open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johan Pitka monument

**Johan Pitka monument** on Johan Pitka mälestuseks püstitatud mälestusmärk Tallinnas.

19. veebruaril 2002 avasid president Lennart Meri ja Tallinna linnapea Edgar Savisaar Vabadussõjas osalenud admiral Pitka 130. sünniaastapäeva puhul monumendi Kaarli puiestee ja Toompea tänava nurgal. Skulptor Tõnu Maarandi valmistatud admirali pronkspea läks koos paigaldamisega maksma pisut üle 300 000 krooni.

Mais 2002 võeti Pitka monument sealt maha, sest sinna hakati rajama okupatsioonide muuseumi. Pitka pronkspea viidi Kaitseliidu lattu. Esialgne kava nägi ette, et monument paigaldatakse aasta hiljem uuesti.

Jaanuaris 2004 lootis Kaitseliit monumendi paari kuu pärast uuesti üles panna. Pitka kuju paigaldamine aga venis, sest linnakujundajad ja Kaitseliit ei suutnud kokku leppida, kuhu kuju uuesti üles panna.

Märtsis 2005 kiitis linnakujunduskomisjon heaks Pitka monumendi asukoha Hirvepargis Toompea ja Wismari tänava nurgal. Ka Kaitseliit oli asukohaga nõus.

Esimeses variandis oli skulptor Tõnu Maarandi valmistatud admirali pronkspea püstitatud betoonalusele. Arhitekt Mart Kadariku uue projekti järgi on monument tunduvalt suurejoonelisem ja tähendusrikkam. "Mälestusmärgi keskseks osaks on roostevabadest terasplaatidest kiilu ehk laevanina motiiv, mille keskele mustast graniidist püstprismale kinnitatakse pronkspea. Kiil on oma teravikuga suunatud itta, vihjates sellega Eesti Vabariigi kaitsjate peamisele tegevussuunale," märkis Kadarik. Kuju all on kolmnurkne keevisrestist tasapind ehk vihje laevatekile. 

Selle alt valgustavad monumenti sinised tuled, viidates Pitka tihedale seotusele nii vee kui ka Eesti merepiiride kaitsmisega. Mälestusmärgi üldvalgustuse annavad suured halogeenprožektorid.

## Viited
Ernst Peterson-Särgava monument

**Ernst Peterson-Särgava monument** on 1985. aastal Kadrioru parki Karl Ernst Särgava auks püstitatud graniidist mälestussammas, mille autorid on skulptor Matti Varik ja arhitekt Allan Murdmaa. 

1998. aastal paigaldati sammas ümber Tallinna Reaalkooli ees olevale haljasalale, mälestamaks kooli kunagist eesti keele õpetajat ja direktorit. Samal aastal sai alguse ka Särgava peapesu traditsioon, mida järgides pesevad kooli abituriendid igal aastal Särgava sünniaastapäeval 29. aprillil ta pea puhtaks. Kuna samba hüüdnimi on Habe, kutsutakse seda toimingut ka Habe(me) peapesuks.

## Välislingid
*
Man Ray

**Man Ray** (sünninimi **Emmanuel Radnitzky**; 27. august 1890 Philadelphia – 18. november 1976 Pariis) oli ameerika kunstnik, kes veetis suurema osa elust Pariisis.

Man Ray oli modernist, kes andis panuse dadaismi ja sürrealismi arengusse. Ta praktiseeris maali, skulptuuri, kollaaži, assamblaaži ja fotograafiat. Ta oli tuntud moe- ja portreefotograafina. 

Ta valmistas ka fotogramme, mida ta kutsus ise rajograafideks.

Kogu elu jooksul andis ta avalikkusele oma eraelust ja päritolust väga vähe teada, näiteks ei tunnistanud ta isegi seda, et on kunagi kandnud muud nime peale Man Ray.

Man Ray sündis Philadelphias Venemaa juudi immigrantide peres vanima lapsena. Tal oli ka vend ja kaks õde. 1897. aastal kolis pere New Yorki. 1912 muutis kogu perekond oma nime Rayks vastusena tollal levinud antisemitismile ja selle nime mõtles välja tema vend. Ühtlasi muutis Emmanuel oma nime ja selleks sai Man.

Man Ray isa töötas rõivavabrikus ja lisaks töötas ta koduski rätsepana. Ema õmbles perekonnale riided ise, kasutades selleks tehases järele jäänud riidest lappe. Kuigi Man Ray soovis end oma perekonna taustast lahti siduda, jättis lapsepõlv siiski tema loomingusse märgatava jälje. Räisepamannekeenid, liistud, õmblusmasinad, nõelad, tikud, niidid ning teised riietuse ja õmblemisega seotud esemed on näha tema loomingus peaaegu igal perioodil ja igas stiilis. Kunstiajaloolased on juhtinud ka tähelepanu tema kollaažide ja maalimistehnikate sarnasusele lapitekkidega.

Pärast keskkooli lõppu pühendus ta maalimisele. 1912 astus ta liberaalanarhistlikku Ferreri kooli. 1915 oli tal esimene isikunäitus. Varased tööd on mõjutatud kubismist. 1918 hakkas ta tegelema fotograafiaga. 1921 läks ta elama Pariisi, kus teda ootasid sõbrad Marcel Duchamp ja Francis Picabia. Duchamp tutvustas teda teiste seas André Bretoni, Louis Aragoni ja Paul Éluardiga. Montparnasse'is tutvus ta veel Henri Matisse'i, Diego Rivera, Piet Mondriani, Salvador Dalí, Max Ernsti, Yves Tanguy, Joan Miró ja paljude teiste kunstnikega. 1922 otsustas ta pühenduda fotograafiale. 1925 võttis ta osa esimesest sürrealistide näitusest Pariisis. 

Man Ray lõi ka hulga avangardistlikke lühifilme, mis on tuntud kui Cinéma Puri näited: "Le Retour à la Raison" (2 min, 1923), "Emak-Bakia" (16 min, 1926), "L'Étoile de Mer" (15 min, 1928) ja "Les Mystères du Château du Dé" (20 min, 1929). 

Kui puhkes Teine maailmasõda, polnud juutidel Prantsusmaal enam ohutu elada. 1940–1951 elas ta Los Angeleses ja abiellus seal 1946. aastal Rumeenia päritolu juudi tantsija Juliet Browneriga. Samal päeval abiellusid Max Ernst ja Dorothea Tanning ning nad korraldasid ühise pulmapeo. 1963. aastal ilmus tema autobiograafia "Self-Portrait" ("Autoportree").

Ta on maetud Pariisi Montparnasse'i kalmistule. Tema hauakivil on epitaaf "Osavõtmatu, kuid mitte ükskõikne". Kui Browner 1991. aastal suri, maeti ta samasse hauda ja tema epitaaf on "Jälle koos".

## Välislingid

*Man Ray fotosid
*Man Ray lühifilme
Bernhard Heinrich von Stryk

**Bernhard Heinrich von Stryk** (21. jaanuar (vkj 10. jaanuar) 1746 Pala mõis – 5. mail (vkj 23. aprill) 1829) oli Liivimaa mõisnik ja Venemaa keisririigi sõjaväelane.

Bernhard Heinrich von Stryk sündis Ariste ja Riidaja mõisniku Andreas Wilhelm von Stryki ja Gerdruta von Vietinghoffi pojana.

Stryk teenis aastail 1762–1768 Vene sõjaväes ning läks erru leitnandina. 

Pärast sõjaväeteenistusest lahkumist ostis ta 1773. aastal Riidaja mõisa ning 1786. aastal Voltveti ja Kärsu mõisa. Talle kuulusid ka Suure-Kõpu ja Taagepera mõis.

