassid
**[[Articulata]]* (540 liiki)
**[[Camerata]]* (väljasurnud)
**[[Flexibilia]]* (väljasurnud)
**[[Cladida]]* (väljasurnud)
**[[Disparida]]* (väljasurnud)

Crinoid_anatomy.png
Jimbacrinus bostocki MHNT Gascoyne Junction, Western Australia.jpg|*Jimbacrinus bostocki*
CrinoidHoldfastRoots.JPG
JurassicCrinoidsIsrael.JPG
OrdCrinoidHoldfasts.jpg
Isocrinus nicoleti Encrinite Mt Carmel.jpg
Friedrich Bienemann (1838–1903)

**Friedrich Gustav Bienemann vanem** (7. veebruar 1838 Riia – 20. september 1903 Strasbourg) oli baltisaksa ajaloolane.

Bienemann uuris peamiselt Liivimaa keskaega. Ta tegutses ka ajakirja Baltische Monatsschrift ja ajalehe Revalsche Zeitung toimetajana.
## Teoseid
*Briefe und Urkunden zur Geschichte Livlands in den Jahren 1558 - 1562. Band I. Riga: N. Kymmel, 1865. Digitaliseeritud BSB: 
*Briefe und Urkunden zur Geschichte Livlands in den Jahren 1558 - 1562. Band II. Riga: N. Kymmel, 1867. Digitaliseeritud BSB: 
*Briefe und Urkunden zur Geschichte Livlands in den Jahren 1558 - 1562. Band III. Riga: N. Kymmel, 1868. Digitaliseeritud BSB: 
*Briefe und Urkunden zur Geschichte Livlands in den Jahren 1558 - 1562. Band IV. Riga: N. Kymmel, 1873. 
*Briefe und Urkunden zur Geschichte Livlands in den Jahren 1558 - 1562. Band V. Riga: N. Kymmel, 1876. Digitaliseeritud BSB: 
*Aus baltischer Vorzeit : sechs Vorträge über die Geschichte der Ostseeprovinzen. Leipzig: Duncker & Humblot, 1870
*Aus Livlands Luthertagen : ein Scherflein zur 400-jährigen Gedenkfeier der Geburt des Reformators. Reval: Kluge, 1883
*Die Statthalterschaftszeit in Liv- und Estland, 1783-1796 : Ein Capitel aus der Regentenpraxis Katharinas II. Leipzig: Duncker & Humblot, 1886. Digitaliseeritud BSB: 
*Geschichte der evangelisch-lutherischen Gemeinde zu Odessa. Odessa : Druck von A. Schultze, 1890. Digitaliseeritud BSB: 

## Vaata ka
*Bienemann von Bienenstamm
## Välislingid
*
Leonid Arbusow

**Leonid Arbusow**i nime all on tuntud kaks baltisaksa ajaloolast:
*Leonid Arbusow vanem
*Leonid Arbusow noorem, eelmise poeg
Merisiilikud

**Merisiilikud** (*Echinoidea*) on väikesed okkalised mere-elulised loomad, kes moodustavad klassi okasnahksete hõimkonna vallasokasnahksete alamhõimkonnas.

Nüüdisaegseid merisiilikuid tuntakse üle kaheksasaja liigi, mis jaotuvad 9 seltsi. Nad ühendatakse kahte alamklassi: korrassiilikud (*Regularia*) ja ebakorrassiilikud (*Irregularia*). 

Merisiilikute ümmargune keha on kaetud arvukate okastega, mis mõnikord on mürgised. Nende keha pikkus on 3–10 cm. Neil on kadunud mitmele okasnahksete rühmale iseloomulikud kiired. Enamiku merisiilikute okaste pikkus on 1–3 cm, läbimõõt 1–2 mm. Mõne liigi, näiteks *[[Diadema antillarum]]i* okkad on kuni 20 cm pikad. Nad liiguvad hiljuse- ehk ambulakraaljalakeste abil.

Merisiilikud elavad merepõhjas. Korrassiilikud elutsevad sagedamini kaljudel, kividel, korallrahudel ja üldse kõval pinnal, aga ebakorrassiilikud eelistavad pehmet põhja, millesse saab kaevuda. 

Merisiilikud kulgevad hiljusejalakeste ja okaste abil. Püstseinu mööda ronivad nad üksnes hiljusejalakeste abil, aga rõhtpindu mööda suudavad liikuda oma okastel nagu kõmpidel. Okaste abil liiguvad nad märksa kiiremini: *[[Ventrostephanus longispintus]]* liigub oma pikkadel okastel astudes 150–200 cm minutis, aga täpiline kuhiksiilik *Arbacia punctulata* hiljusejalakeste abil kõigest 2 cm minutis ja kui ta väga ruttab, siis mitte rohkem kui 4 cm minutis. Perekonna merisiilik liigid roomavad hiljusejalakestel pisut kiiremini, isegi 15 cm minutis. 

Aeglase liikumise tõttu on merisiilikutel raske saaki püüda. Isegi teod, kui nad on merisiiliku avastanud, suudavad end põgenedes päästa .

## Sigimine ja areng
Merisiilikud on lahksoolised. Nende vastset nimetatakse ehhinopluuteuseks. Emasloomad on väga viljakad, tootes sigimisperioodi jooksul ligi 20 miljonit munarakku. Merisiiliku kasv on väga aeglane, kuid suguküpseks võivad nad saada juba 1-aastaselt.

## Tööndus
Mitmeid merisiilikute liike (nt söödav merisiilik (*Echinus esculentus*)) kasutavad inimesed toiduks. Nende tööndus on levinud eriti Uus-Meremaa, Vahemere ja Ameerika rannikul. 

## Merisiilik Läänemeres
Alates 2018. aastast on merisiilikuid leitud Taani randadest. 2022. aastal avastati merisiilik ka Eestis Pirita rannas. Kuid teadlased ei pea tõenäoliseks, et see oli elus isend, kuna loom vajab suurema soolsusega vett. Seepärast peetakse võimalikuks, et loom sattus randa mõnelt laevalt.

## Süstemaatika
* alamklass *[[Perischoechinoidea]]*
** selts *[[Cidaroida]]*
* alamklass *[[Euechinoidea]]*
** ülemselts *[[Atelostomata]]*
*** selts *[[Cassiduloida]]*
*** selts *[[Spatangoida]]*
** ülemselts *[[Diadematacea]]*
*** selts *[[Diadematoida]]*
*** selts *[[Echinothurioida]]*
*** selts *[[Pedinoida]]*
** ülemselts *Echinacea*
*** selts *[[Arbacioida]]*
*** selts *[[Echinoida]]*
*** selts *[[Phymosomatoida]]*
*** selts *[[Salenioida]]*
*** selts *[[Temnopleuroida]]*
** ülemselts *[[Gnathostomata]]*
*** selts *[[Clypeasteroida]]*
*** selts *[[Holectypoida]]*

## Viited


## Välislingid
* Piret Pappel: "Merisiiliku keha töötab suure silmana" Novaator, 1. juuli 2011
Leonid Arbusow vanem

**Leonid Arbusow vanem** (19. jaanuar (7. jaanuar vkj) 1848 Jelgava – 14. jaanuar (1. jaanuar vkj) 1912 Zasulauks) oli baltisaksa ajaloolane, Leonid Arbusow noorema isa.

Leonid Arbusow pärines vene perekonnast, kuid kasvas üles baltisaksa keskkonnas, mistõttu teda on loetud baltisakslaseks.

