open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ääsmäe mõisa tee

**Ääsmäe mõisa tee** (registrinumbriga 11403) on kõrvalmaantee Saue vallas Ääsmäe külas. Tee pikkus on 1,5 km. Tee saab alguse Ääsmäe–Hageri tee esimesel kilomeetril ja lõpeb Ääsmäe mõisahoone juures. 

Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi, bussipeatusi teele ei jää. Tee alguses ristuvad temaga Ääsmäe tee ja üks Ääsmäe liiklussõlme ühendusteedest.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Valgustus osaline.  

Mõlemal pool teed on muinsuskaitse all olev allee. 1980. aastatel istutati alleesse puid juurde.
2011. aasta kevadel korrastati alleed. Teostati hoolduslõikus, mille käigus eemaldati 17 haiget puud, juuriti kännud ning istutati talgute korras 130 pärna.
Resonants

Füüsikas on **resonants** nähtus, kus võnkeamplituud saavutab teatud sagedusel maksimaalse väärtuse. Vastavat sagedust nimetatakse **resonantsisageduseks**. Viimane on enamasti ligilähendane süsteemi omavõnkesagedusele.

Enamasti võivad sageduse väikesed muutused resonantsisageduse lähedal tekitada suuri muutusi võnkeamplituudis. Samuti on võnkeamplituud resonantsisagedusel üldjuhul mitu korda suurem kui sellest kaugel asuvatel sagedustel.

Resonants võib tekkida kõiksuguste võnkumiste või lainete korral, liigiti on olemas mehaaniline resonants, akustiline resonants, elektromagnetiline resonants, tuumamagnetresonants, elektronide paramagnetiline resonants ja lainefunktsiooni resonants kvantmehaanikas. Süsteeme, milles resonants on võimalik, võib kasutada võnkumiste tekitamiseks soovitud sagedusel (näiteks muusikainstrumendid) või teatud sageduste esiletoomiseks/võimendamiseks süsteemis, mille võnkumine koosneb paljudest erinevatest sagedustest (näiteks raadiosignaalide vastuvõtmine).

## Vaata ka
*ostsillaator
*resonaator
*võnkering

## Viited
Põhjapassaathoovus (Vaikne ookean)

**Põhjapassaathoovus** on hoovus Vaikses ookeanis ja Filipiini meres. Hoovates läände, ületab ookeani Ameerikast Filipiinideni, kus pöördub põhja ja muutub Kurošioks.

## Vaata ka
*Põhjapassaathoovus
*Põhjapassaathoovus (Atlandi ookean)
*Põhjapassaathoovus (India ookean)
Hoste

**Hoste** on saar Tulemaa saarestikus. Kuulub Tšiilile.

Saare pindala on 4177 km².

Saar on mägine, kõrgus kuni 1420 meetrit. Saarel asub Vale Kap Hoorn. 

## Viited

## Välislingid
Mopeed

**Mopeed** on liiklusseaduse mõistes kahe- või kolmerattaline mootorsõiduk, mille sisepõlemismootori töömaht ei ületa 50 cm³ ja valmistajakiirus ei ületa 45 km/h.
Mopeedijuht peab avalikel teedel sõitmiseks olema vähemalt 14-aastane, ning mopeedijuhil peab olema kaasas AM-kategooria või muu kategooria juhiluba. Erandiks on enne 1.01.1993 sündinud isikud. Neilt juhiluba ei nõuta.

Mopeedil on registreerimisnumber ja sellele tuleb vormistada liikluskindlustus. Kuid erinevalt teistest mootorsõidukitest ei pea mopeed läbima regulaarset tehnoülevaatust.

## Vaata ka
*Vespa
*motoroller
*mootorratas

## Viited
Anatoli Tšubais

**Anatoli Borissovitš Tšubais** (Анатолий Борисович Чубайс; sündinud 16. juunil 1955 Barysaŭs Minski oblastis) on Venemaa majandus- ja riigitegelane, üks liberaalsete reformide ideolooge ja eestvedajaid 1990. aastatel.

1996. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.

Tšubais oli 2008. aasta septembrist 3. detsembrini 2020 ROSNANO peadirektor. Ta oli ka JPMorgan Chase'i rahvusvahelise nõukogu liige.

## Ametikäik
1990. aastal siirdus Tšubais akadeemiliselt ametipostilt Leningradi täitevkomitee aseesimeheks.

Aastatel 1991–1992 oli Tšubais Peterburi linnapea Anatoli Sobtšaki nõunik. 

1992–1994 oli Tšubais Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi esimene asetäitja majandus- ja finantspoliitika alal. Tema juhtimisel töötati välja ja viidi ellu erastamisprogrammi. Tšubaisi tegevus erastamisjuhina on talle toonud kurja kuulsuse oligarhide esilekergitajana.

1994–1996 oli ta Riigiduuma liige, tegeledes erastamisreformidega.

Aastatel 1996–1997 oli Tšubais presidendi administratsiooni juht, 1997–1998 Venemaa esimene asepeaminister Viktor Tšernomõrdini valitsuses.

1998. aastast kuni 2008. aasta 1. juulini oli ta Venemaa Ühendatud Energiasüsteemide juhatuse esimees.

22. septembril 2008 nimetas president Dmitri Medvedev ta oma määrusega riikliku nanotehnoloogiafirma ROSNANO (Venemaa Nanotehnoloogia korporatsioon) peadirektoriks ja 3. detsembril 2020 vabastas president Vladimir Putin ta sellest ametist. Kuni 23. märtsini 2022 oli ta Venemaa presidendi Vladimir Putini kliimanõunik, seejärel lahkus ametist ja Venemaalt.

## Poliitiline tegevus
Tšubais kuulub Paremjõudude Liitu ja on üks selle asutajaid.

## Isiklikku
Tšubais on kolmandat korda abielus. Tema teise abikaasa Maria Višnevskaja õde Julija on olnud abielus Vladislav Surkoviga. Esimesest abielust on Tšubaisil poeg ja tütar.

## Viited

## Välislingid
*"Anatoli Tšubais pani ameti maha ja lahkus Venemaalt" ERR, 23. märts 2022
*Russian veteran reformer Chubais quits job as Putin envoy. BBC News, 23. märts 2022
Anne Luik

**Anne Luik** (sündinud 3. märtsil 1949 Lüllemäel) on eesti entomoloog, mahepõllumajanduse spetsialist, Eesti Maaülikooli professor ja teadusprorektor.

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-geneetikuna 1972. aastal.

## Tunnustus
* 2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
Mbabane

**Mbabane** on Svaasimaa (ametlikult eSwatini Kuningriigi) pealinn ja Hhohho ringkonna keskus. Linn asub Mbabane jõe ääres Mdimba mägedes.

Mbabane asutasid 1902. aastal britid. Linn on saanud nime hõimupealik Mbabane Kunene järgi.

Linna lähedal asuvad tina- ja rauamaagi kaevandused.
Manzini

**Manzini** on linn Svaasimaal. See on riigi suurim linn, tööstuskeskus ja Manzini ringkonna halduskeskus. Manzini eeslinnas Matsaphas asub Matsapha lennujaam, riigi ainuke rahvusvaheline lennujaam.
Olevi Kulli mälestusstipendium

**Professor Olevi Kulli mälestusstipendium** on Tartu Ülikooli Sihtasutuse välja antav stipendium magistrantidele ja doktorantidele, mille eesmärgiks on esile tõsta noori teadlasi metsaökoloogia, ökofüsioloogia ja ökosüsteemide ökoloogia erialal, mis oli professor Olevi Kulli uurimisvaldkond. 

Stipendium asutati 2007. aastal ning seda antakse välja juunikuus.

