open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viktor Kapp

**Viktor (Victor Melchior) Kapp** (17. august 1919 Avanduse vald, Simuna kihelkond, Virumaa – 30. november 2003 Paide) oli eesti metsandustegelane, looduskaitsja, koduloolane, sporditegelane ja publitsist.

Ta sündis metsaülema peres. Lõpetas 1937. aastal Tapa Linna Ühisgümnaasiumi ning õppis 1937–1944 Tartu Riiklikus Ülikoolis metsandust. Akadeemiliselt oli ta ÜS Liivika liige.

Töötas Paasvere metsaülemana, metsamajanduse insenerina Metsade Valitsuses ja metsnikuna Purdi metskonnas.

Järvamaa metsamajandi loomise järel töötas seal 1950–1979 vaneminsenerina ja 1979–1991 hooldusraiete meistrina.

Kirjutas ajakirjandusele sporditeemalisi artikleid ning koostas Järvamaa / Paide rajooni kergejõustiku edetabeleid. Ta oli vabariikliku kategooria kergejõustikukohtunik ning võttis osa võistluste organiseerimisest.

## Tunnustus
*2002 – Järva spordipreemia elutööpreemia
*2002 – Järvamaa teenetemedal

## Teoseid
*"Paide spordialmanahh". Eesti NSV Spordiühingute ja -organisatsioonide Liit. 1964
*"Matkarada Tammsaare tagamaile". Eesti NSV Agrotööstuskoondise Info- ja Juurutusvalitsus. 1989 
*"Tammsaarest üle Kodru raba Järva-Madisele". Eesti NSV Riiklik Agrotööstuskomitee Agrotööstuse Informatsioonikeskus. 1989 
*"Järvamaa – metsade maa". Paide 2001

## Viited

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*
*Viktor Kapi spordiajalooarhiiv jõudis Türi Staadionimajja
*Peeter Reintal. "Metsanduslik arhiiv sai täiendust". Metsamees, mai 2004
*Haud Paide Reopalu kalmistul
Duromeeter

**Duromeeter** on mõõtevahend, millega mõõdetakse eeskätt elastsete materjalide, näiteks polümeeride ja kummide kõvadust. Näiteks mõõdetakse sellega rulluiskude, rulade, auto- ja rattarehvide kõvadust.

Duromeetri leiutas Albert F. Shore, kes töötas 1920. aastatel välja tugevuse mõõtmise viisi. Tema eesnime esitähest tuleb ka mõõtühik "A". Seda terminit kasutatakse nii selle mõõteskaala iseloomustamiseks kui ka selle instrumendi endana.

Duromeetri, nagu ka enamiku teiste kõvadustestide mõõtmisi toimub teise, tugevama materjali osutatud surve all vastupanu mõõtmisega teatud ajaühiku jooksul.

## Mõõtmine

Mõõtmiseks võetakse mõõdetav materjal, mille paksus peab olema vähemalt 6,44&nbsp;mm, ning vajutatakse masina abil sisse terasest varras läbimõõduga 1,1–1,4&nbsp;mm ning tipu läbimõõduga 0,79&nbsp;mm millele omakorda antakse mass 0,822&nbsp;kg. Seda kõike 15 sekundi jooksul.

Kui materjali sisse vajub terasvarras 2,5&nbsp;mm või isegi rohkem, on selle materjali kõvaduseks, ehk A väärtuseks 0. Kui aga selle aja jooksul ei vaju see varras sinna sisse ainsatki millimeetrit, on selle materjali tugevus 100 A ehk siis väga kõva polümeer või kumm, mida võib peaaegu plastikuga võrrelda.

Kuna sellel mõõtmisviisil ei ole konkreetset skaalat, siis võib ratta vastupidavus 84 A tugevuse juures olla erinev, kuna see mõõt antakse enam-vähem umbes. Seda konkreetse skaala puudumise tõttu. Kindlasti on märgatav erinevus näiteks 70 A ja 84 A tugevustel aga seda kõvadust saab teada vaid ise testides ning ratastega sõites.

Näiteid argielus kasutusel olevate materjalide kõvadusest:
* patsikumm/kummipael – 25 A
* autorehv – 50–70 A
* *[[bowling]]*'u-kuul – 100 A
Lothar Bolz

**Lothar Bolz** (3. september 1903 Gleiwitz (tänapäeval Gliwice, Poola) – 29. detsember 1986 Ida-Berliin) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi poliitik, jurist ja diplomaat.

Kommunistina põgenes ta 1933. aastal Nõukogude Liitu, kus töötas akadeemilistes ja administratiivsetes ametites. Ta naasis Saksamaale 1947. aastal. 

1948. aastal asutas ta Saksamaa Rahvusdemokraatliku Partei (NDPD) ja juhtis seda kuni 1972. aastani esimehena; hiljem kandis auesimehe tiitlit. NDPD oli üks SED-i kontrollitud parteidest, mis esindasid Saksa DV poliitilist pluralismi, kuid tegutses tihedas kooskõlas valitseva parteiga. 

1. oktoobrist 1953 kuni 24. juunini 1965 oli Lothar Bolz Saksa DV välisminister, olles oluline diplomaat Nõukogude Liidu mõjupiirkonnas ja osaledes mitmetes rahvusvahelistes läbirääkimistes.

Lisaks poliitilisele tegevusele tegutses Bolz ka akadeemikuna, andes panuse õigusteaduse ja poliitikateaduse valdkonda.

## Viited
Aacheni Alemannia

**Aacheni Alemannia** on Saksamaa jalgpalliklubi, mis mängib 2. Bundesligas. Seni on ühe korra, hooajal 2006–07, mängitud ka Bundesligas. Praegu on Aacheni Alemannia peatreenerita. Klubi mängib Tivoli staadionil. 
2011/2012 hooaja lõpetas klubi 17. kohaga ja langeb 3. Ligasse.

## Eesti mängijad

* Henrik Ojamaa, teenis 2010. aastal kaheaastase lepingu.
Wilhelm Reinhold Schwartz

**Wilhelm Reinhold Schwartz** (3. veebruar 1891 Tartu – 9. detsember 1962 Bielefeld Saksamaa) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1901–1908 Tartus Zeddelmanni Eragümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1909–1915. Prooviaastal oli ta Kursi ja Torma koguduses. Ordineeriti õpetajaks 31. jaanuaril 1916.

