open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kikevere kalmistu

**Kikevere kalmistu** on kalmistu Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jalametsa külas Järva  vallas Järva maakonnas.

Õigeusu kogudus asutati Kikeveres 1850. aastal. Alles 1889. aastal hakati teenistusi pidama, kui Laimetsa mõisast üüritud maja kohandati kirikuks. Tõenäoliselt asutati kalmistu umbes samal ajal, sest nii Põltsamaa kui ka Pilistvere õigeusu kalmistu asus kaugel.

Kalmistuala kuulus sellal Lõimetsa külla Adavere vallas Põltsamaa kihelkonnas. 1931. aasta maadevahetusega läks see ala Imavere valla alla.

Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 400 m idas, kuid teid pidi on nende vahemaa oluliselt pikem. Kalmistu algne suurus oli tõenäoliselt 1 Riia vakamaa (umbes 0,37 ha), praeguse kalmistukrundi suurus on umbes 1,44 ha. Praegu (detsembris 2014) on kalmistu väheses kasutuses, kuid üldiselt hästi hooldatud.

## Viited

## Välislingid
*
*Marika Rajamäe. Kalmistu rahu rikkusid ristilõhkujad. Järva Teataja, 5. mai 2007
*Egert Puhm. Liiga palju unustatud kalmistuid. Ikka veel… Maaleht, 26. juuli 2013
Johannes Pürn

**Johannes Pürn** (10. november 1895 Väätsa vald, Türi kihelkond – 10. jaanuar 1942 Kirovi vangla, Kirovi oblast, Venemaa) oli Eesti kergejõustiklane ja spordikohtunik.

Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 1920 kuulitõukes ja 1920–1921 kettaheites pronksi.

Ta oli Poliitilise Politsei ametnik alates 25.11.1925 (Narva jaoskonna nooremametnik), nimetati ümber assistendi kt kohale 01.01.1026, 2. jaoskonna assistendi kohusetäitja 01.04.1927, assistent alates 01.10.1927, alates 11.02.1937 Tartu poliitilise politsei assisent -1940. 

Arreteeritud NKVD poolt 13. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha.

## Tunnustus
*1940 – Kotkaristi kuldrist.

## Isiklikku
Sporditegelane Tarvi Pürn on tema lapselapselaps.

## Viited

## Välislingid
*
Alfred Puusaag

**Alfred August Johannes Puusaag** (12. jaanuar 1897 Tähtvere vald, Tartumaa – 25. jaanuar 1951 Tartu) oli Eesti tõstja.

Ta võitis 1922. aastal maailmameistrivõistlustel keskkaalus (75 kg) tulemusega 400 (67,5 + 67,5 + 80 + 80 + 105) pronksi. 1921–1922 ja 1924 oli ta Eesti meister tõstmises.

## Viited

## Välislingid
*
August Pikker

**August Aleksander Pikker** (4. veebruar 1889 Vorbuse, Tartumaa – 10. märts 1976 San Francisco, USA) oli Eesti maadleja.

Maadlusega hakkas ta tegelema Tartu Tervises, hiljem kuulus Taara liikmeskonda. 

Aastal 1910 oli ta Liivimaa esimaadleja ja tuli 1913 raskekaalus Baltimaade meistriks. Aastani 1918 võistles ta maadluses elukutselisena, kasutades nime **Scharle von Ericon** või **Scharle von Ericoni**. 

## Viited

## Välislingid
*
Edgar Aleksander Reisberg

**Edgar Aleksander Reisberg** (1. mai 1892 Keila – 21. märts 1942 Irkutsk, Venemaa) oli Eesti sporditegelane ja kohtunik.

Võttis osa Vabadussõjast. 1926–1940 oli ta võimlemisseltsi Sport juhatuses ja 1933–1936 EOKi liige.  

1936–1940 oli ta Kohtukoja liige. Ta oli Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi liige.

Hukkus vangilaagris Venemaal.

## Viited

## Välislingid
*
Hans Nieuwenhuis

**Hans Nieuwenhuis** on Hollandi ooperilavastaja ja õppejõud.  

Lavastajadebüüdi tegi ta Hollandi ooperiteatris 1978. aastal. Aastatel 1977–1984 oli ta seal residentlavastaja ametis. 

Aastatel 1992–2011 juhtis ta ooperilauljate täiendusstuudiot Opera Studio Nederland Amsterdamis, kus eesti lauljatest on õppinud Aile Asszonyi ja Ivo Posti. 

28. aprillil 2012 andis Madalmaade kuninganna Beatrix Hans Nieuwenhuisile Orange-Nassau rüütli tiitli tema pikaajalise töö eest ooperiteatris.

## Välislingid
* Koduleht
* Koduleht – Columbia Artists Management
Ernst Rull

**Ernst-Eduard Rull** (18. november 1894 Puhja vald, Tartumaa – 16. september 1986 Tallinn) oli Eesti laskur.

Aastatel 1931–1939 kuulus ta Eesti ja 1945–1950 Eesti NSV laskekoondisse. 

Aastatel 1919–1936 oli ta Järvamaal Vajangu raudteejaamas jaamaülema abi ja hiljem jaamaülem. 1936–1948 oli ta Tallinnas Järve jaamaülem. 1948–1949 oli ta Armee Abistamise Vabatahtliku Ühingu (AAVÜ) Vabariikliku Laskurklubi vaneminspektor. 

Aastast 2008 korraldatakse Elva laskespordibaasis temanimelist mälestusvõistlust (Ernst Rulli mälestusvõistlus).

## Tunnustus
*1929 – Kaitseliidu ja Kaitseväe laskematši auhinnakett
*1935 – Tallinna Spordipressi Klubi kuldmedal Eesti parimate spordisaavutuse eest
*1935 – Kaitseliidu sõrmus heade lasketulemuste eest
*Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk
*Läti Kaitseliidu teenetemedal
*1938 – kuldtaskukell riigihoidjalt

## Viited

## Välislingid
*
Ma kõnnin Moskva tänavail

**"Ma kõnnin Moskva tänavail"** on 1963. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

## Süžee
Siberis ehitusmonteerijana töötav Volodja Jermakov sõidab puhkusele Valgevenesse ja peatub läbisõidul Moskvas. Ajakirjas Junost on avaldatud Volodja jutustus ja kirjanik Voronov tahaks temaga rääkida. Metroos saab Volodja tuttavaks Koljaga, kes on noor metrooehitaja. Tänaval kisub koer Volodja püksisääre lõhki. Nad lähevad Kolja koju, et püksisäär kinni õmmelda. Kolja juurde tuleb ta sõber Saša, kes kutsub teda sõjakomissariaati kaasa. Saša kavatseb Svetkaga abielluda ning paluda seetõttu kuu aega ajapikendust. Saša saabki ajapikenduse ning nad lähevad Koljaga GUM-i, kus kohtuvad taas Volodjaga. Nad lähevad pruudile kingituseks heliplaati ostma. Heliplaatide osakonnas saab Volodja tuttavaks noore müüjanna Aljonaga, keda Kolja tunneb. 

Kolja tuleb Volodjaga kaasa kirjanik Voronovi juurde. Leiab aset koomiline intsident – põrandapoonija tutvustab ennast kirjanik Voronovina ja annab Volodja jutustusele hävitava hinnangu. Voronov vaatab seda eemalt muiates pealt. Tegelikult on Voronovil plaanis koostada Siberi noorte autorite proosa kogumik ning ta ootab ka Volodjalt kaastööd.

Saša läheb telefonis vesteldes oma pruudi Svetkaga tülli. Saša läheb sõjakomissariaati ja loobub ajapikendusest. Volodja ja Kolja lähevad Aljonaga kohtuma. Leiab aset vahejuhtum – Kolja demonstreerib juhusliku mööduja peal hüpnoosi. Tekib skandaal ja nad sattuvad miilitsasse, kuid kõik lõpeb siiski hästi.

Kolja veenab Sašat pulmi mitte ära jätma. Lõpuks õnnestubki Saša ja Svetka lepitada.