## Laureaadid
*Ingmar Tulva (2008)
*Eele Õunapuu (2010)
*Liisi Nõgu (2012)
*Kaia Kask (2013)
*Liina Jakobson (2014)
*Kaie Kriiska (2015)
*Ott Kangur (2016)
*Annika Meitern (2017)
*Gristin Rohula-Okunev (2018)
*Sille Rebane (2019)
*Marili Sell (2022)
*Laura Kuusemets (2025)
*Liis Kuresoo (2025)

## Viited

## Välislingid
*prof. Olevi Kulli mälestusfondi ja stipendiumi statuut, statuut.
Ed Wood

**Edward Davis Wood Jr.** (10. oktoober 1924 – 10. detsember 1978) oli USA filmilavastaja, stsenarist, filmiprodutsent, monteerija ja näitleja (sageli mitmes rollis korraga).

1950. aastatel tootis Wood sõltumatu filmiloojana üliväikese eelarvega õudusfilme, ulmefilme ja vesterneid, mis on saanud kurikuulsaks oma tehniliste vigade tõttu ning naljakalt-lihtsalt teostatud eriefektide, ainuomase dialoogi, ekstsentrilise näitlejavaliku ja igasuguseid piire ületavate süžeede tõttu. Elu lõpupoole tegi ta pornofilme, kirjutas hoogsaid, nn *pulp*-kriminulle, õudus- ja seksiromaane.

Woodi peeti meeles ka postuumselt: kaks aastat pärast tema surma anti talle kui filmiajaloo halvimale lavastajale Kuldse Kalkuni auhind.

Kriitikud peavad Woodi parimaks linateoseks autobiograafilise taustaga (Ed Wood oli transvestiit) transvestismist, pseudohermafrodismist rääkivat freudistlikku 1953. aastal tehtud filmi "Glen või Glenda".

USA filmilavastaja Tim Burton on Ed Woodi elust teinud filmi "Ed Wood" (1994), mis kaks Oscari auhinda võites andis oma panuse Ed Woodi kui kultusliku filmilavastaja kuulsusse ja taasavastamisse.

## Tuntumaid filme
*"Glen või Glenda" (*Glen or Glenda*, 1953)
*"Varjatud nägu" (*Jail Bait*, 1954)
*"Koletise mõrsja" (*Bride of the Monster*, 1955)
*"Mõrsja ja elajas" (*The Bride and the Beast*, 1958)
*"Plaan 9 avakosmosest" (*Plan 9 from Outer Space*, tuntud ka kui "Hauarüüstajad avakosmosest" (*Grave Robbers From Outer Space*), 1959)
*"Vaimude öö" (*Night of the Ghouls*, tuntud ka kui "Surnu kättemaks" (*Revenge of the Dead*), 1959)
*"Võigas kihu" (*The Sinister Urge*, 1960)

## Vaata ka
*B-film
*Z-film
*ulmefilm
*õudusfilm

## Lisalugemist
*Grey, Rudolph "Nightmare of Ecstasy: The Life and Art of Edward D. Wood, Jr". Feral House, 1992, ISBN 978-0-922915-04-0
*Medved, Harry ja Michael. "The Golden Turkey Awards". 1980, Putnam. ISBN 0-399-50463-X

## Välislingid
*Kim Newman "Ed Wood". Teater. Muusika. Kino
*Jonathan Ross "Kultusrežissöör Edward D. Wood ''Jr''". Teater. Muusika. Kino
Brobergen

**Brobergen** (alamsaksa keeles *Brobargen*) on küla Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis Kranenburgi vallas Oste jõe ääres.

2013. aasta 31. detsembri seisuga oli Brobergenis registreeritud 205 elanikku. 

Brobergen hõlmab 6,06 km² suuruse maa-ala.

Brobergenit on esmamainitud 1286. aastal (*Brocberge*). 1972. aastani oli Brobergen omaette vald.

## Viited

## Välislingid
Saelint

**Saelint** on õhuke hammastatud servaga teraslint, mida kasutatakse lõikeriistana lintsaepingis.

Korgi ja pehmemate materjalide saagimiseks võidakse kasutada ka hammasteta saelinti ning vormimisel abrasiivlinti. 

Saelindid valmistatakse suhteliselt suure niklisisaldusega spetsiaalterasest. Lint peab olema ühtlase paksuse ja väga sileda pinnaga ning selle tagumine serv peab olema rangelt sirgjooneline.

Lindi otsad ühendatakse jootmise või keevitamise teel. Saelindid eelpingestatakse, et nad taluksid pidevat kõver- ja sirgjoonelise trajektoori vaheldumist. Sae hambatipud karastatakse või kaetakse stelliidiga.

Tislerilintsaagide lindi laius on tavaliselt 3–25 mm, palgi- ja prussisaagide laius aga kuni 400 mm. Lindi paksus jääb vahemikku 0,45–2,1 mm.

## Vaata ka
* Saag
Senegali vapp

**Senegali vapp** on Senegali Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1965.

Panaafrika värvides vapikilbil kujutatud lõvi sümboliseerib võimu ja julgust. Kollasel väljal on Senegali rahvuspuu ahvileivapuu ja roheline lainjas joon, mis tähistab Senegali jõge. Kilbi all on Senegali kõrgeim aumärk ja prantsuskeelne deviis "Un Peuple – Un But – Une Foi" ('Üks rahvas, üks eesmärk, üks usk').

## Vaata ka
* Senegali lipp
Urve Miller

**Urve Miller** (sünninimi **Urve Tarning**; 11. august 1930 Tallinn – 30. juuni 2015 Stockholm) oli eesti paleontoloog, Stockholmi Ülikooli emeriitprofessor ja Tartu Ülikooli audoktor. 

## Elulugu
Alates 1944. aastast elas Rootsis. Aastatel 1957–1985 töötas Rootsi Geoloogiateenistuses, esmalt assistendi ja geoloogina, 1965–1966 riigigeoloogina, 1966–1985 vanemriigigeoloogina, 1964–1985 ka mikropaleontoloogia labori juhatajana. 1977. aastal kaitses Lundi Ülikoolis doktorikraadi. 1982. aastast Stockholmi Ülikooli abiprofessor. 1993. aastast Eesti Geoloogia Seltsi auliige.

## Teadustöö
Urve Miller tegeles keskkonnaajaloo uurimisega Läänemere regioonis fossiilsete ränivetikate kaudu. Tema teadustöö oli suuresti suunatud mikrofossiilide leviku ja nende stratigraafilise ja paleogeograafilise tähenduse selgitamisele. Ta on käsitlenud jäävaheaegade taimestiku, keskkonna ja kliima arengut ning tõestas esimesena Eemi jäävaheaja eelsete setete olemasolu Rootsis. Tähtis osa tema teadustegevuses on olnud Läänemere piirkonna keskkonna ja inimasustuse ajaloo seoste uuringutel. Nende uuringute interdistsiplinaarsus on viinud loodusteaduslike meetodite laialdase kasutamiseni arheoloogias, mis on aidanud kaasa uute arheoloogiliste leiukohtade, eelkõige rannasidusate asulakohtade avastamisele ning varase asustuse looduslike eelduste ja keskkonna mõistmisele.

## Tunnustus
*1992 Karl Ernst von Baeri medal
*2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
*2011 Eesti Eluteaduse Hoidja
*2013 Tartu Ülikooli audoktor

### Valitud teadusakadeemia liikmeks
*Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia ‎(1992)
*Kuninglik Kirjanduse, Ajaloo ja Muististe Akadeemia ‎(2005)

## Viited

## Välislingid
* Toomas Tiivel, "Vetikad aitavad uurida keskkonnamuutusi", Horisont 3/2008, lk 16–22 (Intervjuu Urve Milleriga.) 
* "Suri tunnustatud teadlane Urve Miller", Postimees, 4. juuli 2015
Henno Sepmann

**Henno Sepmann** (12. veebruar 1925 Tartu – 24. september 1985 Moskva) oli eesti arhitekt.

Sepmann õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Tehnikumis, lõpetas 1946. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.