## Perekond
Stryk abiellus 20. septembril (vkj 9. septembril) 1782 Anna Elisabeth von Oettingeniga (1763–1825), kes oli Pornuse mõisniku Joachim Heinrich von Oettingeni ja Helena Dorothea von Anrepi tütar. Abielust sündis 11 last:
*Helena Gerdruta Elisabeth von Stryk (1783–1852), abiellus Heinrich Berend von Bockiga
*Anna Dorothea Henriette von Stryk (sünd. 1784)
*Alexander Georg Gottlieb von Stryk (1787–1845), Suure-Kõpu mõisnik ja sillakohtunik, abiellus Juliane Charlotte Friederike von Dachenhauseniga (1773–1825) ja pärast tema surma Amalie Helena von Maydelliga (1814–1843)
*Auguste Louise von Stryk (sünd. 1790), abiellus Lelle mõisniku Christian Friedrich Suknyga
*Eleonora Wilhelmine Elisabeth von Stryk (sünd. 1792), abiellus Aakre mõisniku Wilhelm von Engelhardtiga
*Heinrich Franz Wilhelm von Stryk (1793–1862), Voltveti, Kärsu, Vesneri, Paju, Roobe, Tammiku ja Lähtru mõisnik
*Bernhard Friedrich Magnus von Stryk (1795–1827), Taagepera mõisnik
*Georg Constantin von Stryk (1797–1886), Vana-Võidu mõisnik, oli järjest abielus Franz Georg von Oettingeni mõlema tütrega: 1820. aastal abiellus ta Elisabeth von Oettingeniga (1799–1821), tema surma järel 1826. aastal aga noorema õe Amalie Friederike von Oettingeniga (1801–1873). 
*Kaks tütart ja üks poeg surid noorelt.

### Sugupuu
Viited:

## Vaata ka
*Stryk

## Viited
Changji Huei autonoomne ringkond

**Changji Huei autonoomne ringkond** on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Xinjiangis. 

2000. aastal oli elanike arv 1 503 100, neist 75,1% hiinlased, 11,6% hueid, 8% kasahhid ja 3,9% uiguurid.

## Haldusjaotus

Jaguneb kolmeks maakonna õigustega linnaks, neljaks maakonnaks ja üheks autonoomseks maakonnaks:

* Changji
* Fukang
* Hutubi maakond
* Jimsari maakond
* Manasi maakond 
* Miquan
* Mori Kasahhi autonoomne maakond
* Qitai maakond
Naine vaagnaga

**"Naine vaagnaga"** ehk **"Eva"** on Tallinnas Tornide väljakul asuv purskkaev. 

## Kirjeldus
Purskkaev koosneb pronksist kujust ning graniidist postamendist ja ringraketest. Kuju autor on skulptor Juhan Raudsepp ning see on õhukesel pronksplaadil istuv naisakt, vasak jalg istmiku all, parema jala põlv püsti. Kummargil figuuri kohal on peale ja käelabadele toetuv kumer vaagen. 

Kuju on kinnitatud nelinurksele postamendile, mille laiema ülaosa all on dekoratiivne voluut. Purskkaevu sisemist kogumisbasseini ümbritseb ringikujuliselt 110 sentimeetri kõrgune graniitrake, välisküljel ühtlaste vahedega asetseva nelja väikese vett purskava pronksist kalapeaga. Need täidavad veega välise, 77 sentimeetri laiuse basseini, mida ümbritseb 25 sentimeetri kõrgune graniitrake.

## Ajalugu
Raudsepp olevat saanud enda käsutusse Keskvanglast uue juurdeehitise kohalt väljalõhutud kaevu (püstitatud aastatel 1842–1847 Kaitsekasarmu jaoks) graniitrakked, millest ta tegi purskkaevu ümbrise.

Raudsepp tegi 1934. aastal ka kipsist fontäänifiguuri, mille ta esitas Kunstihoone avanäitusele. Naise keha võluvat plastilisust ja ilmekust käsitledes püüdis seda lahendada dekoratiivses laadis. 

Tolleaegne Tallinna peaarhitekt Herbert Johanson olevat teinud Raudsepale ettepaneku figuuri loomiseks purskkaevule väikesel skvääril Tornide väljakul (purskkaev koos raketega oli juba olemas). Sinna näis kujuri arvates paremini paigutuvat juba olemasolev purskkaevu kavand, mis oli olnud väljas Kunstihoone avanäitusel. 

Figuur valati pronksi 1936. aastal ja asetati olemasolevale purskkaevule Tornide väljakul. See oli skulptor Raudsepa esimene töö selles valdkonnas. 

## Hinnangud
*"Fontääniskulptuur on üldmõjult dekoratiivne, vormikäsitlus teravusi vältivalt ümar ja pehmejooneline, siluetimõju rahulik. Skulptuuriga liitub vaagnalt langev vee mänglemine".
*"Skulptuuriga on kunstnik saavutanud emotsionaalse seose loodusega ja seda üsna lihtsa võtte abil: vaagnat pea kohal hoidev naine on paigutatud langevate veenirede keskele, mis eraldavad teda loodusest ja ühtlasi liidavad sellega".

## Viited

## Välislingid
* 
*Vargad viisid hinnalise skulptuuri 6. detsember 2000. Õhtuleht
Jana laht

**Jana laht** (vene **Янский залив**) on laht Laptevite mere kaguosas Buor-Haja ja Ebeljahi lahe vahel. Laht on saanud nime Jana jõe järgi. 

Suure osa Jana lahe rannikust moodustab Jana jõe delta, mille pindala on 10 200 km². Laht on kaetud jääga umbes üheksa kuud aastas. 

Lahes paikneb mitu saart, millest suurim on Jaroki saar. Lahes asuvad ka Makari saar ja Šeloni saared.
Rudolf Kirhenštein

**Rudolf Kirhenštein** (vene keeles *Кирхенштейн Рудольф Мартынович*, läti keeles *Rūdolfs Kirhenšteins*; 7. mai 1891 Mazsalaca, Liivimaa kubermang – 25. august 1938) oli lätlasest Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, polkovnik (1936).

Alustas teenistust Venemaa keisririigi sõjaväes 1914. aastal. Lõpetas allohvitseride (praporštšike) kooli (1916), teenis 152. Vladikavkazi kütipolgus allohvitserina ja Läti kütipolkude tagavarapolgus (1917–1919), 6. Tukumsi polgu komissar ja polgukomitee liige (оktoobris 1917), 6. Torošinski läti kütipolgu komandör ja komissar; 4. Läti kütipolgu roodukomandör.

1919. aasta juunist septembrini töötas 15. armee luureosakonnas ning 1920. aastal lõpetas Nõukogude Vabariigi Sõjarevolutsiooninõukogu Välistaabi Registrivalitsuse luure ja sõjaväekontrolli kursused. Aastail 1920–1922 teostas ta Petrogradi sõjaväeringkonna Luurevalitsuse registrijaoskonna (osakonna) pressi järelevalvet, oli ülema asetäitja ja seejärel osakonna ülem.

Aastail 1922–1924 oli Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luureosakonna ülem ja sõjakomissar ning 1924–1927 Punaarmee staabi Luurevalitsuse juhtivtöötaja. Sel ajal käis ta väliskomandeeringutes Saksamaal, Itaalias, Austrias, Tšehhoslovakkias. 1920. aastail oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse resident Saksamaal.

Septembrist 1926 märtsini 1930 oli Rudolf Kirhenštein Luurevalitsuse ülema käsutuses eriüleannete täitmiseks. 1930. aastal lõpetas Punaarmee staabi Luurevalitsue juures asuvad kõrgema ja kesakastme juhtide õhtused täienduskursused. Juulist 1930 juunini 1931 oli Kirhenštein Luurevalitsuse resident Inglismaal, märtsist juulini 1930 aga Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abi.