Õhtul jätavad Volodja, Kolja ja Aljona metroojaamas hüvasti. Kolja läheb tööle öisesse vahetusse ja laulab laulu "Ma kõnnin Moskva tänavail".

## Osatäitjad
*Aleksei Loktev – Volodja Jermakov
*Nikita Mihhalkov – Kolja
*Galina Polskihh – Aljona
*Jevgeni Steblov – Aleksandr Šatalov (Saša)
*I. Titova – Svetka, Saša pruut
*Irina Mirošnitšenko – Katja, Kolja õde
*Ljubov Sokolova – Kolja ema
*Arkadi Smirnov – Voronov, kirjanik
*Jekaterina Melnikova – Kolja vanaema
*Vladimir Bassov – põrandapoonija
*Rolan Bõkov – "hüpnotiseeritud" mööduja
*Valentina Ananjina – jäätisemüüja
*Veronika Vassiljeva – teadustaja joonistuste konkursil
*Irina Skobtseva – Nadja, daam vihmavarjuga
*Maria Vinogradova – koeraomanik
*Gennadi Jalovitš – ekskursioonijuht
*Alevtina Rumjantseva – korrapidaja metroos
*Vladimir Šurupov – Viktor, Kolja onupoeg
*Danuta Stoljarskaja – Anja, Kolja vennanaine
*Boriss Balakin – taksojuht
*Boriss Bitjukov – Aljona isa
*Pjotr Dolžanov – möödakäija
*Lev Durov – militsionäär
*Arina Aleinikova – tüdruk lennujaamas
*Igor Bogoljubov – sõjakomissar
*Inna Tšurikova – tüdruk joonistuste konkursil
*Uno Masaaki – jaapanlane
*Georgi Danelia – kingapuhastaja
Aleksander Reinvald

**Aleksander Reinvald** (5. detsember 1889 Kohila vald, Harjumaa – 25. september 1948 Tallinn) oli Eesti laskur.

Aastatel 1933–1938 kuulus Eesti laskekoondisse. 

1922–1940 töötas ta Narva 1. jalaväerügemendis. Auastmelt oli veltveebel.

## Tunnustus
*1922 – Vabadussõja mälestusmedal
*1938 – Kotkaristi kuldrist
*1938 – hõbetaskukell riigihoidjalt

## Viited

## Välislingid
*
Julius Reinans

**Julius Reinans** (19. oktoober 1891 Tallinn – 30. jaanuar 1973 Tallinn) oli Eesti jalgpallur ja sporditegelane.

Ta oli 6. juunil 1909 toimunud Eesti esimese ametliku jalgpallivõistluse korraldaja. 

Ta oli 1916. aastal moodustatud Tallinna Jalgpalliliiga asutaja ja sekretär. Ta oli 1921. aastal moodustatud Tallinna Jalgpalli Klubi asutaja ja aastani 1940 selle aseesimees ja juhatuse liige. 
Aastal 1959 oli ta Tallinna Jalgpallisektsiooni esimees. 

Ta tegi kaastööd 1970. aastal ilmunud raamatu "Jalgpall" jaoks.

## Viited

## Välislingid
*
Ergo Rannaste

**Ergo Rannaste** (1934. aastani **Ernst Eduard Voldemar Rosenbladt**; 9. veebruar (vkj) / 21. veebruar 1892 Tartu – 21. aprill 1945 Tartu) oli eesti spordipedagoog.

Sportimist alustas ta 1905. aastal ning treeningud ja võistlused tegi kaasa Tartu spordiseltside Dorpater Turnverein ja Aberg liikmena. 

Ta oli mitme spordiorganisatsiooni, näiteks Taara, Akadeemilise Tenniseklubi, Tartu Võimlemisõpetajate Seltsi ja Tartumaa Spordiliidu asutajaid. Ta kuulus EKRAVE Liidu ja Kehakultuuri Sihtkapitali Valitsuse juhatusse.

Ta koostas "Sõjaväelise kehalise kasvatuse eeskirjad 1926/27".

## Viited

## Välislingid
*
Astley Cooper

Sir **Astley Paston Cooper** (23. august 1768 Brooke, Norfolk – 12. veebruar 1841 London) oli Inglise kirurg ja anatoom. 

1820. aastal eemaldas Cooper kuninga George IV peanahalt valutava tuumori: põletikulise *glandula sebacea* tsüsti (inglise *infected sebaceous cyst*).  

Ta oli kuninga George IV, kuninga William IV ja kuninganna Victoria 'ihukirurg' (inglise *sergeant Surgeon*).

## Tunnustus
*1802 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

## Isiklikku
Cooperi viis õde ja üks vend surid tuberkuloosi.

1828 abiellus Cooper Catherine Jonesiga.

## Publikatsioonid (osaline)
**The Anatomy and Surgical Treatment of Abdominal Hernia* (1804–1807);
* *[https://books.google.ee/books?id=lS4MAwAAQBAJ&pg=PR23&dq=Dislocations+and+Fractures&hl=et&sa=X&ei=8uWfVIHKLZHmarLXgIgF&ved=0CCsQ6AEwAQ#v=onepage&q=Dislocations%20and%20Fractures&f=false "A Treatise On Dislocations, and Fractures of the Joints]*  (1822);
* *[https://archive.org/details/lecturessirastl00coopgoog *The lectures of sir Astley Cooper, bart ... on the principles and practice of surgery, with additional notes and cases*]*, 1. köide (1824)
* *[https://books.google.ee/books?id=0EBRAAAAYAAJ&printsec=frontcover&dq=inauthor:%22Sir+Astley+Cooper%22&hl=et&sa=X&ei=LOefVL7oLsrdavHagdAH&ved=0CEYQ6AEwBQ#v=onepage&q&f=false *The lectures of sir Astley Cooper, bart ... on the principles and practice of surgery, with additional notes and cases*]*, 2. köide (1825) 
**[https://archive.org/details/b21913249 Illustrations of Diseases of the Breast]* (1829);
**Anatomy of the Thymus Gland* (1832);
**[http://jdc.jefferson.edu/cooper "On the anatomy of the breast"]* (1840)
* *[https://archive.org/details/observationsonst00coop "Observations on the structure and diseases of the testis"]* (1845).

## Viited

## Välislingid
* Sir Astley Cooper, "On the anatomy of the breast", 1840, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 28.12.2014.a.)(*inglise keeles*)
* Sir Astley Cooper, "The Anatomy and Surgical Treatment of Abdominal Hernia", 1844, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 28.12.2014.a.)(*inglise keeles*)
* Sir Astley Cooper, The Lancet, The Lancet London: A Journal of British and Foreign Medicine ... "The Anatomy of the Thymus Gland", 2. köide, lk 342 - 345, 1834, veebiversioon (vaadatud 03.12.2014.a.)(*inglise keeles*)
* Sir Astley Paston Cooper, 1st baronet, veebiversioon (vaadatud 03.12.2014.a.)(*inglise keeles*)
* Rikki Singal,Rajinder Pal Singal, Amit Mittal, Sudeep Sangwan, ja Nidhi Gupta, Sir Astley Paston Cooper History, English Surgeon and Anatomist, Indian J Surg. Jan 2011; 73(1): 82–84., 4. detsember 2010., doi:  10.1007/s12262-010-0177-2, PMCID: PMC3077177, veebiversioon (vaadatud 03.12.2014.a.)(*inglise keeles*)
Määramata avaldis

**Määramata avaldis** ehk määramatus on avaldis matemaatikas, mille abil esitatud funktsiooni,  jada piirväärtuse arvutamisel pole vahetult rakendatavad piirväärtuse põhiomadused. Määramata avaldise põhitüüpe tähistatakse järgmiste sümbolitega:                                                                                                          \frac{0}{0}, \quad 0 \cdot \infty,  \quad \infty - \infty, \quad \frac{\infty}{\infty}, \quad 0^0, \quad \infty^0, \quad 1^\infty 
## Viited
Frangimaa ringkond

**Frangimaa ringkond** (saksa *Fränkischer Reichskreis*) oli 1500. aastal loodud ringkond Saksa-Rooma riigi keskosas. See hõlmas endise Frangimaa hõimuhertsogkonna idaosa – laias laastus tänapäevase Baieri Ülem-, Kesk- ja Alam-Frangimaa ringkonnad (*Regierungsbezirke*) – samas läänepoolne Reini Frangimaa kuulus Ülem-Reini ringkonda. Tiitlit "Frangimaa hertsog" nõudsid Würzburgi piiskopid.

