Mangosuthu Buthelezi

**Mangosuthu Gatsha Buthelezi** (27. august 1928 Mahlabathini – 9. september 2023 Ulundi) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik ja suulu prints, kes oli traditsiooniliselt suulu kuningliku perekonna peaminister aastatel 1954 kuni oma surmani 2023. aastal. Ta määrati sellele ametikohale kuningas Bhekuzulu poolt, kes oli kuningas Solomon kaDinuzulu poeg (Buthelezi ema, printsess Magogo kaDinuzulu vend).

Ta sündis aastal 1928 Mahlabathini (asub praeguse haldusjaotuse järele KwaZulu-Natali provintsis).

Buthelezi oli apartheidi ajal KwaZulu bantustani peaminister ja asutas 1975. aastal Inkatha Vabaduspartei (IFP), juhtides seda kuni 2019. aastani, ning sai varsti pärast seda selle emeriitpresidendiks. Ta oli poliitiline liider Nelson Mandela vangistuse ajal (1964–1990) ja jätkas seda ka apartheidijärgsel ajastul, mil Mandela määras ta siseministriks aastatel 1994–2004.

Ta oli üks apartheidiajastu silmapaistvamaid mustanahalisi poliitikuid. Ta oli KwaZulu valitsuse ainus poliitiline juht, astudes ametisse 1970. aastal ajal, mil see oli veel Zulumaa põliselanike reservaat, ja jäädes ametisse kuni selle kaotamiseni 1994. aastal. Kriitikud kirjeldasid tema administratsiooni kui de facto üheparteilist riiki, mis ei salli poliitilist opositsiooni ja mida domineerib Buthelezi poliitiline liikumine Inkatha (nüüd IFP).

Paralleelselt oma peavoolu poliitilise karjääriga oli Buthelezi Buthelezi klanni Inkosi-positsioonil, olles Inkosi Mathole Buthelezi poeg, ning oli traditsiooniline peaminister kolmele järjestikusele Suulu kuningale, alustades kuningas Cyprian Bhekuzulust 1954. aastal. Ta ise sündis Suulu kuninglikku perekonda; tema emapoolne vanaisa oli kuningas Dinuzulu, kes oli kuningas Cetshwayo poeg ja keda Buthelezi mängis 1964. aasta filmis "Zulu". KwaZulu juhina tugevdas Buthelezi monarhia avalikku kuvandit ja omandas selle, taaselustades selle Suulu natsionalismi sümbolina. Kuningliku toetuse, riiklike ressursside ja Buthelezi isikliku populaarsuse toel sai Inkathast üks riigi suurimaid poliitilisi organisatsioone.

Samal perioodil oli ta avalikult apartheidi vastu ja võttis sageli apartheidivalitsuse suhtes ilmselgelt takistava seisukoha. Ta lobitas järjekindlalt Nelson Mandela vabastamise eest ja keeldus resoluutselt aktsepteerimast valitsuse pakutud nominaalset iseseisvust KwaZulule, hinnates õigesti, et see oli pealiskaudne iseseisvus. Buthelezit aga mõnitati mõnes ringkonnas osalemise pärast bantustani süsteemis, mis oli apartheidi keskne tugisammas, ning tema mõõduka seisukoha pärast sellistes küsimustes nagu vabaturg, relvastatud võitlus ja rahvusvahelised sanktsioonid. Temast sai Musta Teadvuse Liikumise noorte aktivistide vastik ja paljud Aafrika Rahvuskongressi (ANC) liikmed lükkasid ta tagasi. Endine ANC Noorteliidu liige Buthelezi oli 1970. aastatel end ja Inkatha ANC-ga liitunud, kuid 1980. aastatel muutusid nende suhted üha teravamaks. 1990. aastatel selgus, et Buthelezi oli Inkatha heaks apartheidirežiimilt rahalist ja sõjalist abi vastu võtnud, mis õhutas poliitilist vägivalda KwaZulus ja Natalis 1980. ja 1990. aastatel.

Tal oli keeruline roll ka apartheidi lõpetamise läbirääkimistel, mille raamistiku ta aitas luua juba 1974. aastal Mahlabatini usudeklaratsiooniga. Demokraatliku Lõuna-Aafrika Kongressi ajal lobitas Buthelezi juhitud IFP Lõuna-Aafrika föderaalse süsteemi loomise eest, mis annaks tugevad tagatised piirkondlikule autonoomiale ja suulu traditsiooniliste juhtide staatusele. See ettepanek ei leidnud toetust ja Buthelezit häiris see, mida ta pidas nii IFP kui ka tema enda kasvavaks marginaliseerumiseks, kuna läbirääkimistel domineerisid üha enam ANC ja valge Rahvuspartei valitsus. Ta asutas koos teiste konservatiividega Murelike Lõuna-Aafrika Rahvaste Grupi, loobus läbirääkimistest ja algatas 1994. aasta üldvalimiste boikoti, mis olid Lõuna-Aafrika esimesed üldise valimisõiguse alusel toimunud valimised. Vaatamata hirmudele, et Buthelezi nurjab rahumeelse ülemineku täielikult, andsid Buthelezi ja IFP vahetult enne valimisi järele ning mitte ainult ei osalenud, vaid liitusid ka äsjavalitud presidendi Mandela moodustatud rahvusliku ühtsuse valitsusega. Buthelezi oli Mandela ja tema mantlipärija Thabo Mbeki ajal siseminister, hoolimata peaaegu pidevatest pingetest IFP ja valitseva ANC vahel.

Järgnevatel aastatel nägi IFP vaeva oma rahvabaasi laiendamisega väljaspool uut KwaZulu-Natali provintsi, mis oli KwaZulu 1994. aastal üle võtnud. Kui partei valimisedu langes, elas ta üle parteisiseste konkurentide katsed ta kukutada. Ta jäi IFP presidendiks kuni partei 35. riikliku üldkonverentsini 2019. aasta augustis, mil ta keeldus tagasivalimisest ja tema järglaseks sai Velenkosini Hlabisa. 2019. aasta üldvalimistel valiti ta kuuendaks ametiajaks järjest IFP parlamendiliikmeks. Ta oli oma riigi vanim parlamendiliige oma surma hetkel 2023. aastal.

Mangosuthu Buthelezi suri 9. septembril 2023 Ulundis.