Oli Avinurme koguduse õpetaja 1916–1919. Teenis Harju-Risti ja Nõva kogudusi õpetajana 1924–1934. 1935–1936 oli Noarootsi koguduse õpetaja Sven Danelli isiklik adjunkt. Aastatel 1936–1939 oli rahvamisjonär ning 1938–1939 kiriku vikaarõpetaja.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Suri Bielefeldis, kus teenis korduvalt ka EELK Bielefeldi kogudust, jutlustades Stieghorstis ja Beckhofis. Maeti 13. detsembril 1962 Senne lõunakabelis. Tema soovil lauldi haual eestikeelset koraali "Oh võta mind, mu Jumal, käe kõrvale".

## Isiklikku
Tema isa, märterpastor Moritz Wilhelm Paul Schwartz hukati 14. jaanuaril 1919 koos teoloogiaprofessor Traugott Hahni, õigeusu piiskopi Platoni, preestrite Nikolai Bežanitski ja Mihhail Bleive ning 14 Tartu kodanikuga.

Abikaasa oli Marju Schwartz (neiuna Lepaleht). Neil oli 1 tütar (kes suri 2-kuusena) ja 4 poega.

## Viited

## Välislingid
*WILHELM REINHOLD SCHWARTZ, http://www.eelk.ee, Vaimulike elulood
Moritz Wilhelm Paul Schwartz

**Moritz Wilhelm Paul Schwartz** (4. november 1864 Tartu – 14. jaanuar 1919 mõrvatud Tartu Krediitkassa keldris) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1873–1874 Blumbergi koolis, 1875–1882 gümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas aastatel 1884–1888 veel usuõpetajana Jaani kiriku koolis. Oli prooviaastal Halliste Püha Anna koguduses. Ordineeriti õpetajaks 12. märtsil 1889.

Oli aastal 1889 Helme Maarja koguduses ja samal aastal Käina Martini koguduses abiõpetajaks. 1890–1919 töötas Tartu Jaani koguduses diakonõpetajana.

## Märtüürium
Tartu langes Vabadussõjas Punaarmee kätte 22. detsembril. Ligi nädal aega oli linnas võimul kohalikud Tartu enamlased. Ent 28. detsembril 1918 jõudis Tartusse Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esindaja Albert Tiimann, koos kolme kaaslasega. 30. detsembriks 1918 koostas Tartu uus võimukandja esimesed omapoolsed sundmäärused ning pani need ka kohe kehtima.

Kõigepealt keelustati ETK Nõukogu juba varasema dekreedi põhjal nüüd ka Tartus jumalateenistuste pidamine ning igasugune muu ametlik usukommete täitmine...

Peale Tartu hõivamist bolševike vägede poolt vahistati 24 päeva jooksul linnas umbes 500 inimest, kes paigutati Tartu Krediidikassa keldrisse Kompanii tänav 5. 14-15. jaanuaril 1919. vabastati Tartu ning enne lahkumist hukkasid bolševikud komissaride (Kull, Rästas, Otter) juhtimisel 20 väljavalitud vangi - nende seas Õigeusu piiskop Platon (Kulbusch), ülempreestrid Mihhail Bleive ja Nikolai Bežanitski, usuteaduse professori Gotthilft Traugott Hahni ja Tartu Jaani koguduse pastori Moritz Wilhelm Paul Schwartzi...

## Isiklikku
Isa Wilhelm August Theodor Schwartz oli 1855–1891 Tartu Jaani koguduse õpetaja, samuti oli Harju-Risti ja Nõva koguduste kirikuõpetaja tema poeg Wilhelm Reinhold Schwartz

## Välislingid
*Moritz Wilhelm Paul Schwartz, eelk.ee, Vaimulike elulood
*
Aleksander Veinberg

**Aleksander Veinberg** (13. märts 1895 Järvamaa – 30. märts 1995 Garden Grove, California) oli eesti advokaat, Vabadussõja veteran ja metsavend.

## Kirjandus
* Suri Eesti Vabadussõja veteran A. Veinberg. Võitleja, mai 1995, nr. 3, lk. 12.
Fiat Bravo

**Fiat Bravo** on Fiati aastatel 2007–2014 toodetud väike 5-ukseline esiveoline luukpära. 

Selle eelkäijaks oli Fiat Stilo ning selle vahetas välja 2015. aastal uus Fiat Tipo.

Sama nime on Fiat kasutanud ka üle-eelmise põlvkonna väikeautol (Fiat Bravo/Brava).
Fiat Stilo

**Fiat Stilo** on Fiati aastatel 2001–2007 toodetud C-segmendi väikeauto. Selle eelkäija oli Fiat Bravo/Brava ning järeltulija nimeks sai taas Fiat Bravo. Stilot toodeti kahes tehases: Itaalias Cassinos (Frosinone provints) ja Brasiilias Betimis (Minas Geraisi osariik).

Keretüüpidest oli saadaval algul kolme- ja viieukseline luukpära ning hiljem ka universaal, mudeli nimi oli **Fiat Stilo MultiWagon.**

Stilo polnud oma tootmisperioodil kunagi populaarne, välja tulles kritiseeriti seda disaini tõttu, mida peeti "liiga igavaks ja liiga saksapäraseks", samas kui eelkäija Bravo/Bravat disaini oli kritiseeritud kui "liiga itaalialik". Mootorivalikut, eriti baasmudeli 1,2-liitrist (1242 cm3) 59 kW (80 hj) bensiinimootorit peeti liiga jõuetuks, lisaks oli Stilo kütusekulu oma klassi kohta liiga kõrge auto suure kaalu tõttu. Ka Abarthi sportvariandil (2446 cm3 R5, 170 hj) algselt kasutatud Selespeed poolautomaatkäigukasti kritiseeriti liiga aeglase reaktsioonikiiruse tõttu. Isegi Vormel 1 maailmameister Michael Schumacheri ja ta tiimikaaslase Rubens Barrichello tehtud reklaamikampaania ei suutnud Stilot päästa.