## Koosseis

Ringkond koosnes järgmistest riikidest:
Kaljo Raag

**Kaljo Raag** (eesnimi ka *Kalju*, *Feliks-Kaljo* või *Felix*; 3. juuni 1892 Kirumpää, Võrumaa – 10. aprill 1967 Tallinn) oli Eesti tõstja, näitleja ja laulja.

1922–1924 kuulus ta Eesti tõstekoondisse. 1922. aasta maailmameistrivõistlustel Tallinnas võitis ta pronksmedali. Ta osales 1924. aastal Pariisi olümpiamängudel, kus raskekaalus (üle 82,5 kg) sai 7. koha tulemusega 490 (80 + 92,5 + 90 + 97,5 + 130). 

Ta oli Valga teatris näitleja ning 1919–1922 ja 1928–1933 Estonia teatri koorilaulja ja solist.

## Filmograafia
*1924 – "Tšeka komissar Miroštšenko" (Karl Raudsepp)
*1925 – "Õnnelik korterikriisi lahendus" (Politseinik)

## Viited

## Välislingid
*
* 
*Kaljo Raag filmide andmekogus
*Omaaegsed tõstespordikuulsused (vasakult) Kalju Raag, Rudolf Tihane ja Ain Schmid-Sillak Eesti NSV meistrivõistlustel tõstmises. Foto: Gunnar Vaidla, 1961. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
Samo Suurmets

**Samo Suurmets** (eesnimi ka **Samuel**; 29. november 1874 Kauksi küla, Mooste vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 1932 Staraja Russa, Vene NFSV) oli Eesti autosportlane.

Aastal 1909 võitis ta Opeliga Peterburi–Riia–Peterburi võidusõidu.

Ta oli Peterburi Autoklubi liige alates selle loomisest 1902.

## Viited

## Välislingid
*
Haavalumik

**Haavalumik** (*Limenitis populi*) on koerlibliklaste sugukonda kuuluv liblikas.

Tiibade ülakülg on valdavalt must valgete laikudega. Tagatiival on lai valge vööt. Alakülg on oranž valgete vöötide ja laikudega. Tiibade siruulatus on 60-85 mm. Lennuaeg kestab juuni keskelt juuli keskpaigani.  

Röövikud toituvad haaval. Talvituvad röövikuna.

Limenitis populi MHNT CUT 2013 316 Condat (Cantal) Dos.jpg| 
Limenitis populi MHNT CUT 2013 316 Condat (Cantal) Ventre.jpg| 
Limenitis populi-02.jpg| 

## Viited

## Välislingid

*
Fanipal

**Fanipal**  on linn Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajooni territooriumil. Linna läbib  Moskva-Varssavi raudtee Minski ja Baranavičy vaheline raudteelõik. Linn asub Minskist 24 km edelas.

Haridust annavad gümnaasium, keskkool ja muusikakool. Linnas on ka raamatukogu.

60% linna tööealisest elanikkonnast käib tööl Minskis. Linnas on linnuvabrik ja keemiatööstus, seal valmistatakse raudbetoonist silladetaile. 

## Ajalugu

Asulat mainiti esimest korda aastal 1856. Aastal 1870 hakkasid seal peatuma rongid. Aastal 1871 muudeti senine teivasjaam tõeliseks raudteejaamaks. Algul kandis jaam Minski kuberneri V. Tokarevi järgi Tokarevskaja nime, kuid aastal 1876 nimetati jaam Fanipaliks. Jaama järgi sai uue nime ka asula, mis oli seni kandnud nime **Čečyn**.

Aastal 1965 rajati Fanipali sealne esimene tehas, mis valmistab ainsana Valgevenes raudbetoonist silladetaile. Alev sai Fanipalist aastal 1984, linn aga aastal 1999.

## Viited

## Välislingid

*Linna infoportaal 
*Fanipal
Egon Saaristu

**Egon Saaristu** (aastani 1935 **Steinberg**; 17. jaanuar 1894 Tallinn – 24. veebruar 1968 Stockholm) oli Eesti kergejõustiklane.

Aastal 1911 võitis ta Kalevi korraldatud Tallinna "I olympia mängudel" 5000 m jooksu. 

Ta oli 1913. aastal Riia Amateuri Tallinna osakonna asutajaid.

## Isiklikku
Ta oli Valter Saaristu vanaisa. 

## Viited

## Välislingid
*
Ernst Selge

**Ernst Selge** (24. jaanuar 1895 Tallinn – 10. oktoober 1981 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.

Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna 2. Linnakooli ja 1917. aastal Tallinna Linna Poeglaste Kaubanduskooli. 

Ta oli 1920 Kalevi raskejõustikuosakonna, 1925 Eesti Atleetklubi ja 1958 Tallinna Spordiveteranide Koondise asutajaid. Aastast 1920 oli ta Aerutajate Klubi juhatuse liige ja esimees. 

Ta oli Tallinna Reaalkooli juurde Georg Lurichi bareljeefi püstitajaid.

Ernst Selge oli aktiivne ka poliitikas, ta oli Eesti Tööliste Partei liider ja ETP Keskkomitee liige ning 1927. aastal valiti ta Tallinna linnavolinikuks, Eesti Tööliste Partei kandidaatide nimekirjast.

## Viited

## Välislingid
*
Rudolf Tihane

**Rudolf Tihane** (2. detsember 1892 Palupõhja küla, Puhja kihelkond – 30. märts 1977 Tallinn) oli Eesti tõstja.

Ta õppis aiandust ja seejärel Tartu ametikoolis telegrafistiks. 

Tõstespordiga hakkas ta tegelema Tartu Abergis. Ta võitis 1922. aasta maailmameistrivõistlustel poolraskekaalus viievõistluses (397,5) pronksi. 

## Viited

## Välislingid
*
Richard-Aleksander Tisvelt

**Richard-Aleksander Tisvelt** (ka **Tiswelt**; 20. november 1882 Tallinn – jäi I maailmasõjas kadunuks) oli Eesti ujuja.

Aastal 1899 läks ta tööd otsima Peterburi ja seal alustas ta sportimist Peterburi Eesti Jõumeeste Ühisuses, hiljem sportis Peterburi Kalevis. 

1912 võitis Kotkas Euroopa paremikku 50 m-s 29,5-ga. 

1908–1914 kajastati teda palju kordi ajalehtedes, kus teda saavutuste pärast võrreldi teda maadlejate Lurichi ja Abergiga ning sõudja Kuusikuga.

## Viited

## Välislingid
*
Stańkava

**Stańkava** (transkribeerituna **Stankava**; poola keeles *Stańków pod Mińskiem*, vana nimetus *Stańkaŭ* (*Станькаў*)) on küla (endine alev) Valgevenes Minski oblasti Dziaržynski rajoonis, Stańkava külanõukogu halduskeskus. Asub Rapusa jõe kaldal.

Külas on keskkool ja internaatkool, seal asuvad ka kino ja raamatukogu (asub endises mõisapaviljonis). Vaatamisväärsusteks on XIX sajandil rajatud mõisakompleks ja samuti XIX sajandil ehitatud õigeusu kirik. Küla ümbruses paiknevad Stalini liini Minski kindlustatud rajooni tugipunktid.

