open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hiina 2014. taliolümpiamängudel

**[[Hiina]]** osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 66 sportlasega, kes võistlesid üheksal spordialal.

Olümpiamängude avatseremoonial kandis Hiina lippu iluuisutaja Tong Jian.

Olümpiavõitjaks tulid lühirajauisutajad Li Jianrou ja Zhou Yang ning kiiruisutaja Zhang Hong.
Sarzana Luni lennujaam

**Sarzana Luni Bartolomeo Arrigoni lennujaam** (*aeroporto "Bartolomeo Arrigoni" di Sarzana-Luni*) on tsiviilkasutuseks avatud sõjaväelennuväli Itaalias Liguuria maakonnas La Spezia provintsis, umbes 10 kaugusel La Speziast idakagus, 3 kilomeetri kaugusel Sarzanast kagus, Ortonovo omavalitsusüksuse Luni fraktsioonis. Lennujaamale on antud I maailmasõja kangelase Bartolomeo Arrigoni nimi.

Lennuvälja kasutavad peamiselt Itaalia merevägi ja rannavalve.

## Viited

## Välislingid
* 1 ª SEZIONE VOLO ELICOTTERI - SARZANA LUNI
* Maristaeli Luni - Sarzana (SP)
* Centro Sperimentale Aeromarittimo
* MariSTAeli  "Stazione Elicotteri Marina" Luni
Jaan Tiks

**Jaan Tiks** (16. detsember 1887 Viljandi – 14. mai 1942 Suure-Jaani) oli Eesti poliitik.

Ta oli I, II ja III Riigikogu liige ning Suure-Jaani alevivanem.
Kundziņsala

**Kundziņsala** on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 5,554 km². Asub Daugava jõe samanimelisel saarel peaharu ja Sarkandaugava nimelise jõeharu vahel. Kundziņsala on kahe silla kaudu ühendatud Sarkandaugava asumiga. 468 elanikku (2010).

Kundziņsala asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 1–3 meetrit üle merepinna. Asumi kõrgeimad osad on tehislikku päritolu, ulatudes 9 meetrit üle merepinna.

## Ajalugu

Kundziņsala alal oli vanasti mitu erinevat saart. XVIII sajandi teisel poolel rajati jõe kaldale tamm ja erinevad saared said nii üheks Kundziņsala saareks ühte liidetud. Toona liitunud saarte seas olid Rutku, Pīļu, Kurpnieku ja Zirgu saared. Üks tähtsamaid oli Rutku saar, millel asus Iļķēnsala mõis.

Esimesed tööliselamud kerkisid saarele juba aastal 1861. Asumi alad liideti Riiaga aastal 1911. Toona kujunes asum Sarkandaugava asumi tehasetööliste elamute alaks, puudusid tänavad ja majad asusid liinidel nagu Koplis. Asumis oli ka üks tehas – Provodņik. Seal valmistati kummist mitmesugust toodangut, näiteks kalosse ja tihendeid. Läti vabadussõja ajal asus saarel tühjaks jäänud tehase hoonetes üks neljast Riia "loomaaiast" – kommunistliku režiimi koonduslaagreist. Aastal 1946 rajati Provodņiku hoonetesse Riia elektrotehnika tehase osakond.

XX sajandi keskel täideti pinnast ning Kundziņsala saarega liideti veel Maz Iļķeniešu, Gulbju ja Butovica saared. Aastal 1959 rajati üle Sarkandaugava jõeharu sild. Aastal 1981 rajati saarele Riia sadama konteineriterminal. Sellega seoses ehitati saarele viiv raudtee ja teine sild üle Sarkandaugava. Sadama alla jäi ka osa saare elamutest. Praegu kuulub suurem osa saarest Riia kaubasadamale. 

## Välislingid
*Kundziņsala koduleht (*läti keeles*)
*Kundziņsala portaalis CitaRiga (*läti keeles*)
Jakob Mikiver

**Jakob Mikiver** (5. august 1881 Kolga vald, Harjumaa – 1. juuni 1964 Loksa külanõukogu, Harju rajoon) oli eesti kellassepp ja rahvaluulekoguja.

Ta oli Asutava Kogu liige (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei).

## Looming
* Mida peaks iga kodanik kelladest teadma. Tallinn, 1929
* Rattasõitja käsiraamat. 1930

## Isiklikku
Tema pojad olid kunstnik ja kirjanik Heino Mikiver, ajakirjanik ja luuletaja Ilmar Mikiver ning kunstnik Olev Mikiver, onupoeg oli õpetaja Arnold Mikiver, kelle lapsed olid näitleja ja lavastaja Mikk Mikiver ning näitleja Tõnu Mikiver.
Lielvārde muinaslinnus

**Lielvārde muinaslinnus** oli Daugava lisajõe Rumbiņa suudmes tänase Lielvārde linna territooriumil asunud kohalike liivlaste linnus.

Linnus koosnes 110 x 85 m suurusest pealinnusest ja 150 x 50 m suurusest eeslinnusest.

## Ajalugu
Koos ümbritseva külaga oli Lielvārde muinaslinnus 13. sajandi alguses üks Väina liivlaste asuala peamistest keskustest. Sealne linnus oli Uldevene residentsiks. 1201. aastal andis Riia piiskop Albert linnuse benefiitsiks Danielile, kes hiljem sai ka selle piirkonna foogtiks. Enne tema Lielvārdesse asumist oli aga vaja kohalikud liivlased kõigepealt piiskopi võimule allutada, mida tehti 1205.–1206. aasta sõdades. Seejuures pani ristisõdijate vägi 1205. aasta sõjaretke ajal Lielvārde linnuse põlema.

Teist korda süüdati linnus 1212. aastal, mil Daniel sai teada liivlaste plaanist sakslaste-vastane ülestõus korraldada. Selle ennetamiseks vangistas ta kohalikud ülikud ja põletas maha nende linnuse. Daniel võis olla selleks ajaks endale juba eraldi residentsi rajanud.

Endise muinaslinnuse koha peale rajati 14. sajandil Lielvārde piiskopilinnus.

## Vaata ka
* Liivimaa ristisõda

## Viited

## Kirjandus
* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.

## Välislingid
*Linnamägi Läti linnamäeportaalis
Toolse looduskaitseala

**Toolse looduskaitseala** on looduskaitseala Lääne-Viru maakonnas Kunda linna ning Haljala ja Viru-Nigula valla territooriumil.

See moodustati Rakvere rajooni RSN Täitevkomitee 11.12.1978 otsusega nr. 198.  Tänapäevase Toolse looduskaitseala kaitse-eeskiri on vastu võetud Eesti Vabariigi valitsuse määrusega nr. 117, 06.06.2005.

Kaitseala eesmärgid on: 
#Kirde-Eestis ainulaadse soovikutammiku, väärtuslike metsakoosluste, merelinnustikule oluliste puhke ja toitumisalade ning kaitsealuste linnuliikide kaitse. 
#Mitmete rändlinnuliikide kaitse. 
#Väikesaarte ning laidude, jõgede-ojade, vanade lodumetsade, rusukallete ja jäärakute metsade (pangametsade) ning vasakkeermese pisiteo elupaiga kaitse. 

Kaitseala maismaaosa pindala on 216,1 hektarit ja veeosa pindala on 251,8 hektarit. 

1992. ja 1993. aasta talvel taheti sinna rajada Kunda sadama nn. Toolse varianti. See plaan tõkestati Virumaa Linnuühingu presidendi Marek Vahula eestvõttel. 

