open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mark Sinisoo

**Mark Sinisoo** (kuni 21. aprillini 1936 **Mark Sinnisov**; 22. juuni 1932 – 24. juuni 2020) oli eesti diplomaat, küberneetik, mälumängur ja tõlkija. 

Ta lõpetas aastal 1951 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1956 *[[cum laude]]* Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna elektrijaamade, võrkude ja süsteemide erialal.

1990. aastatel oli Sinisoo Eesti välisministeeriumi poliitikaosakonna nõunik. 1998. aastal sai temast Eesti Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Jaapanis. 2000. aastal kutsuti ta sellelt ametikohalt tagasi.

Mark Sinisoo on tõlkinud inglise keelest eesti keelde kriminaalromaane tuntud autoritelt nagu Margery Allingham, Agatha Christie, Geoffrey Household, Philip MacDonald, Ngaio Marsh ja Rex Stout.

Sinisoo kuulus Vikerraadio mälumängusaate "Mnemoturniir" mälumängumeeskonna algkoosseisu. Ta esines korduvalt ka raadiosaates "Meelejahutaja". Hiljem on ta mänginud episoodilistes osades Eesti mängufilmis "Minu naine sai vanaemaks" (1976) ning telesarjades "Kelgukoerad" (2011) ja "Pilvede all" (2010, 2012).

Mark Sinisoo isa oli ärimees Joakim Puhk  ning abikaasa oli inglise keele õpetaja Ingrid Kuljus (1924–2007) .

## Tunnustus
* 2001 – Riigivapi V klassi teenetemärk

## Raamatuid
* Ülo Kaasik, Henn Salum ja Mark Sinisoo. "Elektronarvutusmasinad" Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960.
* "Küberneetika: abiks lektorile" Tallinn: *s.n.*, 1964. (Eesti NSV ühing "Teadus", 37).
* "Eestiaegsed asjad". Tallinn: Tänapäev, 2005. (2., oluliselt täiendatud trükk 2018).

## Viited

## Välislingid
* Miks suleti talveõhtutel tänavad liikluseks ja mis on hobusepass ning kingaröntgen? ERR, 28. märts 2018
* Katkend raamatust | Kaheksa põnevat lõiku ja fotot Mark Sinisoo raamatust "Eestiaegsed asjad" Delfi, 22. veebruar 2018
* Vana raamatu tõi tagasi Mark Sinisoo Postimees, 25. oktoober 2007
* Peeter Raidla. Suursaadikud elavad nagu kuninga kassid Õhtuleht, 26. juuli 2000
Juudid Eesti Vabadussõjas

**Eesti juudid Vabadussõjas** on Vabadussõjas Eesti sõjaväes teeninud juutidest sõjaväelaste loend.      

Selles tabelis   -juudidvabadussojas.wordpress.com - on kokku 444 nime, 415  neist on võetud Rahvusarhiivis säilitatavates , 1919 aasta algul Eesti Rahvaväkke tegevteenistusse kutsutud meeste nimekirjadest ja teenistuslehtedest . 29 nime on saadud Eesti Juudi Muuseumi kodulehelt 

**                                                                 Praeguseks kindlaks tehtud  Vabadussõjas langenud 9 juudi rahvusest sõdurit**.    

      Kaplan   Scholem            1898-1919

      Frank     David                1869-1919                                              Kofkin/Kovkin/  Boris     1896-1919

     Geller   Haim                 1890-1919                                                     Kulman   Samuel             1900-1919

     Gorbar Isak                    1883-1919                                                     Pikarevitsch   Boruch     1899-1920

     Kahn/Kagan/  Judel      1893-1919                                                      Rosenhaft    Leopold     1898-1919

***                                                                              Fakte.***

*                                   Vabadussõja mälestusmärkidega autasustatuid -  93  meest ,4 sõdurile  annetati                ka Läti Vabariigi analoogsed mälestusmärgid..*

*                                  Nimekirjas on  40 arsti ( 5 naisarsti). Velskreid on kirjas 20 inimest.*

*      Riviteenistuses oli - 9 kapralit ;1 veltveebel ;1 junker ; 9 noorem-allohvitseri  ja 2 vanem-allohvitseri. Mereväes teenis 3 vabatahtlikku madrust.*

*Vabatahtlikke teenis ,niipalju kui 100 aastat hiljem on säilinud arhiivide põhjal võimalik aru saada, tõestatult *'100** inimest. Arvestades aga ,et rahvaväkke mobiliseeriti mehi  21 aasta vanusest alates ja seega said nooremad  sõjaväkke astuda ainult vabatahtlikena –siis selliseid  nooremaid aastakäike on siin tabelis 126 inimest ja sestap peaks ka vabatahtlikke rohkem olema …    /Kaitseliitu  ja Kooliõpilaste Pataljonidesse mobiliseeriti ka 16 aastaseid poisse /''

Kuigi juutidel oli Eesti iseseisvusvõitlusele oluline panus, tunnustati nende osalemist Vabadussõjas vähem kui teiste rahvuste panust .See võis olla seotud antisemitismi ja tolerantsuse puudumisega tollases ühiskonnas.

''                                            Holokausti käigus  mõrvati **84** Vabadussõjas osalenud juuti.''

''Eesti linnades kanti Vabadussõja  ajal Kaitseliidu nimekirjadesse kokku ka 626  juudisoost meesterahvast / ka 3 naisarsti / , peale patrull-ja valveteenistuse kasutati tarviduse järgi neid ka rahvaväeosades teenistuses.''

''                                           Rms.—reamees                     ** M**—annetatud Vabadussõja mälestusmärk       S.Ural.Lag.—küüditatud Tomsk`i .   KL.---kaitseliitlane            **Holok**--HOLOKAUST''

***                                                                                                                                                     V*'—vabatahtlik                      **H--**-haavatud''

## Väidetav autor
Arhiivis töötas Daron Haitov Veebruar 2024
Taskunuga

**Taskunuga** on väike mitmeotstarbeline kokkupandav nuga, mille käepideme sisse mahub vähemalt üks tera. Tera pikkus on tavaliselt 5–15 cm. Algsest ühe teraga taskunoast on arendatud ka mitmefunktsioonilisi taskunuge. 

## Šveitsi armee taskunuga
Šveitsi armee taskunuga patenteeriti 1897. aastal Carls Elseneri poolt. 

Selles taskunoas on peamine tera (sealhulgas noatera) servade valik: hambulised, tavalised, saed. Lisaks sellele on hulga muid tööriistu, näiteks pudeliavajad, korgitsad ja käärid. Need on paigutatud noa käepidemesse pöördepunkti mehhanismi abil. Šveitsi armee taskunoa käepide on traditsiooniliselt punast värvi. Alates 2006. aastast on ilmunud ka muid värve. Samuti alates 2006. aastast on Šveitsi armee noa käepide kandnud Victorinoxi või Wengeri risti logo või Šveitsi sõjaväenugade puhul Šveitsi vappi.

## Viited
Karl Erik Nazarov

**Karl Erik Nazarov** (sünninimi **Laanet**; sündinud 17. märtsil 1999) on eesti sprinter. Tema onu on Andrei Nazarov.

## Tulemused
2. jaanuaril 2020 kordas ta 60 m tõkkejooksus U23 klassi Eesti siserekordit ajaga 7,93.

2020. aastal püstitas Nazarov sisevõistlustel Eesti U23 vanuseklassi rekordi 60 m jooksus ajaga 6,68 ning 2021. aastal ületas selle rekordi saades ajaks 6,63.

