Giovanni Baglione

**Giovanni Baglione** (u. 1566 – 30. detsember 1643) oli Itaalia maalikunstnik ja kirjanik.

## Elukäik
Giovanni Baglione sündis umbes 1566. aasta paiku Roomas. Kunstiõpingutega alustas ta juba noorena, õppides Firenze päritolu vähetuntud kunstniku Francesco Morelli käe all. Baglione veetis Morelli juures kaks aastat, elades ja töötades koos oma õpetajaga. Viieteistkümneaastaselt liitus Baglione paavst Sixtus V õukonna maalikunstnikega, aidates kaunistada Vatikani raamatukogu maalingutega.

Baglione maalis mitme paavsti ja kardinali jaoks, samuti ka aadlike jaoks, mida ta kirjeldab oma teoses *Le Vite de' Pittori, scultori, architetti* (1642).

Baglione sai Accademia di S Luca liikmeks 1600. aastal. Kuus aastat hiljem, 1606, ristiti ta rüütliks. 1630. aastatel hakkas ta koguma ja koostama märkmeid, et kirjutada oma kaks kunstiajaloolist teost . Baglione väitis, et on Baglionide järeltulija, kes oli aadlipere Perugiast. Ka vanas eas oli Baglione töökas, ning hästi tasustatud.

Baglione suri 30. detsembril 1643 Roomas.

## Kunstilooming
Baglione joonistused 1580.–1590. aastatest näitavad juba varakult tema originaalsust ja annet. Tema kunstilist arengut mõjutasid nii Itaalias nähtud kunstnikud kui ka sellised meistrid nagu Raffael ja Cavaliere d’Arpino. Teda nimetati ‘esmaklassiliseks maalikunstnikuks’ Orazio Gentileschi poolt.

Raffaeli mõjutuste tõttu iseloomustas Baglione kunsti kindel elegants. Samuti oli ta põhjalikult uurinud antiikskulptuuri, ning Michelangelo loomingut. Baglione kunst muutus järjest barokksemaks peale 1606. aastat. Joonestajana märkas ja tunnustas teda Floris van Dyck. Baglione pööras rohkem tähelepanu joonistades riietele, kuna see andis figuuridele volüümi. Ta kasutas oma joonistuste tegemiseks pliiatsit ja kriiti. Mõnikord ka mõlemat korraga. 

Velázquez olevat inspireeritud maalidest, mida kord Sevillas eksponeeriti. Nende seas oli ka Baglione loomingut. 

Tema väidetavalt parim töö ei ole säilinud, kuid see maal asus arvatavasti Rooma Peetri kirikus, ning kujutas Tabitha surnust äratamist pühakute poolt. Pärast selle maali lõpetamist ristiti ta rüütliks, paavst Paulus V poolt.

## Maale

* "Clio"
* "Judith ja Olofernese pea"
* "Neitsi ja laps inglitega"
* "Püha Joosepi unenägu"
* "Taevane armastus ja maine armastus"

## Kirjutised
Tema kuulsus peamiselt tuleb kahest raamatust: *[[Le nove chiese di Roma]]* (1639) ja *Vite de’ pittori, scultori, architetti* (1642). Mõlemas raamatus kokku on üle kahesaja biograafia kunstnikest, kes Roomas tegutsesid aastate 1572 ja 1642 vahemikus. Ta oli üks paljudest Giorgio Vasari nii-öelda järglastest, kirjutades kunstnike biograafiad. Võimalik, et *Le nove chiese di Roma* kindlustas talle tiitli kui esimene Rooma baroki ajaloolane.

*Le nove chiese di Roma* oli raamat, mille ta kirjutas tolleaegse maalikunsti ja skulptuuride kohta mis Rooma kirikutes asusid. Sellest ilmus kaks väljaannet, Roomas ja Napolis. Kriitikuna oli Baglione helde. Ta ei langenud diskussioonidesse kunstibiograafiate üle. Tema kogemus kunstnikuna aitas tal hinnata tolleaegseid muutusi kunstivallas. Et inimesed saaksid paremini hinnata tema kriitikat maalide suhtes, kritiseeris ta peamiselt ka publikule nähtavaid ja kättesaadavaid teoseid. Ta kommenteeris ka arhitektuuri ning skulptuuri.

## Viited