Arbusow õppis Göttingenis Georg Waitzi juures ning uuris peamiselt Liivimaa keskaega. Tema suurimaks panuseks ajalooteadusesse oli allikapublikatsiooni Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch toimetamise ja väljaandmise jätkamine. Samuti andis ta välja publikatsiooni Akten und Rezesse der livländischen Ständetage kolmanda köite (1910). 

Arbusow on peamiselt tuntud oma Liivimaa ajaloo üldkäsitlusega "Grundriss der Geschichte Liv, Est- und Kurlands" (1. trükk aastast 1889), mis saavutas suure populaarsuse ja anti viimati välja veel 1967. aastal (vene keelde tõlgituna 2009). Lisaks uuris Arbusow keskaegse Liivimaa vaimulikkonda ja hariduslugu, selle töö võttis ta kokku 4-osalises uurimuses "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert" (ilmus aastaraamatus *[[Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik]]*, aastakäigud 1900 (ilmus 1902), 1901 (1902), 1902 (1904) ja 1911–1913 (1914)). Peale selle alustas Arbusow ka Liivi ordu rüütelvendade isikuloolist uurimist, mis ilmus kahes osas pealkirja all: "Die im Deutschen Orden in Livland vertretenen Geschlechter" (samuti aastaraamatus *Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik*, aastakäigud 1899 (1901) ja 1907–1908 (1910)).

Arbusow suri Zasulauksis (praegu Riia linnaosa).

## Teosed
*"Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch", II sari (II Abteilung), köited 1–3.
*"Akten und Rezesse der livländischen Ständetage", 3. köide.
*"Grundriss der Geschichte Liv, Est- und Kurlands"
*"Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert"
*"Die im Deutschen Orden in Livland vertretenen Geschlechter"

## Viited
Kohila Gümnaasium

**Kohila Gümnaasium** on gümnaasium Raplamaal Kohila alevis.

## Ajalugu
Eesti rahvakool jõudis uuele arengutasemele 18. sajandi viimasel kolmandikul. Rahvaõpetus korraldati ümber. Koolid rajati paljudes mõisakogukondades, nii ka Kohila mõisas avati kool 1786. aasta sügisel.

Taolised koolid tegutsesid enamasti kümme-kakskümmend aastat. 1870. aastal loodi kohaliku vallavalitsuse algatusel Kohila vallakool. Koolitööd alustati Urge mäel talumajas. Järgmisel aastal valmis koolimaja. Koolis käis 15–30 õpilast vanuses 8–18 aastat.

19. sajandi teisel poolel oli Hageri kihelkonnas väikesed koolid Adilas, Rabiveres, Tohisool, Salutagusel, Pahklas, Mäekülas ja Sutlemas. Aastatel 1910–1918 tegutses Kohila kool ministeeriumikoolina. Urgemäe koolimajas oli kolm klassi 30–40 õpilasega. Neljas ja viies klass õppis vallamajas. 1918–1923 kandis kool Kõrgema Rahvakooli nime ja tegutses viieklassilisena. 1923. aastal alustati õppetööd Tohisoo mõisa härrastemajas. Kool reorganiseeriti 6-klassiliseks algkooliks.

Sõjajärgseil aastail töötas kool mõnda aega Kohila Mittetäieliku Keskkoolina ja Kohila 7-klassilise koolina. 1956. aastal reorganiseeriti kool keskkooliks. Kooli I lend lõpetas 1960. aastal. Septembris 1961 avati uus koolimaja. Peagi kitsaks jäänud koolimajale rajati aastatel 1974–1977 juurdeehitis.

Kui 1940/41. õppeaastal õppis koolis 196 õpilast, siis 1955/56 juba 410 õpilast ning 1961/62 633 õpilast ja töötas 40 õpetajat. 1980. aastal oli kool maakonna suurim – rohkem kui 1000 õpilase ja üle 80 õpetajaga.
Aastatel 1960–2002 on kooli eestikeelse osa lõpetanud 1470 vilistlast.

Sõjajärgseil aastail (1947) hakati direktor Valter Hormi algatusel haridust andma ka vene keeles. 1952. aastal avati Raplas 7-klassiline vene kool ning V ja VI klass viidi sinna üle. Kohilasse jäid ainult algklassid. 1961. aastal, pärast uue koolihoone valmimist, hakkas tööle 8-klassiline kool. 1977. aastast sai vene põhikoolist juba keskkool. Kõige suurem oli vene kooli õpilaste arv 1985. aastal, 413. Aastatel 1977–1993 lõpetas vene keskkooli 15 lendu 166 õpilasega. 2001. aastal otsustati Kohila Gümnaasiumi vene kool sulgeda õpilaste vähesuse tõttu.

1995. aasta sügisest nimetati kool ümber Kohila Gümnaasiumiks.

2002/2003. õppeaastast kuuluvad kooli juurde ka Kohila kooli Hageri klassid.

Üks Kohila Gümnaasiumi tuntumaid vilistlasi on ettevõtja ja Eesti Olümpiakomitee president Urmas Sõõrumaa.

## Töötajad

Kohila Gümnaasiumis töötab 90 õpetajat ning tööle on võetud psühholoog ja kaks sotsiaalpedagoogi.

Kohila Gümnaasiumi direktor on Marko Kaljuveer.

## Vaata ka
* Kohila
* Tohisoo mõis

## Viited

## Välislingid
* Kohila Gümnaasiumi koduleht
Paide kihelkond

**Paide kihelkond** (lühend **Pai**; saksa keeles *Kirchspiel Weißenstein in Jerwen*) oli kihelkond Järvamaal ja Eestimaa kubermangu Järva kreisis. 

## Piirkonna ajalugu
Paide kihelkond rajati 1636. aastal mõnedest Peetri ja Türi kihelkonna aladest.

Alates 1738. aastast oli Paide ja Anna kirikus ühine pastor ning Paide ja Anna kihelkondade piirkonda nimetati Paide ja Anna kihelkonnaks, Paide-Anna kihelkonnaks.

Kihelkonnas paiknes ka maakonnakeskus Paide.

## Paide kihelkonna mõisad
*Lasputre mõis (*Flaschenfutter*) – Mäo mõisa karjamõis
*Luua mõis (*Bärenshof*) – Mäo mõisa karjamõis
*Mäo mõis (*Mexhof*) – rüütlimõis ja Luua karjamõis, Lasputre karjamõis
*Mündi mõis (*Müntenhof*) – rüütlimõis – kuulus hiljem Türi kihelkonda, Tülba eramõisaga
*Paide kirikumõis (*Weissenstein*) – kirikumõis
*Prääma mõis (*Bremerfeld*) – rüütlimõis ja Reopalu kõrvalmõis (mis kuulus hiljem Türi kihelkonda), Viraksaare karjamõis
*Tülba mõis (*Tülp*) – rüütlimõis – Mündi mõisa kõrvalmõis  
*Viraksaare mõis (*Wiraksare*) – Prääma mõisa karjamõis

## Paide kihelkonna mõisavallad
Paide kihelkonnas 19. sajandi algul moodustatud mõisavallad:
* Mäo mõisavald (*Gemeinde Mexhof*) – vallas said 125 peret perenime
* Mündi mõisavald (*Gemeinde Müntenhof*) – vallas said 41 peret perenime
* Paide kirikuvald (*Gemeinde Weissenstein*) – vallas said 11 peret perenime

## Paide kihelkonna vallad
Paide kihelkonna vallad alates 1866. aastast:
*Mäo, Prääma ja Paide vald, Paide kirikuvald (*Mexhof mit Bremerfeldt und Pastorat Weissenstein*) – muudeti 1892: eraldati Prääma mõis ja liideti Türi kihelkonna Väätsa vallaga, samal ajal eraldati Paide kirikumõis ja liideti Türi kihelkonna Kirna vallaga

;1892 moodustatud
*Mäo vald – 1892 liideti Türi kihelkonna Mündi vald, 1906 liideti vallaga Peetri kihelkonna Sargvere vald

## Kihelkonna alad tänapäeval
Tänapäevase haldusjaotuse järgi asusid kihelkonna maad Paide linna territooriumil.

## Viited

## Kirjandus
*
*
*Hilda Kõrge. *[http://folklore.ee/radar/digi_pre.php?area=Paide%20ja%20Anna Ajalooline traditsioon Paide ja Anna kihelkondadest 1930. a.]* Eesti Kirjandusmuuseum. 2008.