Juunist 1931 kuni 1933. aastani töötas Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abina. Aastail 1931–1935 õppis ta Mihhail Frunze nimelise sõjaväeakadeemia eriteaduskonnas. Detsembrist 1935 kuni detsembrini 1937 oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse käsutuses.

Rudolf Kirhenštein arreteeriti 2. detsembril 1937, mõisteti surma ja lasti maha samal päeval, 25. augustil 1938.  Ta rehabiliteeriti 9. juulil 1956.

## Isiklikku
Rudolf Kirhenšteini vend Augusts Kirhenšteins (1872–1963) oli 1940. aastal Läti nukuvalitsuse juht ja hiljem Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees (1940–1952).

Rudolf Kirhenštein valdas saksa, prantsuse ja itaalia keelt.
ETV Noortekoor

**ETV noortekoor** (Estonian TV Youth Choir) oli aastatel 2006–2010 Eesti Televisiooni juures tegutsenud noortekoor, mida juhatas dirigent Külli Kiivet. 

ETV noortekooris laulis 30 15–19-aastast tütarlast. Koori hääleseadja oli metsosopran Teele Jõks. Koori repertuaari kuulus muusikat eri ajastutest ja stiilidest: rahvamuusika, koorimuusika klassika, vanamuusika, vaimulik muusika, eesti heliloojate looming jne.

Kooril on valminud ka täispikk CD "ETV noortekoor", mis annab hea ülevaate koori mitmekesisest repertuaarist.

## Tähtsamad saavutused
* 2007 – 25. Preveza Rahvusvahelise Koorifestivali raames toimunud 13. vaimuliku muusika konkurss – I koht ja kuldmedal, koori dirigent Külli Kiivet pälvis ühe kahest dirigendipreemiast
* 2008 – VII Pärnu rahvusvahelise koorifestivali raames toimunud rahvalaulukonkurss – kulddiplom ja konkursi parima Eesti koori auhind
* 2008 – Gustav Ernesaksa 100. sünniaastapäevale pühendatud nais- ja neidudekooride võistulaulmine – I koht neidudekooride A-kategoorias
* 2009 – 45. rahvusvaheline koorifestival „Montreux Choral Festival 2009“ Šveitsis – žürii peapreemia, parima kava ja interpretatsiooni preemia, kohustusliku laulu preemia
* 2009 – 63. rahvusvaheline koorifestival „Llangollen International Musical Eisteddfod 2009“ Suurbritannias Walesis – 1. koht naiskooride kategoorias, 2. koht rahvalaulukooride kategoorias, 4. koht noortekooride kategoorias, osalemine Choir of the World finaalis
* 2009 – aasta naiskoor 2009
* 2010 – Külli Kiivet pälvis Kooriühingu aastapreemia kategoorias "Aasta noor dirigent 2009"

## Viited

## Välislingid
*ETV Noortekoori koduleht
*ETV noortekoor – Choir of the World finaal, Llangollen 2009
Uno Källe

**Uno Källe** (16. juuni 1931 Karinu vald, Järvamaa – 20. juuli 2009 Tallinn) oli eesti jooksja ja kergejõustikutreener.

1952. aastal tuli ta Eesti meistriks 3000 m takistusjooksus.

Aas­ta­tel 1976–1986 oli Uno Käl­le Nõukogude Lii­du nais­te kesk- ja pi­ka­maa­jooks­ja­te koon­di­se va­nemt­ree­ner.

Tema õpilaste hulgas oli maratonijooksja Jane Salumäe.

## Viited

## Välislingid
* 
*  Uno Käl­le teab kii­re jook­su sa­la­du­si Kalev.ee, 1. november 2002
* Gunnar Press. Treener Uno Källe võitleb raske haigusega Õhtuleht, 11. juuli 2008
Vitu saared

**Vitu saared** (inglise *Vitu Islands* või *Witu Islands*) on kaheksast vulkaanilisest saarest koosnev saarterühm Vaikses ookeanis Bismarcki saarestikus. Saarte kogupindala on 96 km². Suuremad saared on Garove ja Unea.

Kuuluvad Paapua Uus-Guineale.

Saartel toodetakse koprat.

Saared avastas juunis 1643 Abel Tasman.
Abel Tasman

**Abel Janszoon Tasman** (1603 Groningen – 10. oktoober 1659 Batavia) oli hollandi meresõitja ja maadeavastaja. Oma avastusreisidel purjetas ta esimesena ümber Austraalia mandri ja jõudis esimese eurooplasena 13. detsembril 1642 Uus-Meremaale. Ta avastas ka Fidži ja Tonga saared.

Tema järgi on nimetatud Tasmaania saar (varem Van Diemeni maa), Tasmani poolsaar Austraalias, Tasmani meri Austraalia ja Uus-Meremaa vahel, Abel Tasmani rahvuspark, Tasmani ringkond ja Tasmani laht Uus-Meremaal.
Yinchuan

**Yinchuan** on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas, Ningxia halduskeskus. Asub Huang He ülemjooksul.

Haldusüksuse keskus on Xingqingi linnarajoon.

## Haldusjaotus

Yinchuan jaguneb kuueks maakonna tasemel haldusüksuseks: üheks maakonna õigustega linnaks, kaheks maakonnaks ja kolmeks linnarajooniks:

* Helani maakond (贺兰县)
* Jinfengi linnarajoon (金凤区)
* Lingwu (灵武市)
* Xingqingi linnarajoon (兴庆区)
* Xixia linnarajoon (西夏区)
* Yongningi maakond (永宁县)


Yinchuan_aerial.JPG
YinchuanMosque2.jpg|Mošee Yinchuanis


## Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 78,6% hiinlased, 19,8% hueid ja 1% mandžud.

## Viited

## Välislingid
* Yinchuani koduleht
Jiuquan

**Jiuquan** (hiina 酒泉市; *Jiǔquán Shi*) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Gansu provintsis. Piirneb põhjas Mongooliaga, läänes Xinjiangiga, idas Sise-Mongooliaga ja lõunas Qinghaiga.

2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 97,2% hiinlased ja 0,74% hueid.

## Haldusjaotus

* Suzhou linnarajoon (肃州区), 3349 km²
* Yumen (玉门市), 13 500 km²
* Dunhuang (敦煌市), 26 960 km²
* Jinta maakond (金塔县), 14 663 km²
* Guazhou maakond (瓜州县), 23 150 km²
* Aksay Kasahhi autonoomne maakond (阿克塞哈萨克族自治县), 31 374 km²
* Subei Mongoli autonoomne maakond (肃北蒙古族自治县), 66 748 km²

## Vaata ka

*Jiuquani kosmodroom
Mardøla

**Mardøla** on jõgi Norras Møre og Romsdali maakonnas Nesseti vallas.

Jõgi saab alguse 945 meetri kõrguselt üle merepinna Mardalstjønna järvest ja suubub 22 meetri kõrgusel üle merepinna olevasse Eikesdalsvatneti järve. Jõgi on üsna lühike (umbes 3 km). Umbes ühe kilomeetri kaugusel jõe algusest ühineb 
Mardøla jõega Ytste Mardøla (või ka Vestre Mardøla (tõlkes Lääne-Mardøla)).

Mardøla jõe alguse ja Ytste Mardølaga ühinemise koha vahel asub üks Euroopa kõrgemaid jugasid Mardalsfossen.
Edward Eagan

**Edward (Eddie) Patrick Francis Eagan** (26. aprill 1898 – 14. juuni 1967) oli USA poksija ja bobisõitja. 

Eagan võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Eagan võitis neljabobil 1932. aasta taliolümpiamängudel (Lake Placid, 1932) kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta oli esimene sportlane, kes on võitnud kuldmedali ja tulnud olümpiavõitjaks nii suve- kui ka taliolümpiamängudel.