2006. a. novembris lõpetati Stilo tootmine Euroopas, samas Brasiilias jätkus tootmine veel 2010. aastani. Kokku toodeti vaid umbes 769&nbsp;000 Stilot, millest 102&nbsp;662 Brasiilias. Stilo oli Fiatile suureks läbikukkumiseks, kuna tootmismahud ei jõudnud kunagi loodetud 400&nbsp;000 autoni aastas ja iga müüdud auto tõi Fiatile kaasa 2730 eurot kahjumit.


2004 Fiat Stilo hatchback rear.JPG|Kolmeukseline luukpära
Stilo Multiwagon.JPG|Fiat Stilo Multiwagon


## Viited
Gotthilft Traugott Hahn

**Gotthilft Traugott Hahn** (13. veebruar (vkj 1. veebruar) 1875 Rõuge – 14. jaanuar 1919 mõrvatud Tartu Krediidikassa keldris) oli Eesti vaimulik ja teoloog, usuteaduse professor.

## Elulugu
Ta sündis vaimuliku, Rõuge Maarja koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja Elieser Traugott Hahni 12-lapselise pere kolmanda lapsena. Kaks esimest venda surid imikuna.

Ta õppis gümnaasiumis Tallinnas, St. Petri-Schules Peterburis ning aastatel 1893–1897 Tartu Ülikooli ja Göttingeni Ülikooli usuteaduskondades. Ta astus aastal 1918 korporatsiooni Arminia Dorpatensis. Vaimuliku prooviaasta oli Göttingenis.

Ta oli aastatel 1899–1902 Tallinna Oleviste koguduse adjunktõpetaja ja 1902–1919 Tartu Ülikooli koguduse õpetaja.

Ta oli aastatel 1902–1919 Tartu Ülikooli usuteaduskonna õppejõud: alates 1902. aastast ajaloolise usuteaduse eradotsent ja 1909. aastast praktilise usuteaduse professor.

## Martüürium
Tartu langes Punaarmee kätte 22. detsembril 1918. Ligi nädal aega olid linnas peremeest mängida saanud Tartu enamlased. 28. detsembril jõudis Tartusse Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esindaja Albert Tiimann koos kolme kaaslasega.

30. detsembriks koostas Tartu uus võimukandja esimesed sundmäärused ning pani need ka kohe kehtima. Kõigepealt keelustati ETK Nõukogu juba varasema dekreedi põhjal nüüd ka Tartus jumalateenistuste pidamine ning igasugune muu ametlik usukommete täitmine.

Pärast Tartu hõivamist bolševike vägede poolt vahistati linnas 24 päeva jooksul umbes 500 inimest, kes paigutati Tartu Krediidikassa keldrisse Kompanii tänav 5. 14.–15. jaanuaril 1919 vabastati Tartu ning enne lahkumist hukkasid bolševikud komissaride (Kull, Rästas, Otter) juhtimisel 20 väljavalitud vangi, nende seas esimese eesti õigeusu piiskopi Platoni, ülempreestrid Mihhail Bleive ja Nikolai Bežanitski, usuteaduse professori Gotthilft Traugott Hahni ja Tartu Jaani koguduse pastori Moritz Wilhelm Paul Schwartzi.

## Isiklikku
Gotthilft Traugott Hahn oli abielus, abikaasa Gerta Ernestine Anna Hahn (neiuna von zur Mühlen). Neil oli kolm tütart ja üks poeg. Poeg Wilhelm Hahn oli teoloog ja poliitik. Vend Carl Hugo Hahn oli Harju-Risti ja Nissi pastor, hiljem pastor Saksamaa idaosas ja aastatel 1947–1957 Sacheni piiskop. Isa Elieser Traugott Hahn oli Valjala, Rõuge ja Tallinna Oleviste koguduse pastor, vanaisa Carl Hugo Hahn oli misjonär Lõuna-Aafrikas hererode juures. Õemees Woldemar Paul Sielmann oli Pärnu Nikolai koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja.

## Teoseid
* *Evangelisation und Gemeinschaftspflege: mit besonderer Berücksichtigung der Lutherischen Kirche Russlands. T. 1.: Die Evangelisation*. Reval: Verlag von Franz Kluge, 1909. (Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1908). ('Evangelisatsioon ja osadusehoidmine. Eriti arvestades Venemaa luterlikku kirikut, 1. osa: Evangelisatsioon') 
* *Glaubet an das Licht! Ein Jg. Predigten*. Gütersloh: Bertelsmann, 1920. ('Uskuge valgusse! Aastakäik jutlusi') 
* *Was bedeuten für uns Kirche und Bibel: fünf Predigten*. Heilbronn: Salzer, 1931. ('Mida tähendavad meile kirik ja piibel. Viis jutlust')

## Viited

## Välislingid

*
Salme Raatma

**Salme Raatma** (kuni aastani 1935 **Salme Rosenberg**; kodanikunimega **Salme Rosenstein**; 25. juuni 1915 Linna küla, Helme kihelkond – 28. veebruar 2008 Turu, Soome) oli eesti lastekirjanik.

## Elu
Ta õppis Helme algkoolis ja Tõrva ühisgümnaasiumis. Aastatel 1933–1938 õppis ta Tartu Ülikoolis kunstiajalugu, kirjandust ja etnograafiat, töötades samal ajal Eesti Rahva Muuseumis. Pärast abiellumist pastor Herbert Alexander Rosensteiniga aastal 1938 asus elama Noarootsi (abikaasa oli seal vikaarpastor). 1939. aastal põgenes perekond Saksamaale.

1964. aastal asus perekond elama Soome Turusse.

## Isiklikku
Tema poeg Gustav-Siegfried Rosenstein läks isa jälgedes, hakates vaimulikuks. Tema sulest on ilmunud oma ema elulugu saksa keeles: *„Ihr steht schon auf unserer Liste!“ Die estnische Exildichterin Salme Raatma.* Husum: ihleo 2015 (eestindatud: „Te juba olete meil nimekirjas. Eesti luuletaja Salme Raatma eksiilis“. Sinisukk 2018). 