## Välislingid
*Paide kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
Marty McFly

**Martin Seamus "Marty" McFly** on filmisarja "Tagasi tulevikku" ("Back To The Future") peategelane, keda kehastas Michael J. Fox.

Marty sündis 1968. aastal USA California osariigis Hill Valleys. Ta on George ja Lorraine McFly kolmest lapsest noorim. Tal on vend Dave, õde Linda ja tüdruksõber Jennifer Parker. Ta parim sõber on teadlane Emmett Brown, keda Marty (ja Jennifer) kutsuvad "Doc". Marty veedab suurema osa ajast väljas Doci, Jenniferi või oma bändi The Pinheads poistega. 

Marty on enamiku ajast muretu alaealine. Ta ei ole just kõige parem õpilane, aga ta hinded on head, kuigi tal on kalduvus kooli hilineda. Ta mängib kitarri oma bändis The Pinheads, kuulab Huey Lewis and the Newsi, ZZ Topi ja Eddie Van Haleni muusikat. Samuti on ta andekas rulataja. 
 
Ohtlikus olukorras on Marty alati vapper, väga leidik ja kaval. Tema ainuke puudus on kangekaelsus, soov näidata teistele, et ta pole argpüks. Filmi "Back To The Future III" lõpus saab Marty aru, et ta ei pea oma vaprust tõestama.
Ussid

**Ussid** on selgrootute koondrühm, keda iseloomustab piklik (usjas) kehakuju, nahklihasmõigu olemasolu ja (päris)jäsemete puudumine. Kõik ussid on ehitustüübilt bilateraalsümmeetrilised. 

Usse saab jaotada alamateks (kasutatakse ka nimetust skoletsiidid) ja kõrgemateks. Alamate usside hulka kuuluvad teiste seas mitmed loomade hõimkonnad: lameussid (*Platyhelminthes*), kärssussid (*Nemertea*), ümarussid (*Nematoda*) jt. Kõrgemate usside alla arvatakse aga rõngussid (*Annelida*), kelle hulka kuulub näiteks harilik vihmauss. Alamatel ja kõrgematel ussidel on mitmeid ehituslikke erinevusi: kõrgematel ussidel esineb metameeria, vereringe ja teisene kehaõõs ehk tsöloom; alamatel ussidel need puuduvad. 

## Levik
Maailmas on vähemalt 1 000 000 liiki usse. Neid leidub peaaegu kõikjal maailmas, nii mere-, magevees kui ka maismaal. Mitmed ussid aitavad kobestada maapinda, näiteks vihmaussid, mõned jälle parasiteerivad teistes organismides, kaasa arvatud inimeses. Ökoloogiliselt on ussid tähtis toiduvõrgustikulüli enamikus ökosüsteemides.

Kõige levinumaks ussiks peetakse harilikku vihmaussi, kes eksisteeris Maal juba 120 miljonit aastat tagasi.

## Peamised usside rühmad
Enamik neist on hõimkonnad:
*Kidakärssussid (*Acanthocephala*) 
*Rõngussid (*Annelida*)
*Paelussid (*Cestoda*)
*Harjaslõugsed *(Chaetognatha*)
*Sammalloomad *(Ectoprocta*)
*Lõugsuud *(Gnathostomulid*)
*Poolkeelikloomad *(Hemichordata*)
*Siilussid *(Kinorhyncha*) 
*Ümarussid *(Nematoda*)
*Jõhvussid *(Nematomorpha*)
*Kärssussid *(Nemertea*) 
*Küüsikloomad *(Onychophora*)
*Pärgussid *(Phoronida*) 
*Lameussid *(Platyhelminthes*)
*Keraskärssussid (*Priapulida*)
*Konuvaglad (*Sipuncula*)

## Usside ajalooline käsitlus
Aastal 1735 ilmunud teoses "Systema Naturae" jaotas Linné selgrootud kahte rühma (hõimkonda): putukad ja kõik teised ülejäänud selgrootud. Hiljem nimetas ta seda "kõik ülejäänud" gruppi nimetusega *Vermes* (kreeka keeles 'ussid').

19. sajandi alguspoolel tõstatasid mitmed bioloogid, sealhulgas Lamarck ja Cuvier, üles *Vermes*'i hõimkonna õigsuse ning hiljem loobusid selle kasutamisest. Sõna ise jäi aga kasutusse, tähistamaks kõiki ussitaolisi ja vähem ussitaolisi organisme.

Esimesed usside (*Vermes*) rühma lahkulöömised leidsid aset 19. sajandil, näiteks 1851. aastal eraldas Vogt lameussid ja kärssussid ning ühendas need ühtse taksoni alla.
Mastaba

**Mastaba** on Vana-Egiptuse aegne tähtsate egiptlaste lubjakivist laotud längseinte ja lameda katusega hauaehitis, mille maapealne osa on piklik kamber. Maapealse kambri all asub hauakamber  sarkofaagiga.
Kidakärssussid

**Kidakärssussid** ehk **kidakärssed** ehk **akantotsefaalid** (*Acanthocephala*; kreeka *acanthus* 'okas', 'oga' + *kephale* 'pea') on parasiitsete loomade hõimkond. Kidakärssussidele, nagu nimigi ütleb, on iseloomulik kärsa olemasolu.  Kärss aitab neil siseneda peremeesorganismi ja seal kinnituda. Kidakärssusse on kirjeldatud umbes 1150 liiki.

Paljudel kidakärssussidel on keeruline elutsükkel, mille vältel elatakse erinevates peremeesorganismides.
Prääma mõis

**Prääma mõis** (saksa keeles *Bremerfeld*) oli rüütlimõis Paide kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.

Mõisa keskus asus Paides.

## Ajalugu

Prääma mõis eraldati 17. sajandi lõpul Eivere mõisast.

Esimesed omanikud olid Bremenid, kelle järgi on mõis ka nime saanud.

Enne 1919. aastal mõisa võõrandamist kuulus mõis Rentelnite suguvõsale., viimana omanik 1916. aastal mõisa ostnud Georg Woldemar Ewert von Renteln.

## Mõisakompleks

Mõisa ühekorruseline historitsistlik härrastemaja ehitati 1866. aastal.

Pärast võõrandamist asus hoones lastekodu.

1982. aastal hoone põles, pärast seda taastati vaid väliskuju.

1990. aastatel läks mõisahoone eravaldusse, kuid seisab siiani tühjana.

Säilinud on ka mõned kõrvalhooned, mis on samuti eravalduses.