## Ajalugu

Stańkavat on esmamainitud 1407. aastal, toona oli see Dorohostajskite valdus. Hiljem läks küla Radziwillide valdusse, aga aastast 1772 kuulus see Czapskitele. Seoses administratiivse reformiga hakkas Stańkava kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. 1558. aastal oli Stańkava umbes 30 majaga alev, seal asusid nii õigeusu kui ka katoliku kirikud, alevis asus ka turuplats.

Poola jagamisel hakkas Stańkava 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu kuuluma. Alev asus toona Minski kubermangus. 1815. aastal rajati alevisse viinavabrik ja 1858. aastal valmis praegune õigeusu kirik. Sajandi teisel poolel ehitas mõisa toonane omanik Emeryk Hutten-Czapski välja sealse mõisakompleksi, ühtlasi rajas ta sinna ka oma kogude jaoks muuseumi. 

Aastast 1919 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1924 sai Stańkavast külanõukogu keskus, ühtlasi muudeti alev külaks.

## Pilte

Pilt:Станькава. Старадаўняя альтанка.jpg|Stańkava mõisa lehtla
Pilt:Stankovo church.jpg|Õigeusu kirik
Pilt:Фото путешествия по Беларуси 342.jpg|Mõisa peahoone
Pilt:Станькава, крушні брамы.jpg|Mõisa väravad
Pilt:Belarus-Stankava-Manor of Czapski Family-Library-4.jpg|Stańkava raamatukogu


## Tuntud elanikke
*Emeryk Hutten-Czapski – Poola numismaatik ja ajalooliste esemete kollektsionäär
*Marat Kaziej – Valgevene partisan

## Viited

## Välislingid

* Küla koduleht (vene keeles)
* Stańkava mõis (vene keeles)
* Stańkava
Liivakella sanatoorium

**"Liivakella [[sanatoorium]]"** ("Sanatorium pod Klepsydrą") on Bruno Schulzi jutustuste kogumik. Selle avaldas 1937. aastal kirjastus Rój.

Nimijutustuse ja jutustuse "Kevad" ("Wiosna") järgi on tehtud poola mängufilm "Liivakella sanatoorium".

Eesti keeles ilmus "Liivakella sanatoorium" 2019. aastal Hendrik Lindepuu tõlkes.
Aleksander Engelbert Vilder

**Aleksander Engelbert Vilder** (20. juuli 1899 Volossovo, Peterburi kubermang – jäi kadunuks 1945) oli Eesti laskur.

Ta tuli 1933. aastal Eesti esimestel meistrivõistlustel 2 korda Eesti rekordiga meistriks (väikepüssist 3 × 40 lasku ja püstiasendis laskmises). 

1935–1940 töötas ta Tallinnas Raudteede Peavalitsuses. 

Ta jäi II maailmasõja ajal, 1945. aastal teadmata kadunuks.

## Viited

## Välislingid
*
Mart Valge

**Mart Valge** (14. aprill 1881 Tarvastu vald, Viljandimaa – 9. aprill 1967 Tartu) oli Eesti sporditegelane.

Ta oli 1900. aastal Peterburi Jõukarastuse Seltsi Kalev asutajaid. 

Aastal 1902 moodustas ta Uue-Suislepa mõisas raskejõustikuringi. Koos Tõnu Võimulaga asutas ta spordiseltsi Wõimula.

## Viited

## Välislingid
*
Gustav Võntso

**Gustav Võntso** (9. juuni 1880 Tallinn – 16. juuni 1970 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.

Ta lõpetas Tallinnas Leysti rahvakooli.

Aastal 1913 korraldas ta koos Artur Kukega Paldiski–Tallinna maratonijooksu. 

## Tunnustus
*1940 – Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
Aleksander Tammann

**Aleksander Tammann** (14. juuni 1895 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti tennisist ja treener.

Aleksander Tammann lõpetas 1913. aastal Tallinnas gümnaasiumi ja 1917. aastal Venemaal sõjakooli. 1917. aasta 4. oktoobril valiti Pärnu linnavolinik Aleksander Tammann, kohaliku Ajutise valitsuse korralduste alusel moodustatud Pärnu maakonna miilitsaülem miilitsaülemaks.

Ta tuli 1923 tennises üksikmängus ning 1922, 1924 ja 1925 meespaarismängus Eesti meistriks. 

Pärast Vabadussõda töötas ta Tallinna Lawn-Tennise ja Hockey Klubis treenerina. 

Aastal 1944 läks ta Saksamaale.

## Viited

## Välislingid
*
Dmitri Tšutšelov

**Dmitri Tšutšelov** (5. oktoober 1899 Tallinn – 6. mai 1985 Tallinn) oli Eesti jääpurjetaja.

Ta oli koos vend Andreiga 1947. aastal monotüüp XV klassis Nõukogude Liidu esivõistluste võitjaid. 1954. aastal tuli ta 12 m² vabaklassis Eesti meistriks.

## Isiklikku
Tema poeg oli purjetaja Aleksander Tšutšelov. Vend Nikolai Tšutšelov oli purjetaja, jääpurjetaja, kiiruisutaja ja jalgrattur, vend Andrei Tšutšelov oli jääpurjetaja ja purjetaja.

## Viited

## Välislingid
*
Artur Lobjakas

**Artur Lobjakas** (ka **Arthur**; 12. september 1898 – 17. jaanuar 1983) oli Eesti sporditegelane.

Aastal 1920 sai ta Vabadusristi II liigi 3. järgu.

Kergejõustiklane ja sporditegelane Tiit Lobjakas oli tema poeg.

## Viited

## Välislingid
*
Dziaržynski rajoon

**Dziaržynski rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1152 km². 2009. aasta seisuga elas seal 61 252 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal, tänapäevast nime kannab aga aastast 1934. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Baravoje, Dabryniova, Dziamidavičy, Dziaržynski, Fanipali, Nieharełaje, Putčyna, Rubiłki, Stańkava ja Vołma külanõukogu.

Halduskeskus on Dziaržynski linn. Teised tähtsamad asulad on Fanipali linn, Nieharełaje agrolinnake ja Stańkava küla.


Vołma. Волма (20.06.2008).jpg|Vołma‎
Dom kultury (Žuravinka) — Дом культуры (Журавінка).JPG|Žuravinka
Dziaržynskaja hara.jpg|Dziaržynskaja mägi


Rajooni tähtsaim jõgi on Vusa. Dziaržynski rajoon asub suuremalt osalt Minski kõrgustikul, lõunaosa aga Stoŭbcy tasandikul. Kõrgeim koht on Dziaržynskaja (345 meetrit).

2009. aasta seisuga olid elanikest 85,56% valgevenelased, 8,24% venelased, 2,84% poolakad, 1,36% ukrainlased ja 2% oli teistest rahvustest. 66,93% elanike emakeel oli valgevene keel, 30,17% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 34,05%, vene keelt aga 62,19% elanikke.

## Viited

## Välislingid

*Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Michael Bay

**Michael Benjamin Bay** (sündinud 17. veebruaril 1965 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide filmirežissöör ja -produtsent. 

Tema tuntuimad teosed on "Pearl Harbor", "Armageddon" ja Transformerite filmisaaga. Tema filmides on tihti kasutatud rohkesti eriefekte. 

Kuigi paljud tema teosed on olnud kassahitid, on ta filmikriitikutelt saanud palju kriitikat.

## Filmograafia
*"Pahad Poisid" (1995)
*"Kaljukindlus" (1996)
*"Armageddon (film)" (1998)
*"Pearl Harbor" (2001)
*"Pahad Poisid II" (2003)
*"Saar" (2005)
*"Transformerid" (2007)
*"Transformerid: Langenute kättemaks" (2009)
*"Transformerid: Kuu varjukülg" (2011)
*"Pain & Gain" (2013)
*"Transformerid: Väljasuremine" (2014)
*"13 tundi: Benghazi salajased sõdurid" (2016)
*"Transformerid: Viimane rüütel" (2017)
*"6 Underground" (2019)
*"Ambulance" (2022)

## Välislingid
*
Johannes Villemson

**Johannes Villemson** (25. märts 1893 Tallinn – 22. märts 1971 Chicago, USA) oli Eesti kergejõustiklane, kiiruisutaja ja sporditegelane.