## Looming
* *Minu karu*. Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv 1956.
* *Mis sinust tuleb?*. Uppsala: Eesti Vaimulik Raamat 1963.
* *Jänesepoeg, kes lendas kuu peale*. Stockholm: Rootsi-Eesti Õpperaamatufond 1978.
* *Päev ootab sind. Valik luuletusi aastaist 1954-1976*. Turu 1982.
* *Valge lagi. Luuletusi aastaist 1964-1984*. Turu 1985.
* *Sinised õunad ja teisi jutte lastele*. Toronto: Toronto Eesti Seltsi Täienduskoolide Komitee 1984.
* *Lumekuninganna ja teisi jutte lastele*. Toronto: Toronto Eesti Seltsi Täienduskoolide Komitee 1986.
* *Laululatern. Luuletusi 1980-1993*. Turu 1993.
* *Tuhat soovi. Neljas kogu luuletusi*. Turu 1995.
* *Pirita peegeldused. Poeem*. Turu 1997.
* *Prillidega ingel. Mõttepilte*. Turu 1997.
* *Kultuurikilde endisest Eestist ja väliseesti ajast*. Turu 2002.

## Viited

## Kirjandus
* Felix Oinas. Kuidas kirjanikud kirjutavad. Salme Raatma. - Tulimuld 2/1987, lk 65-67.
* Õnne Kepp. Elu täis õunapuid. - Keel ja Kirjandus 6/2000, lk 425-431.
* Eerik Teder. Sisukad kultuurikillud. - Keel ja Kirjandus 1/2004, lk 63-64.

## Välislingid

*In memoriam: Salme Raatma, Postimees, 5. märts 2008
*Lahkus lastekirjanik Salme Raatma, Eesti Päevaleht, 7. märts 2008
*SALME RAATMA 25. VI 1915 – 28. II 2008, Sirp, 7. märts 2008
*
Evi Padu

**Evi Padu** (kuni 1974 **Evi Haberman**; sündinud 18. augustil 1944 Moskvas) on eesti taimefüsioloog.

Ta lõpetas 1962. aastal Tartu 2. Keskkooli, 1968 Moskva Riikliku Ülikooli bioloogia (taimefüsiologia) erialal, aspirantuuri 1972, bioloogiakandidaat (1975, TRÜ) väitekirjaga "Физиолого-биохимическая реакция устойчивого и воспримчивого картофеля на инвазию картофельной нематоды". 

Aastatel 1977–1992 oli Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud. 

## Tunnustus

* 2009 Tartu Ülikooli aumärk
* 2014 Tartu Ülikooli medal

## Isiklikku
Tema hobi on võrkpall.

Tema isa oli Harald Haberman ning vend oli Henn Haberman.

## Viited


## Välislingid
*
*
Endel Rähni

**Endel Rähni** (29. juuni 1917 Tartu – 5. jaanuar 1994 Tallinn) oli eesti geoloog.

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1951. aastal. Aastatel 1951–1981 töötas ta Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis.

Ta uuris peamiselt viimase mandrijäätumise järel tekkinud pinnavorme ning koostas mitu kvaternaarigeoloogilist kaarti.
Heikki Vilander

**Heikki Antero Vilander** (sündinud 22. septembril 1952 Leivonmäki vallas) on Soome endine poksija.

Vilander oli kahekordne Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1974–1975 ning kolme järjestikuse hõbemedali võitja: kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1971. aastal, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1972. aastal ja sulgkaalus (kuni 57 kg) 1973. aastal.

Vilander võitis pronksmedali sulgkaalus (kuni 57 kg) 20. Euroopa meistrivõistlustel 1973. aastal Belgradis.
Karl Müürisepp

**Karl Müürisepp** (1. august 1907 – 28. veebruar 1996) oli eesti mäeinsener ja geoloog.

Ta lõpetas 1927. aastal Viljandi Maagümnaasiumi. Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Tehnikumi maamõõdutehnikuna ning töötas seejärel muu hulgas maamõõtjana. Aastal 1948 lõpetas ta TPI mäeinsenerina. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Rotalia liige.

Aastatel 1948–1983 töötas ta Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis. Ta oli üks Eesti NSV Ministrite Nõukogu Geoloogia ja Maapõuevarade Kaitse Valitsuse asutamise korraldajaid ning aastatel 1957–1959 selle asutuse esimene juhataja.

Karl Müürisepp avaldas uurimusi Eesti maavarade kohta ning oli peamine geoloogiaalaste väljaannete refereeringute koostaja ja toimetaja. Ta tegeles ka looduskaitsega ja koduloo uurimisega ning mõõdistas rändrahne. Ta oli üks "Eesti ürglooduse raamatu" koostajaid. 

## Tunnustus
*1990 Eesti Geoloogia Seltsi esimene auliige
*1991 Eesti Vabariigi teaduspreemia

## Viited

## Kirjandus
*2000 "Tallinna Linnamuuseumi kodu-uurimise ring 1963–2000". Ringi liikmete biograafiline teatmik. Tallinn 2000. Lk 146–147
Herbert Viiding

**Herbert Viiding** (6. aprill 1929 – 25. september 1988) oli eesti geoloog ja looduskaitsja.

Herbert Viiding lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1955–1966 oli ta ülikoolis õppejõud, seejärel töötas Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis.

Ta uuris rändrahnude, meteoriitika ja petrograafia valdkonda ning teadusajalugu.

Ta oli "Eesti ürglooduse raamatu" koostamise algataja.

Herbert Viidingu ettepanekul võeti kasutusele termin "laam".

## Tunnustus
* 1987 – Eesti NSV teeneline looduskaitsja
* 1991 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (postuumselt)

## Viited
Carl von Clausewitz

**Carl Philipp Gottlieb von Clausewitz** (1. juuli 1780 Burg bei Magdeburgi lähedal – 16. november 1831) oli Preisimaa sõjaväelane (kindralmajor), sõjandusloolane ja -teoreetik. 

Tema tööd puudutavad eelkõige sõja psühholoogilisi ja poliitilisi aspekte. Tema kõige tuntum teos, raamat "Sõjast" ("Vom Kriege") jäi surma tõttu lõpetamata. Tema teooriad olid uudsed ning kuuluvad tänapäevalgi sõjaväelaste õppematerjali hulka.