## Viited
 

## Kirjandus
* Virumaa koguteos. Artikkel: Virumaa linnustik, lk. 111-115. 1996, Marek Vahula.

## Välislingid
* Toolse looduskaitseala keskkonnaregistris
Eesti rahvakultuuri leksikon

**"Eesti rahvakultuuri leksikon"** on 1995. aastal ilmunud teatmeteos Eesti rahvakultuurist.

Leksikoni autorid on Ellen Karu, Gea Troska, Igor Tõnurist, Lauri Vahtre ja Ants Viires. Teatmeteose andis välja Eesti Entsüklopeediakirjastus. 

2007. aastal ilmus teose 3., täiendatud trükk.
Pärnu Suurmärter Katariina kirik

**Pärnu Suurmärter Katariina kirik** (ka *Jekateriina kirik*) on Pärnus Vee tänava ja Uue tänava nurgal asuv barokkstiilis õigeusukirik. 

## Ajalugu
Kirik on ehitatud arhitekt Pjotr Jegorovi projekti järgi 1768. aastal, umbes sajand varem kui enamik teisi õigeusu kirikud, mistõttu on sellel teistega võrreldes erinev arhitektuur. Kiriku rajamiseks anti korraldus pärast 1764. aastat, kui Pärnus oli läbisõidul olnud Venemaa keisrinna (1762–1796) Katariina II. Kirik ehitati Katariina II käsul ja rahastamisel algselt Pärnu garnisonile 1752. aastal rajatud puukiriku asemele. Kirik pühitseti sisse 1769. aastal. Kirikul on kuus torni.

## Tänapäev
Tänapäeval tegutseb kirikus Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Pärnu vene Pärnu Püha Suurmärter Jekateriina kogudus.

Pärnu Katariina kirik, 2009.jpg|
Pärnu. Jekateriina õigeusu kirik.JPG
Pärnu Jekateriina õigeusu kirik.jpg


## Vaata ka
*Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Pärnu ja Saare piiskopkonna Pärnu Issandamuutmise kirik, Aia tänav 5, Pärnu ja kogudus
## Viited

## Välislingid
*
Ungari 2014. aasta taliolümpiamängudel

**[[Ungari]]** osales **[[2014. aasta taliolümpiamängud]]el** 16 sportlasega, kes võistlesid 5 spordialal.

Ungarit esindasid murdmaasuusatajad Ágnes Simon ja Milan Szabó, mäesuusatajad Anna Berecz, Edit Miklós ja Norbert Farkas, laskesuusatajad Emöke Szöcs ja Károly Gombos, kiiruisutaja Konrád Nagy ning lühirajauisutajad Rózsa Darázs, Bernadett Heidum, Andrea Keszler, Zsófia Kónya, Szandra Lajtos, Bence Béres, Viktor Knoch ja Sándor Liu Shaolin.

## Välislingid
*Ungari sportlased Sotši olümpiamängude kodulehel
Tšiili kuisma

**Tšiili kuisma** (*Eucryphia cordifolia*), päritolumaal nimetusega *ulmo*, on puuliik perekonnast ''Eucryphia''. APG III süsteemi järgi kuulub seltsi *Oxalidales* (jänesekapsalaadsed) ja sugukonda *Cunoniaceae* (lusikpuulised).

Teda kasvab Tšiilis ja Argentinas. Liiki ohustatab liigraie ja looduslike elupaikade kadu. Looduslik kasvukoht paikneb piki Andide mäestikku vahemikus 38–143 °S lõunalaiust ja ulatub kõrguseni kuni 700 meetrit üle merepinna. Tšiili kuisma on väga elegantne jämeda tüve ja laia võraga puu ning võib kasvada üle 12 m kõrgeks. Sõltuvalt laiuskraadist ja kõrgusest õitseb ta veebruarist kuni märtsini. Viljaks on umbes 1,5 cm pikkune kupar.

## Kasutamine
Tema õied sisaldavad kõrgelt hinnatud aromaatset nektarit, mida koguvad Euroopast sissetoodud ja kasvatatavad mesilased. Kuisma mett müüakse nimetusega "ulmo mesi" (*miel de Ulmo*).
Puit on hele- kuni tumedam pruun, raske, suhteliselt kõva ja vastupidav. Kohalikud kasutavad seda ehitustel ning väga laialdaselt ka lõkke- ja küttepuuna.

Ta kasvab hästi ka näiteks Euroopas, Šotimaal, samuti on pandud teda kasvama Ameerika Ühendriikide lääneranniku põhjapoolsematele aladele.

## Keemiline koostis
Tšiili kuisma koorest on eraldatud kromoon ramnosiidi eukrüfiini.

## Viited
To/Die/For

**To/Die/For** on Kouvolast pärit Soome bänd, mis on loodud 1999. aastal.

## Ajalugu

Jarno Perätalo (kitarr ja laulja), Tonmi Lillman (trummid) ja Make Kanki (basskitarr) alustasid moodustasid 1993. aastal Kouvulas bändi nime all Mary-Ann. Hiljem liitusid bändiga klahvpillimängija Juska Salminen, trummar Jaani Peuhu (Lillman hakkas basskitarri mängima) ning kitarristid Andy ja Juha-Pekka Sutela. Hiljem sai basskitarristiks Tonmi asemel Miikka Kuisma. Mary-Anni nime all avaldati EP-d "Mary-Ann" 1997. aastal ja "Deeper Sin" 1998. aastal. Pärast kahe EP ilmumist sõlmiti plaadileping firmaga Spinefarm Records 1999. aastal. Lepingu tõttu sai bändi uueks nimeks To/Die/For ning Tonmi naasis bändi. Esimene album "All Eternity" ilmus samal aastal. Lisaks sõlmiti leping firmaga Nuclear Blast, et albumeid Euroopas levitada, ning firmaga Pony Canyon, kes tegutses Jaapanis. 

2000. aastal käis bänd Euroopa turneel koos ansamblitega Dark Tranquillity, Sentenced ja In Flames. 

Järgmise albumi "Epilogue" salvestusperioodil lahkus bändist Miikka Kuisma, tema asemele tuli Marko Kangaskolkka. Album ilmus 2001. aastal ja sellele järgnes turnee bändiga Lacrimosa.

2002. aastal esines bänd Venemaal ja Mehhikos. Pärast seda hakkas bänd kirjutama uut materjali kolmanda albumi jaoks. Album "Jaded" ilmus 2003. aastal. Sama aasta augustis lahkus bändist laulja Jarno Perätalo, kelle asemele tuli Juha Kylmänen. Jarno Perätalo lõi bändi Tiaga, kuid hiljem avaldas To/Die/For nime all sama bändiga albumi "IV (To/Die/For album)" (ilmus 2005. aastal). Albumi ilmumise järel mindi Euroopa turneele ansambliga Soulrelic. Bändist lahkus kitarrist Juha-Pekka Sutela, kelle asemele tuli Soulrelici kitarrist Antti-Matti Talala. Ka Juska lahkus bändist kontserditurnee ajal.

2006. aasta kevadel läks bänd puhkama ja siis viienda albumi "Wounds Wide Open" materjali kirjutama. Salvestusperioodi jooksul läks bänd kontserditurneele Euroopas ja Venemaal ning ka albumi ilmumise järel külastati Euroopat, Mehhikot ja Ameerika Ühendriike.

2010. aasta sügisel alustas bänd kuuenda albumi "Samsara" kirjutamist, see ilmus 2011. aastal.