## Viited

## Välislingid
* Prääma mõisa inventariseerimine 1976 (pdf)
* Prääma lastekodu lood Järva Teataja, 2012
Sõir

**Sõir** on Eestis, peamiselt Võrumaal, Setomaal ja Lõuna-Tartumaal ning ka Lätis valmistatav traditsiooniline laagerdamata kohupiimajuust. Lisaks on sõir tuntud laial alal mujal Ida-Euroopas.

Taludes oli sõir peamiselt kevad-suvine söök. Sõira ehakse suurte pühade või pidude puhul ning jaanipäeval. Lätis on sõira vasteks jaanijuust (*jāņusiers*), mis on traditsiooniline jaanipäeva söök.

Selle sarnane on Ameerika farmerijuust, mida tehakse samuti kohupiimast kuumutamisega, kuid see ei sisalda muna.

See on pehme laagerdamata juust, sarnaselt tehtud on ka *[[mozzarella]]*, kuna osa protsessist on samuti kohupiima kuumutamine.

## Valmistamine
Ehtsat juustu tehti varasemal ajal ainult mõisates ja ka rannarootslaste aladel, sõira valmistati taludes. 

Rõõsas piimas või lõssis kohupiim kuumutatakse segades, segu maitsestatakse munade, koore, söögisoola ja köömnetega. Saadud mass kurnatakse vedelikust kuivaks ja pannakse riide sees vajutuse alla ööpäevaks tihenema. Pikemaks säilitamiseks kuivatatakse sõira ahjus või päikesepaistel.

Sõira süüakse kas kuumalt, kui ta on veel vedel, või külmalt. Sõiraviilule võidaks lisandina peale määrida kas mett või võid, see sobib ka võileiva katteks. Läbikuivatatud sõir võib püsida ka jõuludeni. Varemal ajal oli kuivanud sõir hea kaasa võtta voorides käijatel teemoonaks.

## Vaata ka
*Mozzarella
*Brõnsa
*Feta
*Juustunuga
*Sulatatud juust
*Eesti köök

## Viited

## Kirjandus
* Gustav Ränk, Müüt ja ajalugu. Tartu, Ilmamaa, 2000, 294–298.

## Välislingid
*"Setu sõir taas ausse. Proovi ka teha" Õhtuleht,  7. november 2002.
*Liivimaa maitsed. Liivimaa toidupärand.
*Sõira valmistamine. Juhend.
EEVA

**Eesti vanema kirjanduse digitaalne tekstikogu** ehk **EEVA** on 2002. aastal alustatud projekt, mille tulemusena on valminud (ning täieneb veelgi) digitaalne tekstikogu vanemast Eesti kirjandusest. Vana all mõistetakse kirjandust kuni 19. sajandini.

Tekstid on esitatud skaneeritud piltidena, ning arvestades Eesti ala varasemat (poliitilist) ajalugu on tekstid lisaks eesti keelele ka saksa-, ladina-, vene-, aga ka prantsus-, kreeka- ja lätikeelsed.

EEVA on Tartu Ülikooli Raamatukogu ning Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule osakonna ühisprojekt.

## Välislingid
* EEVA
Jean-Baptiste de Lamarck

**Jean-Baptiste de Lamarck** (1. august 1744 – 18. detsember 1829 Pariis) oli prantsuse loodusteadlane, akadeemik ja sõjamees. 

Lamarcki peateos oli "Philosophie Zoologique" (1809), kus ta avaldas oma teooria liikide muutumisest ja selle põhjustest. See oli esimene terviklik evolutsiooniteooria, mida hakati nimetama lamarkismiks. Tema nimelühend on **Lam.**

## Elukäik
Lamarck sündis vaesunud aadlikepere 11. lapsena. Teda sunniti õppima Amiensi jesuiitide koolis, kuid pärast isa surma 1760. aastal astus ta sõjaväkke. Preisi armees sõdides võttis ta osa Seitsmeaastasest sõjast (1756–1763), kus pälvis sõjalise autasu. 
Monaco tööpostil olles hakkas ta huvituma loodusteadustest ning otsustas õppida arstiteadust. Kui ta 1766. aastal sai õppustel haavata, lahkus ta sõjaväest ja jätkas meditsiiniõpinguid.

Lamarck oli eriti huvitatud botaanikast, mida ta õppis peaaegu kümme aastat Bernard de Jussieu juhendusel.

Peale botaanika ja meditsiini tegeles ta ka keemia, füüsika, geoloogia, paleontoloogia ja muude valdkondadega.

Oma teoses "Flore Française" tutvustas ta esimesena taimede dihhotoomilist määramisviisi.

Lamarck võttis esimeste seas kasutusele ka termini "bioloogia".

1818. aastal jäi ta pimedaks, elu lõpu elas viletsuses.

## Tunnustus
*1799 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks 
*1808 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks

## Looming
Lamarcki seisukohad evolutsiooni mehhanismide kohta on kontsentreeritult sõnastatud Lamarcki seadustes.

## Vaata ka
*lamarkism
*neolamarkism
Öine vahtkond

**Öine vahtkond** või **Öövahtkond** võib viidata mitmele asjale:
*"Öine vahtkond", Rembrandti tuntuim maal.
*Öine Vahtkond (rühmitus), pronkssõduri kaitseks moodustatud rühmitus.
*"Öine vahtkond", Sergei Lukjanenko ulmeromaan
*"Öine vahtkond", Sergei Lukjanenko romaani järgi tehtud film.
*Öine vahtkond", David Jacksoni 1995. aasta põnevusfilm.
*Öine Vahtkond on vandeselts George R. R. Martini romaanis "Jää ja tule laul".
*Öövahtkond on Terry Pratchetti raamat.
Kohupiim

**Kohupiim** (Lõuna-Eesti murretes *vaarapiim*) on piimatoode, mida valmistatakse hapendatud piimast madalal temperatuuril (50–60 °C) kuumutamise teel, nii et piimavalk (kaseiin) kalgendub terakesteks ja eraldub peaaegu värvitu vadak. 

Kohupiimaga sarnane piimatoode on kodujuust (vananenud nimetus "teraline kohupiim"), mida valmistatakse lõssist, lisades sellele hapendavat piimhappebakterite kogumit ehk juuretist ja kalgendavat laapi ning lastes vadakul kalgendunud juustuterast välja nõrguda. 

Kohupiim on suure kaltsiumi- ja fosforisisalduse ning suhteliselt väikese energeetilise väärtuse tõttu hinnatud dieettoiduaine. 

Kohupiima süüakse nii soola kui ka suhkruga maitsestatult ja kasutatakse mitmesuguste roogade valmistamisel. Kohupiim on tuntud ja levinud peamiselt Kesk- ja Ida-Euroopas, mõnel pool valmistatakse seda kuumutamise asemel nõrutamise teel ning mõnel pool lisatakse kalgendamiseks laapi.

## Vaata ka
*pasha
Kutse tantsule nr 1

**"Kutse tantsule nr 1"** on CD ja helikassett sarjast "Kutse tantsule". 

Muusikat esitavad Raivo Tafenau ja Tiit Kalluste.

## Lood

#  Intro - Kuku
#  Le Petit Valse
#  Amorada
#  Tea for Two
#  Aqua De Beber
#  Fashignation
#  Polka
#  Till There Was You
#  Stompin`at the Savoy
#  Love Smiles
#  I Do I Do I Do
#  Jazz`n Samba
#  True Love
#  For Ever and Ever
#  Recado
#  In a Little Spanish Town
Jaanus Rahumägi

**Jaanus Rahumägi** (sündinud 5. septembril 1963 Arukülas) on Eesti ettevõtja ja Reformierakonda kuuluv poliitik. 

Jaanus Rahumägi oli X ja XI Riigikogu koosseisu liige. Ta on Küprose Vabariigi aukonsul Eestis. Alates oktoobrist 2024 on Jaanus Rahumägi Eestis resideerivate välisriikide aukonsulite korpuse juhatuse esimees. 