## Töökohad
Alates 1952. aastast töötas Sepmann Eesti Projektis. 1950. aastatel projekteeris Sepmann Tallinna ja Narva koolimaju ja elamuid. 

1960. ja 1970. aastatel juhtis ta paljude suurte ehitiste projekteerimist.

Henno Sepmann sai auhindu paljudelt arhitektuurivõistlustelt.

## Suuremaid töid
* Tallinna laululava (1960; tiibehitise projekt; Alar Kotli ideekavand)
* Tallinna Polütehnilise Instituudi peahoone rektoraadi- ja aulaosa (1962–1968; koos Uno Tölpuse ja Olga Kontšajevaga)
* Pirita velotrekk (1968)
* Viru hotell (1972; koos Mart Pordiga)
* Jõhvi pangahoone (1965)
* Tallinngaasi Aegviidu puhkekodu (1967)
* Narva ja Kuressaare veetornelamu (1969 ja 1970; koos Mart Pordiga)
* Pirita Purjespordikeskus (1980; projektijuht)
* Maarjamäe mälestusansambel (1975; koos Allan Murdmaa ja Valve Pormeistriga)
* Päri küla üldplaan ja hoonestusprojekt (1968; koos Valve Pormeistriga)
* Tallinna Ametiühingute maja (1982)
* Kauplus Turist (1983; koos Peep Jänesega)

## Tunnustus
* 1972 – Nõukogude Eesti preemia (autorite kollektiivile hotelli Viru projekteerimise eest)
* 1973 – Eesti NSV teeneline arhitekt

## Isiklikku
Henno Sepmanni abikaasa oli arhitekt Valve Pormeister.

Henno Sepmann suri Moskvas ametireisil olles infarkti. Ta maeti 1. oktoobril 1985 Tallinna Metsakalmistule.

## Teoseid
* Henno Sepmann. "Lauluväljak. Laululava", Eesti Raamat 1973

## Viited

## Kirjandus
* Piret Lindpere. Sepmann, Henno. - EKABL. Tallinn 1996. Lk 472

## Välislingid
* Leele Välja: turisti poe õppetunnid Postimees, 18. oktoober 2011
1. SS-Soomusdiviis Leibstandarte SS Adolf Hitler

**1. SS-Soomusdiviis Leibstandarte SS Adolf Hitler** (**LSSAH**) moodustati 1933. aasta septembris Adolf Hitleri ihukaitseüksusena. 

1939. aastal sai LSSAH eraldiseisev Relva-SS-i üksus. LSSAH osales iseseisvalt Poola vallutamisel.

## Kirjandus
*Michaelis, Rolf (1997), "Die Panzergrenadier-Divisionen der Waffen-SS". Erlangen: Michaelis, ISBN / EAN 3930849097
*Michaelis, Rolf (2009), "Die Panzer-Divisionen der Waffen-SS". Eggolsheim: Dörfler, ISBN / EAN 9783895555978
2. SS-Soomusdiviis Das Reich

**2. SS-Soomusdiviis Das Reich** moodustati oktoobris 1939 *[[SS-Verfügungstruppe]]* nime all. Pärast Poola vallutamist nimetati see diviisiks *Das Reich*.

## Ülemad

*Oberstgruppenführer Paul Hausser, 19. oktoober 1939 – 14. oktoober 1941
*Obergruppenführer Wilhelm Bittrich, 14. oktoober 1941 – 31. detsember 1941
*Obergruppenführer Matthias Kleinheisterkamp, 31. detsember 1941 – 19. aprill 1942
*Obergruppenführer Georg Keppler, 19. aprill 1942 – 10. veebruar 1943
*Brigadeführer Hebert-Ernst Vahl, 10. veebruar 1943 – 18. märts 1943
*Oberführer Kurt Brasack, 18. märts 1943 – 29. märts 1943
*Obergruppenführer Walter Krüger, 29. märts 1943 – 23. oktoober 1943
*Gruppenführer Heinz Lammerding, 23. oktoober 1943 – 24. juuli 1944
*Standartenführer Christian Tychsen, 24. juuli 1944 – 28. juuli 1944
*Brigadeführer Otto Baum, 28. juuli 1944 – 23. oktoober 1944
*Gruppenführer Heinz Lammerding, 23. oktoober 1944 – 20. jaanuar 1945
*Standartenführer Karl Kreutz, 20. jaanuar 1945 – 29. jaanuar 1945
*Gruppenführer Werner Ostendorff, 29. jaanuar 1945 – 9. märts 1945
*Standartenführer Rudolf Lehmann, 9. märts 1945 – 13. aprill 1945
*Standartenführer Karl Kreutz, 13. aprill  1945 – 8. mai 1945
## Kirjandus
*Michaelis, Rolf (1997), "Die Panzergrenadier-Divisionen der Waffen-SS". Erlangen: Michaelis, ISBN / EAN 3930849097
*Michaelis, Rolf (2009), "Die Panzer-Divisionen der Waffen-SS". Eggolsheim: Dörfler, ISBN / EAN 9783895555978
15. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 1.)

**15. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 1.)**  (saksa keeles *15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1)*) oli peamiselt lätlastest koostatud Relva-SS koosseisu kuuluv jalaväediviis.

## Ülemad
*SS-Brigadeführer Peter Hansen (25. veebruar 1943 – mai 1943)
*SS-Gruppenführer Carl Friedrich von Pückler-Burghauss (mai 1943 – 17. veebruar 1944)
*SS-Oberführer Nikolaus Heilmann (17. veebruar 1944 – 21. juuli 1944)
*SS-Oberführer Herbert von Obwurzer (21. juuli 1944 – 26. jaanuar 1945)
*SS-Oberführer Adolf Ax (26. jaanuar 1945 – 15. veebruar 1945)
*SS-Oberführer Karl Burk (15. veebruar 1945 – mai 1945)

## Koosseis
*32. Relva-SS grenaderirügement (*Waffen-Grenadier-Regiment der SS 32*), Waffen-Standartenführer Arvīds Krīpens
*33. Relva-SS grenaderirügement (*Waffen-Grenadier-Regiment der SS 33*), 	Waffen-Standartenfuhrer Vilis Janums
*34. Relva-SS grenaderirügement  (*Waffen-Grenadier-Regiment der SS 34*), Waffen-Standartenfuhrer Augusts Apsītis-Apse
*15. SS-suurtükirügement  (*Waffen-Artillerie-Regiment der SS 15*), Waffen-Oberführer Voldemārs Skaistlauks
** *Waffen-Füsilier-Bataillon der SS 15*
** *Waffen-Panzerjäger-Abteilung der SS 15*
** *Waffen-Nachrichtung Abteilung der SS 15*
** *Waffen-Pionier-Bataillon der SS 15*
** *Waffen-Flak-Abteilung der SS 15*
** *SS-Divisionstruppen 15*
** *SS-Feldersatz-Bataillon 15*

* *SS-Bau-Regiment 1 der 15. SS-Division*
* *SS-Bau-Regiment 2 der 15. SS-Division*
Eugen (ertshertsog)

**Eugen** (täisnimega **Eugen Ferdinand Pius Bernhard Felix Maria**; 21. mai 1863 Groß Seelowitz, Määrimaa – 30. detsember 1954 Meran, Lõuna-Tirool) oli Habsburgide dünastiast Austria ertshertsog, sõjaväelane (feldmarssal) ning Saksa ordu kõrgmeister aastail 1894–1923.