## Viited

## Välislingid
*
Kunda laht

**Kunda laht** on laht Eesti põhjarannikul, Soome lahe mereosa. Laht külgneb Kunda linna ning Haljala ja Viru-Nigula vallaga. 

Lahte suubuvad Kunda jõgi ja Toolse jõgi ning Küda oja. Lahes asub ka Roogsaare laht. Lahe lääneosas asub piklik Liivasäär.

1471. aastal rajati lahe lääneossa Toolse neemele Toolse ordulinnus, mis pidi kaitsma sealset Toolse sadamat mereröövlite rüüsteretkede eest. Lõplikult purustati linnus Põhjasõja päevil 18. sajandi alguses.

Tänapäeval asub lahe lõuaosa rannikul Kunda sadam, mis rajati algselt 19. sajandi algul ning taastati 1994. aastal.

Lahe lääneosa kaitstakse Toolse looduskaitseala ja idaosa Letipea maastikukaitseala koosseisus.

2022. aasta kevadel valminud dokumentaalfilm "Kolmevahel" (Kunda lahe looduskaitselugu) jutustab lahti 1992–1993 aset leidnud tegevused, millega takistati Kunda sadama laiendamist Letipea ja Toolse suunal.

## Viited
Päikese poole

**"Päikese poole"** on Eesti ansambli Urban Symphony teine singel. Laulu esitas Sandra Nurmsalu 22. juulil 2009.

## Välislingid
* Uus singel "Päikese poole" YouTube's
*Laulu "Päikese poole" sõnad
Ameerika Ühendriikide Senat

**Ameerika Ühendriikide Senat** (inglise *United States Senate*) on Ameerika Ühendriikide Kongressi ülemkoda.

Senat peab oma istungeid Washingtoni Kapitooliumi põhjatiivas.

Senatisse kuulub 100 liiget, keda nimetatakse senaatoriteks.

Senatisse valitakse kuueks aastaks igast osariigist kaks esindajat. Territooriumid, millel pole osariigi staatust, (näiteks Columbia ringkond ja Puerto Rico) esindajaid ei vali. Valimised on enamusvalimised. Iga kahe aasta järel valitakse ümber umbes kolmandik senati liikmetest. Korraga valitakse igast osariigist ainult üks senaator ning valituks osutub enim hääli saanud kandidaat. Kandidaat peab olema vähemalt viimased 9 aastat olnud Ameerika Ühendriikide kodanik ja vähemalt 30-aastane. Kandidaadid peavad lisaks olema alalised elanikud osariigis, kus nad kandideerivad.

Senati valimise põhimõtted ja tema ülesanded on kirjas põhiseaduse esimeses peatükis. Esimene senati koosseis kogunes aastal 1789, kaks aastat pärast põhiseaduse vastuvõtmist.

Esialgu nägi põhiseadus ette, et senaatorid valib osariigi seadusandlik kogu, kuid 1913. aastal jõustunud 17. parandusega anti rahvale otsene valimisõigus. Valimised toimuvad paarisarvulistel aastatel novembri esimesele esmaspäevale järgneval teisipäeval.

Seni viimased senativalimised peeti 5. novembril 2024 ja eelmised toimusid 8. novembril 2022.

Senati presidendiks on Ameerika Ühendriikide asepresident, kuid ta ei ole senaator ja tal ei ole hääleõigust, välja arvatud juhul, kui hääled jagunevad võrdselt. Senat valib aseesimehe (*president pro tempore*), kellel on õigus juhatada istungeid siis, kui asepresidenti ei ole kohal. Enamasti aga juhatab istungeid mõni muu enamusparteisse kuuluvatest senaatoritest. Alates 1890. aastast on aseesimeheks tavaliselt alati olnud enamuspartei kõige pikema ametiajaga senaator. Praegu on senati aseesimeheks demokraat Patty Murray, kes on olnud senaator alates 1993. aastast.

Senatil on ainuõigus mõista kohut kõrgemate riigiametnike üle. Kui kohtu all on Ameerika Ühendriikide president, asendab asepresidenti eesistuja kohal ülemkohtunik.

Seaduseelnõu peavad vastu võtma nii Esindajatekoda kui ka senat. Seadusi võivad algatada mõlemad kojad. Maksudega seotud eelnõusid senat algatada ei saa, kuid ta võib Esindajatekoja algatatud eelnõude puhul parandusettepanekuid teha. Senat kinnitab ametisse ministrid ning föderaalametnikud, sealhulgas kohtunikud, ning ratifitseerib välislepingud.

Senaatori aastapalk on alates 2009. aastast olnud 174 000 dollarit.

## Praegune koosseis

Senati parteiline koosseis on alates 3. jaanuarist 2025 järgmine:

## Viited

## Välislingid

* Ameerika Ühendriikide Senati koduleht
Älvkarleby vald

**Älvkarleby vald** on 2. järgu haldusüksus Rootsis Uppsala läänis Upplandi maakonnas. Asub Läänemere kaldal.

Suuremad asulad on Skutskär, Gårdskär, Marma ja Älvkarleby.

Vallas asub Stora Enso paberivabrik.

Vallast on pärit kirjanik Stig Dagerman.

Älvkarleby vald on üks väheseid Rootsi valdu, mis on säilinud samades piirides, kui see loodi 1863. aastal Älvkarleby kihelkonna alal.

## Viited

## Välislingid

*Valla koduleht
Härghein

**Härghein** (*Melampyrum*) on taimeperekond soomukaliste sugukonnast. APG II süsteemi järgi kuulus soomukaliste sugukonda ning APG IV süsteemi järgi kuulub jälle soomukaliste sugukonda.

## Nimi
Arvatakse, et härgheina eestikeelne nimi tuleb sellest, et tema lehtedel on teritunud tipud ning lehed asetsevad paarikaupa, nii et tekib sarnasus härjasarvedega.

## Eesti liigid
**Melampyrum arvense* L. – põld-härghein. Eestis paiguti (üksnes läänesaartel), areaali kirdepiiril.
**Melampyrum cristatum* L. – harjakas härghein. Eestis paiguti (peamiselt lääneosas), areaali põhjapiiri lähedal.
**Melampyrum nemorosum* L. s. str. – harilik härghein. Eestis paiguti (peamiselt lääne- ja põhjaosas).
**Melampyrum polonicum* (P.Beauv.) Soó – poola härghein. Eestis paiguti (peamiselt idaosas), areaali loodepiiril.
**Melampyrum pratense* L. – palu-härghein. Eestis tavaline.
**Melampyrum sylvaticum* L. – mets-härghein. Eestis tavaline.

## Viited
Ljahhovi saared

**Ljahhovi saared** (vene **Ляховские острова**) on saarestik Põhja-Jäämeres, Uus-Siberi saarte lõunaosas. Saarestiku koosseisu kuulub 4 saart: 2 suurt (Suur-Ljahhovi saar ja Väike-Ljahhovi saar) ning 1 väike (Stolbovoi saar). Veel üks väike saar – Semjonovski saar – koosnes jääst ja 1955. aastaks sulas täiesti, selle kohale jäi liivane madal. Saarestiku pindala on umbes 6100 km². 

Mandrist eraldab saarestikku Dmitri Laptevi väin, Anjou saarestikust Sannikovi väin.

Pinnamood on tasane. Saarestiku kõrgeim punkt on Emi-Tassi mägi (293 m) Suur-Ljahhovi saarel.