19. märtsil 2022 püstitas ta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis 60 m jooksu eeljooksus Eesti siserekordi ajaga 6,55. Finaalis sai ta ajaga 6,58 neljanda koha. 

2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel kergejõustikus Torunis saavutas Nazarov 60 m jooksus 7. koha ajaga 6,67.

2019. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli ta esimest korda individuaaldistantsil Eesti täiskasvanute meistriks (100 meetri jooksus).

16. juunil 2023 parandas ta Eesti 100 m jooksu rekordit. Uus rekordaeg on 10,18.

## Isiklikud rekordid
Allikas: Eesti Kergejõustikuliit
*Seisuga 22. juuni 2023
;Väljas

;Sees

## Eesti meister
Allikas:  World Athletics

;Väljas

;Sees

## Viited

## Välislingid
*
*Eesti kiireim sprinter Karl Erik Nazarov: võistlemine teeb mind õnnelikuks. sportland.ee, 25. oktoober 2022.
*Välistreenerita jäänud Karl Erik Nazarov püüab Eesti rekordit endise Eesti rekordimehe abiga. Postimees, 15. november 2022.
Ada Koistinen

**Ada Koistinen** (sündinud 5. jaanuaril 1999 Jyväskyläs) on Soome endine kergejõustiklane (kolmikhüppaja).

Ta esindas spordiühingut Jyväskylän Kenttäurheilijat. Tema treener oli Jarko Finni. Ta sai 2019. aastal Soome kergejõustiku meistrivõistlustel kolmikhüppes pronksmedali. Tema isiklik rekord kolmikhüppes on (aastast 2018) 12.92.

## Välislingid
*Jarmo Jagomägi. "Soome kergejõustikutalent lõpetas maailma päästmise nimel sportlaskarjääri". Postimees Sport, 27. veebruar 2020
Liiva-Annus

**Liiva-Annus** on eestlastel isikustatud surma või surmavaimu levinumaid nimetusi.
 
Surma ei soovitud nimepidi nimetada, et teda mitte kohale kutsuda, seepärast leidis vanarahvas talle muidki asendusnimesid ja peitesõnu: 
**Mulla-Madis**, *Kalmu-Kaarel*, *Haua-Kusta*, *Toone-Toomas*, *Surma-Peeter*, *vikatimees*, *kondimees*, *mustmees*, *külmjalg* jne.

Liiva-Annust kujutletakse vana mehena, kes vikati, labida, koodi või mõne muu esemega inimesi surmale rabab.

Kujutelm on rahvusvaheliselt tuntud ning on levinud ristiusuga.

## Viited

## Välislingid
*Sünonüümisõnastik
Julius Murd

**Julius Murd** (1936. aastani **Julius Martinson**; 30. august (ukj) 1887 Kudina vald, Tartumaa – 27. august 1976) oli eesti töölisliikumise tegelane ja Eesti NSV rahvasaadik.

Ta töötas Tallinna Laevaremonditehases lukksepa ja töödejuhatajana. Aastatel 1905 ja 1917 võttis osa revolutsioonilisest liikumisest, 1919. aastal osales Eestimaa ametiühingute I kongressil.

Aastatel 1947–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu II, III ja IV koosseisu saadik, 1950–1959 Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja asetäitja.

Ta oli ka Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu liige.

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Murd, Julius Kustavi poeg – Eesti NSV Ülemnõukogu saadik (1951)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat Murd, Julius Kustavi poeg (1955)
Kollokatsioonid

**Kollokatsioonid** ehk **naabersõnad** on sõna tähendusest sõltuvalt sageli koos kasutatavad sõnad.

Naabersõna leidmine on raske eelkõige võõrkeele õppijale, emakeeles on kasutus pigem intuitiivne. Kollokatsioonide kirjeldamist hõlbustab korpuslingvistika.

Eesti keele naabersõnu pakub ühisotsing sõnaveeb.

## Viited
Boriss Rodionov

**Boriss Jevgenjevitš Rodionov** (vene keeles Борис Евгеньевич Родионов; 16. märts 1912 Moskva – 13. mai 1987 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigiametnik ja malefunktsionäär. 

Rodionov töötas sõja ajal insenerina Moskvas. Pärast sõda töötas parteitööl, seejärel Moskva Linna TSN Täitevkomitee kultuurivalitsuse ülemana. Aastatel 1970–1984 oli ta Vene NFSV Riikliku Kirjastuskomitee aseesimees.

Aastatel 1961–1962 oli ta Vene NFSV ja 1962–1968 NSV Liidu Maleföderatsiooni esimees. Aastatel 1962–1970 oli Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) asepresident ja 1970–1978 FIDE tegevjuhatuse liige. 

## Tunnustus
*1978 – FIDE auliige
2015. aasta Ilmar Raua mälestusturniir

**Ilmar Raua 49. mälestusturniir** oli 2015. aastal Viljandis peetud järjekordne Ilmar Raua mälestusturniir males. 

29. juunist kuni 5. juulini 2015 Viljandis asetleidnud 62 osavõtjaga rahvusvahelise turniiri koosseis oli komplekteeritud peamiselt Eesti maletajaist. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Lätist Arturs Neikšāns ja Normunds Miezis, Leedust Aloyzas Kveinys, Rootsist Erik Blomqvist, Valgevenest Aliaksiej Aliaksandraŭ ning Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest.  

Lätit esindasid lisaks suurmeistritele rahvusvaheline meistrid Ņikita Meškovs ja Rolands Bērziņš. 

Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ottomar Ladva. Kaasa tegid ka tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja 17-aastane Ilja Siroš.

Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik Gert Elmaste ja turniiridirektor Toomas Valgemäe.  Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.

## Turniiri lõpptulemus
Turniiri võitis 32-aastane Läti suurmeister Arturs Neikšāns. Aasta varem Raua mälestusturniiri võitnud Aliaksandraŭ jäi seekord jagama teist kohta. Eesti maletajaist pääses esiviisikusse Kaido Külaots.

Naistest oli edukaim Mai Narva (üldarvestuses 18. koht). Järgnesid Tuuli Vahtra (31. koht) ja Regina Narva (32. koht).

### Paremusjärjestus
*1. Neikšāns 7 punkti
*2.–5. Aliaksandraŭ, Miezis, Meškovs ja Külaots 7 p
*6.–10. Blomqvist, Kveinys, Sepp, Ehlvest ja Ladva 6,5 p
*11.–18. Seeman, Siroš, Smirnov, Bērziņš, Jezov, Švõrjov, Dubrovin ja Narva 6 p
*jt


Fail: Aleksej_Aleksandrov_2009.jpg |Aliaksiej Aliaksandraŭ, turniiri 2.–5. koht 
Fail: Miezis_rd6_4thEUIO.JPG |Normunds Miezis, turniiri 2.–5. koht 
Fail: Kulaots kaido 20081119 olympiade dresden.jpg |Kaido Külaots, turniiri 2.–5. koht
Fail: Erik-Blomqvist.jpg|Erik Blomqvist, turniiri 6.–10. koht
Fail: Kveinys_Aloyzas.jpg |Aloyzas Kveinys, turniiri 3.–6. koht
Fail: Jaan Ehlvest.jpg|Jaan Ehlvest, turniiri 2.–6. koht 
Fail: MaiNarva16.jpg |Mai Narva, turniiri 11.–18. koht


## Viited
Kedge Business School

**Kedge Business School** on Euroopa äriülikool, millel on linnakud Pariisis, Bordeaux's, Marseilles, Toulonis, Dakaris, Suzhouis ja Shanghais. Kool asutati 2013. aastal.