Rahumägi juhib rahvusvahelist turvafirmat ESC Global Security, mis tegeleb rasketööstusettevõtete ja eriti tähtsate isikute turvalisuse tagamisega eri paigus maailmas. Jaanus Rahumägi on kirjutanud nii Eesti kui ka välismeediale kümneid artikleid ning avaldanud arvamust julgeoleku, ühiskondlikel ja äriteemadel. On kirjutanud enesekaitse õpiku (1990).

## Haridus
Jaanus Rahumägi on õppinud Tallinna 22. Keskkoolis ja Harju Kaugõppekeskkoolis 1983, Tallinna Pedagoogilises Instituudis kehakultuuri erialal 1988–1990, Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis rahvusvahelise õiguse erialal 1996–1999 ning Akadeemias Nord õigusteaduse erialal 2001–2002.

## Töökäik
Rahumägi on töötanud enesekaitse instruktorina aastatel 1985–1990, Eesti Vabariigi Eriteenistuses koolitusjuhina ja kaitseteenistuses 1990–1991, Välisministeeriumi konsultandina 1993–1994, Eesti Politsei peadirektori politseinõunikuna 1995–1997, Eesti Turvakeskuse AS-i (Estonian Security Center, ESC) juhina 1991–1995 ja 1997–1998 ning Siseministeeriumis sisejulgeoleku nõunikuna 2000–2002. 2003–2011 oli Rahumägi X ja XI Riigikogu koosseisu liige. Rahumägi kuulus Riigikogu õiguskomisjoni ja juhtis 2007–2011 Riigikogu Julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni. 2011. aastast on ta ESC Global Security juhatuse liige.

Ta on turvafirma ESC asutaja ja omanik.

Jaanus Rahumägi on pidanud loenguid ning avaldanud artikleid julgeoleku korralduse ja kontrolli teemadel.

## Poliitiline tegevus
Jaanus Rahumägi kuulus erakonda Res Publica ja oli selle aseesimees aastatel 2002–2005, alates 2005. aastast on ta Eesti Reformierakonna liige. 

Rahumägi oli Tallinna Linnavolikogu liige aastatel 2002–2003 ja 2010. 

Aastatel 2003–2011 kuulus ta Riigikokku, olles X ja XI Riigikogu liige. Ta oli Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve komisjonis ja õiguskomisjonis, samuti julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni esimees. 

## Ühiskondlik tegevus

2018. aastal valiti Jaanus Rahumägi aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel sajandi saja meeldejäävama arukülalase hulka.

2020. aastal jõudsid Jaanus Rahumäe vahendusel Eesti Foto- ja Filmiarhiivi üle 6000 Eesti NSV KGB töötajate tehtud fotonegatiivi laulvast revolutsioonist ja muudest sündmustest aastatel 1997–1990.

## Sport
Ta on olnud Eesti meister karates 1982. aastal ja Eesti Karate Föderatsiooni president aastatel 2016–2022. 

## Isiklikku
Jaanus Rahumägi on abielus Mari Rahumäega ning tal on tütred Katariina ja Maria Heleene.

## Tunnustus
* Eesti Politsei teenetemärk
* Eesti Politsei teeneterist
* Eesti Päästeteenistuse hõberist
* Kreeka Vabariigi Lasithi prefektuuri Agios Nikolaose linna aumedal

## Viited

## Välislingid

* Rahumägi: Simmi tabamine oli kui riigieksam eriteenistustele Postimees, 31. detsember 2008
Kutse tantsule

:*Üllar Jörbergi laulu kohta vaata artiklit [[Kutse tantsule (laul)]]*

**Kutse tantsule** on eesti tantsumuusika helisalvestiste sari,

mida andsid välja plaadifirmad Aidem Pot (1-15) ja TopTen (16-24).
Kutse tantsule nr 2

**[[Mati Nuude]] “Kutse tantsule nr 2”** on teine plaat Kutse tantsule sarjast. Ilmumisaasta 1996. Väljaandja Aidem Pot.

## Lugude nimekiri

# Kawe kelder
# Quando
# Unelmate maa California
# Jambalaya
# See väike neiu
# Mu kõige kallim
# Esperansa
# Peagi saabun tagasi su juurde
# Valge tuvi (Johannes Bouwens)
# Buenos dias Argentina
# Sisemine ilu
# Seitse inglit (Troy Seals/Eddie Setser/Jüri Kõrgemaa)
# Korraks vaid
# Adios amigo
# Karulaul
# Une-Mati
Kutse tantsule nr 4

**"Kutse tantsule nr 4"**, alapealkirjaga "Kolm kaunist sõna", oli Vello Orumetsa lugusid sisaldav plaat seerias "Kutse tantsule".

Plaadi andis 1997. aastal välja Aidem Pot.
## Lood
# Taka-taka
# Meri ja kitarr
# Okkaline lill
# Maria-Helena
# Kurzeme
# Miniseelik
# Hello Merylou
# On õnnest puudu veel üks samm
# Kui kõnnib mannekeen
# Ütle meri mu meri
# Hüvasti, Maria
# Rannapiiga
# Poing-poing
# Naera kõikjal
# Vihm
# Võta vastu see valss
Kutse tantsule nr 5

**"Kutse tantsule nr 5"** on viies plaat sarjast "Kutse tantsule" alapealkirjaga "Aeg kaob rõõmud jäävad". Laule esitab Tarmo Pihlap. 

Ilmumisaasta 1997. Väljaandja Aidem Pot.

1 helikassett (50:33)

Kujundaja: Mart Anderson

Salvestatud 1997. aasta märtsis Tallinna Linnahalli stuudios.

Saateansambel: Jaak Jürisson (klahvpillid), Raivo Tafenau (saksofon), Raul Vaigla (basskitarr), Ivo Varts (trummid), Ain Varts (kitarr).

Taustavokaal: Tarmo Pihlap, Priit Pihlap, Kadi-Signe Selde.

## Laulud
# "Valged roosid" (originaalpealkiri "Paper Roses") / Fred Spielman, Janice Torre, sõnad Valli Ojavere
# "Koju läen" (originaalpealkiri "Blue Bayou") / Roy Orbison, Will Jennings, J. D. Souther, sõnad Kustas Kikerpuu
# "Amarillo" (originaalpealkiri "Is This the Way to Amarillo") / Neil Sedaka, sõnad Kustas Kikerpuu
# "Ütle mul" (originaalpealkiri "Quien Será) / Pablo Beltrán Ruíz, sõnad Heldur Karmo
# "Alice" (originaalpealkiri "Living Next Door To Alice") / Nicky Chinn, Mike Chapman, sõnad Vello Salumets
# "Miks sa vaatad täis igatsust teele" / Vene rahvalik viis, sõnad Heldur Karmo
# "Alpi lauluke" / Tirooli lauluke, sõnad Otto Roots
# "That's Amore" / Harry Warren, sõnad Jack Brooks
# "Kalakii kalakoo" (originaalpealkiri "Kailakee Kailakoo") / Mario Capuano, Giosy Capuano, sõnad Tiiu Varik
# "Vanaisa kell" (originaalpealkiri "My Grandfather's Clock") / Henry Clay Work, sõnad Vello Salumets
# "Mustlane" / Jara Beneš, sõnad Heldur Jõgioja
# "Kallim" (originaalpealkiri "Darling") / Oscar Stewart Blandamer, sõnad Vello Salumets
# "Järve keskel" (originaalpealkiri "In The Middle Of An Island") / Ted Warnick, sõnad Heldur Karmo
# "Maagiline kuu" ("Te quiero dijiste") / María Grever, sõnad Heldur Karmo
# "Vana kuunar" / Uno Naissoo, sõnad Heldur Karmo
# "Aeg kaob, rõõmud jäävad" (originaalpealkiri "Love Me Like I Love You") / George Baker, sõnad Vello Salumets

## Välislingid
*http://erb.nlib.ee/?kid=22009498
Kutse tantsule nr 8

**Tulipunased roosid / Kutse tantsule nr 8** on Mati Nuude album sarjast "Kutse tantsule", mis ilmus Aidem Poti väljaandel 1997. aastal.