## Liikmed
### Praegused

* Jape Perätalo – laulja
* Juppe Sutela – kitarr
* Eza Virén – kitarr
* Samuel Schildt – basskitarr
* Matti Huopainen – trummid

### Endised

* Joonas ”Jope” Koto – kitarr
* Mika ”Alli” Ahtiainen (2003–2005) – kitarr
*  Antza Talala – kitarr
* Tonmi Lillman (1999–2003) – trummid
* Marko "Make" Kangaskolkka – basskitarr
* Miikka "Sepe" Kuisma (1999–2000) – basskitarr
* Juska Salminen – klahvpillid

## Diskograafia

### Albumid

* All Eternity (1999)
* Epilogue (2001)
* Jaded (2003)
* IV (2005)
* Wounds Wide Open (2006)
* Epilogue From The Past (2010)
* Samsara (2011)

### Singlid

* In the Heat of the Night (2000)
* Hollow Heart (2001)
* Little Deaths (2005)
* Like Never Before (2006)

### EP-d (nime "''Mary-Ann"'' all)

* Mary-Ann (1997)
* Deeper Sin (1998)

## Välislingid

* To/Die/For Facebooki leht
Tsükloalkaanid

**Tsükloalkaanid** on orgaanilised ühendid, küllastunud süsivesinikud, mille molekulis mingi hulk süsiniku aatomeid on ühendatud ühe või mitme suletud ringina ehk tsüklina.

Tsükloalkaanide molekulid koosnevad ainult süsiniku (C) ja vesiniku (H) aatomitest ning ei sisalda teiste elementide aatomeid ega kordseid sidemeid. Nende üldvalem on CnH2(n+1-g), kus n on C aatomite arv ja g on tsüklite arv molekulis.

Ühte tsüklit sisaldavate tsükloalkaanide (monotsükliliste) korral kasutatakse nimetusi, mis on analoogsed atsükliliste alkaanide nimetustega: tsüklopropaan, tsüklobutaan, tsüklopentaan, tsükloheksaan jne. Nende ühendite omadused on suhteliselt sarnased vastavate atsükliliste ühenditega. Rohkem kui 20 süsiniku aatomit sisaldavaid tsüklilisi süsivesikuid nimetatakse **tsükloparafiinideks**.

Tsükliliste ühendite stabiilsus sõltub märgatavalt tsüklis olevate aatomite arvust. Kõige stabiilsemad on 5- ja 6-lülilised tsüklid (vaata: tsüklilised ühendid). Tsükliliste ühendite molekulid saavad esineda erinevates tasakaalulistes konformatsioonides, millest üks võib olla energeetiliselt eelistatum. Kui tsükliga on seotud kaks või enam asendusrühma, siis tsüklilise molekuli korral esineb asendusrühmade ruumis vaba pöörlemise takistus, mis hoiab need rühmad üksteise suhtes fikseerituna, s.t. esinevad *cis*- ja *trans*-isomeerid (vaata. cis-trans-isomeeria).

Mitut tsüklit sisaldavate tsükloalkaanide (bitsüklo-, tritsüklo- jne) – need on kondenseerunud tsüklitega molekulid – nimetustes näidatakse süsiniku aatomite arvud igas tsüklis. Taoliste ühendite korral kasutatakse süstemaatiliste IUPAC-i nimetuste kõrval ka mugavamaid triviaalnimetusi. 
  
Ühendeid, mille tsüklis on peale süsikuku aatomite veel teiste elementide aatomeid, nimetatakse heterotsüklilisteks ühenditeks.

## Vaata ka
*Tsüklilised ühendid
*Alkaanid
Kuisma

**Kuisma** (*Eucryphia*) on kuismaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.

Perekonda kuulub seitse liiki puid ning suuri põõsaid, mille looduslik levila asub Lõuna-Ameerikas ja Ida-Austraalia antarktilise kliimaga piirkondades. Kaks liiki kasvavad Lõuna-Ameerikas ning viis Austraalias, veel tuntakse mitmeid hübriide. 

Kõik liigid välja arvatud *[[Eucryphia glutinosa]]* on igihaljad. Liikidel on kas lihtlehed või 3-13 lehekesest koosnevad vastakad liitlehed. Taimed õitsevad hilissuvel või sügisel kaunite aromaatsete 3-6 cm suuruste kreemikasvalgete õitega. 

## Klassifikatsioon
Kuisma perekonda klassifitseeritakse järgmised liigid: 
* *[[Eucryphia billardieri]]*
* *Eucryphia cordifolia* – tšiili kuisma
* *[[Eucryphia glutinosa]]* 
* *Eucryphia lucida* – lõhnav kuisma 
* *Eucryphia milliganii* – väike kuisma 
* *Eucryphia moorei* – haisukuisma

### Cronquisti süsteem
Cronquisti süsteemis klassifitseeritakse perekond roosilaadsete seltsi kuismaliste sugukonda.

### APG III süsteem
APG III süsteemi järgi *[[Oxalidales]]* seltsi *[[Cunoniaceae]]* sugukonda. 

## Välislingid
*Sissekanne GRIN-is
*Sissekanne NCBI-s
Holmi lahing

**Holmi lahing** on mitme lahingu nimi:

***[[1206. aasta esimene Holmi lahing]]**, kus Riia piiskopi väed ründasid Holmi saarel Väina liivlaste ja turaidalaste ühisväge.
***[[1206. aasta teine Holmi lahing]]**, kus Polotski vürsti ja turaidalaste vägi piiras Holmi linnusesse varjunud Riia piiskopi väge.
Karl von Winkler

**Karl (Carl) Alexander von Winkler** (6. juuli 1860 Tallinn – 23. august 1911 Dresden) oli baltisaksa päritolu Eestimaa kunstnik.

## Elulugu
Karl von Winkler sündis arsti perekonnas. Aastal 1879 lõpetas ta Toomkooli; õppis 1879–1884 Tartu Ülikooli keeleteaduskonnas (*mag. phil*) ja samal ajal Rudolf von zur Mühleni juures joonistamist.

Aastatel 1884–1891 reisis ta Euroopas, täiendas end Berliinis ja Lausanne'is. Aastatel 1897 ning 1901–1907 reisis ta taas Euroopas. Aastal 1911 läks ta ravile Dresdenisse, suri seal. Karl von Winkler maeti Tallinna Mõigu kalmistule.

## Looming
Karl von Winkler lõi põhiliselt linna- ja maastikuvaateid, millele on omane tundeküllus ja varjundirikas koloriit.

## Teosed
*"Norra maastik", 1898
*"Leetse rand", 1908
*"Vaade Narvast", 1909
*"Vana maja Tallinnas", 1910

## Viited

## Kirjandus
*Voldemar Vaga. Carl Alexander von Winkler. – Töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt 1. Tallinn 1976. Lk 145-157;
*Anu Allikvee. Winkler, Karl (Carl) Alexander von. – Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996. Lk 594.

## Välislingid

*Karl von Winkler EKM Digitaalkogus
PMR

**"PMR"** on Eesti 2014. aasta dokumentaalfilm, mille autorid on Kristina Norman ja Meelis Muhu. 

Film räägib Moldova ja Ukraina vahel asuvast, "emamaa" Moldova ja Venemaa mõjusfääris tegutsevast väikeriigist Transnistriast (Pridnestrovskaja Moldavskaja Respublika ehk PMR). Filmis jälgitakse riiki enne 2011. aasta presidendivalimisi. Norman ja Muhu viibisid kohapeal kolm kuud.

## Viited

## Välislingid
*Tiit Tuumalu "Riik, mida kaardilt ei leia". Postimees, 30. jaanuar 2014
*Donald Tomberg "Miilits kargu ja saksofoniga". Sirp, 6. veebruar 2014
Alamkorrakohus

**Alamkorrakohus** ehk **alamraspraava** oli Venemaa keisririigi asehalduskorra ajal aastatel 1784–1796 Eestimaa Tallinna asehaldurkonnas ja Liivimaa Riia asehaldurkonas maakonna tasemel olnud esimese astme kohus. 

Alamkorrakohus koosnes kubermanguvalitsuse nimetatavast korrakohtunikust (*Rechtspflegerichter, расправный судъя*), kes pärines aadlike või ametnike hulgast ning kaheksast talupoegade valitud kaasistujast. Olid valitud kolmeks aastaks.