Saarestiku avastasid ja uurisid seda 1712. aastal Jakov Permjakov ja Merkuri Vagin. Saared on saanud nime jakuudi kaupmehe Ivan Ljahhovi auks.

## Viited

## Välislingid
*Ljahhovi saarte põhikaart
Akustika mõisteid

*Siin on loetletud [[akustika]] [[mõiste]]id.*

## A
A-korrektsioon - ajaline faas - aeroakustika - akustiline baar - akustiline impedants - akustiline materjal - akustiline tagasisidestus - akustiline takistus - akusto optika - alarõhk - allveeakustika - amplituud - amplituudiväärtus - arheoakustika - 
arhitektuuriakustika - artikulatsiooniline espertiis

## B
bioakustka

## C

## D
dekaad - detoneerimine - detsibell - digitaalne reverberaator - dünaamiline intermodulatsioonmoonutus - dünaamiline mikrofon

## E
ebalineaarmoonutus - edastamise kadu - elastne keskkond - elektroakustika - elektrodünaamika - elektromehaaniline muundur - epüür

## F
faas - foonika - foonon - formant

## G
gradient

## H
heli - heliallikas - heliallika dünaamikapiirkond - heliallika statistilis-dünaamiline spekter - helienergia - heliintensiivsus - heliisolatsioon - helikestus - helikiirus - helikõrgus - helilaine - helilainevõrrand - helimaastik - heli maskeerimine - helimoonutus - helineelduvus - helineeldumistegur - helipeegeldus - helirõhk - helisagedus - helisagedusspekter - helistuudio - helitaju - helitase - helitehnika - helitugevus - helivaljus - helivõimendi - heliväli - heliülekanne - Helmholtzi resonants - häiring - hääl

## I
induktiivne muundur - infraheli - inimkõne - inimkõrv - intermodulatsioon - iseergutumine

## J
järelkõla - järelkõla kestus

## K
kaja - kajaruum - kajaruumreverberaator - kajavaba ruum - kardioidkarakteristik - kerakiirgur - keralaine - kesksagedus - kiirgusvõimsus - kiiruse potentsiaal - kinnine ringlaine - kolbkiirgur - kondensaatormikrofon - koonusvaljuhääldi - koosinusoidaalne võnkumine - Kundti toru - kuuldav heli - kvadrofoonia - kõlar - kõlaruum - kõne - kõne arusaadavus - kõneeadastusindeks - kõnesüntesaator - kõrv - külgvaatesonar

## L
lainearv - lainefaas - lainefront - lainepikkus - lainevõrrand - Lambi laine - liitmikrofon - liitkõlar - lintmikrofon - lokaliseerimine

## M
magnetlintreverberaator - magnettrummelreverberaator - mehaaniline võnkumine - mikrofon - müra - müratõke - müranivoo

## N
neliklemm

## O
oktavfilter - oktavriba - osake - osakese kiirendus - osakese kiirus - osakese siire

## P
paskal - peegeldunud laine - pikilaine - plaatreverberaator - poollaine - poor - punktallikas - püstikkõlar - Pythagorase haamrid

## R
radiaalkõlar - Rayleigh' laine - resonantsisagedus - resoneerimine - reverberaator - reverberatsioon - reverberatsiooniaeg - Rijke'i toru - ringlaine - Rubensi toru - ruum - ruumiakustika - ruumiline faas - ruupor - ruuporvaljuhääldi

## S
sabiin - sagedusala - sagedusriba - Savarti ratas - seismiline kommunikatsioon - seisulaine - siinuseline võnkumine - siirdenähtus - siirde faas - siirde potentsiaal - sonoluminestsents - stereofoonia - stereomikrofon - subjektiivne helikõrgus - suletud ringlaine - summaarne laine - suunakarakteristik

## T
tasalaine - tasapinnaline laine - tertsriba - termoakustika - torureverberaator

## U
ultraheli - Umov-Pointingi seadus

## V
valjuhääldi - vastasfaas - vedrureverberaator - viskoossus - võnkeamplituud - võnkumine - võnkefaas - võnkekiirus - võnkeperiood - võnkesagedus

## Õ

## Ä

## Ö

## Ü
ülerõhk

## X

## Y
Palu-härghein

**Palu-härghein** ehk **aas-härghein** (*Melampyrum pratense*) on soomukaliste sugukonna härgheina perekonda kuuluv taimeliik.

## Nimetus
Eestikeelne nimetus tuleb sellest, et ta kasvab palumetsades.

Taime rahvapärased nimetused on *vainu-jaanihein*, *karukaerad*, *varbalill*, *võihein*.

## Taksonoomia
Liigi ladinakeelne nimetus pärineb Carl von Linnélt.

Palu-härghein sarnaneb mets-härgheinaga. Kõrglehed ei ole lillad nagu harilikul härgheinal. Õied ei ole erkkollased nagu harilikul härgheinal ega tumekollased (kuldkollased) nagu mets-härgheinal, vaid on osalt valged, osalt kollased. Õied on mets-härgheina õitest peaaegu poole pikemad.

Palu-härghein kasvab enamasti kuivemates ja kehvema mullaga paikades kui teised härgheinaliigid.

## Levik
Palu-härghein on Eestis tavaline.

## Kasvukoht
Kasvukoht on puittaimede lähedal (enamasti kuivas) hõredas palumetsas, eriti männikus, ka segametsas, kasvukohtadel massiliselt. Kuivades palumetsades on teda rohkelt. Ta on palumetsade tüübirühma iseloomulik liik, tal ei ole seal toidupuudust. Kasvab ka rabaservadel ja niitudel. Eelistab happelist mulda, kasvab sageli ka liivastes, kuivades ja väheviljakates kohtades.

## Välimus
Kõrgus on Eestis 10–30 cm (10–40 (50) cm).

Juured on väikesed, haustoritega teiste taimede juurtele kinnitumiseks.

Nii varrelehtedel kui ka kõrglehtedel on leheserv alusel enamasti üksikute kõverdunud hammastega. Lehetipud on teritunud. Lehed on pehmed ja lopsakad.

Õiekate on kaheli, õis on mõlemasuguline. Tupp on lihtlehine, ka kroon on lihtlehine. Õied on kahvatud või peaaegu valged, Eestis umbes 1,5 cm (1,5–2 cm; õiekrooni pikkus 1–1,5 cm) pikkused, tipuosas kollakad, alaosas kollakasvalged (huuled kollased, putk valkjas).

Seemned on küllaltki suured, meenutavad sipelganukke.

## Elutsükkel
Palu-härghein on ühekojaline üheaastane taim.

Eestis õitseb juunist septembrini (maist septembrini).

Paljuneb tõhusalt seemnetega. Seemned meenutavad sipelganukke, mistõttu sipelgad viivad neid kaasa. Järgmisel aastal kasvab taim sama tihedalt.

## Ökoloogia
Palu-härghein on poolparasiit, kes kinnitub juurtega puu, põõsa või kääbuspõõsa juurele.

tedred, metsised ja mõned muud maapinnal toituvad linnud söövad peamiselt palu-härgheina seemneid, metsised suvel ka lehti. Kariloomad söövad teda, kuid söödaväärtus on madal. Hendrik Relve järgi söövad tedred, metsised ja paljud sõralised teda lehtede pärast. Teda söövad ka niidu-võrkliblika röövikud.

## Mürgisus
Palu-härghein on veidi mürgine. Tundlikumatel inimestel soovitatakse vältida tema mahla sattumist limaskestale. Mürgistus tekitab kõhulahtisust, peavalu ja peapööritust.

## Rahvameditsiin
Rahvameditsiinis ravitakse haudunud varbavahesid pudruks hõõrutud palu-härgheina ülemise poolega, mis pannakse varvaste vahele.