## Esivanemad
Robert Filmer

**Robert Filmer** (1588 East Sutton, Kent – 26. mai 1653) oli inglise poliitiline filosoof.

Filmer oli innukas Charles I toetaja ning uskus, et monarhi võim tuleneb jumalikust õigusest. Tema seisukoha järgi, mida ta väljendas oma peateoses "Patriarcha", said kuningad oma võimu jumalalt, kes andis absoluutse valitsusõiguse Aadamale, kelle järglastele anti see samasugusel kujul edasi. Lisaks sellele omavad monarhid ka absoluutset omandiõigust, sest seegi õigus oli Aadamal. Nende võimu põhjendab ka see, et nad on teistest inimestest loomult kõrgemad, nagu isa lastest, peremees pereliikmetest, mees naisest ja vanemad noorematest. Inimkond on proovinud küll ka teisi valitsusvorme, nagu vabariik või aristokraatia, ent need pole Filmeri järgi legitiimsed, sest ei vasta jumalikule tahtele, milleks saab olla vaid absoluutne monarhia. Filmeri monarhismi õigustav raamat valmis küll juba Inglise kodusõja ajal, kuid trükiti alles 1680. aastal. Tema seisukohtadele toetusid paljud radikaalsed monarhistid, kes toetasid James II võimulepääsu ja parlamendi otsuste eiramist. Filmeri seisukohtade vastu polemiseeris ägedalt John Locke, kes pühendas sellele oma "Esimese traktaadi valitsemisest".

## Välislingid
*Robert Filmeri "Patriarcha"
Ekeheiria

**Ekeheiria** oli antiikolümpiamängude ajal kehtinud "püha rahu".

See kuulutati välja enne olümpiamänge ja ka olümpiamängude ajal, et korraldavat linnriiki ei rünnataks ning sportlased ja pealtvaatajad saaksid turvaliselt mängude toimumispaika ja tagasi reisida. Rahu kestis kuni kolm kuud ja selleks ajaks peatati sõjad, vägedel oli keelatud ähvardada mängude ründamisega, peatati õiguslikud dispuudid ja keelatud oli surmanuhtlus.

1992. aastal elustas Rahvusvaheline Olümpiakomitee olümpiarahu tava, kutsudes kõiki riike ja rahvaid üles mängude ajal rahu pidama. 1993. aastal innustas ÜRO oma resolutsiooniga kõiki oma liikmesriike pidama olümpiarahu alates seitsmendast päevast enne olümpiamänge kuni seitsmenda päevani pärast mänge.

## Viited
Jämepea

**Jämepea** ehk **kirju pakslaup** (*Hypophthalmichthys nobilis*) on karpkalalaste sugukonda pakslauba perekonda kuuluv kala. 

Jämepea on mageveekala, asustades järvi, jõgesid, veehoidlaid jt. Kala looduslik levila on Aasia. Jämepead on harva püütud ka Eesti rannikuvetest. 

Jämepea on tähtis töönduslik kala.

Inimese kaasabil on jämepea oma levilat suuresti laiendanud (peaaegu globaalne) ja paljudes kohtades muutunud invasiivseks liigiks. 

## Välimus
Kala on hõlpus eristada suurte kehamõõtmete ja soomusteta pea järgi. 

Jämepea kehavärvus võib varieeruda tumerohelisest päris mustade toonideni, kala küljed on hallikad. Kala kõhualune on valkjas, uimed ja saba on kollakate toonidega. Tema pea on soomusteta. Jämepea suu on ülaseisune. Kala keskmine kehapikkus on umbes 60 cm, maksimaalselt 146 cm, suurim dokumenteeritud kaal on 40,0 kg.

## Eluviis
Jämepead on zooplanktontoidulised.

## Jämepea töönduskalana
Ülikiire kasvukiiruse pärast on jämepea tähtis tööndus- ja kalakasvatuskala.

## Vaata ka
* Harilik pakslaup

## Viited
Fu'ād II

**Fu'ād II** (araabia keeles أحمد فؤاد  Aḥmad Fu'ād; sündinud 16. jaanuaril 1952 Kairos) oli Egiptuse ja Sudaani viimane kuningas. Ta valitses 26. juulist 1952 kuni 18. juunini 1953.

Fu’ād II sai kuningaks juba imikuna pärast seda, kui tema isa kuningas Fārūq I loobus Egiptuse revolutsiooni järel troonist. Et kuningas oli alaealine, kuulus tegelik riigivõim regendinõukogule.

18. juunil 1953 kaotati monarhia ja Egiptus kuulutati vabariigiks. Pärast seda elas Fu’ād II koos perega paguluses ega ole hiljem poliitilises elus osalenud.

## Välislingid
*Elulugu (Royal Ark)
Fu'ād I

**Fuad I** (فؤاد الأول Fu'ād al-Awwal, 26. märts 1868 – 28. aprill 1936) oli Egiptuse ja Sudaani sultan alates 9. oktoobrist 1917 ja esimene Egiptuse ja Sudaani kuningas alates 11. novembrist 1922 kuni surmani.
Maardu–Raasiku tee

**Maardu–Raasiku tee** (registrinumbriga 11103) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 12,0 km. 

Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee üheksateistkümnendal kilomeetril Võerdla külas (Jõelähtme vald). Tee läbib Võerdla, Vandjala, Parasmäe, Aruaru ja Haljava küla ning Kostivere ja Raasiku aleviku. Tee lõpeb Raasiku alevikus (Raasiku vald). Tee ületab üht silda (Kostivere sild üle Jõelähtme jõe tee neljandal kilomeetril) ja kaheksat truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Kostivere tee, Loodesalu, Kostivere, Parasmäe, Aruaru.

Vandjala külas ja Kostivere alevikus on tee mustkattega, ülejäänud on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on Vandjala külas ja Kostivere alevikus kuni Jõelähtme–Kostivere teeristini 1000–3000 autot ööpäevas, edasi vahemikus 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Kostivere alevikus (40 km/h) ja selle sisse- ja väljasõitudel (50 ja 70 km/h), Raasiku aleviku sissesõidul (50 ja 70 km/h) ning tee kuuenda kilomeetri kurvilisel lõigul (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Teega ristuvad kolmandal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, neljandal kilomeetril Kostivere tee ja Jõelähtme–Kostivere tee, tee lõpus Raasiku jaama tee ja Raasiku Elektri tee.
Hollywood Records

**Hollywood Records** on plaadifirma. Põhiliselt keskendub see popmuusikale, kuigi seal on ka metalcore ja alternative metali bände. Plaadifirma asutati 1989. aastal.

Hollywood Records ilmutab ka palju filmimuusikat filmidelt, mis on toodetud Disney enda või Disneyle kuulunud filmistuudiotes.

Koos Lyric Street Recordsi, Mammoth Recordsi ja Walt Disney Recordsiga on see 2008. aasta seisuga osa Disney Music Groupist.

## Hollywoodi artistid

*Queen (1991–)
*Breaking Benjamin (2001–)
*Jesse McCartney (2003–)
*Aly & AJ (2004–)
*Grace Potter and the Nocturnals (2005–)
*Hayden Panettiere (2004–)
*Jordan Pruitt (2005–)
*Marié Digby (2005–)
*Plain White T's (2006–)
*The Cheetah Girls (2006–)
*Corbin Bleu (2006–)
*Miley Cyrus (2006–)
*Vanessa Hudgens (2006–)
*Atreyu (2007–)
*Jonas Brothers (2007–)
*Demi Lovato (2008–)
*Selena Gomez (2008–)
*Steven Rushton (2008–)