Kohuse pädevusse kuulusid riigitalupoegade väiksemad kriminaal- ja tsiviilasjad. Sellest kohtust sai edasi kaevata ülemkorrakohtusse.

## Vaata ka
*Pärnu–Viljandi alamkorrakohus, Tallinna (Paide) alamkorrakohus, Tartu–Võru alamkorrakohus
*ülemkorrakohtus
*alammaakohus
*Südametunnistuskohus
## Viited
Alammaakohus

**Alammaakohus** oli Eestimaa kubermangus olnud esimese astme kohus. Kohtu pädevusse kuulus väikeste võlgade sissenõudmine linna- ja talurahvakohtule mitte alluvatelt inimestelt. Eestimaal tegutses kohus hiljemalt aastatel 1617–1889. 

Alammaakohtu koosseis oli järgmine:
*rüütelkonna peamees
*3 meeskohtunikku
*6 kaasistujat
*4 haagikohtunikku

## Viited
Alammaakohus (asutus)

**Alammaakohus** oli aastatel 1783–1797 Tallinna ja Riia asehaldurkonnas asehalduskorra ajal tegutsenud maakonna politsei- ja haldusasutus.

Alammaakohtu koosseisu kuulusid maakonna politseiülem, kaks aadlikku ja kaks riigitalupoega.

Alammaakohtu ülesanneteks olid: järelevalve seaduste täitmise, heakorra ja keelatud kaupadega kauplemise üle; sildade ja teedega seotud küsimuste lahendamine, toidukaupade hindade igakuine registreerimine; kaalude ja mõõtude õigsuse ning korrasoleku kontroll; järelevalve teostamine, et keegi ei võtaks vastu, peaks ega varjaks põgenikke (st pagenud pärisorje).

Alammaakohus toimetas politseiasjades paikkondlikku juurdlust ja võttis vastu otsuseid. Alammaakohtu ebaõigete toimingute ja otsuste peale võis kaevata kreisikohtusse või (selle puudumisel) alamkorrakohtusse.

## Vaata ka
*Haapsalu alammaakohus, Kuressaare alammaakohus, Paide alammaakohus, Paldiski alammaakohus, Pärnu alammaakohus, Rakvere alammaakohus, Tallinna alammaakohus, Tartu alammaakohus, Valga alammaakohus, Viljandi alammaakohus, Võru alammaakohus
*alamkorrakohus (1784–1796)

## Viited
Margit Rennebaum

**Margit Rennebaum** (neiuna **Margit Uusneem**; 3. detsember 1968 – 24. detsember 2011) oli eesti tõlkija.

## Tõlkeid eesti keelde
*Ernst Cassirer. Keel ja müüt : täienduseks jumalate nimede probleemile. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2007
*Edmund Leach. Kultuur ja kommunikatsioon : sümbolite ühendamise loogika : sissejuhatus sotsiaalantropoloogia strukturalistlikku analüüsi. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2010
*Franz Boas. Primitiivne teadvus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2013

## Viited

## Välislingid
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Aserbaidžaan 2014. aasta taliolümpiamängudel

**[[Aserbaidžaan]]** osales **[[2014. aasta taliolümpiamängud]]el** Sotšis nelja sportlasega, kes võistlesid kahel spordialal.

Aserbaidžaani esindasid Venemaalt pärit iluuisutajad Julia Zlobina ja Aleksei Sitnikov ning Grenadast pärit mäesuusataja Gaia Bassani Antivari ja Austriast pärit mäesuusataja Patrick Brachner.

Olümpiamängude avatseremoonial kandis Aserbaidžaani lippu riigi iluuisutamise föderatsiooni president Rahman Khalilov.

## Välislingid
* Aserbaidžaan sportlased Sotši olümpiamängude kodulehel
Kägistamine (zooloogia)

**Kägistamine** on mitme maoliigi kasutatav saaklooma surmamise meetod, mille korral saaklooma ümber keerdunud madu pigistab kinni oma haardes oleva looma vereringe, põhjustades seeläbi saaklooma surma. Madusid, kes seda surmamisviisi kasutavad, nimetatakse **kägistajamadudeks**.

Saaklooma surmavad kehakeerdudega kägistades näiteks boalased, püütonlased, maisi-roninastik, *[[Bogerthopis]]*, kuningmadu ja jämepeamadulastest *[[Pseudoboa]]*. 

Kuna kehakeerdudega kägistamine võimaldab madudel ohutumalt kinni püüda ja süüa enda suurusega võrreldes suuremaid loomi kui nende esivanemad sisalikud seda suutsid, siis on sellise käitumise teke olnud maoliste adaptiivse radiatsiooni üheks võtmeinnovatsiooniks ehk kohastumuslikuks läbimurdeks. Selline käitumine on olnud loodusliku valiku poolt soositud ning tänapäeva madude kujunemisel üheks oluliseks teguriks, aidates tõenäoliselt kujundada ka madude mõnd anatoomilist iseärasust.

Kägistavad maod on tavaliselt mittemürgised ning selline käitumine on omasem evolutsiooniliselt primitiivsematele liikidele (boalased, anakondad, püütonid jt). Samas kuulub kägistavate madude hulka ka mürkmadusid.  

Erinevad maoliigid võivad kehakeerdudega kägistamisel kasutada erinevaid meetodeid: osad üksnes kägistavad, teised hammustavad ja kägistavad. Maod võivad kehakeerud ka ümber surnud saaklooma keerata.

Varem on olnud kehakeerdudega kägistamisel surmamise mehhanism ebaselge. Levinud arvamuseks on olnud, et saakloom sureb lämbumise tõttu, kuna kägistava mao pigistus surub kokku saaklooma kopsud ega lase sel hingata. Veel on arvatud, et kägistamise tõttu saaklooma kehas tõusev rõhk häirib südame tööd ja põhjustab selle seiskuse. Anakondade saagiks langenud kapibaarade, kaimanite ja hirvede vigastuste põhjal arvatakse, et lühiajaline, kuid tugev kägistus võib murda ka saaklooma kaela või selgroo, paralüseerides või tappes niimoodi saagi. Praeguseks arvatakse, et surma põhjustab tõenäoliselt kägistamisel saaklooma vereringe kinnisurumine.On ka leitud, et kägistavad maod tunnetavad oma saagi südamelööke ning reguleerivad vastavalt sellele oma haarde tugevust ja kestust. 

## Inimene saakloomana
Inimesed ei ole madudele saakloomaks. Kuid on teada üksikuid juhtumeid, mil kägistajamadu on rünnanud väiksemat kasvu inimest. 
 
Zooloog Aleksei Turovski meelest võivad inimesed (kuni 35 kg kaaluvad) teoreetiliselt saakloomaks olla kahele maoliigile: hiidanakondale ja aasia võrkpüütonile.

## Viited
Eidapere mõis

**Eidapere mõis** (saksa keeles *Edaperre*) oli rüütlimõis Vändra kihelkonnas Pärnumaal, tänapäeval Kehtna vallas Rapla maakonnas.

Mõisa peahoone põles 1930. aastal maani maha, samas kohas valmis 1932. aastal koolimaja. Praegu asub vanas koolimajas õpilaskodu. Hoone on järk-järgult renoveeritud.

## Pildid

Fail:Eidapere mõis ja tiik.JPG|Eidapere vana koolimaja ja tiik
Fail:Eidapere mõisa tagakülg.JPG|Eidapere vana koolimaja tagakülg
Fail:Eidapere mõis.jpg|Eidapere vana koolimaja esikülg


## Vaata ka
*Lelle-Eidapere klaasikoda
*Eesti mõisate loend

## Viited
Adolf Yllö

**Adolf Yllö** (11. aprill 1920 Hakaja, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang – 14. veebruar 1992 Uppsala) oli ingerisoome päritolu eesti arst.