Financial Timesi edetabelis platseerus Kedge 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 31. kohale.

Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. 

Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehi ja poliitikuid, nt Daniel Carasso (Danonei tegevjuht) ja Sophie Cluzel.

## Viited


## Välislingid
* Ametlik koduleht
Arvutimuuseum

**Arvutimuuseum** on Eesti vanim arvutustehnika ajalugu käsitlev muuseum. See asub Tallinnas ja on aasta läbi avatud.

Kogu on üks regiooni suurimaid, seal on üle 300 arvuti, üle 1500 komponendi ja muid ajaloolisi objekte aastatest 1950–2011: 

* miniarvutid Digital VAX 11/785 ja VAX-11/750;
* lauaarvutid, koduarvutid, terminalid;
* sülearvutid ja muud kandeseadmed;
* pihuarvutid, taskuarvutid ja kalkulaatorid;
* Nõukogude aja arvutid, sealhulgas ka Eesti esimene koduarvuti Juku.

Püsiekspositsioonist leiab ka arvutikomponente: videokaarte, protsessoreid, kõvakettaid ja palju muud.

Muuseumi kogu veel üks tähtis osa on vanad operatsioonisüsteemid: IBM OS/2, Linux ja Macintosh OS-i vanad versioonid.

Muuseumi asutajad ja omanikud on Sergei Ustrikov ja Jekaterina Ustrikova. 

## Välislingid
*Arvutimuuseumi koduleht
Helmer Hallik

**Helmer Hallik** (sündinud 2. veebruaril 1973) on eesti politsei- ja päästeametnik, politseimajor, alates 2. märtsist 2020 Häirekeskuse Lõuna keskuse juht. 

## Haridus

* 2016–2018 Tartu ülikool, Sotsiaalteaduskond, ühiskonnateaduste instituut, MA sotsiaalteadused
* 2003–2007 Sisekaitseakadeemia, rakenduskõrghariduse eriala, kõrgem politseiametnik

## Töö

* 2017–2020 Lõuna prefektuur, Kagu politseijaoskonna juht
* 2014–2017 Lõuna prefektuur, Põlva politseijaoskonna juht
* 2009–2014 Lõuna prefektuur, arestimaja juht ja korrakaitseteabetalituse juht
* 2004–2009 Erinevad ametikohad Lõuna politseiprefektuuris
* 1993–2004 Erinevad ametikohad Põlva politseiprefektuuris
Anatoli Šeremet

**Anatoli Šeremet** (vene keeles *Анатолий Данилович Шеремет*, 2. september 1929 Golovlinka, Moskva kubermang (tänapäeval Tuula oblast) – 5. jaanuar 2020 Moskva) oli väljapaistev Venemaa teadlane ettevõtete majandusanalüüsi ja auditi valdkonnas. 

Ta lõpetas Mihhail Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna ning sai 1955. aastal majanduskandidaadi kraadi ja 1971. aastal majandusdoktori kraadi.

Ta oli 1972–2012 Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna arvestuse, analüüsi ja auditi kateedri juhataja, kes arendas kateedri üheks juhtivaks majandusanalüüsi keskuseks endises Nõukogude Liidus ja Venemaal. Alates 2012. aastast töötas ta sama kateedri teadusliku juhendajana.

Ta töötas välja ettevõtete kompleksse majandusanalüüsi metodoloogia ja metoodilise süsteemi ning lõi selles valdkonnas endises Nõukogude Liidus ja Venemaal oma koolkonna.

Temalt on ilmunud üle 350 publikatsiooni, sealhulgas 23 monograafiat, 25 õpikut ning 13 käsiraamatut majandusarvestuse, majandusanalüüsi ja auditi praktikutele. Tema juhendamisel ja konsulteerimisel on kaitstud 60 kandidaadikraadi ja 27 majandusdoktori kraadi.

Professor Šeremeti tegevus Venemaa ja SRÜ riikide majandusarvestuse valdkonna arendamisel oli silmapaistev. Ta oli Rahvusvahelise Arvestuse Akadeemia president ning üks peakoordinaator rahvusvaheliste arvestuspõhimõtete rakendamise protsessis Venemaal ja teistes SRÜ riikides.

Samuti oli Šeremet SRÜ riikide arvestuse ja auditi rahvusvahelise koordinatsiooninõukogu liige, Venemaa Rahandusministeeriumi metoodikanõukogu presiidiumi liige, SRÜ Raamatupidajate ja Audiitorite Ühenduse president, Venemaa Rahandusministeeriumi juures tegutseva audiitorite nõukogu liige ning riikliku finantsarvestuse standardite eksperdinõukogu esimees.

Professor Anatoli Šeremeti sidus Tartu Ülikooli majandusteaduskonnaga aastakümnetepikkune viljakas koostöö, mis andis Tartu teadlastele võimaluse olla kaasatud paljude ühismonograafiate ja -publikatsioonide koostamisse. Varasematel aastatel korraldati tema initsiatiivil ühiskonverentse ja -seminare. Tema juhitavas kateedris kaitses majandusteaduste kandidaadi- või doktorikraadi viis Tartu Ülikooli ja neli Tallinna Tehnikaülikooli kasvandikku.

## Tunnustus

* Teadustegevuse eest anti talle kaks Lomonossovi preemiat.
* Šeremet oli Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane, Venemaa Föderatsiooni teeneline ökonomist ja Moskva Riikliku Ülikooli teeneline professor. 
* Ta oli Euraasia Rahvusvahelise Majandusakadeemia ja Rahvusvahelise Haldusjuhtimise Akadeemia tegevliige ning Taškendi Riikliku Majandusülikooli ja Alma-Ata Majandus- ja Statistikaakadeemia auprofessor. 
* 2008. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

## Viited
Karoline Edtstadler

**Karoline Edtstadler** (sündinud 28. märtsil 1981 Salzburgis) on Austria jurist ja poliitik, ta on Austria Rahvapartei liige. Ta oli 2. juulist 2019 kuni 6. jaanuarini 2020 Euroopa Parlamendi liige. Ta on 7. jaanuarist 2020 Austria Euroopa asjade minister liidukantseleis (portfellita minister).

Ta sündis aastal 1981 Salzburgis. Ta lõpetas aastal 2004 Salzburgi Ülikooli õigusteaduse magistrina.

2006. aastal sai temast Linzi kõrgema ringkonnakohtu kohtunikukandidaat ja 2008. aastal Salzburgi piirkonnakohtu kohtunikukandidaat. 

Aastal 2010 määras ta suhteliselt rasked karistused kahele vennale, kellele esitati süüdistus politseiametniku vigastamises siseminister Maria Fekteri varjupaigapoliitika vastases meeleavalduses. Linzi kõrgem piirkondlik kohus tühistas kohtuotsused olulistes punktides, kuna isegi riigiprokurör pidas karistusi liiga rasketeks. Ringkonnakohtu president Hans Rathgeb kiitis tema tööd kohtus: "Ta oli väga eesmärgile orienteeritud ja kogenud kohtunik".

Aastal 2011 asus ta tööle Austria justiitsministeeriumi IV osakonda (kriminaalõigus) ja asus aastal 2014 justiitsministri Wolfgang Brandstetteri nõunikuks, kus ta osales kriminaalkoodeksi ja alaealiste õigusemõistmise reformis. 2015. aasta alguses sai tast Viini korruptsiooniprokuratuuri vanemprokurör, jäädes ametisse justiitsministeeriumis. 2016. aasta maist töötas ta Strasbourgis Euroopa Inimõiguste Kohtus. 18. detsembrist 2017 oli ta Austria siseministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler).