## Sport

Noorena harrastas ta koduvõimlemist ja Miili klubis maadlust ja tõstmist, mängis Meteori jalgpallimeeskonnas ja osales edukalt karskusseltsi Valvaja jooksuvõistlustel, 1910 siirdus Kalevisse.

Kiiruisutamises võistles esimest korda 1909 ja kergejõustikus 1910. 
*Tuli 1914–16 1500 m jooksus 3 korral Venemaa meistriks, 4 x 400 m teatejooksus võitis hõbeda ning 400 ja 800 m jooksus pronksi. 
*Ületas 1914–17 12 korral Venemaa rekordi (800, 1000 ja 1500 m jooksus ning kümnevõistluses). 
*1917 sai Helsingis kolme keskmaadistantsi üldvõitja karika. 

1911–1927 püstitas ta 60–2000 m jooksus, teivashüppes ja kümnevõistluses 55 Eesti tipptulemust või rekordit ning oli 22 korral teatejooksurekordi või -tipptulemuse püstitaja.

1920. aastal oli ta Antwerpeni olümpiamängudel 1500 m eeljooksus 3., kuid diskvalifitseeriti. 800 m eeljooksus oli ta 6. 

### Isiklikud rekordid
Kergejõustikus:
*60 m 7,1 (1917),
*100 m 11,0 (1914), 
*200 m 23,4
*400 m 52,3 (1917), 
*800 m 1.59,3
*1000 m 2.39,2 (1922), 
*1500 m 4.11,0 (1917), 
*2000 m 5.57,2 (1920), 
*teivas 3.04,5 (1913). 

Kiiruisutajana tuli 1911–15 4 korral mitmevõistluses (1911–13, 1915) ja 11 korral üksikdistantsidel Eesti meistriks ning parandas 11 korda Eesti tipptulemust. 
Isiklikud rekordid: 
*500 m 48,3
*1500 m 2.43,2 (1915), 
*5000 m 10.05,6
*10 000 m 19.56,0 (1913). 

Oli 2 korral (1916–17) Eesti jääpallimeistreid ja Eesti rekordi püstitajaid sõudmises (3000 m neljapaadil).

### Kohtuniku ja sporditegelasena
Tegutses 8 spordialal kohtunikuna, sh maadluskohtunikuna Pariisi (1924), Amsterdami (1928) ja Berliini OM-il (1936), 11 korda EM-il ning tõstekohtunikuna Pariisi OM-il. Oli koos Jüri Lossmaniga Eesti esimesi spordistatistikuid ja 1917–26 esimeste spordikalendrite koostajaid.

Oli 1920–40 ESL-i ja ESK asjaajaja, spordibüroo peasekretär, EOK asjaajaja (1923–40), EKRAVE Liidu, Kergejõustiku- ning Maadlus-, Poksi- ja Tõsteliidu asjaajaja. 

1941 töötas Kehakultuuri- ja Spordikomitee plaani- ja rahandussektori juhatajana, 1943–44 Rahvakasvatuse Peavalitsuse Spordiameti raskejõustikuinstruktorina. 

Oli 1923–26 Kadrioru staadioni ehituskomitee liige. ESK esindajana andis 31. X 1940 koos A. Luhti ja K. Vitsutiga staadioni üle Dünamo EV Nõukogule. 

Oli Kalevi juhatuse liige, kergejõustikuosakonna laekur ja majandusjuht, välismaailmaga spordisidemete arendaja, Eesti Spordilehe talitusjuht ja kaastööline (1920–40) ning mitme spordiala võistlusmääruste tõlkija ja koostaja.

Aastal 1944 läks Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse. USA-s Chicagos oli ta aastaid sealse Eesti Seltsi esimees. 

Tema tuhk maeti 1982. aastal Tallinna Metsakalmistule.

## Isiklikku
Ta oli Henrik Villemsoni isa.

## Viited

## Välislingid
*
Tirich Mir

**Tirich Mir** on Hindukuši mäestiku kõrgeim mägi. 

Mäetipu kõrgus merepinnast on 7708 meetrit. See asub Pakistanis.

Mäetipul käis 1950. aastal rühm norralasi, nende seas Arne Næss.
Taavi Pae

**Taavi Pae** (sündinud 27. detsembril 1976) on eesti geograaf. 

## Elukäik
Ta on lõpetanud 1999. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia alal. 2002. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemine" (juhendaja Erki Tammiksaar) ning 2006. aastal doktoritöö "Formation of cultural traits in Estonia resulting from historical administrative division" (juhendajad Erki Tammiksaar ja Rein Ahas).

Ta töötas aastatel 2002–2009 Eesti Entsüklopeediakirjastuse teadustoimetajana. Alates septembrist 2006 on ta töötanud Tartu Ülikoolis lektori või/ja teadurina. Alates septembrist 2018 on ta Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna ökoloogia ja maateaduste instituudis Eesti geograafia dotsent.

Taavi Pae eestvõttel tähistati 2019. aastal roheliste rattaretkel Reina ja Põripõllu küla lahkmejoonel õ ja ö häälikuline piir. Selle selgitas 1928. aastal välja Theodor Kaljo. Maanteeamet keelas sildid. 30. novembril 2020 avati viiemeetrine tähis. õ/ö tähis valiti rahvahääletusel Eesti 2020. aasta keeleteoks.

Taavi Pae ideena on hakatud Haanjas korraldama Lumeilvese matka, mis tähendab 20 Eesti kõrgeima tipu vallutamist. Esimest korda toimus see 1998. aasta 3.-4. veebruaril Tartu Üliõpilaste Looduskaitseringi eestvõttel.

## Teosed
2019. aastal ilmus Taavi Pae koostatud "Eesti rahvusatlas". Atlas koondab Eesti kartograafilise pärandi, samas sisaldab see ka 30 tänapäevast kaarti ja Eesti kartograafia ajaloo bibliograafia (koostas Heino Mardiste). Eesti rahvusatlas valiti 2019. aasta Eesti kaunimate raamatute hulka ja Tartu aasta teo nominendiks. 

2022. aastal ilmus Taavi Pae koostatud raamat "Viguriga kaardid - Eesti kujutatuna kaartidel". See sisaldab 65 kaarti, mis ilmusid 2021. ja 2022. aastal Postimehe nädalalõpulisas AK. 

## Tunnustus

* 2019 Tartu Ülikooli aumärk
* 2022 Eesti looduskaitsemärk
* 2025 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid

*
Felix Vaher

**Felix Vaher** (24. juuni 1907 Tartu – 14. detsember 1978 Toronto, Kanada) oli Eesti laskur.

Ta kuulus 1937. aastal Eesti laskekoondisse ja võttis osa maailmameistrivõistlustest. Aastal 1939 tuli sõjapüssist laskmises kolmel korral individuaalselt ja ühel korral meeskondlikult Eesti meistriks.

## Viited
Erich Altosaar

**Erich-Karl Altosaar** (1. august (vkj)/ 14. august 1908 Tallinn – 11. oktoober 1941 Kirovi vangla, Vene NFSV) oli Eesti korv- ja võrkpallur. Lisaks teenis ta Eesti politseis.

## Sportlikud saavutused
Noorena mängis ta seltsis Võitleja jalg-, võrk- ja korvpalli. 1927. aastal siirdus Altosaar spordiseltsi Kalev, oli aastast 1931 oli  ta seltsi korv- ja võrkpallimeeskonna kapten, treener ja mängujuht. 

Ta tuli 9 korda võrkpallis (1927, 1929, 1931, 1933, 1935–39), 4 korda korvpallis (1927, 1930–31, 1941) ja 1 kord jalgpallis (1930) Eesti meistriks. Tema pikkus oli 187 cm.