## Teoseid
* *Der Feldzug von 1796 in Italien*. (1833)
* *Die Feldzüge von 1799 in Italien und der Schweiz*. (1833–1834) 
* *Der Feldzug von 1812 in Russland, der Feldzug von 1813 bis zum Waffenstillstand und der Feldzug von 1814 in Frankreich*. (1835) 
* *Der Feldzug von 1813 bis zum Waffenstillstand*. 
* *Der Feldzug von 1815 in Frankreich*. (1835) 

### Tõlked eesti keelde
* "Sõjast. Kindral Carl von Clausewitzist järele jäänud teos". Tõlkinud Krista Räni, toimetanud Andres Langemets, Rein ja Peeter Helme. Eessõna: Marie von Clausewitz. Saatesõna "Carl von Clausewitz ja tema igihaljas sõjateooria": Rein ja Peeter Helme. Sari Sõjandusvaramu klassika, Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2004, 1114 lk; ISBN 9985790760, e-raamatuna Digira 2011 formaat: epub, ISBN 9789985794098
Andesiin

**Andesiin** on silikaatne mineraal, plagioklass keemilise valemiga Na0.7-0.5Ca0.3-0.5Al1.3-1.5Si2.7-2.5O8.
Eduard Tinn (publitsist)

**Eduard Tinn** (28. oktoober 1943 Jaroslavl – 12. jaanuar 2026) oli eesti publitsist ja sporditegelane. 

## Hariduskäik
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1970. aastal teatriteaduse erialal GITIS-e, õppis aastatel 1970–1972 Moskva Kunstide Ajaloo Instituudis.

## Töökäik
Ta töötas aastatel 1972–1974 Tallinna Pedagoogilises lnstituudis õppejõuna, 1975–1978 Sirbi ja Vasara toimetajana, oli 1982–1990 Tallinna Riikliku Konservatooriumi esteetikaõppejõud (1982–1985 lavakunstikateedri juhataja). 

1990–1998 elas ta peamiselt välismaal. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist on ta tegutsenud välismaal ja Eestis muu kõrval ka ärimehena (OÜ Rendmark jm).

1998–2019 töötas ta Tallinnas Euroülikoolis professorina.

## Sporditegelasena
Tinn oli Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal Eesti NSV karateföderatsiooni eestvedaja. 

## Tegevus NLKP-s
Tinn oli NLKP liige.

Ta töötas aastatel 1974–1975 EKP Tallinna Linnakomitees. 

Ta oli 1978–1981 Moskvas NLKP Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirantuuris (aastast 1981 Nõukogude süsteemis kandidaat) ja 1986–1988 samas doktorantuuris (aastast 1988 Nõukogude süsteemis doktor).

Ta oli 1988–1990 ajakirja Eesti Kommunist/ Poliitika peatoimetaja ja EKP Keskkomitee liige.

## Looming
### Raamatuid
*"Lurichi jälgedes. Eesti sport tsaariajast tänapäevani". Tallinn 2017
### Artikleid
*"Kas me oleme ikka eurooplased?". Diplomaatia nr 30, märts 2006
*"Rahvuslikust mälukaotusest". Eesti Ekspress, 12. september 2006

## Isiklikku
Ta on näitleja Olev Tinni poeg ning näitleja ja lavastaja Eduard Tinni pojapoeg.

## Viited

## Kirjandus
*Aivo Paljasmaa. Rahutu ja rukkileivamurejas Ike. Ehituskaar/Arhitektuur, oktoober 1998
*Andrus Esko. Interpol saanuks raudteeskandaali ennetada. Õhtuleht, 10. märts 2001
*Peeter Raidla. Professor Tinn peab patust Masseid sõbraks. Õhtuleht, 15. märts 2001
*Viio Aitsam. Maa-amet valib paremaid palu. Maaleht, 16. jaanuar 2003 
*Erakõrgkool Lex peab tegevuse lõpetama. BNS / Virumaa Nädalaleht, 15. oktoober 2004
*Kadi Heinsalu. Jaamud ehitavad mereäärse elurajooni. BNS/Äripäev, 28. november 2007 
*Eduard Tinn nõuab Tallinna Äripangalt kahju hüvitamist. BNS, 15. jaanuar 2008
*Jaak Allik. Seikleja Eduard Tinni pihtumused. Sirp, 3. juuni 2022
*Olev Remsu. Epikuurlase memuaarid. Postimees, 11. juuni 2022

## Välislingid
*Eduard Tinn Eesti Teadusinfosüsteemis
*
Michael Pritchard

**Michael Pritchard** on mitme inimese nimi:
***[[Mike Dirnt]]**, USA muusik
***[[Michael S. Pritchard]]**, USA eetik 
***[[Mike Pritchard]]**, USA jalgpallur
Stanisław Redens

**Stanisław Redens** (vene keeles *Реденс Станислав Францевич*; 17. mai 1892 Mińsk Mazowiecki – 12. veebruar 1940 Moskva, NSV Liit) oli poola päritolu nõukogude riigiametnik ja riikliku julgeolekuasutuse (Tšekaa/GPU/NKVD) juhtivtöötaja.

Stanisław Redens liitus Venemaa SDTP-ga 1914. aastal. Pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni oli ta aastatel 1918–1920 Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Kontrrevolutsiooni ja Sabotaaži Vastu Võitlemise Ülevenemaalise Erakorralise Komisjoni esimehe Feliks Dzeržinski sekretär. 

1919. aasta 3. juunist Nõukogude-Ukraina sõja ajal oli ta Punaarmee poolt vallutatud Ukrainas Kiievi Tšekaa esimees, jaanuarist 1920 Odessas ja hiljem Harkivi Tšekaa esimees;

1921. aasta jaanuarist Krimmi Tšekaa esimees, juhendas pärast 1920. aasta lõpul Punaarmee väeosade poolt vallutatud Krimmis Peter von Wrangelli armeest mahajäänud sõjaväelaste ja toetajate vastu Punase terrori läbiviimist;

1921. aastast Tšekaa/Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse Administratiiv-organisatsioonilise valitsuse ülem. 

1922–1924 Krimmi Riikliku Poliitvalitsuse ja Musta mere laevastiku eriosakonna ülem. 