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimiste järel oli 2. juulist 2019 kuni 6. jaanuarini 2020 Euroopa Parlamendi liige, Euroopa Parlamendis kuulus ta Euroopa Rahvapartei fraktsiooni.

7. jaanuarist 2020 on ta Austria Euroopa asjade minister liidukantseleis (portfellita minister).

## Isiklikku
Tema isa Karl W. Edtstadler oli Salzburgi liidumaa parlamendi direktor. Ta on poja ema ja elab Salzburgis.
Thamaz Tšiladze

**Thamaz Tšiladze** (gruusia keeles თამაზ ჭილაძე; 5. märts 1931 Signagi, Kahheetia, Gruusia – 28. september 2018 Thbilisi, Gruusia) oli gruusia kirjanik.

1954. aastal lõpetas ta Thbilisi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. 

Samal aastal avaldas Tšiladze esimese luulekogu. Aasta pärast ilmus ta teine luulekogu ning ta võeti Gruusia Kirjanike Liidu liikmeks (1957). Tema esimene jutustus "Jalutuskäik poni Phaethoniga" ilmus ajakirjas Tsiskari. 1961. aastal ilmus Tšiladze esimene venekeelne luulekogu "Сети звёзд" ("Tähevõrgud"), mille tõlkis Jevgeni Jevtušenko, 1963. aastal aga tema esimese jutustuse vene tõlge. 1965. aastal lavastati Rusthaveli-nimelises teatris tema näidend "Akvaarium". Ajapikku kujunes temast üks gruusia näitekirjanduse klassikalisi esindajaid. 

1981–1987 töötas ta Gruusia Kirjanike Liidus sekretärina.

Thamaz Tšiladze noorem vend oli kirjanik Othar Tšiladze. Ka nende ema oli luuletaja.

## Tunnustus
* 1992 Šotha Rusthaveli preemia
* 1996 Lääne-Saksa Ringhäälingu esimene preemia kuuldemängu "Paradiisikvartett" eest
* 1997 Gruusia riiklik preemia
* Ivan Džavahišvili medal
* Akaki Tsereteli nimeline preemia
* Alexander Kazbegi nimeline preemia

## Eesti keeles ilmunud teosed
* "Valge suits". Jutustus. Gruusia keelest tõlkinud Merike Pau. Tallinn: Eesti Raamat, 1971.
* "Bassein". Jutustus vanemale koolieale. Gruusia keelest tõlkinud Merike Pau; illustreerinud Maret Kernumees. Tallinn: Eesti Raamat, 1980.
Arvind Kejriwal

**Arvind Kejriwal** (hindi keeles अरविंद केजरीवाल; sündinud 16. augustil 1968 Siwanis Bhiwani distriktis Haryanas) on India aktivist ja poliitik, ta on erakonna Aam Aadmi Party liige. Ta oli 14. veebruarist 2015 kuni 21. septembrini 2024 India Delhi asjade minister.

Ta sündis aastal 1968 Siwanis Bhiwani distriktis Haryanas kõrgema keskklassi perekonnas; tema isa oli elektriinsener.
Voldemar Tasa

**Voldemar Tasa** (sündinud 6. augustil 1948 Tallinnas) on eesti sporditegelane, orienteeruja, orienteerumistreener. 

Ta on ka kaitseliidu taasasutajaliige, Erna seltsi liige ja Arula külavanem 1996. aastast.

## Haridus ja töö
Voldemar Tasa lõpetas 1968. aastal Tallinna Polütehnikumi.  
* 1971–1974 Eesti NSV Turismi- ja Ekskursiooninõukogu instruktor 
* 1974–1976 Balti Laevaremonditehases treener
* 1976–1977 Laste Turismi ja Ekskursiooni Keskmaja metoodik
* 1977–1978 spordiseltsi Dünamo inspektor
* 1972–1979 Dünamo orienteerumistreener
* 1979–1991 Madsa spordibaasi direktor
* 1991–1992 Kääriku spordibaasi juhataja
* 1992–1994 AS-i Kuutsemäe mäesuusakeskuse tegevdirektor
2003. aastast on Voldemar Tasa OÜ Lutsujärve juhatuse liige. 

## Sporditegevus
Voldemar Tasa tegeles orienteerumisjooksuga 1961.–1978. aastal. Treeninguid on juhendanud Hugo Tartlan ja Tõnu Raid.
* Eesti meistrivõistluste teatejooksu hõbe, 1973
* meistersportlane, 1974
* 1971–1988 Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni presiidiumi liige
* 1976. aastast vabariikliku kategooria kohtunik
* 1982. aastast osalenud Tartu suusamaratoni korraldamisel, 1997. aastast Matu teeninduspunkti ülem  
Voldemar Tasa on Valgamaal ainuke SPORTidenti kiipidega võistluste korraldaja. 2020. aastal kasutati kiipe ka saunamaratonil. 

## Isiklikku
Voldemar ja abikaasa Eike Tasa Lutsu talu on Arula külaelu ja külaseltsi keskus. Korraldatakse Arula küla kokkusaamisi, kultuuriüritusi, antakse välja raamatuid ja kodulooainelisi brošüüre. Eike teab põhjalikult piirkonna ajalugu , peetakse küla blogi.  2019. aastal tähistati Arula küla esmamainimise 600. aastapäeva. 

Voldemar Tasa vend Johannes Tasa on samuti orienteeruja.

## Tunnustus
*Kaitseliidu Valgerist kaitseliidu taasasutajale 
*2020 Valgamaa vapimärk
*2025 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited
Enel Liin

**Enel Liin** (sündinud 12. jaanuaril 1974) on eesti omavalitsustegelane.

Aastatel 2005–2017 oli ta Veriora vallavanem. Pärast 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi on ta Räpina vallavanem. Ta on ka Põlvamaa Omavalitsuste Liidu esimees.

2012. aastast on ta erakonna Isamaa liige.

## Tunnustus
*2020 – Põlvamaa teenetemärk

## Viited
Eduardo de Pedro

**Eduardo Enrique "Wado" de Pedro** (sündinud 11. novembril 1976 Mercedeses Buenos Airese provintsis) on Argentina jurist ja poliitik, ta kuulub peronistliku erakonna *[[Partido Justicialista]]* ridadesse. Ta oli 10. detsembrist 2019 kuni 10. detsembrini 2023 Argentina siseminister.

Ta sündis aastal 1976 Mercedeses Buenos Airese provintsis Argentinas. Ta on lõpetanud Buenos Airese ülikooli. Seejärel sai ta Universidad de San Andrésist magistrikraadi avaliku poliitika alal.

2011. aastal valiti ta Buenos Airese provintsi esindajana Argentina parlamendi liikmeks. 

Alates 10. detsembrist 2019 kuni 10. detsembrini 2023 töötas ta president Alberto Fernándeze kabinetis siseministrina.
Kasper Schmeichel

**Kasper Peter Schmeichel** (sündinud 5. novembril 1986 Kopenhaagenis) on Taani jalgpallur, kes mängib väravavahina Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht ja Taani jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Manchester Citys, kuid mängis enne Manchester Citys debüteerimist Inglismaa madalamate liigade klubides Darlington ja Bury ning Šotimaa kõrgliigaklubis Falkirk. Manchester Citys tegi Schmeichel debüüdi 2007. aasta augustis. Hooajal 2007–08 tegi ta Manchester City särgis kaasa kokku seitsmes Inglismaa kõrgliiga mängus ning mängis samal hooajal veel laenul Inglismaa esiliigaklubides Cardiff City ja Coventry City.