Eesti korvpalli rahvusmeeskonna eest pidas 29 mängu - neist esimese Lätiga 25.02.1928, kui Eesti võitis 26:25 (resultatiivseim Altosaar 9 punktiga) ja viimase samuti Lätiga 26.04.1941, mil Eesti kaotas 28:46. 17 mängus oli ta koondise kapten, sai 1939. aasta Euroopa meistrivõistlustel 5. koha.

Ta osales Berliini olümpiamängudel ja ühtlasi kandis nende olümpiamängude avatseremoonial Eesti lippu. Altosaar avaldas Eesti Spordilehes korvpalliprobleeme analüüsivaid kirjutisi ning saatis välisreisidelt päevalehtedele spordisõnumeid. 

1944. aastal, kui Eestis möödus veerand sajandit korv- ja võrkpalli harrastamise algusest, hinnati teda Eesti korvpalli esimese 25 aasta (1919-1944) parimaks mängijaks (postuumselt). Erich Altosaar valiti 2020. aastal Eesti korvpalli kuulsuste halli.

## Teenistus välispolitseis ja poliitilises politseis
Ta määrati 27. oktoobril 1934 välispolitsei kordniku kohusetäitjaks, 19. aprillil 1935 kinnitati kordnikuks, 6. novembril 1936 vabastati teenistusest ja samas asus teenistusse poliitilisse politseisse. Ta lahkus teenistusest 1. aprillil 1940 ning ta arreteeriti Nõukogude võimu poolt ja hukati Venemaal.

## Viited

## Kirjandus
*Vello Lään ja Märt Ibrus. Eesti korvpall. Portreed. Tallinn, 2006, lk 347–348.

## Välislingid
*
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Voldemar Vaho

**Voldemar Vaho** (ka **Vahho**; 28. juuli 1909 Rannu vald, Tartumaa – 1. detsember 1984 Tallinn) oli Eesti korvpallikohtunik ja sporditegelane, Ernst Vaho vend.

Aastal 1929 lõpetas ta Riigi Tehnikagümnaasiumi, hiljem sõjakooli. 
 
Aastani 1941 oli ta korv- ja võrkpallikohtunik. 

Enne II maailmasõda oli ta Pärnu metsamajandis ametnik, hiljem töötas Harju KEK-is.

## Viited

## Välislingid
*
Voznivtsi

**Voznivtsi** (ukraina keeles Вознівці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 328. Pindala on 1,118 km².
Dankivka (Illintsi rajoon)

**Dankivka** (ukraina keeles Даньківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis.  Pindala on 1,65 km².
Vilja Kuzmin

**Vilja Kuzmin** (sündinud 8. novembril 1944) on Eesti riigiametnik.

Vilja Kuzmin töötas 1991. aastast Sotsiaalhooldusministeeriumis. Alates 1993. aastast oli ta Sotsiaalministeeriumi sotsiaalkaitse osakonna peaspetsialist, hiljem puuetega inimeste büroo juhataja ning sotsiaalkindlustuse osakonna pensionipoliitika juht.

## Tunnustus
* 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Välislingid
* Puuetega inimestele võrdsete võimaluste loomise standardreeglite kasutamisjuhend. Koostajad: Eha Leppik, Vilja Kuzmin. Tallinn: Eesti Puuetega Inimeste Koda, 1996
Külli Pedak

**Külli Pedak** (sündinud 27. juulil 1946) on eesti riigiametnik.

Külli Pedak lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna diplomitööga “Küla töörahva saadikute nõukogu”.

Töötas 1973. aastast Eesti NSV sotsiaalkindlustusministeeriumis, 1993–1996 Sotsiaalkindlustusameti direktor, 1997–2011 Sotsiaalkindlustusameti peadirektor.

Ajaleht Äripäev on neljal aastal (2002, 2003, 2004, 2005) valinud ta edukaimaks riigi- ja kohalike omavalitsuste naisjuhiks.

## Tunnustus
* 2005 Valgetähe III klassi teenetemärk 

## Viited

## Välislingid
* Külli Pedak: Lubage väärikalt vananeda. Maaleht. 25.12.2011
Pilistvere II maailmasõja matmispaik

**Pilistvere II maailmasõja matmispaik** on Teise maailmasõja aegne matmispaik Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pilistvere külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas.

Väidetavalt on Pilistverre maetud Teises maailmasõjas Nõukogude poolel 1941. aastal langenud 26 sõjameest. Matmispaik on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis.

## Viited

## Välislingid
*
Heterodüün

**Heterodüün** (moodustatud kreeka k sõnadest *hetero* teine, muu + *dynamis* jõud) on väikese võimsusega harmoonilisi võnkumisi tekitav kõrgsagedusgeneraator, mida kasutatakse mõõteaparatuuris, laserikiirguse modulaatorites ja superheterodüünvastuvõtjates signaali sageduse muundamiseks.

Superheterodüünvastuvõtja sagedusmuunduri heterodüüni nimetatakse enamasti ostsillaatoriks, sisemiseks ostsillaatoriks või ka kohalikuks ostsillaatoriks (ingl k *local oscillator*).
Viljandi Garnisoni kalmistu

**Viljandi Garnisoni kalmistu** on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Riia maantee ja Kalmu tänava nurgal Viljandi linnas Viljandi maakonnas. 

## Ajalugu
Sõjaväelastele eraldati kõige edelapoolsem osa vanast kalmistust 1915. aastal ning esimese maailmasõja ajal maeti sinna teadaolevalt kümme Vene sõjameest.

Vabadussõja ajal maeti sinna kaks langenud Eesti sõjameest. 1923. aastal asutati seal ametlikult Viljandi Garnisoni kalmistu. Kalmistu korrastati ja planeeriti ümber 1939–1940 kujur Roman Haavamäe projekti järgi.

Kalmistule maeti 1942. aastal ka kolm 1941. aasta Viljandi punase terrori ohvrit. Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal jäi kalmistu hävitamata, kuid seda ei hooldatud. Kalmistu korrastati 1994. aastal, sinna on teadaolevalt maetud 24 inimest.

## Kalmistule maetuid
*1919 – Anton Argel
*1919 – Jaak Tohver
*1937. aasta 15. aprill – major Jaan Madisson (1887–1937)
### 1941. aasta punase terrori ohvritena
*1942. aasta 30. juunil – Aliide Sahk
*1942. aasta 30. juunil – tundmatu mees
*1942. aasta 30. juunil – tundmatu mees

## Kirjandus
*"Sõjawäe matusepaiga asjus". Sakala, 23. juuli 1923
*"Terroriohvrite ümbermatmine". Sakala, 1. juuli 1942
*Maire Sala. "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 77 ja 112
*"Viljandi garnisoni kalmistu Vanal kalmistul". // Meil ei ole siin jäädavat linna. Viljandi linna ja kihelkonna kalmistute lugu. Koostaja Janis Tobereluts. Viljandi Muuseumi Toimetised 10. Viljandi 2024. Lk 26
Kopgalis

**Kopgalis** (saksa keeles *Süderspitze*) on Leedu linna Klaipėda osa. Asub Kura säärel Smiltynėst põhja pool. Kuna linnaosa on ülejäänud Klaipėdast eraldatud Kura lahega, siis peavad Klaipėdaga ühendust parvlaevad.

Kopgalis asub Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Seal asub Leedu meremuuseum ja delfinaarium. Linnaosa lõunapiiril on Kopgalise ja Smiltynė ühine kalmistu, ka asub seal kalurite elu kajastav etnograafiamuuseum.

## Ajalugu
Kopgalis tekkis 1795. aastal paigana, kus laevadele toimetati ballasti. Kuigi Preisi võimud andsid sealsetele asukatele mitmeid privileege, elas 1821. aastal Kopgalises siiski vaid seitse peret. Elanikud tegelesid kalapüügiga ja kasvatasid kartuleid.

XIX sajandi keskpaigas kujunes Kopgalis esimeseks kuurordiks Kura säärel, seal olid eraldi meeste ja naiste supelrand.