### Endised Hollywood Recordsi artistid
*The Party (1990–1997)
*Mitsou (1991–1993)
*Stryper (1991–2003)
*Dead Milkmen (1992–1993)
*The Suicide Machines (1995–2002)
*Insane Clown Posse (1996–1997)
*Into Another (1996–1998)
*Fastball (1996–2002)
*Caroline's Spine (1997–1999)
*Nobody's Angel (1998–2002)
*Jennifer Paige (1998–2003)
*BBMak (1999–2003)
*Big Kenny (1999–1999)
*Duran Duran (1999–2000)
*Jesse & the 8th Street Kidz (1999–1999)
*Forty Foot Echo (2002–2003)
*Roman Candle (2002–2004)
*Josh Kelley (2002–2005)
*Jeannie Ortega (2003–2007)
*Hilary Duff (2003–2008)
*Raven-Symoné (2003–2008)
*Ingram Hill (2004–2007)
*Seu Jorge (2005–2005)
*Glenn Danzig (2006–2006)
* Evans Blue (2006–2008)
*Indigo Girls (2006–2008)
*Everlife (2007–2007)
*Orlando Brown (2001–2007)

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Substraat

**Substraat** on mitme nähtuse ühine alus; aluseks olev aine, aineline alus. Sõnal on erialati palju konkreetseid tähendusi:

;Bioloogias ja (bio)keemias
***[[Substraat (biokeemia)|Substraat]]** on biokeemias ensüümi toimeobjekt.
***[[Substraat (keemia)|Substraat]]** on mõiste keemias.
***[[Substraat (mikrobioloogia)|Substraat]]** on mikrobioloogias kindla koostisega sööde, kus kasvavad mikroorganismid.
***[[Substraat (biotehnoloogia)|Substraat]]** on tahke pind, millel kasvatatakse koekultuure.
***[[Substraat (ökoloogia)|Substraat]]** ehk **toitekeskkond** on ökoloogias organismide elukeskkond kitsamas mõttes.

;Teistes valdkondades
***[[Substraat (filosoofia)|Substraat]]** on mõiste filosoofias.
***[[Substraat (lingvistika)|Substraat]]** on mõiste keeleteaduses.

## Vaata ka
*Substraathingamine

## Viited

## Kirjandus
*EE 8. köide, 1995
Substraat (ökoloogia)

**Substraat** ehk **toitekeskkond** on ökoloogias taimede, seente ning sessiilsete loomade kasvupinda või aktiivsete (vagiilsete) loomade  kulgemiskeskkond. Substraat võib sisaldada biootilisi ja/või abiootilisi aineid. Mõnikord on mingi organismi substraat ka tema toidubaasiks. Substraat võib olla näiteks muld, taime leht.
Oaxaca

**Oaxaca** on mitme koha nimi: 
***[[Oaxaca osariik]]** Mehhikos 
***[[Oaxaca de Juárez]]**, Oaxaca osariigi pealinn 

**[[Oaxaca (laev)|Oaxaca]]** oli ka Mehhiko prahilaev.
Veracruz

**Veracruz** on linn Mehhikos Veracruzi osariigis, mis asub Mehhiko lahe ääres.

2005. aastal oli linna elanike arv 512 300.

Veracruzi asutasid 1519 Hispaania konkistadoor Hernán Cortés ja tema kaaslased sealkohas varem olnud indiaani asula asemele, mille nimi oli Chalchihuecan.

Nad andsid talle nimeks *Villa Rica de la Vera Cruz*.

"Villa rica" tähendab hispaania keeles 'rikas küla' ja see viitab kullale, mida eurooplased sealt kandist leidsid ja lähikonnas veelgi rohkem leida lootsid.

"Vera cruz" tähendab hispaania keeles 'usu rist' ja see viitab ristile, millele löödi Jeesus. Niisugune nimi anti asulale sellepärast, et Cortése ekspeditsioon jõudis sinna suurel reedel.

4. juulil 1523 andis Hispaania kuningas ja Saksa-Rooma keiser Karl V Veracruzile vapi ja seega on Veracruz esimene linn Ameerika mandril, mis endale vapi sai.

## Kliima

Veracruzis on aasta läbi palav. Kõige soojemad kuud on juuni ja august, mille keskmine õhutemperatuur on +27,7 °C. Kõige jahedam on jaanuar, mille keskmine temperatuur on +21,5 °C.

Aastas sajab keskmiselt 1753 mm. Sademed jaotuvad aastas väga ebaühtlaselt. Kõige rohkem sajab juulis (411 mm), kõige vähem veebruaris ja märtsis (17 mm).

Aastas sajab keskmiselt 119 päeval. Kõige rohkem sajupäevi on juulis (21) ja augustis (19), aga jaanuarist aprillini sajab üksnes 4 päeval kuus.

Aastas paistab päike keskmiselt 2243 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on august (223 tundi) ja juunis (207 tundi), kõige pimedamad detsember ja jaanuar (146 tundi).

## Viited
Hüdrobiondid

**Hüdrobiondid** ehk **veeorganismid** on mingis veekogu (meri, järv, jõgi jt) ökoloogilises sügavusvööndis (pelagiaalis, bentaalis või põhjasetteis) elavad organismid: taimed, seened, loomad ja mikroorganismid. 

Hüdrobiontidele vastandatakse sageli aerobionte, kes elavad õhkkeskkonnas (st on maismaalised).

Hüdrobionte saab vee soolsuse järgi jaotada järgmiselt: 
*talassobiondid ehk mereorganismid
*hüfalmürobiondid ehk riimveeorganimid
*limnobiondid ehk mageveeorganismid
*halobiondid ehk soolajärvede organismid

## Vaata ka
*hüdrobioloogia
*veeimetajad
PK

**PK** võib olla:
*püstolkuulipilduja **[[A. T.]]** rööpnimi
*PK, Mihhail Kalašnikov konstrueeritud kuulipilduja
***[[Pakistan]]i** ISO 2-täheline kood
*poolkaitsja lühend jalgpallis

*.pk on Pakistani Interneti tippdomeen
Fast Fords Estonia

**Fast Fords Estonia** on Eesti Fordi-huviliste klubi, mis tegutseb 2003. aastast netifoorumina ja 2007. aasta teisest poolest MTÜ-na. 

Klubi ühendab Fordi-huvilisi inimesi teadmiste ja oskuste vahetamiseks ning korraldab kogunemisi ja võistlusi. 

Liikmeid on umbes 2000.  

## Välislingid
*Klubi koduleht
*Kiirete Fordide foorum
Peet Kask

**Peet Kask** (sündinud 21. veebruaril 1948) on eesti füüsik, politoloog ja poliitik.

Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal 1971. Kaitses väitekirja 1975. Õppis politoloogiat Columbia Ülikoolis 1993–1994.

Töötas Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis selle loomisest kuni aastani 1990. 

Tema uurimisvaldkond on ühe molekuli tundlikkusega fluorestsentsipõhised detekteerimismeetodid. Ta on üks suurema patentide arvuga teadlasi Eestis.

## Teadustöö rakendus Saksamaal
Paljud uurimistulemused leidsid rakendust Saksa ettevõtte Evotech-Technologies toodetes. 2006. aasta lõpus ostis USA ettevõte PerkinElmer, mille tooteportfelli kuulusid NSV Liidu ja USA vahelise külma sõja aegsed CIA spioneerimissatelliidid ja kosmoseteleskoobi Hubble'i peegel, Saksa omanikelt ettevõtte Evotech-Technologies täies mahus ära. Kaubamärk "Evotec-Technologies" jäi Saksa omanikele, kuid intellektuaalomand, kaasa arvatud patendid, liikusid PerkinElmeri valdusse. Omanikevahetuse üleminekuperioodi lõpp oli 2007. aasta detsember. PerkinElmer omandas ettevõtte Evotech-Technologies ostuga peamiselt kaks tooteportfelli: konfokaalmikroskoopiaga seotud riistvara ja konfokaalmikroskoopidega saadud piltide analüüsitarkvara. Analüüsitarkvara peamine projekt kandis nime Acapella.

## Poliitiline tegevus
Ta kirjutas alla 40 kirjale. 

Ta oli Eesti Kongressi ja Eesti Vabariigi ülemnõukogu liige 1990–1992 ning Põhiseaduse Assamblee liige 1991–1992. Ta oli üks Rahvarinde ideolooge, samuti Rein Taagepera kampaaniajuht presidendivalimistel 1992. aastal.