Hooajal 2009–2010 mängis ta Inglismaa neljanda liiga klubis Notts County ning hooajal 2010–11 Inglismaa esiliigaklubis Leeds United.

2011. aasta juunis liitus Schmeichel Inglismaa esiliigas mängiva Leicester Cityga. Alates hooajast 2011–12 oli ta klubi põhiväravavaht, kokku 11 hooaega. Alates hooajast 2014–15 mängis ta klubiga Premier League'is. Hooajal 2015–16 tuli ta klubiga Inglismaa meistriks. Aastatel 2012 ja 2017 valiti Schmeichel Leicester City aasta mängijaks.

Hooajal 2022/23 mängis Schmeichel Prantsusmaa kõrgliigaklubis Nice. 2023. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Anderlecht.

Debüüdi Taani jalgpallikoondises tegi Schmeichel 6. veebruaril 2013 sõprusmängus Makedoonia vastu. Ta kuulus Taani koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

2016., 2019. ja 2020. aastal valiti ta Taani aasta jalgpalluriks.

Tema isa Peter Schmeichel oli samuti väravavaht ning kuulus aastaid Taani koondisse.

## Saavutused
;Notts County
*Football League Two: 2009–10
;Leicester City
*Premier League: 2015–16
*FA Cup: 2020–21
*FA Community Shield: 2021
*Football League Championship: 2013–14

## Viited

## Välislingid

* Profiil Leicester City FC kodulehel
Makedoonia (piirkond)

**Makedoonia** (kreeka keeles Μακεδονία *Makedonía*; makedoonia ja serbia keeles Македонија *Makedonija*; bulgaaria keeles Македония *Makedonija*; türgi keeles *Makedonya*; albaania keeles *Maqedoni/-a*) on piirkond Balkani poolsaare keskosas.

Makedoonia ajalooline keskus ja sadamalinn on olnud Thessaloníki.
Jekaterina Mirotvortseva

**Jekaterina Mirotvortseva** (sündinud 17. novembril 2002) on eesti käija.

Tema nimel on mitmed Eesti rekordid.

## Välislingid
*
Link (sulus)

**Link** oli ust või väravat sulgev (ühelt poolt lapatsi vajutusega tõstetav) metallist pide, tänapäeval on see ukse suluse vajutuskäepide.

## Ajaloost
Lingid oli kasutusel juba roomlastel, keskajal kasutati neid kogu Euroopas. Eestis tehti vanemad lingid puust ning neid kasutati nii ustel kui väravatel. 

## Ehitus
Vanem link oli kangikujuline sulus, mille üks ots  oli kinnitatud ukse külge. Teine ots, mis oli üles-alla liikuv, käis uksepiida küljes oleva konksu taha. Kui liikuv ots tõsteti konksu tagant üles, uks avanes. Ukse avamiseks vastasküljelt kinnitati lingi külge nöör, mille ots paigaldati lingi kohal olevast august läbi teisele poole. Hiljem pandi uksest läbi liikuv puidust või rauast pulk (nimetati *trikkel*), mille lapatsile vajutades sai ust avada. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandil kasutati põhiliselt elamuustel laialdaselt trikli ja käepidemega raudlinke.

## Tänapäev
Tänapäeval kuuluvad lingid ukse suluste juurde vajutatavate käepidemetena, mis paigaldatakse koos lukukorpusega. Nad on valmistatud enamasti messingust, mille pind on matt kroom, läikiv kroom, matt messing, läikiv messing, tume oksiid, nikkel, pulbervärv jne. Siseuste lingid on veel  tsingist ja alumiiniumist vastavate pinnatöötlustega. Lisaks valmistatakse ka spetsiaalse antimikroobse pinnatöötlusega linke. Roostevabast terasest linke paigaldatakse tugevalt korrosiivsesse keskkonda või ruumidesse, kus on kõrged hügieeninõuded. Moodsad on lingid, mis helendavad ja muudavad värvi ning on loodud ustele, kus tulenevalt kasutusotstarbest tahetakse märku anda, kas ruum on hõivatud või vaba, näiteks riietusruum, vannituba, tualettruum jms.

## Viited

## Välislingid
*, Ukse link Eesti Rahva Muuseum
Gedly Tugi

**Gedly Tugi** (sündinud 11. septembril 2001 Karksi-Nuias) on Eesti kergejõustiklane, odaviskaja. 

Ta on lõpetanud Karksi-Nuia August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi 11. klassi ja Audentese Spordigümnaasiumis 12. klassi. 

Juba lapsepõlves sai Gedly palju tähelepanu suurepärase pallivisketehnika tõttu ning tema esimeseks treeneriks oli tema isa Taimo Tugi, kes talle palli- ja odaviske põhitehnika selgeks õpetas.

Tugi treenib kergejõustikuklubis Audentese SK, treenerid olid 2025. aasta augustini Toomas Merila, Magnus Kirt ja Indrek Tustit.  

2025. aasta septembrist alustas Tugi treenimist Sloveenias kogenud treeneri Andrej Hajnšeki juhendamisel. Hajnšek on varem treeninud näiteks Rio de Janeiro olümpiavõitjat Sara Kolakit, Sloveenia rekordi (67,16 m) omanikku Martina Ratejdi ning üle 62 meetri visanud ungarlannat Reka Szilágyit.  

## Sportlikud tulemused
Noorte olümpiamängudel Buenos Aireses 2018. aastal saavutas ta 6. koha 

2018. aasta Euroopa U18 meistrivõistlustel Ungaris võitis Tugi tulemusega 55.28 (500-grammine oda) pronksmedali ning 2019. aasta Euroopa U20 meistrivõistluste Rootsis võitis ta samuti pronksmedali, saavutades tulemuse 54.52.

2019. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli esimest korda täiskasvanute arvestuses Eesti meistriks, tulemus 51.11. Teist korda tuli täiskasvanute Eesti meistriks 2022. aasta Eesti meistrivõistlustel visates oda 56.21. 2022. aasta Eesti U-23 meistrivõistlustel Rakveres tuli vanuseklassi meistriks tulemusega 58.39, mis on Eesti läbi aegade 4. tulemus.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus Münchenis jäi tema parimaks katseks 54.38, mis andis 18. koha.

22. juunil 2023 viskas ta Poolas Krakówis Euroopa Mängudel isikliku rekordi 60.19 ning 2. juulil Pärnu Rannastaadionil parandas seda 46 sentimeetriga (60.65), tõustes Eesti läbi aegade edetabelis kolmandaks.

16. juulil 2023 võitis Tugi Soomes Espoos toimunud U23 vanuseklassi Euroopa meistrivõistlustel tulemusega 57.62 hõbemedali. Kuldmedali võitis tulemusega 60.73 Elina Tzengko ja pronksmedali Anni-Linnea Alanen tulemusega 56.67.

## Tunnustus
*2019 Eesti Kultuurkapitali tunnustuspreemia edukate sportlike saavutuste eest.
*2019 Viljandimaa parim naissportlane
*2021 Mulgi valla tänukiri heade sportlike tulemuste eest.
*2023 Viljandimaa parim naissportlane

## Viited

## Välislingid
* 
* Gedly Tugi: pigem tunnen suurt ootust kui närvi. err.ee 17.08.2022.
* EM-il debüteerinud Gedly Tugi finaali ei pääsenud. Delfi Sport, 18.08.2022.
* U23 EM-hõbe Gedly Tugi: natuke olen pettunud, aga medal on medal. sport.delfi.ee, 16. juuli 2023.
Abilatt

**Abilatt**  (ka **libelatt**, **linnulatt**, *lõualatt*, *räästasõlg*) oli hoone õlgkatuse räästa kohale asetatud lisalatt.