Ta sündis Ingeris Hakaja külas koolmeistrite pojana. 1922. aastal rändasid tema vanemad Eestisse Virumaale Haljala kihelkonda, kus isa hakkas talu pidama. Ta õppis Narvas ja lõpetas 1938. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi. 1938. aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1944. aastal. Ta kuulus üliõpilasseltsi Liivika.

1944. aastal pääses ta soomlasena kogu perega Soome elama, kus astus vabatahtlikuna Soome sõjaväkke ja teenis arstina soomepoiste rügemendis JR200. 1944. aastal, pärast Soome – Nõukogude Liidu rahulepingu sõlmimist, siirdus ta Soomest Rootsi.

Rootsis töötas ta algul Hallstavikis (praeguse haldusjaotuse järgi Norrtälje vallas) jaoskonnaarsti abilisena ja hiljem paljudes kohtades, sealhulgas kümme aastat ka sõjaväearstina. Meditsiinilitsentsiaadi eksamid sooritas ta 1952. aastal Karolinska Instituudi juures. Aastatel 1952–1954 stažeeris ta Stockholmis Södra sünnitusmajas (:sv:Södra barnbördshuset, *Södra BB*), spetsialiseerudes günekoloogiale. 

Aastatel 1955–1968 töötas ta Göteborgi Volvo peatehastes tööstuse ülemarstina. Tööstusarstina arendas ta väga palju sellealast teenistust Rootsis ja on avaldanud selleteemalisi kirjutisi ka ajakirjanduses. Aastatel 1968–1969 oli ta arst Göteborgi Raudteevalitsuses ja 1969–1973 Göteborgi linnaarst. 

1973. aastal oli ta Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konsultant Tais. Aastatel 1973–1985 oli ta Uppsala linnavalitsuses tööstuse ülemarst. 

Ta huvitus ergonoomiast, sel alal on ta avaldanud töid Rootsis. Tema sulest on ilmunud ka pikemate kirjutistena mälestusi ajakirjanduses.

## Isiklikku
Tema vend oli agronoom Leo Yllö. 

Ta oli abielus, tal on kaks tütart ja üks poeg.

## Kirjandus
* Helbe Merila-Lattik. "Eesti arstid 1940–1960". Tallinn 2000. Lk 511–512.

## Välislingid
* ''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
* TLÜAR väliseesti isikud
1206. aasta teine Holmi lahing

**1206. aasta teine Holmi lahing** oli Holmi linnusesse varjunud Riia piiskopi väe piiramine Polotski vürsti ja turaidalaste väe poolt, mida on kirjeldatud Henriku Liivimaa kroonikas.

## Eellugu
Varem samal aastal Holmi saarel toimunud lahingus õnnestus piiskop Alberti kogutud väel lüüa liivlaste väge, tappes ühtlasi ka piiskopi-vastase sõja eestvedaja Ako ja vangistades Holmi liivlaste juhid. Holmi linnuse võtsid oma kontrolli alla sakslased eesotsas piiskopi köögiülem Gevehardi ja preester Danieliga. Pärast seda organiseeris Albert sõjakäigu Turaidasse, kus vallutati ja hävitati Turaida muinaslinnus, kuid sealse Sattesele linnuse piiramine edu ei toonud ja liivlaste vastupanu lõplikult murda ei suudetud. Kui pärast neid sündmusi piiskop koos paljude ristisõdijatega Liivimaalt lahkus, siis läkitasid liivlased saadikud Polotski vürsti Woldemari juurde ja veensid teda neile appi tulema. Peagi saabuski vürst väega Liivimaale, peatudes kõigepealt Üksküla linnuse juures, kuid nähes, et see on rüütel Konradi juhitud ammuküttidega mehitatud, liiguti edasi Holmi juurde.

## Piiramine
Polotski väe saabumine oli üllatuseks Holmi liivlastele, kes ilmselt vürsti appikutsumises ei olnud osalenud, mistõttu nad kas põgenesid või varjusid koos sakslastega linnusesse. Piirajad asusid linnuse äärde kokku kandma puuvirnu, et süüdata kaitsemüüri puitosasid, kuid selle käigus langes neist palju kindluses olevate ammuküttide noolte läbi. Samas õnnestus ka Polotski vibumeestel tabada linnuses olijaid. Piirajad valmistasid sakslaste eeskujul ka kiviheitemasina, kuid selle kasutamist korralikult oskamata vigastasid nad kive tahapoole heites hoopis oma mehi.

Samal ajal oli linnuses kroonika järgi lisaks liivlastele vaid 20 sakslast, kes kartes liivlaste poolt endi vangistamist ja vürstile üle andmist olid kõik kogunenud linnuse kindlustuste peale, et vajadusel end kaitsta ka seestpoolt tuleva rünnaku eest.

Pärast päevi kestnud piiramist saatis vürst käskjalad latgalite ja turaidalaste juurde ja kutsus neid endaga liituma. Latgalid üleskutsele ei reageerinud, kuid Turaida liivlased saatsid kohe oma väe vürsti juurde. Ohtlik ja palju kaotusi tekitanud puuvirna tegemine määrati nüüd nende ülesandeks.

Ümberpiiratud sakslased pääsesid tänu liivlaste poolt vürstile edastatud teadetele merel nähtud laevadest ja Riia ümbruse teedel liikumist takistavatest kolmeharulistest naeladest, mistõttu Polotski väed pärast 11-päevast piiramist lahkusid Holmi alt ja loobudes ka mõttest Riiat ründama minna pöördusid Polotskisse tagasi. Sakslaste poole ainus langenu oli saadud vigastuste tõttu hiljem surnud Gevehard.

## Tagajärjed
Pärast nägemist, et ka Polotski vürst ei suutnud Riia piiskopi vägedest jagu saada, otsustasid kõik liivlaste piirkonnad, lisaks Turaidale ja Väina liivlaste alale ka Metsapoole ja Idumea piiskopi võimule alistuda ja end ristida lasta.

## Viited

## Kirjandus
* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
Külmaseen

**Külmaseen** (*Armillaria*) on seente perekond.

Mõned liigid külmaseene perekonnast omavad bioluminestsentsi (näiteks harilik külmaseen), olles andnud alust rahvauskumustele (rahaaugu tuled, virvatulukesed).

## Levila
Levinud kogu maailmas.

## Liike
**Armillaria borealis* Marxmüller & Korhonen 1982 – põhja-külmaseen
**Armillaria cepistipes* Velenovský 1920 – tutt-külmaseen
***Armillaria cepistipes* f.&nbsp;*pseudobulbosa* Romagnesi & Marxmüller 1983
**Armillaria gallica* sün. *Armillaria lutea* Marxmüller & Romagnesi 1987 – mugul-külmaseen
**Armillaria mellea* (Vahl 1790 : Fries 1821) P.&nbsp;Kummer 1871, sün. *Agaricus melleus*, sün. *Armillariella mellea* – harilik külmaseen ehk mesi-külmaseen
**Armillaria ostoyae* sün. *Armillaria solidipes* Peck 1900 (Romagnesi 1970) Herink 1973 – tõmmu-külmaseen

## Endisi liike
**Desarmillaria ectypa* (Fries 1821 : Fries 1821) Lamoure 1965  – vesi-külmaseen 
**Desarmillaria tabescens* (Scopoli 1772) Emel 1921, sün. *Armillariella tabescens* – tamme-külmaseen

## Kirjeldus
Külmaseened on üheaastased kuni 15 cm pika jala ja kuni 10 cm läbimõõduga pruunika või kollaka kübaraga seened. Kübara keskel on tavaliselt soomused. Külmaseene kübara all võib näha valkjaid eoslehekesi ja jalgadel rõngast. Kasvavad sageli põõsasjas kogumikus puude kändudel, juurtel, tüve- ja koorepragudes.