## Lood

#Lola
#Mamie blue
#Tulipunased roosid
#Vaya con dios
#California blue
#Kas ütlen ma sulle
#Oi aegu ammuseid
#Tango Naturno
#Taas üksi jään
#Aastad
#Tahan olla sulle hell
#Sinine ja valge
#El Bajon
#Rohelised niidud
#Jälle leitud jõulud
Meripurad

**Meripurad** (*Holothuroidea*) on klass okasnahksete hõimkonnast. 

Meripuradel on piklik (usjas) või kurki (näiteks inglise keeles nimetataksegi neid merekurkideks) meenutav keha. Neid leidub peaaegu kõikide merede põhjas. 

Meripuradel asub skelett nagu teistelgi okasnahksetel vahetult naha all.

Nende keha ühes otsas on suu ja teises kloaak, kuhu avanevad vesikopsud ja mõnedel rühmadel ka Cuvier' elundid. Viimaseid visatakse kas ärritamisel (ohuolukorras) või mehaanilisel stimuleerimisel minema või vastu röövlooma. Hiljem Cuvier' elundid taastuvad. Suu ümber asub neil 10–30 sissetõmmatavat kombitsat, mille abil nad toitu korjavad.

Meripurade toiduks on tavaliselt teiste organismide jäänused, mis on langenud merepõhja, ja plankton. 

Meripurad on lahksoolised. Esineb lõimetishooldust.

Mõnda liiki meripurasid kasutavad inimesed toiduks, näiteks jaapani trepange (*Stichopus japonicus*).

## Süstemaatika
### Alamklassid ja seltsid
**[[Apodacea]]*
***[[Apodida]]*
***[[Molpadiida]]*
**[[Aspidochirotacea]]*
***[[Aspidochirotida]]*
***[[Elasipodida]]*
**[[Dendrochirotacea]]*
***[[Dactylochirotida]]*
***[[Dendrochirotida]]*
Kutse tantsule nr 3

**"Kutse tantsule nr 3: Mis värvi on armastus"** on tantsumuusika kogumikalbum, mille andis välja plaadifirma Aidem Pot 1996. aastal.

## Lood
# Intro – Kuku
# Heidy Tamme – Pühapäev
# Kalmer Tennosaar – Jamaika hällilaul
# Vello Orumets – Hüvasti Maria
# Ivo Linna – Kikilips
# Els Himma – Millest sa elad ja hingad
# Mait Maltis – Must kohv
# Mati Nuude – Suveöö
# Anne Veski – Tähelend
# Tarmo Pihlap – Mustlase elu
# Uno Loop – Mis värvi on armastus
# Heli Lääts – Mööda teed
# Boris Lehtlaan – Maria
# Silvi Vrait – Vana pildiraam
# Voldemar Kuslap – Kui ootab sadam
# Andres Ots – Puuriida
# Artur Rinne – Valsside popurii

## Välislingid
*Discogs
*MusicBrainz
Tour de Ski

**Tour de Ski** on aastavahetuse paiku korraldatav murdmaasuusatamise rahvusvaheline võistlussari, mis kuulub maailma karikasarja arvestusse. Tuuril jagati auhinnaraha miljoni Šveitsi frangi ulatuses. Auhinnaraha saavad nii iga distantsi paremad kui ka tuuri üldarvestuse parimad. Kui varem oli auhinnafond 1 055 000 Šveitsi franki, kus üldvõitjad said 150 000 Šveitsi franki ja jagati 800 000 franki (400 000 soo kohta), millele lisati boonused eelõige etapivõitude eest. Hiljem on oluliselt vähendatud summasid. Allpool olevas tabelis on näha, kuidas auhinnaraha jagatakse.
 
Esimene Tour de Ski peeti 2006–2007 hooajal. Võistlus koosnes kuuest etapist, kuna Tšehhis Nové Město toimuma pidanud etapid jäid lumepuuduse tõttu ära. Muud etapid toimusid Saksamaal Münchenis ja Oberstdorfis ning Itaalias Asiagos ja Val di Fiemmes. Võistlussarja võitsid naistest Virpi Kuitunen ja meestest Tobias Angerer.

## Auhinnaraha

Auhindu ja boonuseid jagatakse igapäevaste kohtade ja võistluse lõpus saavutatud lõppkohtade eest. 2025. aastal said üldvõitjad 80 000 Šveitsi franki, samas kui iga etapi võitja võitis 3000 CHF. Punktide ja tõusude edetabeli võitjad võitsid 6000 CHF. Sprindivõistluste üldvõitja sai 6000 CHF. Tuuri parim mägironija (viimane päev) 10 000 CHF. Auhinnaraha kokku oli 385 000 CHF.

## Tour de Ski tulemused
### Naised

  

### Mehed

 

## Kõige rohkem etapivõite Tour de Skil
Seisuga 7. jaanuar 2025
{|

## Enim poodiumikohti
Seisuga 7. jaanuar 2025
{|

## Välislingid

* Tour de Ski koduleht
* Tour de Ski reeglid FIS-i kodulehel
Antropomorfism

**Antropomorfism** (kreeka sõnadest *anthrōpos* 'inimene' ja *morphē* 'kuju, välimus') tähendab inimese omaduste omistamist teistele olenditele. Näiteks on antropomorfistlik omistada loomadele või taimedele mõtteid, tundeid või tahet.

Antropomorfism usundilises vaates omistab jumalale inimese keha ja näo või inimlikud mõtted ja tunded (näiteks vanakreeka mütoloogias).

## Vaata ka
*antropotsentrism
*animalism
*personifikatsioon
Eesti Semiootika Selts

**Eesti Semiootika Selts** (inglise keeles *Estonian Semiotics Association*) on 27. novembril 1998 asutatud eeskätt Eesti semiootikuid ühendav organisatsioon.

Selts on korraldanud igal aastal Eesti semiootika sügiskooli, mitmesuguseid seminare ja arutelusid.

Selts annab välja jätkukogumikku Acta Semiotica Estica.

Selts annab välja ka aastaauhinda Semiootiline Jälg möödunud kalendriaastal ilmunud parima semiootikateemalise kirjatöö eest.

2016. aasta seisuga oli Eesti Semiootika Seltsil 70 liiget. Seltsi juhatuse esimees oli kuni 2012. aastani Peeter Torop. Aastatel 2012–2014 juhatas seltsi Katre Väli, alates 2012. aastast Eva Lepik ja aastast 2016 teeb seda Katre Pärn.

2014. aastal kuulusid seltsi juhatusse äriregistri andmeil Peeter Torop, Maarja Vaikmaa, Rauno Saidla, Daniele Monticelli ja Eva Lepik. Seltsi aadress oli Jakobi 2-318, Tartu.