Austria rahvameditsiinis on palu-härgheina kasutatud reuma ja veresoonte lubjastumise raviks teena või padja sisuna.

## Viited

## Välislingid

*
Rohetäpik

**Rohetäpik** (*Argynnis paphia* L.) on koerlibliklaste sugukonda ja täpiku perekonda kuuluv liblikaliik.

Eestis üsna tavaline, võrdlemisi suur liblikas. Lendab juuli algusest septembri alguseni, enamasti metsaveertes. Valmikud toituvad tihti ohakaõitel. 

Lisaks oranži värvi liblikatele leidub ka hallikat värvi rohetäpiku vorm (*Argynnis paphia* f. *valesina*).


Argynnis paphia MHNT CUT 2013 3 24 PONT GERENDOINE Male Dorsal.jpg|♂ 
Argynnis paphia MHNT CUT 2013 3 24 PONT GERENDOINE Male Ventral.jpg|△ ♂ 
Argynnis paphia MHNT CUT 2013 3 24 Cabrerets 46 Female Dorsal.jpg|♀
Argynnis paphia MHNT CUT 2013 3 24 Cabrerets 46 Female Ventral.jpg|△ ♀
ArgynnisPaphia valesinaEsper.jpg|forma *valesina*

## Viited

## Välislingid
*
Röövik

**Röövik** on täismoondega putukate arengujärk, liblikaliste vastne.

Röövikul on 3 paari rindmikujalgu ja 2 kuni 5 paari tagakehajalgu ehk ebajalgu (ebaröövikul on tagakehajalgu kas 1 paar või rohkem kui 5 paari).

Röövikud kooruvad munadest. Röövikud on putukatel peamiseks (vahel ka ainsaks) toituvaks arengustaadiumiks. Täiskasvanud röövikud nukkuvad. Nukust koorub valmik.

## Vaata ka

*ebaröövik
*neidis
*tõuk
*vagel
*vastne

## Viited
Dusk Log

"**Dusk Log**" on ansambli múm EP 2004. aastal välja antud plaadilt "Summer Make Good"..

## Lugude nimekiri
# "Kostrzyn" — 5:17
# "This Nothing Blowing in the Faraway" — 4:07
# "Will the Summer Make Good for All of Our Sins?" — 4:06
# "Boots of Fog" — 4:34

Plaadifirma: Fat Cat (cd10fat03 / 10fat03). Formaat: 3" CD

## Viited
Ristikheina-taevastiib

**Ristikheina-taevastiib** (*Polyommatus icarus* Rott.) on sinilibliklaste sugukonda taevastiiva perekonda kuuluv liblikaliik.

Ristikheina-taevastiib on levinud Euroopas ja Põhja-Aafrikas. Ta elab kõikjal Briti saartel kuni Orkney saarteni ja Välis-Hebriidideni. 2005. aastal avastati ta Kanadast Québecist Mirabelist ja tema levila tundub seal laienevat.

Isaste ülakülg on lillakassinine, peenikese musta äärega. Emased on pruunid, punaste täppide riviga tiiva servas. Isased on alt hallikad, emased pruunikamad. Kummalgi sool on tagatiibade servas rida oranže või punaseid täppe. Rida võib ulatuda esitiibadele, kuid seal on täpid väiksemad, vahel puuduvad üldse. Täpirida eraldab tiivaservast peenike just joon. Tagatiibadel on umbes 12 ja esitiibadel 9 musta keskmega valget täppi. Tiibade välisserval ei ole musti ristjooni, mis võimaldab eristada ristikheina-taevastiiba teistest lähedastest liikidest.

Röövik on väike, kahvaturoheline kollaste triipudega ja näeb natuke nälkja moodi välja. Röövikueas toimub ka talvitumine.

Ristikheina-taevastiib meeldib sipelgatele, kuigi mitte sama palju kui mõni teine siniliblikaliik. Vastne on oliivroheline ja elab seni maapinnal, kuni sipelgad selle oma pessa kannavad. Vastne valmistab oma kehas mesinestet, mida sipelgad lakuvad, kuni vastne pesas elab.

Eestis on ta tavaline, lendab juuni keskpaigast juuli keskpaigani, harva teist põlvkonda moodustades ka augustis ja septembris.

Lõuna-Inglismaal vahetub aastas kaks põlvkonda, kellest esimene lendab mais-juunis ja teine augustis-septembris. Põhja-Inglismaal vahetub aastas üks põlvkond, kes lendab juunist septembrini.

Polyommatus icarus-mo.jpg|♂
Polyommatus icarus-mu.jpg|△ ♂
Polyommatus icarus-fo.jpg|♀
Polyommatus icarus-fu.jpg|△ ♀


## Viited

## Välislingid
*
Lümandu allikad

**Lümandu allikad** on allikad Raplamaal Kohila vallas Lümandu külas.

Neid peetakse Vasalemma jõe alguseks. 

Lümandu allikate keskkonnaregistri kood on VEE4802600. Piiranguvöönd on 50 m.

## Vaata ka
*Lümandu maastikukaitseala

## Viited
Žezkazgan

**Žezkazgan** (varasem ka *Džezkazgan*) on linn Kasahstanis, Ulõtau oblasti keskus. Asub riigi keskosas Ulõtau mäestikust kagus Kengiri veehoidla ääres.

Peamine majandusharu on metallurgia. Linna ümbruses asuvad vase-, mangaani- ja rauamaagivarud. Kaevandatakse ka kulda.

2011. aastal oli linna elanike rahvuslik koosseis järgmine: 60,8% kasahhid, 27,2% venelased, 4% ukrainlased, 1,4% sakslased, 1,3% tatarlased ja 0,9% valgevenelased.

Linn rajati 1929. aastal vasemaagimaardla juurde. Linna nimi tähendab kasahhi keeles vasekaevanduse kohta. Stalini ajal asus linna lähedal suur sunnitöölaager.

Aastail 1973–1997 oli linn Žezkazgani oblasti keskus. Aastail 1997–2022 kuulus linn Karagandõ oblastisse.

Linnal on raudteeühendus Karagandõga ja lennujaam.

## Viited

## Välislingid
Suur-Ljahhovi saar

**Suur-Ljahhovi saar** (vene keeles Большой Ляховский остров) on saar Põhja-Jäämeres, Ljahhovi saarte suurim saar. Mandrist eraldab seda Dmitri Laptevi väin, Väike-Ljahhovi saarest Eterikani väin. Suur-Ljahhovi saarest edelas asub Hopto-Tereri laid.

Pindala on 4600 km². Pinnamood on tasane, saare kõrgeim punkt on Emi-Tassi mägi (293 m). 

Saare kagurannikul asuva Šalaurova neeme ilmajaama () andmete järgi on aastane sademete hulk 184 mm (arvutatud seitsmeaastase perioodi, aprillist 1994 septembrini 2000 põhjal). Umbes kaks kolmandiku sademeid sajab juunist septembrini. Sama perioodi aasta keskmine õhutemperatuur oli –13,6 °C. Külmim kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –31,0 °C ja kõige soojem kuu on august keskmise õhutemperatuuriga +2,4 °C. Madalaim ööpäeva õhutemperatuur oli –40,5 °C ja kõrgeim +9,4 °C.

Saarel on üle 60 jõe, suurimad nendest on Bolšoi Eterikan (111 km), Bludnaja jõgi (151 km), Orto-Juräh (69 km). 

Saare avastasid ja seda uurisid 1712. aastal Jakov Permjakov ja Merkuri Vagin (tema auks on nimetatud saare kõige läänepoolsem neem). Saar on saanud nime jakuudi kaupmehe Ivan Ljahhovi auks. 17. sajandi keskpaigani nimetati seda **Bližni saareks**, 1760. aastatel nimetati jakuudi töösturi Eterikani auks **Eterikani saareks** ja 1770. aastatel nimetati ümber Katariina II käsu järgi Suur-Ljahhovi saareks.