## Söögiseenena
Külmaseene perekonda liigitatud seened on värskelt mürgised. Kupatatult loetakse näiteks mesi-külmaseent heaks söögiseeneks. Vesi-külmaseen on jäävalt viha maitsega. 

## Metsapuude haigustekitajana

Seeneliikide patogeensus on varieeruv ja mõned liigid nakatavad üksnes stressis puid, kuid seen on võimeline risomorfidega nakatama valgemädanikuga või surmama peaaegu kõiki puit- ja osasid rohttaimi.

### Külmaseenele tundlikud taimed
Kui lähedal teatakse külmaseent elunevat, ei soovitata seene läheduses kasvatada külmaseene suhtes tundlike taimi nagu: mänd, õunapuu, kask, seeder, tuhkpuu, küpress, ebaküpress, forsüütia, hortensia, sirel, rododendron, sõstar, roos, elupuu, pähklipuu, paju jt.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Armillaria]] ja saksakeelset artiklit [[:de:Hallimasche]] seisuga 11.02.2014.*
Iļķēnsala mõis

**Iļķēnsala mõis** (läti keeles *Iļķēnsalas muiža*) oli kõrvalmõis Lätis Riia linnas Kundziņsala asumis Rutku saarel. Omaaegse haldusjaotuse järgi asus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonnas. Saksa keeles *Hilchensholm*.

Iļķēnsala mõisa on esimest korda mainitud aastal 1593, mil Zygmunt III Waza andis selle David Hilchenile. Omaniku järgi sai mõis ka nime. Kuigi mõisakompleks asus saarel, asusid osad mõisa maad ka Sarkandaugava ja Mīlgrāvise asumis, ulatudes kuni Ķīšezersi järveni.

Aastal 1782 sai mõisa omanikuks krahv Ernst Reinhold von Mengden. Peagi ostis ta ka lähedal asuva Carnikava mõisa ning Iļķēnsala mõisast sai Carnikava kõrvalmõis. Aastal 1917 liideti mõisa maad Riia linnaga.

Iļķēnsala mõisa hoonetest ei ole tänapäeval midagi säilinud.
Adila mõis

**Adila mõis** (saksa keeles *Addila*) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval on mõis Rapla maakonna Kohila valla territooriumil.

## Ajalugu
Mõisa on esimest korda mainitud 1586. aastal, kui see kuulus Risbiteritele. Pärast Põhjasõda läks mõis Hoyningen-Huenede valdusse, 1843. aastal omandasid mõisa von Stackelbergid ja 1887. aastal said mõisa omanikuks Ungern-Sternbergid.

20. sajandi alguses jõudis mõis olla Karl von Luederi, Gustav von Knorringu, Adolf von Rammi ja Franz de Vriesi valduses. 1913. aastal omandas mõisa Talurahva Põllupank ja mõisasüda jagati taludeks.

## Mõisakompleks
Mõisa peahoone oli pikk ühekorruseline viilkatusega ehitis. Tänapäeval on peahoone koos mitmete kõrvalhoonetega hävinenud ning alles on vaid varemed. Osa kõrvalhoonetest on kõrval oleva talukompleksi jaoks ümber ehitatud.

## Vaata ka
*Eesti mõisate loend

## Välislingid
*Adila mõis Eesti mõisaportaalis
Iŭje

**Iŭje** (transkribeerituna **Ivje**) on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Iŭje rajooni ja Iŭje külanõukogu halduskeskus. Leedu keeles *Vija* või *Yvija*, poola keeles *Iwie*, tatari keeles *Өе*. Linna läbib raudteeliin Maładziečna–Lida.

Linna nime päritolu kohta on mitu varianti. Ühe oletuse kohaselt pärineb see Gediminase naise Eva nimest, teised hüpoteesid otsivad asula nime päritolu nii slaavi, soome-ugri kui ka tatari keeltest.

Linna piirides on keskkool, laste spordikool ja muusikakool. Iŭjes on ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Tööstusest on linnas vaid toiduainetetööstus.

Iŭjes on olnud ajalooliselt suur juutide kogukond. Lisaks juutidele on seal elanud ka palju tatarlasi. Linn on ajalooline valgevene tatari kogukonna keskus.

Linna suurimaks vaatamisväärsuseks on aastal 1600 ehitatud ja aastal 1782 ümber ehitatud barokkstiilis katoliku kirik XVI sajandi lõpus ehitatud kellatorniga. Huvi võivad pakkuda ka XIX sajandi lõpus ehitatud veski, XIX sajandil ehitatud katoliku kabel, mošee aastast 1884 ja sünagoogid XX sajandi algusest. Iŭje vanalinn pärineb põhiliselt XIX sajandi lõpust. 

## Ajalugu
Iŭjet mainitakse esimest korda XV sajandil kui suurvürstide valdust. Aastal 1444 müüdi asula Mangirdastele, hiljem läks see Zabrzezińskite valdusse ja aastast 1558 Kiszkadele. Aastast 1598 on teada, et Iŭjes elasid tatarlased.

Aastal 1611 rajati asulasse trükikoda, aastal 1631 aga klooster, mille juurde ehitati ka kirik. Osade allikate andmeil trükiti Iŭjes Meletiy Smotryts’kyy koostatud esimene valgevene keele grammatika. Aastal 1742 sai Iŭjest alev. Omanikud vahetusid asulal kiiresti, pärast Kiszkasid tulid Słuškad, seejärel Glebowicsid, Żyżemscyd, Ogińskid, Sapiehad, Tiesenhausenid. XVI–XVII sajandil oli Iŭje tähtis ariaanide keskus.

Aastal 1795 läks alev Kolmandal Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. XIX sajandil oli asula Zamoyskite suguvõsa valduses. Asulasse ehitati mošee, seal peeti aastas viis laata.

Aastast 1921 oli Iŭje Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Linnaõigused sai asula aastal 2000

## Pilte

Iŭje. Іўе (08.2010).jpg|Iŭje veski
Iŭje. Іўе (8.08.2010).jpg|Iŭje kirik
20090615 005 Іўе (6).jpg|Iŭje katoliku kirik seestvaates
Iŭje, miačet. Агульны выгляд.jpg|Iŭje mošee


## Viited

## Välislingid
*  Linna koduleht
* Linn valgevene fotoentsüklopeedias
* Linn YouTube'is
* Iŭje
Lielvārde linnus

**Lielvārde linnuse** all võidakse mõista
***[[Lielvārde muinaslinnus]]t**,
***[[Lielvārde vasallilinnus]]t** või
***[[Lielvārde piiskopilinnus]]t**
Žvan

**Žvan** (ukraina keeles Жван) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 892. Pindala on 4,474 km².
Võštšeoltšedajiv

**Võštšeoltšedajiv** (ukraina keeles Вищеольчедаїв) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 1546. Pindala on 3,474 km².
Dubovi Mahharõntsi

**Dubovi Mahharõntsi** (ukraina keeles Дубові Махаринці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 640. Pindala on 2,08 km².
Lielvārde vasallilinnus

**Lielvārde vasallilinnus** (saksa keeles *Alt-Lennewarden*) oli Riia piiskopkonna vasallilinnus tänapäeva Lielvārde linna territooriumil Daugava jõe ääres. 

Suhteliselt väike kompleksi põhiosa oli 2 m kõrguse müüri vastu ehitatud 35 m² suurune hoone, mida ümbritses 3–6 m sügav ja kuni 10 m lai vallikraav.