1924–1926 NSV Liidu Kõrgema Rahvamajandusnõukogu Presiidiumi esimees;

1926. aastast NSV Liidu Tööliste ja Talupoegade Inspektsiooni rahvakomissariaadi juht;

1927–1934 ÜK(b)P KK liige ja kuni 1934. aastani ÜK(b)P KK Keskkontrollkomisjoni.

1928. aasta 10. novembrist oli Redens Taga-Kaukaasia Sotsialistlike Nõukogude Vabariikide Föderatiivse Liidu Ühendatud Poliitvalitsuse ülem kuni 1931. aastani, millal vahetati välja senise ülema asetäitja Lavrenti Beria vastu; 

1931. aasta 17. maist määrati Redens kollektiviseerimise haripunktis NSV Liidu RKN juures asuva OGPU Täievoliliseks esindajaks Valgevene sõjaväeringkonda ja Valgevene NSV OGPU esimeheks, kus ta teenis kuni augustini 1931; 

1933. aasta 20. veebruarist määrati ta OGPU Täievoliliseks esindajaks Moskva oblastis ning pärast NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi loomist 15. juulil 1934 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Moskva oblastivalitsuse ülemaks, kus teenis jaanuarini 1938; 

20. jaanuaril 1938 määrati ta Kasahhi NSV siseasjade rahvakomissariks, kuulus Kasahhi SARK-i Erinõupidamise (Troika) koosseisu, kes kinnitas kohtuväliste repressioonide otsuseid.

## Vahistamine ja surm
Stanisław Redens kõrvaldati siseasjade rahvakomissari ametikohalt ja vahistati 1938. aasta 21. novembril, süüdistatuna "Poola fašistliku organisatsiooni loomises SARK-is".

Stanisław Redens lasti maha NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 21. jaanuaril 1940. 

Rehabiliteeriti NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 16. novembril 1961. 

Redens valiti ÜK(b)P XV ja XVI kongressidel ÜK(b)P KK liikmeks, XVII kongressil valiti ta ÜK(b)P Keskkontrollkomisjoni. 1937. aastast NSV Liidu Ülemnõukogu I koosseisu saadik.
## Isiklikku
Stanislaw Redens oli Feliks Dzeržinski sugulane – õe-/vennapoeg, ta oli abielus Jossif Stalini naise Nadežda Allilujeva õe Anna (Allijujeva) Redensiga.
Risto Luukkonen

**Risto Valter Luukkonen** (13. juuli 1931 Tuusula – 12. august 1967 Helsingi) oli Soome poksija.

Luukkonen on kolmekordne Soome meister, aastatel 1955–1956 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning 1957. aastal kärbeskaalus (kuni 51 kg).

Luukkonen osales 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel kärbeskaalus (kuni 51 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise tulevasele olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Luukkonen poksis oktoobrist 1957 kuni aprillini 1966 elukutselisena. Ta pidas kokku 48 kohtumist, millest võitis 34 (neist 10 nokaudiga) kohtumist, kaotas 11 (neist mitte ühtegi nokaudiga) kohtumist ja 3 kohtumist jäi viiki. Ta tuli kahel korral elukutseliste Euroopa meistriks (1959 ja 1961).

## Välislingid
*
Herbert Alexander Rosenstein

**Herbert Alexander Rosenstein** (6. jaanuar 1910 Tallinn – 14. märts 1989 Turu) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas 1929. aastal Tallinna Toomkooli. Õppis aastatel 1930–1933 Tartu Ülikoolis õigusteadust ja 1933–1937 usuteadust. Ordineeriti 19. detsembril 1937 õpetajaks.

Töötas aastatel 1937–1939 Noarootsi Püha Katariina koguduse vikaarõpetajana.

1939. aastal põgenes Saksamaale ja oli aastatel 1941–1945 Wehrmachtis. 

Aastatel 1946–1950 oli ta abivaimulik Günzburgis (Švaabimaa ringkonnas Baieri liidumaal). Aastatel 1950–1964 oli ta kirikuõpetaja Bachhausenis Mühlhauseni lähedal (Neumarkt in der Oberpfalz kreisis Oberpfalzi ringkonnas Baieri liidumaal).

1964. aastast elas Soomes ja töötas Turu Saksa meremisjoni õpetajana. 1973. aastal jäi pensionile. 

## Isiklikku
Tema abikaasa Salme Raatma-Rosenstein oli lastekirjanik. Peres oli viis last, poeg Gustav-Siegfried Rosenstein valis isa eeskujul vaimuliku elukutse.

## Viited
Lähtejärv

**Lähtejärv** on järv, kuhu vesi valgub allikaist, vee viib järvest välja aga sellest algav jõgi.

Lähtejärvedes uueneb vesi täielikult alles mitme aasta jooksul. Selline on näiteks Porkuni järv Pandivere kõrgustikul.
Veli Koota

**Veli Veikko Koota** (sündinud 14. septembril 1957 Kankaanpääl) on Soome endine poksija ja praegune poksitreener.

Koota oli kokku viiekordne Soome meister kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1977–1981.

Koota osales 1980. aasta Moskva olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas II ringis tulevasele olümpiahõbedale José Bernando Piñangole (Venezuela) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Koota on hiljem tegutsenud poksitreenerina. Ta on valitud kaks korda Soome parimaks poksitreeneriks (2001 ja 2008).
Carl Hugo Hahn

**Carl Hugo Hahn** (22. september 1886 Tallinn – 5. november 1957 Dresden) oli baltisaksa päritolu Eesti ja Saksamaa vaimulik ning Saksi piiskop.

Hugo Hahn õppis 1900–1904 Peterburis Püha Anna koolis. 1904–1910 õppis ta Tartu-, Leipzigi- ja Berliini Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Tallinnas ja Hageris. Ordineeriti 14. novembril 1910 õpetajaks. 
 
Aastatel 1910–1916 teenis Carl Hugo Hahn Risti koguduse õpetajana, seejärel 1916–1919 Nissi koguduse õpetajana.