1866. aastal ehitati Kopgalisesse fort, mis hävis Teise maailmasõja ajal. Tänapäeval on fort rekonstrueeritud ja seal asub 1979. aastast Klaipėda meremuuseum. Vana kaluriküla on muudetud vabaõhumuuseumiks, 1994. aastast asub seal delfinaarium.

Kopgalises elas Liudvikas Stulpinas, esimene leedulasest kapten. Teine tuntum elanik on Leedu kirjanik Jonas Žilius-Jonila, kes oli aastatel 1925–1926 Klaipėda piirkonna kuberner.
Nicolaas van Wijk

**Nicolaas van Wijk** (4. oktoober 1880 Delden – 25. märts 1941 Leiden) oli hollandi keeleteadlane ja slavist.

Ta töötas Leideni Ülikoolis ning oli 1929–1930 selle rektor.

Ta oli ühe esimese fonoloogiateemalise raamatu autor.

2006. aastal ilmus tema elu ja tegevuse kohta Hollandi akadeemilise kirjavara kirjastuses Brill ülevaateteos "Nicolaas van Wijk (1880-1941)".
Jomantė Šležaitė

**Jomantė Šležaitė** (sündinud 7. veebruaril 1989) on Leedu ooperilaulja, dramaatiline sopran.

Ta võitis 2013. aastal Klaudia Taevi nimelise ooperilauljate konkursi. Varem on ta pälvinud auhindu ka Tiit Kuusiku nimelisel rahvusvahelise kammerlaulu konkursil (2012), Kaunase rahvusvahelisel soololauluvõistlusel (2012), Lonigo rahvusvahelisel lauluvõistlusel (2010).

Eestis on ta esitanud Aida rolli Verdi samanimelises ooperis Vanemuise teatris aastatel 2015–2019. See ooper lavastati tema jaoks osana preemiast võidu eest Klaudia Taevi nimelisel konkursil.

Ta on Vladimiras Prudnikovase õpilane Kaunase ja Vilniuse muusikaakadeemias ning on osalenud Ingrid Kremlingi (Hamburg), Wojciech Starostecki (Praha) ja Verena Reini (Berliin) meistriklassides. 

## Viited
Elīna Šimkus

**Elīna Šimkus** (sündinud 1982) on läti ooperilaulja, lüüriline sopran. 

Ta on lõpetanud Jazeps Vitolsi nimelise Läti Muusikaakadeemia lauluklassi (2006) ja Norra Muusikaakadeemia (2009, prof. Barbro Marklund, prof. Hakan Hagegard). 

2011. aastal võitis ta Pärnus Klaudia Taevi nimelise konkursi III preemia. Ta laulis 2013. aastal festivali PromFest raames ooperi "Tsaari mõrsja" nimirolli. 

Laulja repertuaaris on ooperiklassika, kammermuusika, kaasaegne muusika ning ka muusikal ja rokkooper.

Šimkus on teinud koostööd järgmiste orkestritega: Sinfonietta Riga, Oslo sümfooniaorkester, barokkorkester Collegium Musicum Riga, Läti Rahvuslik Sümfooniaorkester, Läti Muusikaakadeemia sümfooniaorkester, brassbänd Riga jpt.

## Viited
Andrei Savtšenko

**Andrei Savtšenko** on valgevene ooperilaulja, bariton. 

Savtšenko on Klaudia Taevi nimelise konkursi võitja (2011) ja Varssavi rahvusvahelise lauljate konkursi laureaat (2009). Aastal 2013 laulis ta peaosa festivali PromFest raames lavastatud ooperis "Tsaari mõrsja". 

Ta on lõpetanud Mihhail Oginski nimelise Muusikakooli ning Valgevene Riikliku Muusikaakadeemia (professor Georgi Jurevitš (Георгий Илларионович Юревич)). Savtšenko on töötanud Molodetšno Noorte Ooperiteatris ning olnud Valgevene riikliku ooperi- ja balletiteatri solist.
Smiltynė

**Smiltynė** on Leedu linna Klaipėda osa. Saksa keeles *Sandkrug*. Asub Kura säärel Kopgalisest lõuna pool. Smiltynė asub Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Kuna linnaosa on ülejäänud Klaipėdast Kura lahega eraldatud, siis peavad sellega ühendust parvlaevad.

Suurem osa Smiltynėst on kaetud metsaga. Linnaosa kõrgeim koht on liivast koosnev 36,5 meetri kõrgune Hageni mägi. 

## Ajalugu

Linnaosa vanim hoone on aastal 1796 ehitatud Klaipėda tuletorn. XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses muutus Smiltynė suvituspiirkonnaks, toona liideti osa sellest Klaipėdaga. 1901. aastal valmis Smiltynė kuursaal, kus toimusid kammermuusikakontserdid.

Suurem osa linnaosast liideti Klaipėdaga 1947. aastal, 1962. aastal liideti linnaga veel osa  Smiltynė ümbruse metsast. XX sajandi teisel poolel kujunes linnaosa üheks Klaipeda Merefestivali toimumispaigaks.
Väylä

**Väylä** (inarisaami keeles **Vävli**) on küla Soomes Inari vallas, mis asub Inari järve kaldal Vävlivuonâ ehk Väylävuono lahe ääres. 

Küla soomekeelne nimi on saadud otsetõlkena Inari saami keelest. Läheduses on ka Vävlijuuhâ ehk Väyläjoki. 

## Viited

## Välislingid
* Lapimaal sündis Soome tänavune külmarekord. Postimees.ee, 29. detsember 2014.
Karvaičiai

**Karvaičiai** on endine küla Kura lahe kaldal, Leedu linna Neringa osa. Saksa keeles *Karwaiten*. Asub Kura säärel Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Linnaosa asub Juodkrantėst lõunas ja Pervalkast ning Preilast põhjas.

Karvaičiai lähistel asuvad kaks luidet, vanem 30, uuem 50 meetri kõrgune. Suurema luite alla on mattunud vana Karvaičiai küla.

Karvaičiais on sündinud folklorist Ludwig Rhesa. 

## Ajalugu

Karvaičiaid mainitakse esimest korda aastal 1509, sealsed kalurid pidasid endid kuralasteks. Aastal 1741 ehitati sinna kirik, mis aga aastal 1797 liiva alla mattus. Aastast 1786 tuli külal pidada võitlust peale tungiva liivaga. Vana küla mattus lõpuks liiva alla, suurem osa elanikest kolis teistesse ümbruskonna asulatesse. Suurem osa elanikest kolis Juodkrantėsse, kuhu püstitati ka uus kirik. Uus Karvaičiai moodustas Juodkrantė lõunapoolseima aguli, ka tänapäeval loetakse seda Juodkrantė osaks.

Vana Karvaičiai vapp on osa praegusest Neringa vapist.
Leevaku hüdroelektrijaam

**Leevaku hüdroelektrijaam** asub Põlva maakonna Räpina valla Leevaku külas Võhandu jõel. Elektrijaam töötas aastatel 1917–1968 ja on jätkanud tegevust 1993. aastast tänapäevani.

## Ajalugu
Vesiveski ehitati Leevakule 1835. 1893. aastal tegutsesid juba jahu- ja saeveskid, samuti sai seal villa kraasida. 1880. aastatel asutatud manufaktuuris kooti sineliriiet ja vooditekke Vene armeele. Kui 1905. aasta suvel seati vabrikutes sisse kahe vahetusega töö, ulatus tööliste arv 45-ni. 1910. aastast tootis tööstusettevõte oma tarbeks elektrit. 1917. aastast alates müüdi elektrienergiat taludele ja Toolamaa mõisale.

Praegune hüdroelektrijaama hoone ehitati aastal 1933. Arhitekt on teadmata.

Leevaku hüdroelektrijaam hävis II maailmasõja ajal. 1947. aastal taastati elektrijaam Võrumaa noorte ühistööna. Ehituse algataja oli tollane ELKNÜ Võru Maakonnakomitee sekretär Feliks Pärtelpoeg, töid juhatas Andres Ojasoo. Kirjanduslikult tegi tollaste kommunistlike noorte löökehituse tuntuks Juhan Smuul poeemiga "Järvesuu poiste brigaad". Ehitusel töötas ka hilisem luuletaja Paul Haavaoks, kes kirjutas jaama taastamisest raamatu "Eelkarastumine" (1974). 