Riia piiskop Albert andis 1201. aastal Lielvārde piirkonna benefiitsiks Danielile, kes hakkas seal endale residentsi ehitama ilmselt 1206. aastal. Linnus rajati Dievukalnsi mäele, mis varem oli olnud kohalike liivlaste kultuskoht. Otse uue linnuse vastas, teisel pool Daugava lisajõe Rumbiņa orgu asus liivlaste Lielvārde muinaslinnus.

1248. aastal on linnust mainitud juba Riia piiskopile ja 1255. aastal Riia peapiiskopile kuuluvana. Linnus oli kasutusel ilmselt kuni 14. sajandini, mil kunagise Lielvārde muinaslinnuse asukohale ehitati Lielvārde piiskopilinnus.

## Pildid

File:Items from Lielvarde old castle.jpg|Naaskel ja nuga, nooleotsad, saapa kontsarauad. Kõik leitud Liellvarde vasallilinnuse alalt. 13.-14. sajand.
File:Lielvarde old castle floor tiles.jpg|Põrandakivid 14.-16. sajand. Leitud Lielvarde vasallilinnuse alalt.


## Vaata ka
*Lielvārde muinaslinnus

## Viited

## Välislingid
Arthur Headlam

**Arthur Cayley Headlam** (2. august 1862 – 17. jaanuar 1947) oli Gloucesteri piiskop aastail 1923–1945.

1945. aastal nimetas ta balti rahvaste hävitamist häbiks Inglismaale ja Ameerika Ühendriikidele.

## Viited
Otepää püss

**Otepää püss** on Otepää piiskopilinnuse ühest ruumist 1955. aastal Osvald Saadre juhendatud kaevamistel leitud tükkideks purunenud algeline käsitulirelv. See jäi aastateks arheoloogiakogusse seisma nimetuse all "malmtoru tükid".  Need määras algeliseks käsitulirelvaks Ain Mäesalu, kes avaldas ühtlasi artikli koos rekonstruktsioonjoonisega ja nimetas leidu üheks Euroopa vanimaks senileitud püsside hulgas. Püss on valatud pronksist, on eestlaetav ja lukuta ning koosneb kokku umbes 740 grammi kaaluvast 12 tükist. Püssi pikkus on u 17,5 cm.

Püssi dateering on seotud Otepää kivilinnuse hävinguga, mille Osvald Saadre dateeris (1966) linnuse põlengukihist leitud ja numismaatik Arkadi Molvõgini poolt määratud 26 hõbemündi põhjal 1396. aastasse, mida toetas esialgu ka Ain Mäesalu. Hiljem selgus, et üks müntidest on vermitud alles 1407. aasta paiku. Mäesalu analüüsis põhjalikult Otepää linnust puudutavaid kirjalikke allikaid ja teisi leide, mille põhjal pakkus välja, et linnus võis hävida kümme kuni paarkümmend aastat hiljem. Püss võis jõuda linnusesse siiski juba 1396. aastal, mil Tartu piiskop ja tema vasallid valmistusid sõjaks Liivimaa orduga, aga linnuse rusude alla jäi see aastaid hiljem. Jaak Mäll (2016) toetab seevastu Armin Tuulse varasemat (1942) seisukohta, et Otepää linnus eksisteeris veel hiljemalt 1477. aastal ja võib-olla isegi Liivi sõja ajal.  

## Viited

## Välislingid
*Otepää püss on maailma vanim käsitulirelv, Otepää ajaloo teemapark, 22. oktoober 2009
Capua lennujaam

**Capua lennujaam** on lennujaam Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis, vähem kui kilomeetri kaugusel Capua keskusest lääneloodes, mõne kilomeetri kaugusel Caserta Grazzanise sõjaväelennuväljast kirdes. Lennujaamale on antud I maailmasõja kangelase Oreste Salomone nimi.

Kuni 1943. aasta augustini asus lennuvälja territooriumil Itaalia sõjaväe Lennundusakadeemia lennukool, 28. juulil 2008 anti lennujaam sõjaväelt üle tsiviilvaldusesse.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht (*itaalia keeles*)
Edgar Gibson

**Edgar Charles Sumner Gibson** (1848 Fawley, Hampshire – 1924) oli 31. Gloucesteri piiskop aastail 1905–1924.
Kõldkest

**Kõldkestaks** ehk **koorioniks** ehk **serooskihiks** (ladina *chorion*) nimetatakse roomajatel, lindudel ja imetajatel embrüot ümbritsevat lootepõie väliskesta.
 
Putukatel on koorion putukamunade välimine kest.

Koorioni areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

## Imetajatel
### Inimestel
Inimestel on kõldkest raseduse ajal ema ja loodet eraldav ning loodet ümbritsev lootepõie väliskest. Koorion areneb trofoblastist ja lootevälisest mesenhüümist. Harilikult 10.arengunädalal moodustab kõldkest loote kusekotiga liitunult emaka limaskestaga emakoogi.

Kõldkestast arenevad kõldkestahatud varustavad embrüot toitainetega. Kõldkest eritab valke, mis tõkestavad antikehade komplekteerimist ja mõjutab lümfotsüütide deferentseerumist ning osaleb seega emakoogi kaudu loote kaitsmisel emapoolse immuunreaktsiooni (immuunrünnaku) eest.

## Viited
Ingverilaadsed

**Ingverilaadsed** (*Zingiberales*) on katteseemnetaimede selts.

## Süstemaatika
Ingverilaadsete seltsi kuuluvad järgmised sugukonnad:
**Cannaceae* – kannalised 
**Costaceae* – kostuselised
**Heliconiaceae* – helikoonialised
**[[Lowiaceae]]*
**Marantaceae* – marantalised
**Musaceae* – banaanilised
**Strelitziaceae* – paradiisilinnulillelised 
**Zingiberaceae* – ingverilised
Jack London (ettevõtja)

**J. Phillip London** (ka **Jack London**; 1937 Oklahoma City, Oklahoma, USA – 18. jaanuar 2021 Arlington, Virginia, USA) oli USA sõjaväelane ja ettevõtja,  IT- ja luurefirma CACI tegevjuht ja nõukogu esimees. 

Jack Londoni juhtimisel jõudis CACI 2002. aastal New Yorgi börsile (NYSE:CACI). 

Aastail 1959–1971 teenis ta USA mereväes, olles muuhulgas helikopteripiloot; 1983. aastal läks ta reservist erru kapteni auastmes. 

Aastal 1971 kaitses ta George Washingtoni Ülikoolis doktorikraadi ärijuhtimises. 

Jack London on pälvinud arvukalt ettevõtlusauhindu, kuid ka mereväeadmiral George Dewey auhinna 2013. aastal.

## Viited
Gevehard

**Gevehard** (surnud 1206) oli piiskop Alberti köögiülem, keda on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas.

1206. aastal saatis piiskop ta koos preester Danieli ja ammuküttidega varem vallutatud Holmi linnust mehitama. Peagi linnust piirama saabunud Polotski vürsti ja turaidalaste väe rünnakud lõid kaitsjad edukalt tagasi ning pärast 11 päeva kestnud vallutuskatseid piirajad lahkusid, kuid Gevehard suri hiljem lahingus saadud haavade tõttu.