Aastal 1919 lahkus Carl Hugo Hahn Saksamaale. 1919–1927 oli ta Worbisi koguduse õpetaja (praegusel Tüüringi liidumaal), 1927–1930 Leipzigi Tooma koguduse õpetaja, 1930–1938 Dresdeni Jumalaema koguduse õpetaja ja 1940–1945 Dresdeni maapiirkonna praost. Natsionaalsotsialismi ajal juhtis Hugo Hahn Tunnistuskirikut Saksimaal. Selle eest saatis Gestapo ta Saksimaalt välja. Aastatel 1946–1947 jätkas ta vaimulikku tegevust Württembergi kirikus olles linnavikaar Stuttgardi Hedelfingeni linnaosas ja Zuffenhauseni koguduse õpetaja Stuttgardis.

Aastatel 1947–1957 oli Carl Hugo Hahn Saksimaa piiskopiks.

## Isiklikku
Tema vanaisa Carl Hugo Hahn (1818–1895) oli misjonär Lõuna-Aafrikas. Isa Elieser Traugott Hahn oli Rõuge, Valjala ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja,  vend Gotthilft Traugott Hahn oli Tartu Ülikooli usuteaduse professor ja Ülikooli koguduse õpetaja, kelle kommunistid tapsid. Õemees Woldemar Paul Sielmann oli Pärnu Nikolai ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja. Tema kaks poega valisid samuti vaimuliku ameti.

## Viited

## Välislingid
*Carl Hugo Hahn, Vaimulike elulood, eelk.ee
*
Paul Frommer

**Paul Frommer** (sündinud 17. septembril 1944 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide keeleteadlane.

Ta on loonud filmi "Avatar" jaoks selles kõnelevatele humanoididele tehiskeele – Na'vi keele.

1965. aastal omandas ta Rochesteri ülikoolis bakalaureusekraadi matemaatikas.

Ta töötab professorina Lõuna-California Ülikoolis. Samast sai ta 1981. aastal keeleteaduse doktorikraadi.
Aavo Kuslapuu

**Aavo Kuslapuu**  (9. oktoober 1953 Viira – 28. aprill 2010 Tartu) oli eesti elektroonik ja informaatik.

Ta lõpetas õpetas 1973. aastal Tallinna Polütehnikumi elektronarvutusmasinate ja -seadmete erialal ning 1982. aastal Tallinna Tehnikaülikooli elektroonikainsenerina. 

Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis matemaatikute töörühmas ning ehitas üles instituudi infotehnoloogilise struktuuri. Samuti osales ta Eesti elurikkuse andmebaasi väljatöötamises.

## Teoseid
Ta avaldas mõned artiklid ajakirjas Akadeemia, kasutades pseudonüümi **Meelis Wiiret**.

## Viited
Eduard Tinn

**Eduard Tinn** (6. jaanuar (vkj)/ 18. jaanuar 1899 Hummuli vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 27. märts 1968 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja. 

Eduard Tinn sooritas 1917. aastal Petrogradi Sõjaväemeditsiini Akadeemias apteekri abi eksamid, seejärel õppis 1917–1918 Tartu Ülikoolis farmaatsiat. Aastatel 1919–1920 oli rindefarmatseut.

1927. aastal lõpetas Draamastuudio teatrikooli ja oli seejärel 1927–1932 Draamastuudio Teatri näitleja. 1932–1934 oli Estonia näitleja, 1936–1940 Ugala teatrijuht ja lavastaja. 1944–1968 oli ta Eesti Draamateatri näitleja (1944–1946 ka direktori asetäitja).

Aastatel 1934–1936 oli Eesti Haridusliidu näitekunstiinstruktor ja 1946–1951 Eesti Riikliku Teatriinstituudi lavapraktika õppejõud.

## Tunnustus
*1947 Eesti NSV teeneline kunstnik
*1949 Nõukogude Eesti preemia

## Isiklikku
Näitleja Olev Tinn oli tema poeg, publitsist Eduard Tinn on tema pojapoeg.

## Viited

## Välislingid
*Haud Tallinna Metsakalmistul
0 (number)

**0** on number, mida kasutatakse arvu 0 või nullelemendi tähistamiseks, ning vastav numbrimärk positsioonilistes arvusüsteemides. 

Null tekkis teistest numbritest märksa hiljem. Kuigi juba Vana-Kreekas tunti tühjuse mõistet (Demokritos), ei tuntud Vana-Kreekas ega Vana-Roomas numbrit ega numbrimärki null.

Vana-Indias, kust positsiooniline arvusüsteem pärineb, hakati nulli (mida kirjutati punktina) kasutama suuremate numbrite (nagu 10 või 100) osana (järgu näitajana), kuid mitte arvu 0 tähisena. 

Arvu 0 tähistav number on teada alles aastast 876.

## Vaata ka
*Null
Ruutjuur kahest

**Ruutjuur kahest** ehk \sqrt{2} on positiivne reaalarv, mille korrutamine iseendaga annab arvu 2.

Geomeetriliselt on ruutjuur arvust kaks ruudu diagonaali pikkus, kui ruudu külje pikkus on 1 (selline ruut on ühikruut). Asjaolu ruudu diagonaali ja ruudu külje suhte kohta järeldub Pythagorase teoreemist (vaata joonist). See ruudu diagonaali ja külje suhtearv on tõenäoliselt esimene arv, mida teati olevat irratsionaalne. Selle arvväärtus kuni esimese 65 komakohani on

: 1,41421 35623 73095 04880 16887 24209 69807 85696 71875 37694 80731 76679 73799....

Murd \tfrac{99}{70} annab \sqrt{2} ligikaudse väärtuse kuni esimese nelja komakohani.

Ruutjuurt kahest on hiljuti hakatud nimetama ka **Pythagorase konstandiks**, sest Pythagorasele omistatakse avastus, et ruudu külje pikkus on ühismõõdutu ruudu diagonaali pikkusega.

## Irratsionaalsuse tõestamine

Tõestame ruutujuur kahe irratsionaalsuse vastuväiteliselt. Selleks eeldame, et √2 on ratsionaalarv, ning näitame, et see eeldus viib vastuoluni. Viimasest järeldub, et √2 ei saa olla ratsionaalarv ning on seega irratsionaalne.