## Viited
Öskemen

**Öskemen** on linn Kasahstanis, Ida-Kasahstani oblasti keskus. Asub Altai mäestiku läänenõlval Irtõši ääres, umbes 100 km kaugusel Venemaa piirist.

Asula on rajatud 1720. aastal Venemaa sõja- ja kaubandustugipostina ja kandis 1993. aastani nime **Ust-Kamenogorsk**. Nõukogude ajal kujunes kaevanduste ja metallurgia keskuseks. Kaevandatakse vaske, hõbedat, tsinki ja pliid. Linnas asub Öskemeni HEJ.

Linna jalgpalliklubi Öskemeni Vostok ja jäähokiklubi Kaztsink-Torpedo mängivad riigi kõrgliigades.

## Välislingid

*http://www.oskemen.kz/
Abaj (linn)

**Abaj** on linn Kasahstanis Karagandõ oblastis. Asub Karagandõst edelas.

Kandis algselt nime Šerubaj-Nura (Шерубай-Нұра). 1961 sai linnaks ja tänapäevase nime rahvuskirjaniku Abaj järgi.
Väike-Ljahhovi saar

**Väike-Ljahhovi saar** (vene keeles остров Малый Ляховский) on saar Põhja-Jäämeres, Ljahhovi saarte suuruselt teine saar. Suur-Ljahhovi saarest eraldab teda Eterikani väin, Kotelnõi saarest Sannikovi väin. 

Pindala on 1325 km². Pinnamood on tasane, saare kõrgeim punkt on 33 m üle merepinna.
Mihkel Toomse

**Mihkel Toomse** (ka **Mihkel Tooms**; 18. november 1905 Lümanda vald, Saaremaa – 21. veebruar 1986 Leicester, Suurbritannia) oli eesti keeleteadlane.

Mihkel Toomse lõpetas 1925. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. 1933. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistriväitekirja eesti keele alal ja 1936. aastal läänemeresoome keelte alal. 1939. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Eesti ta-, tä-verbide konsonantsest liitumisest", mis ilmus trükis 1941.

Aastail 1933–1936 oli Mihkel Toomse Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat, 1937–1940 õppeülesande täitja ja abiõppejõud, 1941–1944 professori kohusetäitja ja professor. 

1944. aastal põgenes Toomse Saksamaale, kus töötas lingvistilise uurimis- ja organiseerimistöö alal Greifswaldi ülikoolis, Hamburgis ja Pinnebergis. 

Aastatel 1947–1953 elas ta Suurbritannias, 1953–1961 töötas taas Saksamaal Bonnis Balti Uurimisinstituudis (Institutum Balticumis). Seejärel kolis lõplikult Suurbritanniasse Leicesterisse.

Mihkel Toomse uuris eesti keele murdeid ja sugulaskeeli, samuti Georg Mülleri keelekasutust. Tema suurteoseks jäi 30-köiteline käsikiri "Lõunaeesti murded", millest trükki jõudsid ainult kaardid ja needki alles postuumselt, 1998. aastal.

## Isiklikku
Mihkel Toomse tütar on väliseesti kunstnik Maarja Reiman.

## Teosed
* "Eesti ta-, tä- verbide konsonantsest liitumisest" Tartu, 1941
* "Son correspondant ä l'occlusive dentale apres une syllabe inacentuee dans les dialectes littoraux de l'Estonie du nord-est" ÕESA 1936, lk 260–300
* "Du dialecte de Vaivara de l'est" ÕESA 1937, lk 85–146
* "Ida-Vaivara murdest = Du dialecte de Vaivara de l'est" Tartu: Akadeemiline Emakeele Selts, 1938 (Tartu: K. Mattiesen)
* "Zur dritten Person Singularis im Südestnischen" Commentationes Balticae II. Bonn, 1954, lk 1–59
* "Palatalklusil im Wõrt- und Silbenanlaut bei Georg Müller (1600–1606)" Commentationes Balticae IV/V, 7. Bonn, 1958
* "Zur dritten Person Pluralis im Südestnischen" Commentationes Balticae VI/VII. Bonn, 1958–1959, lk 1–35
* "Zur Orthographie des Hauchlauts in der alten estnischen Schriftsprache" Stockholm, 1965
* "Lõuna-Eesti murded 1-30. Kaardid" Toimetanud Karl Pajusalu. Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja 56. Turku, 1998. 143 lk

### Käsikirjalised uurimused Eesti Keele Instituudi arhiivis
* "Kalade nimetused eesti keeles" 1926, KKI Lk 25
* "Kihelkonna khk. konsonantism" 1926, AES 58
* "Kihelkonna konsonantism II" 1926. AES 56
* "Objekti kõikuvusi eesti murdeis" 1927. KKI Sk 80
* "Soome laensõnad Kirde-Eestis I" 1930, KKI Lk 31
* "Soome mõjundeid eKirde rannikumurdes. Häälikuloolised. Konsonantism" 1932. KKI Hk 59

## Viited

## Kirjandus
* "Toomse, Mihkel" - Eesti entsüklopeedia, 14. kd, lk 544
* "Eesti teadlased väljaspool kodumaad", lk 131–132

## Välislingid
* Mihkel Toomse fond EHA fondiloendis
* Jüri Valge "Uus Turu käsikiri" Keel ja Kirjandus 5/1987 (põhjalik ülevaade Toomse elust ja tööst)
Väike-kiirgliblikas

**Väike-kiirgliblikas** (*Apatura ilia*) on koerlibliklaste sugukonda kiirgliblika perekonda kuuluv liblikas.

Väike-kiirgliblikas on saanud eestikeelse nimetuse selle järgi, et ta meenutab samasse perekonda kuuluvat suur-kiirgliblikat. Ladinakeelne nimetus on tulnud vanarooma mütoloogia tegelase Rhea Silvia järgi, kes oli kaksikute Romuluse ja Remuse ema ning kõigi roomlaste esiema. Ilia oli Rhea Silvia rööpnimi.

Väike-kiirgliblika tiibade siruulatus on 55–70 mm. Emased on suuremad, isastel on tiibade siruulatus 5½–6 cm. Tiibade pealmine pool on emastel helepruun, isastel tumepruun intensiivse sinaka, harvem lillaka varjundiga. Viimane ei tule sinisest pigmendist, vaid see on struktuurne värvus, mida põhjustab spektri sinise osa osaline peegeldumine liblika seljalt. Eestiivad on valgete laikudega, tagatiivad valge äärisega. Tumedad silmtäpid on ümbritsetud oranži äärisega. Altpoolt on tiivad helepruunid.

Väike-kiirgliblikal on punane vorm. Sellel on eestiibade silmtäpid kollakaspunast värvi. Kohati võib see vorm nominaalsest isegi arvukam olla.

Väike-kiirgliblikas elab Euraasias metsa- ja metsastepivööndis. Euroopas elab ta kõikjal Poolas, Slovakkias, Ungaris, Rumeenias ja Valgevenes. Vahemere maades ta üldiselt ei ela, kuid Hispaanias ja Portugalis on siiski väikesed asurkonnad. Põhja-Saksamaal, Briti saartel ja Skandinaavias väike-kiirgliblikas ei ela. Venemaa Euroopa-osas kulgeb levila põhjapiir Leningradi oblastist Lõuna-Uuralisse. Ukrainas pole teda kohatud keskstepi- ja kuivstepivööndis ning Krimmis. Lõuna-Eestis on ta kohati arvukas. Aasias elab ta Põhja- ja Taga-Kaukaasias, Loode-Kasahstanis, Loode-Hiinas, Taga-Baikalimaa idaosas, Amuurimaal, Primorjes, Koreas ja Jaapanis.