## Viited

## Välislingid
*Eesti Semiootika Seltsi koduleht
Alexander Brückner

**Alexander Brückner** (5. august 1834 Peterburi – 16. november 1896 Jena) oli Venemaal elanud baltisaksa ajaloolane.

## Elulugu
Keskkoolis käis Peterburis, 23-aastaselt siirdus Saksamaale ülikooli ajalugu õppima Johann Gustav Droyseni juurde, samuti sai mõjutusi Leopold von Rankelt. 1860. aastatel naasis Venemaale, kus sai tõsiseltvõetava ajaloolase maine uurimustega Venemaa euroopastumisest. Saksamaal oli ta mõnevõrra uurinud ka Euroopa keskaega.

1869. aastal vallandati Carl Schirren Tartu Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna Venemaa ajaloo professori kohalt, vakantsele kohale kandideeris koos Kljutševskiga, valiti aga Brückner, kuna Kljutševskil polnud nõutavat kraadi. Selleks ajaks oli Brückner kahekordne doktor, kuna Saksamaal saavutatud kraadi Venemaal ei tunnustatud. Venemaal tehtud töö oli Katariina II ajast.

Töötas Tartu Ülikoolis aastatel 1872–1891, olles pikaajalisim Vene ajaloo professor selles asutuses. Ta õpetas Venemaa ajalugu, allikaõpetust ning keskaega.

Paistis silma huvitatusega Lääne-Euroopa ja Venemaa vahelistest seostest, uuris eriti romaani ja germaani rahvaste mõju Venemaale, sealhulgas ka baltisakslaste tegevust. Tema vaated ajaloole erinesid mõnevõrra Ranke omadest, sest ta pidas ajalooteooriat ehk kuidas ja millistelt positsioonidelt seda uuritakse sama oluliseks kui ajaloopraktikatki.

Ta suhtles tihedalt tollase Tartu Ülikooli üldajaloo professori Richard Hausmanniga, kes oli ta hea sõber. Koos Hausmanniga tegutses Brückner ka Õpetatud Eesti Seltsis ning uuris peamiselt teiste baltisaksa ajaloolaste tegevust.

1891. aastal suunati Brückner ootamatult ümber Kaasani Ülikooli, mis tema jaoks sisuliselt võrdus pagendamisega. Ilmselt oli see seotud venestuspoliitikaga. Seejärel siirdus Brückner elama Saksamaale, kus ta viis aastat hiljem ka suri.

## Isiklikku
Brückneril oli 3 poega ja 3 tütart, vanemast pojast Eduardist sai tuntud klimatoloog ning keskmisest, Arthurist, tunnustatud silmahaiguste arst.

## Kirjandus
*Tiit Rosenberg. "Tartu Ülikooli Vene ajaloo professor Alexander Brückner". Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2002. Tartu 2004. Lk 42–58
Omailm

**Omailm** on organismi omakeskne maailm, st maailm nii, nagu organism seda tajub, lähtudes eristustest, mida see organism teeb. Eri liiki organismidel on samas keskkonnas erinevad (liigiomased) omailmad. See tuleneb nii eri liiki organismide erinevast eristusvõimest kui ka erinevatest individuaalsetest kogemustest.

Omailma (saksa *Umwelt*) mõiste võttis kasutusele Jakob von Uexküll. Kuna saksakeelses kasutuses tähistab sama sõna praegusajal ka keskkonda, tehakse omailmast kõnelemise korral täpsustus (kas märkides, et tegu on subjektiivse keskkonnaga, või tehes viite Uexküllile). Inglise keeles kasutatakse selle tähistamiseks sõna *umwelt* (mitmuses *umwelten*).

Näiteks keskkonnas on valguskiirgus väga erinevate lainepikkustega, kusjuures lainepikkuste jaotus on üle valguskiirguse spektri võrdlemisi pidev. Organismid võivad oma tajuelundite (silmade) kaudu jaotada valgusspektri kvalitatiivselt erinevaiks värvusteks, kusjuures eri organismid, eriti eri liigid, jaotavad valgusspektri värvusteks erinevalt. Koerad jaotavad valgusspektri vähemateks värvusteks kui inimene, linnud aga rohkemaks; näiteks teod ei erista värvusi üldse. Seega visuaalsed omailmad võivad olla värvilised, keskkonnas aga värvusi ei ole. Ka võib nähtav valgus eri liikidel haarata veidi erineva osa elektromagnetilise kiirguse spektrist. 

## Vaata ka
* eluilm
* funktsioonitsükkel
* keskkond
* omailma üleminek

## Kirjandus
* Uexküll, Jakob von 1999. Rännud loomade ja inimeste omailmades. *[[Eesti Loodus]]* 1–12. [järjeloona läbi selle aastakäigu numbrite]
*Uexküll, Jakob von 2012. *Omailmad*. (Koostanud Kalevi Kull ja Riin Magnus.) (Eesti mõttelugu 105.) Tartu: Ilmamaa.

## Välislingid
* Omailm – John Deely
* Omailm ja semiosfäär – Kalevi Kull
* Pragmatism ja omailma-teooria – Aleksei Šarov
Heino Mandri

**Heino Mandri** (kuni 23.02.1937 **Heino Numman**; 11. september 1922 Kohtla-Järve – 3. detsember 1990 Tallinn) oli eesti näitleja. 

## Elulugu
1924. aastal kolis perekond Tallinna. Mandri õppis aastatel 1930–1940 Jakob Westholmi gümnaasiumis, 1941. aastal lõpetas sama kooli, mis oli ümber nimetatud Tallinna 7. Keskkooliks. 1946. aastal lõpetas Mandri Eesti Riikliku Draamateatri draamastuudio (Tallinna Teatrikooli). 

9. märtsil 1948 peeti ta kinni kui Relvastatud Võitluse Liidu liige. Mandrile pandi süüks Nõukogude-vastasest organisatsioonist NKVD-le mitteteatamist ning kuritegelikku sidepidamist RVL-i liikmetega. Organisatsioonist mitteteatamises tunnistas ta ennast täielikult süüdi. 4. septembril 1948 mõisteti ta **Vene NFSV kriminaalkoodeks**i paragrahvi 58 lõige 12 alusel seitsmeks aastaks vangi. 

Karistust saadeti ta kandma Kirovi oblastisse Vjatlagi laagrisse. Oma aja istus Mandri ära, vabanedes 27. juulil 1954. Ta tuli tagasi Eestisse ja hakkas tööle Viljandi teatris Ugala. Tööpakkumisi Tallinna Draamateatris ei saanud ta aga vastu võtta passirežiimi kitsenduse tõttu, mille järgi tal ei lubatud Tallinnas elada (vt artiklit "101. kilomeeter"). 

12. novembril 1956 kirjutas ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehele Kliment Vorošilovile avalduse palvega süüasi uuesti läbi vaadata. 29. aprillil 1958 vähendati Balti Sõjaväeringkonna Sõjatribunali otsuse tulemusena, vastavalt 27. märtsist 1953 antud amnestiale sakslastega koostööd teinud inimestele, Mandri vabadusekaotuse määra tagantjärele viiele aastale ja ta vabastati kriminaalvastutusest. See võimaldas Mandril novembris 1958 asuda tööle Tallinna Draamateatrisse.

Ometi ei leitud alust tema rehabiliteerimiseks. Alles napilt enne näitleja surma, 23. oktoobril 1990, saabus rehabiliteerimisotsus, milles leiti, et tema süüdimõistmiseks puudub kuriteokoosseis.