## Liikmesus
Ta oli Wellesto liige.

## Artikleid
Ta on avaldanud demokraatia mehhanisme tutvustavaid artikleid.
*Kask, Peet 1988. Tühjadest laikudest demokraatias. *[[Looming (ajakiri)|Looming]]* 3: 366–369.
*Kask, Peet 1996. Institutional development of the parliament of Estonia. *The Journal of Legislative Studies* 2(1): 193-212.
*Kask, Peet 2010. Millist jalga lonkab Eesti demokraatia. *Postimees (Arvamus, Kultuur)*, 6. märts, lk 6–7.
*Saarts, Tõnis; Kask, Peet 2022. Kuidas kaitseb end liberaalne demokraatia? *Sirp*, 13. mai lk 4–6.

## Tunnustus
*2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
*2006 Riigivapi III klassi teenetemärk
Eesti Korpus

**Eesti Korpus** võib tähistada:

*Eesti Relva-SS korpus
*8. Eesti Laskurkorpus
*22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpus
Aho-dong

**Aho-dong** on asula Põhja-Koreas Lõuna-Hwanghae provintsis Paekch'ŏni maakonnas Lõuna-Korea piiri ääres. Asula keskus on piirist 7 km põhja pool.
Oscar Pistorius

**Oscar Leonard Carl Pistorius** (sündinud 22. novembril 1986 Pretorias) on Lõuna-Aafrika Vabariigi kergejõustiklane, mitmekordne paraolümpiamängude võitja ja süüdi mõistetud mõrvar.

Sünnidefekti tõttu amputeeriti Oscar Pistoriuse jalad altpoolt põlvi, kui ta oli 11-kuune. Jooksmisel kasutab ta süsinikkiust valmistatud vetruvaid proteese.

Ta on esimene invasportlane, kes suudab tervete jooksjatega võistelda, ning seetõttu on tema proteesid tekitanud ägedaid vaidlusi selle üle, kas need ei anna talle eelist. IAAF lükkas tagasi tema taotluse osaleda Pekingi olümpiamängudel, kuid 16. mail 2008 tühistas rahvusvaheline arbitraažikohus selle otsuse. Sellest hoolimata ei pääsenud Pistorius Lõuna-Aafrika Vabariigi olümpiavõistkonda, sest ei täitnud olümpianormi.

Pistorius võitis Ateena paraolümpiamängudel kuldmedali 200 meetri jooksus. 100 meetri jooksus sai ta pronksmedali.

Pekingi paraolümpiamängudel võitis Pistorius kuldmedali nii 100 meetri (11,18), 200 meetri (21,67) kui ka 400 meetri (47,49) jooksus. 

Augustis 2011 valiti ta LAV-i 2011. aasta maailmameistrivõistluste võistkonda ja juulis 2012 Londoni olümpiamängude meeskonda.

Oscar Pistoriuse elukaaslane oli modell Reeva Steenkamp. Teda tulistati 14. veebruaril 2013 Oscar Pistoriuse eramus neli korda, sealhulgas pähe. Politsei leidis sündmuskohalt 9-millimeetrise püstoli. Pistoriuse sõnul oli ta sõbranna sissemurdja pähe maha lasknud. Pistorius võeti vahi alla ning talle esitati mõrvasüüdistus. 22. veebruaril vabastas kohus Pistoriuse 113 000-dollarise kautsjoni vastu ja lükkas kohtuistungite alguse 4. juunile 2013.

21. oktoobril 2014 mõistis kohus Oscar Pistoriusele Reeva Steenkampi tapmise eest viie aasta pikkuse vanglakaristuse. 9. detsembril 2014 kaebasid prokurörid otsuse edasi, sest pidasid karistust liiga leebeks ja leidsid, et Pistorius oli toime pannud tahtliku, mitte tahtmatu tapmise nagu kohus leidis. 3. detsembril 2015 leidis apellatsioonikohus Pistoriuse olevat süüdi tahtlikus tapmises. 2016. aasta 6. juulil mõisteti Pistoriusele Reeva Steenkampi mõrva eest 6-aastane vanglakaristus.

2021. aasta novembris alustasid Lõuna-Aafrika vanglavõimud esimesed menetlustoimingud, et kaaluda oma tüdruksõbra mõrva eest vangistatud Oscar Pistoriuse tingimisi vabastamist.

## Isiklikud rekordid
* 100 m – 10,91 
* 200 m – 21,41 (2010)
* 400 m – 45,07 (2011)

Need on ühtlasi ka tema võistlusklassi maailmarekordid.

## Viited

## Välislingid
* Oscar Pistorius
*
Meie mees Havannas

**"Meie mees Havannas"** on Graham Greene'i romaan. See ilmus esimest korda Heinemanni kirjastusel detsembris 1958. 

Raamatust on välja loetud Fulgencio Batista kukutamise ning 1962. aasta raketikriisi ennustusi. 

## Saamislugu
Romaani idee tuli Greene'il Tallinnas, mida ta külastas 1934. aastal.  Esialgu pidi tegevus aset leidma Tallinnas, kuid pärast sõda viis Greene tegevuse üle natsionaalsotsialismi ajastust üle külma sõja õhustikku, et lugu saaks olla naljakas.

Augustis 1941 asus Graham tööle Briti salaluures (*[[Secret Intelligence Service]]*). Seal sai ta teada kaksikagent Garciast Lissabonis, kes söötis Saksamaale ette valeinformatsiooni, teeseldes, et tal on agendid mitmel pool Inglismaal, ning mõeldes relvajõudude liikumised ja operatsioonid kaarte ja muid abimaterjale kasutades ise välja. Garcia oli romaani peategelase Jim Wormoldi prototüüp.

## Süžee
Romaani tegevus toimub Kuubal mõni aeg enne seda kui Fidel Castro kukutas Fulgencio Batista režiimi.

Tolmuimejaid valmistava firma esindaja, Suurbritannia kodakondsusega James Wormold (Jim Wormold), kellel on  oma pood, tutvub oma poes Briti luureteenistuse töötaja Hawthorne'iga, kes värbab ta raha eest luureagendiks. 

Wormoldi abikaasa on ta ammu maha jätnud, asudes oma armukesega elama USA-sse. Wormold elab koos oma 17-aastase tütre Millyga. Agendiks hakkab Wormold selleks, et täita oma tütre soove, sealhulgas hobuse ost, milleks tal muidu raha ei jätku. Samuti tahab ta tütart Šveitsi õppima saata.  

Wormold hakkab agente välja mõtlema, esitades agentidena väljamõeldud inimesi ning inimesi, keda ta teab ainult nimepidi.

## Dramatiseeringud
Aastal 1959 lavastas Carol Reed romaani järgi filmi "Meie mees Havannas", kus peaosa mängis Alec Guinness. Stsenaariumi kirjutas Graham Greene ise.  

Clive Francis on kirjutanud romaani põhjal näidendi, mille esietendus oli 23. augustil 2007 Guildfordis Yvonne Arnaud' Teatris.

## Viited

## Kirjandus
* John le Carré: *The Tailor of Panama* (1996; romaan, mis on inspireeritud "Meie mehest Havannas")

## Välislingid
* Ivo Juurvee: "Meie mees Havannas või nende mees Tallinnas". Eesti Ekspress, 14. juuli 2005.
* Peeter Olesk: "Romaaniülikool: Graham Greene "Meie mees Havannas". Eesti Päevaleht, 25. aprill 2008.
Vågani vald

**Vågani vald** on vald Norras Nordlandi maakonnas. Asub Lofootidel.

## Vaata ka
* Vågani kirik

## Viited

## Välislingid
* Vågani koduleht norra keeles
Keegel

**Keegel** ehk **veeremäng** on mäng, milles veeretatakse kuule mööda siledat rada. 

Harilikult on mängu eesmärk võimalikult palju kurikaid maha ajada. 