1962. aastal pandi elektrijaama hoonele mälestustahvel. Jaam töötas 1968. aastani, viis aastat hiljem lõhkusid tulvaveed tammi.

Elektrijaam taastati ja avati taas 1993. aastal. Jaama võimsus on 2014. aastal 185 kW ja seda haldab alates taastamisest 1993. aastal AS Generaator.

Suvekuudel on elektrijaamas avatud muuseum. Tutvuda saab nii jaama enda, Leevaku ajalugu tutvustavate stendide kui ka nõukogudeaegsete elektrimõõdikutega.

## Viited

## Välislingid
*Leevaku hüdroelektrijaam
Juodkrantė

**Juodkrantė** on endine küla Kura lahe kaldal, Leedu linna Neringa osa. Saksa keeles *Schwarzort*. Asub Kura säärel Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Linnaosa asub Karvaičiaist põhjas. Aastal 2001 oli seal 720 elanikku.

Juodkrantės asub sadam. Haridust annavad algkool ja merekool. Juodkrantės on raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on lisaks XIX sajandi lõpus ehitatud villadele luteri kirik aastast 1885.

## Ajalugu

Juodkrantėt mainitakse esimest korda aastal 1429. Toonane küla asus praegusest põhja pool, Läänemere kaldal. Vana küla mattus XVI sajandi lõpuks liiva alla, uus küla rajati tänapäevasesse paika Kura lahe kaldale aastal 1603. Vanasse asupaika jäi veel 6 majapidamist, aga aastaks 1723 kadusid needki. XVII sajandi keskel kolisid küla lõunaotsa ka endise Karvaičiai küla elanikud.

XIX sajandi keskel sai Juodkrantėst kuurort, asula arengule aitas kaasa ka see, et sadama süvendamisel leiti merevaiku, nii et seda hakati kaevandama. Kaevandamine lõpetati aastal 1890, selleks ajaks oli leitud 2250 tonni merevaiku.

Aastal 1946 sai Juodkrantėst alev, aastal 1947 ühendati see Klaipėda linnaga. Aastal 1961 liideti piirkond vastloodud Neringa linnaga.

Vana Juodkrantė vapp on osa praegusest Neringa vapist.

## Galerii


Pilkosios_kopos.jpg|Luited Juodkrantė külje all
Juodkrantė - centrum.jpg|Ludwig Rhesa mälestussammas
Juidkrantesbaznyciaabside.jpg|Juodkrantė kirik
Juodkrantės kadetų mokykla.JPG|Juodkrantė merekool
Juodkrantesseniunija.jpg|Juodkrantė haldushoone


## Välislingid

* Juodkrantė portaalis Vietoves.Lt (*leedu keeles*)
* Schwarzort (*saksa keeles*)
Kamari hüdroelektrijaam

**Kamari hüdroelektrijaam** asub Jõgeva maakonnas, Väike-Kamari külas, Põltsamaa jõel. Jaama võimsus 2014. aastal oli 500 kW.

## Ajalugu
Jaama teke on seotud Külmoja veskiga Külmojal Põltsamaa kihelkonnas. Veski kuulus algselt Võisiku mõisale ja see riigistati 1921. aastal. Veski põles 1928. aastal ja seda ei taastatud. Veski ümbrus oli Põltsamaa linna elanike seas populaarne väljasõidukoht. 

Hiljem hakati Külmoja veski kohale kavandama linna uut elektrijaama. Põltsamaa linn ostis 1938. aastal veskikrundi ära, et teha sinna elektrijaam, mis leevendaks elektripuudust linnas. 1939. aastal ehitati kõrgepinge ülekandeliin Leiest Põltsamaale, et lülitada Põltsamaa elektrisüsteem ja ka tulevane Külmoja hüdroelektrijaam ühtsesse Eesti elektrivõrku. Teise maailmasõja tõttu jäid need plaanid teostamata. 

Millalgi 1940/1950. aastate vahetuse paiku loobuti elektrijaama rajamisest Külmoja suudmesse ning jaama asukoht viidi umbes 1,5 km ülesvoolu Väike-Kamarisse. Seal valmis 1956. aastal Kamari hüdroelektrijaam. Jaam seisati 1971. aastal ning taaskäivitati 1999. aastal.

## Viited
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet

McDonnell Douglas (nüüd Boeing) **F/A-18 Hornet** on mitmeotstarbeline sõjalennuk, mis on mõeldud nii hävituslennukiks kui ka ründelennukiks (F/A tähistab sõnu Fighter/Attack). Lennuki arendasid Northrop YF-17 hävituslennukist McDonnell Douglas ja Northrop. Lennuk oli mõeldud kasutamiseks Ameerika Ühendriikide mereväes ja merejalaväes, kuid see on kasutusel mitmete riikide õhuvägedes, lähituletoetuseks, tankitõrje ning õhuruumi eeljulgestuseks.
F/A-18 Hornet on relvastatud 20 mm kahuri M61A1 Vulcaniga (kuni 570 padrunit); hävituslennukil on 9 välist pülooni  õhk-õhk tüüpi, õhk-maa tüüpi  rakettidele ja  juhitavatele pommidele, Harpoon laevadevastasele rakettidele ning radarivastastele rakettidele.

F/A-18 Hornetile on valmistatud ka modifikatsioone F/A-18B 2-kohaline,  F/A-18C moderniseeritud F/A-18A, F/A-18D 2-kohaline, F/A-18C, F/A-18(R) / F/A-18D(RC) luureversioonid. 

## Lennutehnilised näitajad

* Meeskond: F/A-18C: 1, F/A-18D: 2
* Pikkus: 17,1 m
* Tiivaulatus: 12,3 m
* Kõrgus: 4,7 m
* Tühimass: 10 400 kg
* Täismass: 16 770 kg
* Maksimaalne lennukaal: 23 500 kg
* Mootor: 2 × General Electric F404-GE-402 (turboventilaatormootorid)
* Maksimaalne kiirus: Mach 1,8 (1915 km/h)
* Tegevusraadius: 2000 km
* Lennulagi: 15,2 km
* Tõusukiirus: 254 m/s
* Tõukejõu ja kaalu suhe: 0,96

## Kasutajad

 **[[Austraalia]]**
* Austraalia õhujõududes oli 2008. aastal kasutusel 55 F/A-18A ja 16 F/A-18B tüüpi lennukit. Austraalia õhuvägi loobus Hornetite kasutamisest 2021. aastal.

 **[[Kanada]]**

* Kanada õhujõududes on kasutusel 138 CF-18 Hornetit, mis on Kanada versioon F/A-18 Hornetist. 

 **[[Soome]]**

* Soome õhujõududes oli 2013. aasta seisuga kasutusel 55 F-18C ja 7 F-18D tüüpi lennukit. Soome asendab Hornetid alates 2025. aastast Lockheed Martin F-35 Lightning II lennukitega.

 **[[Kuveit]]**

* Kuveidi õhujõud kasutasid 2013. aasta seisuga 28 F/A-18C ja 7 F/A-18D tüüpi lennukit.

 **[[Malaisia]]**

* Malaisia õhujõud kasutavad 8 F/A-18D tüüpi lennukit.

 **[[Hispaania]]**

* Hispaania õhujõud kasutavad 100 erinevat tüüpi Hornetit.

 **[[Šveits]]**

* Šveitsi õhujõud kasutavad 26 F/A-18C ja 7 F/A-18D tüüpi lennukit.

 **[[Ameerika Ühendriigid]]**

* Ameerika Ühendriikide merevägi kasutas 409 F/A-18A/B/C/D Hornetit. Merevägi loobus Hornetitest 2019. ja merejalavägi 2021. aastal.