## Näitlejatöö
Mandri on rolle loonud mitmes Eesti teatris: Estonias, Narva Teatris, Ugalas, Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja Draamateatris. Mandri on mänginud enam kui 30 filmis, kuuldemängudes ja telelavastustes.

### Rolle Ugalas
* "Torm" (Vladimir)
* "Kriidiring" (Tšang Lin)
* "Maja mere ääres" (Thomas)

### Filmirolle
* 1964 "Põrgupõhja uus Vanapagan" – pastor 
* 1965 "Me olime kaheksateistkümneaastased" (režissöör Kaljo Kiisk) – Trossi
* 1967 "Lõhutud põrgu" (Взорванный ад) - Emar
* 1973 "Tuli öös" (režissöör Valdur Himbek) – Velirand
* 1974 "Reageerimismeede" (Ответная мера) - Balsen
* 1976 "Aeg elada, aeg armastada" (režissöör Veljo Käsper) – professor Talvik
* 1980 "Mercedes põgeneb tagaajamise eest" - Abt
* 1984 "TASS on volitatud teatama" (*ТАСС уполномочен заявить*) - Lorens
* 1988 "Näkimadalad" III ja IV jagu (režissöör Olav Neuland) – kirjutaja Magnus
* 1988 "Doktor Stockmann" I ja II jagu (režissöör Mikk Mikiver) – Aslaksen
* "Mäed kui valged elevandid"

## Tunnustus
* 1977 – Bulgaaria VII filmifestival Varnas, parim meesnäitleja filmis “Aeg elada, aeg armastada” 
* 1982 – Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1986 – Eesti NSV rahvakunstnik

## Viited

## Välislingid
* "KGB hammasrataste vahel – Heino Mandri" Teater. Muusika. Kino, oktoober 1998
Hugo Sturm

**Hugo Sturm** VR II/3 (14. august 1891 Kaarepere vald – 24. detsember 1979) oli Eesti kunstnik.

Hugo Sturmi ema oli tõenäoliselt kohaliku mõisniku juures teenija. Viina tootmine tagas perele piisava jõukuse, et osta 120 hektarit põllumaad koos metsaga. 

Sturm võitles nii esimeses kui ka teises maailmasõjas. Vabadussõjas kuulus Sturm Kuperjanovi partisanisalka ning teda autasustati 15. septembril 1920 II liigi 3. järgu Vabadusristiga.

1944. aastal hakkas Sturm metsavennaks, mistõttu mõisteti ta 25 aastaks vangi ja saadeti Siberisse. 
Ta vabanes 1956. aastal enne tähtaega ja elas elu lõpuni Jõgeval tütre juures. Püsivat töökohta pärast Siberist tagasitulekut tal ei olnud.
 
Hugo Sturm oli abielus lätlanna Julie-Ermiine Kigursiga, kes oli pärit jõukast Riia perekonnast. Abielust sündis viis tütart: Evi, Juta, Lea-Tuti, Kaie ja Malle.

Hugo Sturm tegeles kunstiga peamiselt aastatel 1957–1978. Ta lõi hulgaliselt naivistlikus stiilis puutöid ja õlimaale. Kunstiliselt aktiivseim oli 1978. aasta, mil ta lõi kolm puutööd ja kaheksa õlimaali. Maalis Hugo Sturm peamiselt aastatel 1972–1978, kusjuures suurim arv õlimaale – üheksa – valmis 1976. aastal. 

Sturm osales ka isetegevuskunstnike näitustel, ning pärjati ka mõnede näituste laureaadiks. Isikunäitusi pole tema töödest koostatud. 2005. aastal deponeerisid sugulased 34 Hugo Sturmi maali Kondase Keskusse.1984.aasta augustis oli Kohtla-Järvel põlevkivimuuseumis tema tööde näitus,kus oli 37 tööd,sh "Viljandi paadimees", "Uudismaa" jt. 

Hugo Sturm kasutas teostes sageli Eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" ning eesti kirjandusklassikute motiive, mis sümbolitena leidsid väljenduse tema kunstis. 

Lisaks oskas ta väljendusrikkalt kirjutada ja suurepärase kõnemehena esineda.
 
Hugo Sturm suri 24. detsembril 1979 ja on maetud Sturmide perekalmistule Palamusel.

Kutseliseks kunstnikuks kujunes ka Sturmi tütar Lea-Tuti Livshits, kes lõpetas Tartu Kunstimuuseumi kunstikursused ning sai Ida-Virumaal tuntuks oma akvarellmaalidega.

## Välislingid
* artikkel "Hugo Sturm" 
* artikkel "Livšits, Lea – Virumaa Rahva kunstnik"
* jutustus
* Perekonna pilt  
* Metsaparvetamine Jenisseil
* Hüvasti tubakas
* Üldlaulupidu
* Sugupuu
Joseph Kosuth

**Joseph Kosuth** (sündinud 31. jaanuaril 1945 Toledos Ohio osariigis) on mõjukas USA kontseptuaalkunstnik.

## Haridus

Joseph Kosuth õppis kunsti New Yorgis School of Visual Arts'is.

## Looming

Kosuth maalis definitsioone entsüklopeediatest. Tema tuntuim teos on "Üks ja kolm tooli" (1965), mis kujutab endast tavalist vabrikus valmistatud tooli, fotot sellest toolist ja fotosuurendust tooli definitsioonist. Seda Kosuthi teos näib vaatajalt küsivat, mis annab paremini edasi tooli olemust. Kas ese, sellest tehtud foto ja eseme definitsioon on samaväärsed?

1965. aastal hakkas ta looma taieseid, milles pani kokku neoontorud, fotod ja sõnad. 1969. aastast võis tema teostes näha reklaamtahvleid ja ajalehtede reklaamilehekülgedelt pärit lausekatkeid.

1969. aastal ilmus tema raamat "Kunst pärast filosoofiat" (*Art after Philosophy*), milles ta võttis kokku kontseptualistliku kunsti põhimõtteid.

## Arvamus kunstist
Kosuthi arvates peab kunsti defineerimine olema tautoloogiline, sest kunst peab ennast ise tõestama.

## Tsitaate

## Vaata ka
*Kontseptuaalkunst

## Välislingid
* Intervjuu Joseph Kosuthiga
* Thomas Dreher: Joseph Kosuth - "Zero & Not" 1985-86
Saaremaa stiftifoogt

**Saaremaa stiftifoogt** oli Saare-Lääne piiskopkonna Saaremaa stifti tähtsaim ilmalik võimukandja (stiftifoogt).

Stiftifoogtide loend:
* 1228 Johannes de Lude (Lode)
* 1452–1458 Bruno Wetberg
* 1462–1469 Hinrich Buxhovede
* umbes 1466 ? Jürgen Wedtberch
* 1485 Hans Schardenberg
* enne 1521 Jürgen Wrangel
* 1518 Johann von Tiesenhausen
* 1521–1523 Berent Berge
* 1527–1534 Johann Buxhoveden
* 1530–1534 Goddert von Gilsen
* 1542–1548 Hermann von Dumsdorpe
* 1550–1561 Diedrich Behr (asehaldur)
* 1554 Johann Wulff
* 1560 Jürgen Vietinghof

## Vaata ka
* Stiftifoogt
* Koknese stiftifoogt
* Lielvārde stiftifoogt
* Rauna stiftifoogt
* Läänemaa stiftifoogt
* Tartu stiftifoogtide loend
* Turaida stiftifoogt