Latt paigaldati esimese roovlati kohale 3–4 cm kõrgusele ning kinnitati vitste või pulkadega. Esimene katuseräästale asetatav õlekiht paigaldati tasandatud tüvedega õlevihkudest. Kolmandik räästavihkudest torgati roovlati ja abilati vahele ning ülejäänu pandi abilati peale. Õlevihkude tüved, mis toetusid abilatile, hoidsid ära katuse räästaosa vajumise(väljalangemise).
  
## Viited
Polanica-Zdrój

**Polanica-Zdrój** (saksa *Altheide-Bad*, kõnekeeles ka *Bad Altheide*) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Kłodzko maakonnas. Polanica-Zdrój asub Kłodzkost ligi 11 km läänes, Tšehhi piirist umbes 11 km kaugusel.

Polanica-Zdrój on kuurortlinn.

Kuurortlinnaks kujunes Altheide-Bad 19. sajandil. Raudteeühenduse sai 1890. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus. Linnaõigused sai Polanica-Zdrój 1945. aastal.

## Viited
Dennis Praet

**Dennis Praet** (sündinud 14. mail 1994 Leuvenis) on Belgia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Premier League'i klubis Leicester City ja Belgia jalgpallikoondises.

Ta alustas profikarjääri 2011. aastal Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht. Hooaegadel 2011–12, 2012–13 ja 2013–14 tuli ta klubiga Belgia meistriks. Hooajal 2013–14 valiti Praet Belgia liiga parimaks mängijaks.

Aastatel 2016–2019 mängis ta Itaalia kõrgliigaklubis Sampdoria.

2019. aasta augustis liitus ta Leicester Cityga, kellega sõlmis viie aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 11. jaanuaril 2020 mängus Southamptoni vastu. Hooajal 2021/22 oli ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Torino.

Belgia jalgpallikoondises tegi Praet debüüdi 12. novembril 2014 sõprusmängus Islandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 30. märtsil 2021 MM-i valikmängus Valgevene vastu. Ta kuulus Belgia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

## Saavutused
;Anderlecht
*Belgia liiga (3): 2011–12, 2012–13, 2013–14
*Belgia superkarikas (3): 2012, 2013, 2014
;Leicester City
*FA Cup: 2020–21
SPORTident

**SPORTident** kiipkaart (ka SI-kaart, SI-sõrm, SI-näpp, SI-pulk, SI-kiip) on elektrooniline kontrollkaart, mida kasutatakse orienteerumises  kontrollpunkti läbimise fikseerimiseks. 

Elektrooniline süsteem võimaldab fikseerida kontrollpunkti läbimise aja. Finišis saab kohe kontrollida, kas võistleja läbis raja määrustepäraselt, ning välja arvutada raja läbimisele kulunud aja. Väiksematel võistlustel ja päevakutel, kus puuduvad stardi- ja finišikohtunikud, võtavad osalejad ise stardi- ja finišiaja. Kiipkaart on asendanud vana, kompostri jäljenditel kontrollkaartidel põhinenud kontrollpunktide läbimise kontrollisüsteemi, mille puhul lõpliku tulemuse fikseerimine võttis oluliselt kauem aega. 

## Viited
Morna Õnne talu

**Morna Õnne talu** on talu Lõuna-Eestis Karksi kihelkonnas Mulgimaal, Karksi-Nuiast 8 km kaugusel endise Morna mõisa maadel.

2010. aastal soetas Morna mõisa moonakamaja ja hilisema õunakuivati perekond Gavronski. Moonakamaja on elu- ja seminaripaik, samas on veinikelder ning veinikoda. Viinamäel on 4000 viinapuud, saaki annavad kaks põldu mustasõstrapõõsaid ja hektarijagu kirsipuid.

Talu teeb viinamarja-, mustasõstra-, kirsi-, rabarberi-, vaarika-, jõhvika- ja mustika-, aga ka kasemahlaveini. Praegu valmib 1000 pudelit aastas.

## Ajalugu
Morna mõis oli kuni 1919. aasta võõrandamiseni Sieversite perekonna valduses, mõisa viimane omanik oli Karl von Sievers. Sieversi äi, Vagneri aiaäri ülemaednik, taanlane Ernst Ohlsen, istutas Mornas põllud ja kännustikud noori õunapuid täis, kuivendas suure tüki raba ja asutas sinna puukooli, ehitas kasvumajad ja roosikasvanduse. Ärisidemed olid näiteks Riia, Peterburi ja Moskvaga.

Esimene maailmasõda tõmbas tõusvale ärile kriipsu peale. Sieversid lahkusid Saksamaale, jäid vaid vanad Ohlsenid. Pärast perioodi, kus ärimehed Tallinnast olid kasutanud Morna aiatalu riiklike toetuste väljapetmiseks, andis 1929. aastal riik selle hallata lähedalasuvale Polli riigimõisale.

Kool lõpetas oma töö 1946. aasta kevadel. Alates 1945. aastast töötas Pollis ka äsja loodud teaduslik uurimisasutus Polli Aianduse ja Mesinduse Instituut, 1946 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituut, mille osaks jäid ka Morna aiad, kus tehti õuna-, pirni-, ploomi- ja kirsisortide katsetusi ja aretati hulk uusi puuviljasorte: Pollis on aretatud 26 õuna-, 3 pirni-, 19 ploomi-, 1 hapu ja 16 magusa kirsipuu sorti ning 4 maasika-, 6 vaarika-, 1 punasesõstra-, 3 valgesõstra-, 13 mustasõstrasorti ja 1 karusmarjasort.

2000. aasta paiku oli taastas perekond Mets elamuks mõisa tuuliku vareme, süvendas paisjärve ja taastas mitukümmend hektarit õunapuuaeda.

## Vaata ka
*Morna mõis
*Karksi ordulinnus

## Välislingid
*Koduleht
*Priscilla Õmblus. "Meie veinikultuur. Kiirkäik Viljandimaa Toscanasse". Sakala, 23. veebruar 2020 (vaadatud 29. veebruar 2020)
*Egon Valdaru, Elmo Riig. "Galerii. Mornas ootab kulastajaid imposantne veinitalu". Sakala, 2. november 2016 (vaadatud 29. veebruar 2020)
Õlgkatus

**Õlgkatus** on õlgedest kattega katus.

## Ajaloost
Õlgkatused olid 19. sajandini omased Euroopa arenenud põllundusalade taluehitistele. Eestis tehti õlgkatuseid põhiliselt rukkiõlgedest seoses rukkikasvatuse laiema levikuga juba II aastatuhande esimestel sajanditel, arvatavasti saksa kultuuri eeskujul. Rannikul ja saartel ehitati samasuguseid katuseid roost. Eesti taluarhitektuuris oli rukkiõlgedest katus kuni 19. sajandi alguseni kõige levinum katusekattematerjal. 16. sajandist on teateid ka õlgedega kaetud kirikukatustest (nt Püha kirik Saaremaal). 18. sajandil oli õlgkatusega Martna kirik Läänemaal.
 
Ikalduse aastatel söödeti tihti osa õlgkatuseid kariloomadele. 19. sajandi lõpul õlgkatustest loobuti, kuna viljapeksumasinate kasutusele võtuga ei saadud enam sirget katuseõlge.