Eestis on moodustatud Eesti Veeremängude Liit ning meistreid selgitatakse kahes mänguliigis: ''bowling''<nowiki/>'us (10 kurikaga) ja sportkeeglis (9 kurikaga).

## Vaata ka

* *[[Bowling]]*
* Petank
* Mölkky
* Kurn
* Kurling
* Murukeegel

## Välislingid

*Eesti Veeremängude Liit
*Mustamäe keegel http://mustamaekeegel.ee/
August Torma

**August Johannes Torma** VR I/3 (kuni 25. maini 1940 **August Johannes Schmidt**; 19. veebruar 1895 Voltveti vald – 12. märts 1971 London) oli Eesti diplomaat.

## Elulugu
1914. aastal lõpetas Torma kuldmedaliga Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1924–1928 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastatel 1916–1917 oli ta Esimeses maailmasõjas, 1917–1918 sõjavangis Austrias, 1918–1919 teenis Arhangelskis Briti Põhjakorpuse staabis, kus oli üks Eesti leegioni asutajatest.

Aastatel 1919–1921 oli ta Eesti Vabariigi sõjaväeline esindaja, 1921–1923 *[[chargé d'affaires]]* Leedus. Aastatel 1923–1927 oli ta välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja, 1924–1925 *chargé d'affaires* Pariisis ja Brüsselis ning 1926. aastal Moskva saatkonna nõunik. Aastatel 1927–1931 välisministri abi. Aastatel 1931–1934 saadik Itaalias ja Šveitsis ning alaline esindaja Rahvasteliidu juures, 1934–1971 saadik Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis. Ta oli ainus 1940. aastal ametis olnud Eesti saadik, kes säilitas diplomaadi staatuse asukohamaa valitsuse silmis ja kontrolli saatkonnahoone üle, ehkki Johannes Vares, Eesti NSV Peaminister, Vabariigi Presidendi ülesannetes vabastas ta 25. juulil 1940 saadiku  ametist Londonis.

## Tunnustus
*Vabadusristi I liigi 3. järk
*Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste, 1929
*Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1936
*EÜSi auvilistlane, 1970
*Stockholmi Eesti Meeskoori auliige

## Viited

## Kirjandus
* Eesti entsüklopeedia, 14. köide (Eesti elulood), Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, lk 545
* Tiina Tamman, "The making of an officer-diplomat: August Torma's early years" – Baltic Security and Defence Review. 11 / Baltic Defence College. Tartu, 2009. ISSN 1736-3772. Pp. 114–132
* Tiina Tamman, "August Torma – sõdur, saadik, salaagent". Argo, Tallinn 2011, 392 lk; ISBN 9789949466412
* Wall Street Journal: Balti saatkonnad Inglismaal sirbi ja vasara varjutuses. Eesti Päevaleht, 20. jaanuar 1971, nr. 5, lk. 1 ja 8.
* A. Torma suri. Londoni-saatkonna juhiks E. Sarepera. Eesti Päevaleht, 17. märts 1971, nr. 21, lk. 1.

## Välislingid
* Tiina Tamman, "August Torma arhiivi saatus" – Kultuur ja Elu 2008, nr 4, lk 56–59
Nikolai Kaasik

**Nikolai Kaasik** (ka **Nikolai Kasik**; 22. september 1900 Kuressaare – 25. mai 1950 Stockholm) oli Eesti diplomaat.

Ta lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi. Seejärel õppis ta 1919. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja aastatel 1920–1923 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1928 kaitses ta tööga "Ulgumere politsei" *mag jur* väitekirja, aastal 1933 tööga "Le contrôle en droit international" *dr jur* väitekirja. Ta oli EÜS Põhjala vilistlane.

Aastatel 1919–1920 võttis ta osa Vabadussõjast. Ta oli aastatel 1923–1925 ja 1927–1928 teaduslikuks stipendiaadiks Eestis, aastatel 1925–1927 teaduslikuks stipendiaadiks Pariisis. Aastatel 1931–1933 oli ta Rockefelleri fondi teaduslikuks stipendiaadiks Genfis, Viinis, Göttingenis ja Haagis. Aastatel 1928–1931 ja 1933–1944 oli ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise õiguse õppejõud. 9. mail 1934 nimetas riigivanem Konstantin Päts ta Tartu Ülikooli majandusõiguse dotsendiks. Aastast 1938 oli ta adjunktprofessor, aastast 1941 erakorraline professor. Aastatel 1942–1944 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaan. Lisaks oli ta aastatel 1936–1940 Välisministeeriumis poliitilise osakonna direktor ja alates 15. juunist 1940 välisministri abi kohuste täitja.

Lahkus aastal 1944 Rootsi. Rootsis olles töötas ta aastatel 1945–1950 Avaliku ja Rahvusvahelise õiguse Instituudis arhiiviassistendina. Tal on töid rahvusvahelise õiguse ja majandusõiguse alalt.

## Tunnustus
* 1939 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* 
* TÜ üliõpilased
Elmar Kirotar

**Elmar Johann Kirotar** VR II/3 (22. aprill 1899 Loona vald – 17. september 1985 Solna, Rootsi) oli Eesti diplomaat.

## Teos
*Elmar Kirotar. Mis saab edasi?: Päevik 1931–1940.  Akadeemia, 2007, nr. 9

## Tunnustus
*Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920

## Viited

## Välislingid
* 
* Ohvitseride andmekogu
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Johannes Kõdar

**Johannes Elmar Kõdar** (21. august 1900 Kuressaare – 14. november 1941 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa, NSV Liit) oli Eesti diplomaat.

Ta on lõpetanud 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi.

## Tunnustus
*1938 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Oskar Öpik

**Oskar Eugen Öpik** (Norras elades **Oskar Øbik**; pseudonüüm **Oskar Mamers**; 8. juuni 1895 Kunda, Virumaa – 20. november 1974 Armagh, Põhja-Iirimaa) oli Eesti diplomaat.

## Elulugu
Ta õppis aastatel 1906–1914 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis, 1914 Moskva Aleksei sõjakoolis ja 1924–1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Rotalia liige.

Aastast 1915 sõdis ta Venemaa sõjaväes Galiitsia rindel, oli seejärel sõjavangis Saksamaal ja Austrias ning aastatel 1917–1918 Punase Risti kaudu sõjainvaliidide laagris Taanis. Aastatel 1919–1920 osales ta Venemaa kodusõjas Murmanski rindel ja Ida-Karjalas vene valgete kindral Eugen Milleri Põhjaarmees.

Alates 1921. aastast oli ta Eesti Välisministeeriumi teenistuses, aastatel 1923–1926 poliitilise osakonna büroojuhataja, 1927–1928 *chargé d'affaires* Kaunases, 1928–1931 Moskva, 1931–1933 Berliini ja 1934–1936 Pariisi saatkonna nõunik. Aastatel 1936–1938 oli ta saadik Kaunases, 1938–1939 välisministri abi, 1940. aastal saadik Pariisis. 

Oskar Öpik oli viimane Eesti Vabariigi saadik, kes esitas oma volitused enne Eesti okupeerimist ja annekteerimist Nõukogude Liidu poolt (6. juunil 1940). Surres oli ta ka viimane Eesti saadiku ametis olnud isik (enne teda, 3. aprillil 1973, oli eelviimase endise saadikuna surnud Heinrich Laretei).

1942. aastal tuli ta Eestisse, 28. jaanuaril 1943 nimetati ta senisest kohtudirektori abi ametist Eesti Omavalitsuse kohtudirektoriks. Pärast Teist maailmasõda elas ta Prantsusmaal, Norras ja Hispaanias, pärast oma norralannast abikaasa surma Põhja-Iirimaal vend Ernst Öpiku juures.