Väike-kiirgliblikas elab vooluveekogude kallastel ning leht- ja segametsade lagendikel. Mägedes ei tõuse ta kõrgemale kui 1 km merepinnast. Isased moodustavad sageli suuri kogumeid. Neid meelitab ligi inimese higi lõhn, nad kogunevad ka suurte loomade ekskrementidele. Seevastu emased elavad väga tagasihoidlikult, hoidudes peamiselt puuvõradesse ja maapinnale laskuvad nad väga harva.

Ta lendab tavaliselt juunist augusti alguseni. Levila lõunaosas võivad soojade ilmade korral augusti lõpus ja septembris ilmuda teise põlvkonna liblikad.

Väike-kiirgliblikas on mõnel pool, eriti oma levila servaaladel looduskaitse all. Näiteks Lätis kanti ta 1998 punase raamatu 2. kategooriasse. Põhiline, mis teda ähvardab, on elupaikade ökoloogilise olukorra halvenemine.

## Viited

## Välislingid
*
Alberto Contador

**Alberto Contador Velasco** (sündinud 6. detsembril 1982 Madridis) on Hispaania jalgrattur. 

Ta on läbi aegade viies inimene ja esimene hispaanlane, kes on võitnud nii Tour de France'i, Giro d'Italia kui ka Vuelta a España.

## Elulugu
Alberto sündis pere neljast lapsest kolmandana. Lapsena harrastas ta kergejõustikku ja jalgpalli. Jalgrattaspordi juurde jõudis ta alles 14-aastaselt vanema venna Francisco Javieri juhatusel.

15-aastaselt hakkas ta amatöörina Hispaanias võidusõitudel osalema ja sai kiiresti lepingu Madridi amatöörklubiga Real Velo Club Portillo. 16-aastaselt langes ta koolist välja, jõudmata omandada keskharidust.

## Karjäär

* 2003–2006 ONCE (2004. aastast kandis nime Liberty Seguros)

* 2007–2007 Discovery Channel
* 2008–2010 Astana Pro Team
* 2011–2016 Saxo Bank–SunGard
* 2017–2017 Trek–Segafredo

## Saavutused
2003. aastal võitis ta Poola velotuuri, sealhulgas selle 8. etapi (eraldistardist sõit).

2005. ja 2006. aastal saavutas Contador Romandia velotuuril vastavalt 4. ja 2. koha, võites kummalgi ka ühe etapi. Aastal 2006 võitis ta etapi ka Šveitsi velotuuril.

2007. aastal võitis ta Pariisi-Nice'i velotuuri nii noorte kui ka üldarvestuses, võites ka kaks etappi. 2009. aastal tuli ta Pariisi-Nice'i velotuuril neljandaks, võites 1. (eraldistardist sõit) ja 6. etapi.

2007. aastal võitis ta Tour de France'i nii noorte kui ka üldarvestuses, võites sealhulgas ka 14. etapi.

2008. aastal võitis Contador Giro d'Italia ja Vuelta a España (sealhulgas 13. ja 14. etapi). 

2009. aastal võitis ta Tour de France'i uuesti, saades seekord kolm etapivõitu: 4. etapil (meeskonnasõit), 15. etapil ja 18. etapil (eraldistardist sõit). 

Ta võitis ka 2010. aasta Tour de France'i. See viimane võit aga tühistati dopingutarvitamise pärast ja uueks võitjaks kuulutati Andy Schleck.

Contador liitus 2011. aasta hooaja eel Saxo Bank-SunGardiga ja võitis Giro d'Italial nii üldarvestuse, punktiarvestuse kui ka kaks mägist etappi ning oli mägedearvestuses teine, kuid hiljem need võidud tühistati. Tour de France'il oli ta viies.

2012. aastal, pärast dopingukaristusest vabanemist, võitis Contador Alejandro Valverde ees Vuelta a España.

2013. aasta hooajal võttis ta vaid ühe etapivõidu Argentina velotuuril ja oli Tour de France'il neljas.

Järgmisel hooalal võitis ta Vuelta a España, kuid katkestas Touri.

2015. aasta Giro d'Italia võitis Contador Astana meeskonna ratturite Fabio Aru ja Mikel Landa ees.

2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis saavutas Contador eraldistardist sõidus 4. koha, kaotades võitjale Fabian Cancellarale 47,2 km distantsil 1 minuti ja 18 sekundit.

## Harrastused
Contadori hobi on kanaarilindude ja siisikeste aretamine.

## Vaata ka
* Jalgrattasport 2008. aasta suveolümpiamängudel

## Viited

## Välislingid

* http://www.albertocontador.es/
* Hispaania alaliit määras Contadorile aastase võistluskeelu Postimees.ee, 26. jaanuar 2011
*
Akt (skulptuur Hirvepargis)

**"Akt"** on graniidist skulptuur Hirvepargis Tallinnas. 

Skulptuuri valmistas Ernst Kirs, kes dekoratiivplastikas kasutas graniiti, luues kunstiliselt huvitavaid naisakte. See akt on püstitatud 1966. aastal ja kujutab istuvat naist, üks põlv kõverdatud ja põsk toetumas põlvele asetatud käele. Teise käega hoiab ta kinni sama jalga.

## Välislingid
*
Kaba

**Kaba** ehk **püssikaba** ehk **relvalaad** on puidust, plastikust või metallist valmistatud võimalikult ergonoomiline tulirelva osa, mis on ettenähtud relva käeshoidmiseks või õlastamiseks ehk palgesse tõstmiseks. 

Laskmise ajal toetub **laad** vastu laskja õlga ja aitab relva hoida paigal ka lasu tagajärjel tekkiva tagasilöögi ajal. Samuti võib relvalael olla ka põsetugi, mis aitab hoida õiget peaasendit sihtimise ajal. Sellest tulenevalt on erinevad relvalaed vasakust või paremast õlast laskmiseks. Relval võib olla üks ja ainuke laad või ka mitu. Rahvakeeli püssikabaks nimetatav detail on tagumine laad. Esimene laad asub relvaraua all ja on ettenähtud relva teise käega toetamiseks. Lahtimurtavatel püssidel vinnastab esimene laad üldjuhul kuke või kuked.

## Vaata ka
* Laesäär

## Viited

*EKSS, kaba
*EKSS, laad
Harilik taevastiib

**Harilik taevastiib** (*Polyommatus amandus* Schneider) on sinilibliklaste sugukonda taevastiiva perekonda kuuluv liblikaliik.

Isastel on tiivad pealt sinised, emastel hallid. Tiibade siruulatus on 29–36 mm.

(MHNT) Polyommatus amandus - Lublin Poland - male dorsal.jpg | *Polyommatus amandus* ♂   	
(MHNT) Polyommatus amandus - Lublin Poland - male ventral.jpg |*Polyommatus amandus* ♂ △ 	

Harilik taevastiib elab Põhja- ja Lääne-Hispaanias, Lõuna-Prantsusmaal, Itaalias, Kesk-Šveitsis, Ida-Saksamaal, Skandinaavias ja kogu Balkanil. Vahemere saartel võib teda kohata Sitsiiliast Lesboseni. Eestis ja Soomes on ta kõikjal tavaline.

Ta elab valgusküllastes metsades ja niitudel. Ta lendab juunist augustini.

Harilik taevastiib talvitub röövikutena langenud lehtede all ja pinnases metsakõdus. Röövikud on mürmekofiilid: nad elavad sümbioosis sipelgatega.

## Viited

## Välislingid
*