Nõukogude okupatsiooni lõpuks oli eesti katusemeistrite roo- ja õlgkatuste tegemise oskus väga tõsises kadumisohus. Uus tõus tuli koos Eesti taasiseseisvumisega. Tänapäeva uuemad rukkisordid on palju pehmemate õlgedega kui varasemad ning need ei sobi katusele paigaldamiseks. Hankimise keerukuse ja lühema eluea tõttu on õlgkatused asendatud paljudel juhtudel rookatustega.

## Katuse ehitus
Õlgkatuse ehitamisel kasutati peamiselt sirbiga lõigatud kõrsi, mis pärast rehepeksu oli kubudesse köidetud ning varju alla hoiule pandud. Õlgkatuse katte paksus on tavaliselt 25 cm ning katuse iga lõunapoolsel küljel 20–30 aastat, põhjapoolsel ligikaudu 50 aastat. Õlgedest katusekatted olid vastupidavad lumetormidele ja soojapidavad.

Katuse katmist alustati räästast, kus õled kinnitati väikeste räästavihkudena linnulati abil. Edasi paigaldati lahtised õled ühtlase kihina ridade kaupa (tüved allapoole, ladvad ülespoole), mis tasandati alumistest otstest katuselasnaga. Õled kinnitati vitstega roovlati külge seotava *korralati* abil, mis surus õled kinni ning jäi järgmise õlekihi alla. Kui katmisega jõuti harjani, murti mõlemalt poolt üleulatuvad kõrred üle harja kahele poole maha ning seoti roigaste ja vitste abil kinni. Nende peale laotati piki katuseharja veel üks kiht kõrsi, mida hoidsid paigal paariviisi ühendatud kuusest või kadakast valmistatud harimalgad. Hiljem hakati näiteks Muhu saarel ja Saaremaal õlg- ja rookatuste harja katma kas risti või piki harja asetatud laudadega. Samal otstarbel kasutati ka puitlaaste ja sindleid. Lõuna-Eestis kasutati katuseharja katteks linaluid, mille raskuseks pandi lapikud kivid.

## Katuse kuju
Õlgkatused tehti peamiselt kelpkatusena, kus kelba otsale harja alla jäi kolmnurkne unkaauk, mille külgedele kinnitati tuule kaitseks unkalauad.

Katuse kalle oli harilikult 45 kraadi või veidi rohkem, sest mida järsem on õlgkatus, seda kauem peab see vastu. Selline kalle andis laiade räästaaluste puhul eriti õuel domineerivale rehielamule iseloomuliku väljanägemise – kuni 2/3 hoone kõrgusest moodustas katus.

## Viited

## Välislingid
*Õlgkatus, Eesti Vabaõhumuuseum
*Õlg- või rookatus, kuiv tare sada aastat Eesti Päevaleht 18.10.2015
Milicz

**Milicz** (saksa *Militsch*) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Milicze maakonna ja Milicze valla halduskeskus. Milicz asub Wrocławist umbes 50 km põhjakirdes.

Asulat on esmamainitud 1136. aastal. Militsch sai linnaõigused 1245. aastal või 1323. aastal.

Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

## Viited
Kowary

**Kowary** (saksa *Schmiedeberg*) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Jelenia Góra maakonnas. Kowary kesklinn asub Tšehhi piirist ligikaudu 5 km kaugusel.

Asulat on esmamainitud 1305. aastal, linnaõigused sai 1513. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

## Viited
Charles Dias de Oliveira

**Charles Dias de Oliveira** (enam tuntud lihtsalt kui **Charles**; sündinud 4. aprillil 1984 Belémis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Eibar.

Ta alustas klubikarjääri 2002. aastal Portugali klubis Feirense. Aastatel 2004–2010 mängis ta Hispaania kolmanda liiga klubis Pontevedra (hooajal 2004/05 ka Hispaania esiliigas). Aastatel 2010–2012 mängis ta Hispaania esiliigas Córdoba ja hooajal 2012–2013 Almería meeskonnas. Hooajal 2012–2013 lõi ta Hispaania esiliigas 27 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt.

Alates 2013. aastast on Charles mänginud Hispaania kõrgliigas. Aastatel 2013–2015 mängis ta Celta de Vigos ja 2015–2017 Málagas ning alates 2017. aastast on ta mänginud Eibaris. Ta on kolmel hooajal löönud Hispaania kõrgliigas 12 või enam väravat. Tema edukaim hooaeg on olnud 2018–2019, kui ta lõi liigas 14 väravat.
Anri Rulkovi preemia

**[[Anri Rulkov|Anri Rulkovi]] preemia** on eesti filmiauhind, mille eesmärk on julgustada neid noori filmitegijaid, kelle koolitööna valminud filmis kajastub looja sisemaailm ja selle väljendamise otsingud kõige ehedamal kujul.

Preemia väljaandmiseks asutasid režissöör ja stsenarist Raimo Jõerand, telerežissöör Indrek Simm, filmiprodutsent Peeter Urbla ja teadlane Aleksander Rulkov 2012. aastal sihtasutuse Anri Rulkov. Preemia suurus on 1000 eurot.

## Laureaadid

* 2012 Triin Ruumet
* 2014 Moonika Siimets
* 2016 Eret Kuusk ja Jako Krull
* 2020 Johannes Magnus Aule ja Teresa Väli

## Viited
José Ángel Valdés

**José Ángel Valdés Díaz** (tuntud ka kui **José Ángel** või **Cote**; sündinud 5. septembril 1989 Gijóns) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Hispaania esiliigaklubis Sporting Gijón.

Ta alustas Sporting de Gijónis ka klubikarjääri. Sporting Gijóni noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aastal.

2011. aastal liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga AS Roma, kus mängis ühe hooaja. 2012. aastal naasis ta Hispaaniasse, mängides kaks hooaega Real Sociedadis.

2014. aastal siirdus ta Portugali kõrgliigaklubisse Porto. Hooajal 2016–2017 mängis ta laenul Villarrealis. 2017. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Eibariga. Pärast seda, kui Eibar hooaja 2020–21 järel Hispaania kõrgliigast välja langes, sõlmis ta 2021. aasta juulis lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Osasuna. 2022. aasta juulis naasis ta Sporting Gijóni.

2011. aastal tuli José Ángel Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.
Edrisa Lubega

**Edrisa Lubega** (sündinud 17. aprillil 1998 Kaseses) on Uganda jalgpallur, kes mängib ründajana Portugali esiliiga klubis Estrela da Amadora.

Ta alustas klubikarjääri Uganda klubis Proline. Aastatel 2017–2019 mängis ta Austria esiliiga klubides Floridsdorfer ja Ried.

2019. aasta detsembris liitus ta Eesti Meistriliiga klubiga Paide Linnameeskond. Meistriliigas tegi ta debüüdi 19. mail 2020 mängus Viljandi JK Tuleviku vastu, lüües selles mängus ka värava. 2020. aasta hooajal oli Lubega Meistriliigas 14 väravaga paremuselt teine väravakütt.

2021. aasta veebruaris läks ta Paide Linnameeskonnast laenule Tšehhi kõrgliiga klubisse 1. FK Příbram. Üheksa liigamänguga lõi ta Tšehhi kõrgliigas kaks väravat. 2021. aasta juulis läks ta üheks hooajaks laenule Estrela da Amadorasse.

Uganda jalgpallikoondises tegi Lubega debüüdi 4. jaanuaril 2017 sõprusmängus Tuneesia vastu.