Talle anti Prantsusmaa Auleegioni ohvitseri orden 1937. aastal.

## Mälestused
*Oskar Mamers. "Kahe sõja vahel". Stockholm, EMP, 1957
*Oskar Mamers. "Häda võidetuile!". Stockholm, EMP, 1958
*Oskar Öpik (Oskar Mamers). "Teekond, mis algas Kundas". Tallinn, Oil Shale, 1997
*Sajandi eesti perekond. Kirju Oskar Öpiku arhiivist. Viimsi, Aade, 2017

## Isiklikku
Tema vennad olid Ernst, Armin ja Paul Öpik ning õde oli Anna Öpik.

Tema abikaasa oli aastatel 1918–1923 taanlanna Gerda Plaugmann (1890–1945) ja alates 1928. aastast norralanna Eldri Næss (1907–1973).

## Viited

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Eesti biograafiline andmebaas ISIK
*Geni
*Valdo Einmann, Öpikute pere ajalukku kadunud paradiis, Virumaa Teataja, 22. märts 2006
Jaan Kopvillem

**Jaan Kopvillem** (12. juuli 1885 – 13. mai 1956 Stockholm) oli Eesti diplomaat, keemik ja teadlane (*Dr. Phil*)

## Haridus
Alghariduse omandas Soosaare vallakoolis ja Kolga-Jaani kihelkonnakoolis, lõpetas Tartu Õpetajate Seminari 1906, sooritas küpsuseksami Peterburis Esimese Kadetikorpuse juures 1912 ja seejärel õppis Riia Polütehnilise Instituudi keemiaosakonnas 1913–1915; õppis eksternina Imperial College of Science and Technology’s Londonis 1919–1921 ja töötas samal ajal Eesti saatkonnas Londonis. Lõpetas Leipzigi Ülikooli keemiateaduskonna 1925. Täiendusõpe: Zürichi Tehnikaülikool 1925–1927; TÜ stipendiaat Imperial College of Science and Technology’s Londonis 1929–1930. Dr. phil. nat 1927 (Zürichi Tehnikaülikool).

## Töökäik
Kolga-Jaani kihelkonnakooli juhataja 1906–1908; algkooliõpetaja Kuramaal 1908–1913; õpetaja Pärnus ja Pärnumaa volikogu ning maavalitsuse liige 1915–1918. Eesti välisdelegatsiooni sidemehena lahkus Eestist 1918, oli Eesti saatkonna sekretär Londonis 1918–1920 ja ühtlasi saatkonna diplomaatiline asjur 1920–1922; Eesti delegatsiooni peasekretär Rahvasteliidu Täiskogu istungil 1920 ja Eesti delegatsiooni juht Rahvasteliidu Praha kongressil 1922. TÜ õlikivide uurimise laboratooriumi keemiatehnoloogia assistant 1927–1930, 1932, dotsent 1932; TÜ tehnikaosakonna/teaduskonna dotsent 1934–1936; keemilise tehnoloogia professor 1935/1936 ja tehnikateaduskonna dekaan.

TTÜs 1936–1944: keemiaosakonna keemilise tehnoloogia erakorraline professor 1936–1938, korraline professor 1938–1944 ja keemilise tehnoloogia laboratooriumi juhataja; keemiaosakonna juhataja 1936–1937; keemia- ja mäeteaduskonna dekaan 1938–1939; üliõpilaskonna kuraator 1940; õlikivide uurimise laboratooriumi juhataja 1941–1944.

Teise maailmasõja ajal 1944. aastal põgenes Rootsi.
Kontserni AB Höganäs-Billesholm uurimiskeskuse juhtiv keemik 1945–1953; Rootsi Metsandusinstituudi keemik 1953–1956.

## Teadustöö
Põhisuunad: põlevkivisaaduste töötlemine ja kasutamine; bituumeni omadused ning superfosfaatmenetlus.
Avaldas keemiaalaseid artikleid "Eesti Entsüklopeedias" (1932–1937) ja kirjutisi tehnikakõrgharidusest.

## Tegevus teadus- ja erialaühendustes
Oli Eesti õlitööstuse rajajaid; Riigi Põlevkivitööstuse nõukogu liige ja nõunik 1933–1940; Akadeemilise Keemia Seltsi ja Eesti Keemia Seltsi liige; Insenerikoja keemiasektsiooni ja tehnilise hariduse korraldamise toimkonna liige 1935–1940; Loodusvarade Instituudi nõukogu liige ja orgaanilis-keemilise tehnoloogia sektsiooni juhataja 1937–1940; Eesti Rahvusfondi ja Rahvusnõukogu asutajaid; Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaid, abiesimees 1945–1956; Eesti Komitee Rootsis juhatuse liige.

## Ühiskondlik tegevus
ÜS Livika vil, liige 1913. aastast, Rotary klubi liige.

## Tunnustus
* Valgetähe III klassi teenetemärk 1939 (TTÜ professor, dekaan).

## Kirjandus
*EBL TK, 1940; 
*EKooliBL 1998; 
*EE 2000, 14; 
*ETBL 2005, 2; 
*Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik. Stockholm, 1984, lk 50; 
*Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 70–71; 
*Mägi, V. Minerva rüütlid. Tln, 2005, lk 234–242; 
*Universtitas Tartuensis 1632–2007. Trt, 2007, lk 297, 357.
Karl Tofer

**Karl Tofer** (23. august 1885 Sindi – 31. detsember 1942 Solikamsk) oli Eesti diplomaat.

Karl Tofer õppis Pärnu gümnaasiumis ja aastail 1905–1906 Riia Polütehnikumis. Riias astus ta ka üliõpilaskorporatsioon Vironia liikmeks.

Kuni 1920. aastani töötas ta perekonnaettevõttes "Toferi Kaubamaja" Venemaal.
## Karjäär välisteenistuses
*1920 Riia saatkonnas sekretär-asekonsul
*1921 Berliini saatkonnas konsul
*1923 välisministri abi ja
*1927–1931 saadik Itaalias ja Ungaris (asukohaga Roomas) 
* 1930–1932 saadik Poolas, Tšehhoslovakkias ja Rumeenias (asukohaga Varssavis) 
* 1932–1933 välisministri abi
* 1933 saadik Moskvas
* 1. augustil 1936 määrati saadikuks Saksamaale ja Hollandisse (asukohaga Berliinis). 
* 1939 – 5. juuli 1940 välisministri abi (kuni välisministeeriumist vabastamiseni) .

## Tunnustus
* Saksa Kotka teenetemärk, I klass (suurrist) – antud Saksa riigikantsleri poolt 24. oktoobril 1939, lubatud kanda Vabariigi Presidendi käskkirjaga 20. veebruarist 1940.

Karl Tofer arreteeriti nõukogude võimu julgeolekuorganite esindajate poolt 1941. aastal ja ta suri 31. detsembril 1942 Solikamski vangilaagris Venemaal.

## Viited
Jüri Sammul

**Jüri Sammul** (28. august 1897 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 14. aprill 1942 Malmõž, Kirovi oblast) oli Eesti diplomaat. 

Võttis osa Vabadussõjast 2. jalaväepolgu koosseisus ja 2. diviisi staabis.

Töötas 1921–1928 Üliõpilaslehe toimetajana.

Jüri Sammul oli ka Korp! Sakala vilistlane.

Jüri Sammul arreteeri NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri asumisel Nõukogude Liidus.

## Isiklikku

Oli abielus Aino Kalmuga ja nende poeg Arne Kalm veetis oma elu paguluses, olles USA Lõuna-California eestlaste hulgas aktiivne.

## Tunnustus
* Auleegioni ordeni ohvitserikraad

## Viited