## Viited
Eesti kullafond (Alo Mattiisen)

**"Eesti kullafond"** on Hitivabriku 2004. aastal välja antud album, mis sisaldab Alo Mattiiseni parimad laule. 

## CD 1
#Ei ole üksi ükski maa
#Kaunimad laulud
#Mingem üles mägedele
#Sind surmani
#Isamaa ilu hoieldes
#Eestlane olen ja eestlaseks jään
#Lootuses
#Vaid ühte hoides
#Hakake, mehed, minema!
#Kuula, kivid kõnelevad
#Mede laul
#Korraga!
#Mu suul ei ole sulgejat
#Minu isa maal
#Ise otsustame
#Ei ole ime ükski ime
#Eestile on kombeks
#Lootus loob

## CD 2

#Looja naeratuse saatel
#Üksik puu
#Aeg on laul
#Kui tuulehoog sahistab roos
#Koraal
#Ema õpetus
#Tuul eukalüptuse puus
#Kiitus
#Emale
#Üks öö
#Hää on
#Jaagu laul
#Sokk on kena
#Sisemuse säilitaja
#Eestimaa euromehe laul
#Vikerkaar
#Unelaul
#Sinus endas talv
#Jõuluvana
#Õhtul pimedal ja nõnda valgel

## CD 3

#Harjutusi arvutile
#Teekond
#Maarjaorg
#Lepitus
#Murtud käe rondo
#Arrit
#Igavikumeel
#Kirjutusmasina kontsert in D
#Lahkumine
#Sonaat tšellole ja klaverile (1987)
Eesti kullafond (Georg Ots)

**"Eesti kullafond"** on Hitivabriku 2004. aastal välja antud album, mis sisaldab Georg Otsa parimad laule.

## CD 1

#Armastusest räägi, Mariu
#Romanss
#Maailm samme täis
#On hetki
#Meloodia
#Armastan
#Esmakordselt
#Catari
#Hall sõdurisinel
#Elu, armastan sind
#Peagi saabun tagasi su juurde
#Nii algas see kõik
#Armunud sõdur
#Kui laulan sul
#Mõtisklus
#Valss valsist
#Punavarju laul
#Taiga, taiga
#Öö ja päev
#Mälestus
#Kodutunne
#Don Quijote tõotuslaul

## CD 2

#Järve keskel
#Kevadine lugu
#Kallima auto
#Jalutuskäik
#Oi, te poisid
#Matkasellid
#Kammipilli polka
#Heinaveol
#Kevade valss
#Olgu jääv meile päike
#Tipa-tapa valss
#Väike tüdruk
#Jalutuskäik
#Uus paat / Rannakolhoosis
#Sõsarsaared
#Puhkus Võsul
#Sääsed
#Tiideratas
#Viimane voorimees
#Vestlus tütrega
#Hõbedaselt helgib juuksekuld
#Saaremaa valss
#On kallis mulle kodupaik
Eesti kullafond (Anne Veski)

**"Eesti kullafond"**  on Hitivabriku 2006. aastal välja antud album, mis sisaldab Anne Veski parimad laule.

## CD 1

#Roosiaia kuninganna
#Sinu juures
#Jätke võtmed väljapoole
#Viimane vaatus
#Ei salli tujukust ma
#Andesta need käigud
#Peeglike seina peal
#Pihtimus
#Vii mind, vii
#Tähelend
#Järgnen Sulle
#Viimne pilet
#Ärimeel
#Julius Caesar
#Hea tuju laul
#Vaata ette
#Lohutuseks ümber maailma
#Unusta
#Ehavalgus
#Veel

## CD 2

#Eilne päev
#Iga teine on naine
#Keegi ei kuule
#Sosinad
#Võidumees
#Kuninga kass
#Kiire
#Täistund
#Apteek
#Ajaproov
#Fotograaf
#Moelaul
#Makstud viis
#Maailm pöörleb
#Saamata kirjad
#Lapsepõlve meenutus
#Kui pahur pole rahul
#Unes või ilmsi
#Troopikaöö
#Väike koll

## CD 3

#Elu on kink
#Ema käed
#Heida varjud näolt
#Helisev vaikus
#Jääd või ei?
#Kiivus
#Kui ükskord hülgad mu
#Kuldne vahtraleht
#Kõike juhtub
#Leia mind tuhandete seast
#Maapealne tee
#Paberlennuk
#Saar
#Teid aeda viia tõotan ma
#Unenäod
#Uusaasta
#Vaiki vaid
#Võin olla ka leebe
#Õnne
#Ära räägi mulle
Jack London (kergejõustiklane)

**John Edward London** (ka **Jack London**; 13. jaanuar 1905 Guyana &ndash; 2. mai 1966) oli Suurbritannia kergejõustiklane, kes võistles peamiselt 100 meetri jooksus. 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis võitis ta hõbe- ja pronksmedali, saades Briti esimeseks mustanahaliseks olümpiamedalistiks.

1930. aastal katkestas Londoni karjääri jalavigastus. Ta esindas küll Inglismaad 1931. aastal toimunud maavõistlusel Saksamaaga, kuid 1932. aasta olümpiamängudele teda enam ei valitud. Hiljem tegutses ta pianistina ning oli uksehoidja St Pancrase hospidalis Londonis. 1948. aastal avaldas ta ajakirjanik Joe Binksiga kahasse kirjutatud raamatu "How to Win on Track and Field" ("Kuidas jooksurajal võita"), mis ei olnud eriti edukas.

## Viited

## Kirjandus
* Martin Polley, "London, John Edward (1905–1966)" Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, May 2012 (vaadatud 7. augustil 2012)

## Välislingid
* London at the 1928 Olympics
* London at the 1928 Olympics
* London at the 1928 Olympics
*
Jack London (poksija)

**Jack London** (kodanikunimega **John George Harper**; 23. juuni 1913, West Hartlepool, Durhami krahvkond – 19. detsember 1963) oli inglise raskekaalu poksija. Ta oli Suurbritannia ja Rahvaste Ühenduse raskekaalutšempion 1944–1945. Tema poeg, poksijanimega Brian London, sai Suurbritannia ja Rahvaste Ühendus raskekaalutšempioniks 1958–1959.

## Kirjandus
*  Ronnie Wharton (2005), *Fighting Men of the North*, Tempus Publishing Limited, ISBN 0-7524-3551-5

## Välislingid
* http://www.boxrec.com/media/index.php/Jack_London
Uuno Öpik

**Uuno Öpik** (ka **Uno Öpik**; 19. oktoober 1926 Tartu – 30. aprill 2005 Bath) oli eesti rahvusest Suurbritannia aatomifüüsik.

Ta lõpetas 1943. aastal Tartu 1. Gümnaasiumi. 1943. aastal siirdus ta vanematega Saksamaale, kus jõudis elada Danzigis, Swinemündes, Sielbeck-Ukleis ja Hamburgis. Aastatel 1946–1948 õppis ta Balti Ülikoolis.

1948. aastast elas pere Põhja-Iirimaal. Uuno Öpik lõpetas 1950. aastal Belfasti ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatikas ja 1951. aastal füüsikas, 1954. aastal sai ta samas tööga "Quantal investigations of certain excitation and ionization processes" doktorikraadi (PhD). Ta kuulus 1950. aastast Üliõpilasseltsi Liivika.

Ta töötas aastatel 1955–1956 teadurina Bristoli Ülikoolis, 1956–1986 õppejõuna Aberystwythi ülikoolis (Walesis), 1960–1962 Readingi Ülikoolis ja 1962–1986 Belfasti ülikoolis; lisaks töötas ta aastatel 1965–1966 Oak Ridge'i Rahvuslaboris (Tennessees USA-s).

Ta tegeles põhiliselt aatomifüüsikaga ja temalt on ilmunud üle 20 teaduspublikatsiooni.

Ta elas Lõuna-Inglismaal Melkshami väikelinnas, laulis kooris ja mängis klaverit ning lõi kaasa Leicesteri Eesti Maja tegemistes.

## Isiklikku
Tema isa oli astronoom Ernst Öpik, poeg on Suurbritannia poliitik Lembit Öpik.

## Kirjandus
* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

## Välislingid
* Uuno Öpik andmebaasis ISIK