## Viited

## Välislingid
* Edrisa Lubega profiil Paide Linnameeskonna kodulehel
Bellingshauseni šelfiliustik

**Bellingshauseni šelfiliustik** on šelfiliustik Antarktise idaosas. Asub Printsess Martha ranniku idaosas. 1960. aastatel ulatus see 100 km kaugusele Lõuna-Jäämerre. Lõunas piirneb see Fimbuli šelfiliustikuga. 1969. aastal oli selle pindala 1700 km², pikkus 75 km ja laius 30–50 km.

Bellingshauseni šelfiliustik on nime saanud baltisaksa päritolu meresõitja, Venemaa admirali Fabian Gottlieb Benjamin von Bellingshauseni järgi, kes nimelt selles piirkonnas jõudis 16. jaanuaril 1820 esimest korda ajaloos Antarktise šelfiliustiku juurde Venemaa esimese Antarktika ekspeditsiooni käigus.

## Viited
Yoel Rodríguez

**Yoel Rodríguez Oterino** (sündinud 28. augustil 1988 Vigos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania esiliiga klubis Eibar.

Ta alustas klubikarjääri Celta de Vigos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. 2009. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Hispaania esiliigas. Hooajal 2012–2013 mängis ta Celta de Vigost laenul Hispaania esiliiga klubis CD Lugo.

Hispaania kõrgliigas on ta mänginud Valencia, Rayo Vallecano, Valladolidi Reali ja alates 2016. aastast Eibari meeskonnas.
Shinjirō Koizumi

**Shinjirō Koizumi** (jaapani keeles 小泉 進次郎 *Koizumi Shinjirō*; sündinud 14. aprillil 1981 Yokosukas) on Jaapani poliitik, Liberaaldemokraatliku Partei liige. Alates 11. septembrist 2019 kuni 4. oktoobrini 2021 oli ta Jaapani keskkonnaminister.

Ta sündis aastal 1981 Yokosukas. Yokosukas ta ka kasvas üles. Ta lõpetas aastal 2004 Yokohamas asuva Kanto Gakuini Ülikooli. Seejärel õppis ta politoloogiat Columbia ülikoolis, kust sai ta ka samal alal magistrikraadi. Enne 2007. aastal Jaapanisse naasmist töötas ta ühe aasta osalise tööajaga teadustöötajana strateegiliste ja rahvusvaheliste uuringute keskuses ning Vaikse ookeani foorumi CSIS noore juhina. Pärast Jaapanisse naasmist töötas ta oma isa Jun'ichirō Koizumi erasekretärina.

Ta on aastast 2009 Jaapani parlamendi alamkoja liige.

11. septembrist 2019 kuni 4. oktoobrini 2021 oli ta Jaapani keskkonnaminister.

## Isiklikku
Tema isa on endine peaminister Jun'ichirō Koizumi, ema Kayoko Miyamoto, isapoolne vanaisa oli poliitik Junya Koizumi (1904–1969), vend Kotaro Koizumi on näitleja. Ta abiellus 7. augustil 2019 teleajakirjanik Christel Takigawaga, 17. jaanuaril 2020 sündis neil poeg, 23. novembril 2023 sündis neil tütar.

## Välislingid
* Shinjirō Koizumi koduleht (jaapani keeles)
Eesti naiste jääpallikoondis

**Eesti naiste jääpallikoondis** on Eesti naiste esinduskoondis jääpallis. Koondis kuulub Eesti Jääpalliliitu.
Jānis Kalniņš (jäähokimängija)

**Jānis Kalniņš** (sündinud 13. detsembril 1991 Limbažis) on Läti jäähokimängija, kes mängib väravavahina Soome kõrgliiga klubis Tappara.

Ta alustas klubikarjääri Läti klubis HK Liepājas Metalurgs. Hooajal 2010–11 tuli ta klubiga Läti meistriks. Lisaks mängis ta klubiga mitmel hooajal Valgevene kõrgliigas. 2013. aastal liitus ta Ungari-Rumeenia-Austria ühisliigas mängiva klubiga Dunaújvárosi Acélbikák.

Ta mängis aastatel 2016–2018 KHL-is Riia Dinamo ridades. 2018. aasta juunis liitus ta Jokeritega. 2019–20 põhihooajal saavutas ta Jokeritega 33 võitu, millega oli selles arvestuses liiga hooaja parim väravavaht.

2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu valitseva Rootsi meistri Växjö Lakersiga. Tema tõrjeprotsent jäi Lakersis tagasihoidlikuks (88,7%) ja 2022. aasta märtsis liitus ta Tapparaga.

Kalniņš on kuulunud Läti jäähokikoondisse 2015., 2016., 2017. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. aasta taliolümpiamängudel.

## Välislingid
* Jānis Kalniņš KHL.ru lehel
* Jānis Kalniņš hockeydb.com lehel
Piz Buin

**Piz Buin** [ˌpits buˈiːn] on mägi Alpide Silvretta ahelikus Austria ja Šveitsi vahelisel piiril. See moodustab piiri Šveitsi Graubündeni kantoni ja Austria Vorarlbergi liidumaa vahel ning on Vorarlbergi kõrgeim tipp.

Selle algne nimi romanši keeles on Piz Buin Grand. Sarnane kuid madalam tipp naabruses on Piz Buin Pitschen, kõrgusega 3255 m. Piz Buin vallutati esmakordselt 14. juulil 1865 Joseph Anton Spechti ja Johann Jakob Weilenmanni poolt, kelle teejuhid olid Jakob Pfitscher ja Franz Pöll. Piz Buin Pitschen vallutati kolm aastat hiljem.

Piz Buinile pääseb Wiesbadeneri onnist, ületades Vermunti liustiku, ronides Wiesbadeneri mäestikust üles ja matkates üle Ochsentaleri liustiku Buini lõheni. Lõhest on tippu siksakiline jalutuskäik, millest üle saamiseks on vaja vaid 20 m, enne kui jõuate suhteliselt tasasele tipualale, mille ülaosas on vana puust rist. Šveitsi ja Austria vaheline piir ületab tipu idast läände.

## Vaata ka

* Šveitsi mägede loend
John Carlson

**John Carlson** (sündinud 10. jaanuaril 1990 Natickis Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals.

2008. aastal valiti ta NHL-i ''draft''is Capitalsi poolt 27. valikuna. 2. mail 2009 debüteeris ta Capitalsi noorteklubi Hershey Bearsi ridades American Hockey League'is (AHL). Aastatel 2009 ja 2010 võitis ta Bearsiga Calder Cup'i.

NHL-is tegi Carlson Capitalsi meeskonnas debüüdi 21. novembril 2009 mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Esimese värava viskas ta liigas 25. märtsil 2010 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Hooajal 2010–11 valiti Carlson hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*[[NHL All-Rookie Team|All-Rookie Team]]*). 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Samal hooajal kogus ta nii põhihooajal kui ka väljalangemismängudes kaitsemängijatest enim punkte (vastavalt 68 ja 20). 2019–20 põhihooajal oli taas kõige resultatiivsem kaitsemängija (15+60) ning ta valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (*[[NHL First All-Star Team]]*).

Aastatel 2019 ja 2020 on ta osalenud NHL-i tähtede mängul.

2010. aastal tuli Carlson USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta kuulus USA jäähokikoondisse 2014. aasta taliolümpiamängudel, kus saavutati neljas koht.

## Välislingid

* John Carlson NHL.com lehel
* John Carlson hockeydb.com lehel