# Kui √2 on ratsionaalarv, siis peavad leiduma sellised naturaalarvud *m* ja *n*, et √2 = *m*/*n*.
# Üldisust kitsendamata võib eeldada, et *m*/*n* on taandumatu murd, mis tähendab, et *m* ja *n* on ühistegurita.
# Võrduse √2 = *m*/*n* võib kirjutada kujul *m*2 = 2*n*2. Sellest järeldub aga, et *m*2 on paarisarv.
# Pannes tähele, et paarisarvu ruut on alati paarisarv ja paaritu arvu ruut on alati paaritu arv, võime punktist (3) järeldada, et ka *m* peab olema paarisarv. Seega on *m* esitatav kujul *m* = 2*k*, kus *k* on naturaalarv.
# Eelnevast leiame, et 2*n*2 = *m*2 = (2*k*)2 = 4*k*2. Ehk *n*2 = 2*k*2, mis lubab meil punktis (4) kasutatud argumentidele tuginedes öelda, et *n* jagub kahega.
# Kui nii *m* kui *n* jaguvad kahega, siis on 2 nende ühistegur, mis läheb vastuollu punktis (2) tehtud eeldusega, et *n* ja *m* on ühistegurita. √2 irratsionaalsus on tõestatud.

Antud tõestuse saab läbi viia ka eelduseta, et *m* ja *n* on ühistegurita. Selleks tuleb tähele panna, et punktides (3) ja (4) esitatud argumentide abil näitasime, et *m* jagub kahega (punkt (4)) ja et *n* jagub kahega (punkt (5)). Seda protsessi jätkates saab tuletada, et ka *m*/2, *m*/4, *m*/8 jne jagub kahega ning ehk *m*/(2*k*) jagub kahega. Jätkates seda protsessi jõuame olukorrani, kus *m* *k*. On selge, et *m*/2*k* *k*-1 kahega jaguda. See on aga vastuolu, mis tõestab, et √2 pole ratsionaalarv. Viimase tõestuse andis Eukleides.

## Vaata ka

* Kuldlõige

## Viited
Rain Kärner

**Rain Kärner** (sündinud 21. jaanuaril 1991) on eesti korvpallur. 

Ta kuulus hooaegadel 2006/07 ja 2008/09 Eesti noortekoondisse. Veel on mänginud KK Pärnu, Märjamaa Sk, KK Pärnu-Jaagupi noortevõistkondades ja EYBL-s ka KK Raplas. Ta alustas oma korvpalluriteed Pärnu-Jaagupis ja tema esimene treener oli Priit Pihelgas. 

2009/10 hooaeg lõppes Rain Kärneri enda jaoks statistiliselt päris edukalt, ta suutis peaaegu kõiki oma näitajaid kahekordistada. Keskmiselt siis G4S Eesti Korvpalli Meistriliigas 27.87 minutit/keskmiselt 8.44 p, 3.68 lp, 1.84 rs, 2.04 vl, 2,64 pk. Kindlasti võib välja tuua vaheltlõiked, millega ta oli liiga statistikatabelis kuues mängija.  

Pärast 2010/11 hooaega, mille jooksul Rain Kärner mängis 32 mängu ja sai platsil olla keskmiselt mängus 31.49 minutit, särasid tema statistika lehel hooaja lõppedes järgmised statistilised numbrid. Hooaja keskmised olid siis 8.81 p, 3.38 lp, 2.34 rs, 2.09 vl, 3.25 pk. Vaheltlõigetega hoidis ta tabelis viiendat kohta, millega oli ta meeskonna parim.
Kärner on esindanud Eestit ka U16- ja U18-koondises. Aastal 2011 oli ta Eesti U20-koondise kandidaat. 

## Välislingid
* Rain Kärneri andmed Eesti Korvpalliliidu lehel
Timofei Samsonov

**Timofei Samsonov** (vene keeles *Тимофей Петрович Самсонов*; 9. mai 1888 – 28. oktoober 1956) oli Nõukogude sõjaväelane ja riikliku julgeoleku (Tšekaa) juhtivtöötaja.

## Elukäik
Timofei Samsonov lülitus Venemaa keisririigis poliitilisse tegevusse varakult, kuuludes algul anarhokommunistide liikumisse, osales terroriaktide läbiviimises Bessaraabias ja Ukrainas, aastatel 1907–1914 viibis asumisel ja vanglates.

Sündis ukraina talupojaperekonnas, tegeles eneseharimisega. Enne 1902. aastat õppis kolmeklassilises semstvokülakoolis. Aastal 1906 lõpetas Hotõni maakonna kooli, seejärel õppis Hotõni reaalkoolis. 

Aastatel 1915–1917 viibis Samsonov emigratsioonis Suurbritannias, kus mõisteti ka Esimene maailmasõja ajal Briti kohtu poolt sõjavastaste väljaastumiste eest kuueks kuuks sunnitööle, misjärel saadeti Suurbritanniast välja.

Pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni Venemaal kuulus Samsonov 1918. aastal Tšeljabinski Sõja-Revolutsioonikomiteesse.

Venemaa kodusõja ajal, alates 1918. aastast teenis Timofei Samsonov 3. armee sõjalise kontrolli osakonna (armee sõjaline vastuluure) instruktorina, seejärel aga 3. armee Eriosakonna ülemana. Venemaa kodusõja ajal 1919. aasta veebruaris astus Timofei Samsonov VK(b)P-sse, bolševike parteisse.

Alates 1919. aasta kevadest määrati Timofei Samsonov Moskva kontrrevolutsiooni ja sabotaaži vastu võitlemise Erakorralise Komisjoni eriosakonna ülemaks;

1920. aastal sai ta Ülevenemaalise EKi Salajase Operatiivvalitsuse Salajase osakonna ülemaks;

1923. aastal sai Valgevene-Balti raudtee esimehe asetäitjaks;

1924–1926 oli NSV Liidu Kõrgema Rahvamajandusnõukogu liige (revisjonivalitsuse ülem);

1927–1936 oli ÜK(b)P KK Sekretariaadi asjadevalitseja;

1936. aastast Mežrabpomfilmi (*«Межрабпомфильма»*) direktor;

1936. aasta augustist kuni 1938. aasta veebruarini Kommunistliku Internatsionaali Kesktäitevkomitee asjadevalitseja.

20. veebruaril 1938 kinnitati ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia kirjastuse direktoriks, kellena töötas kuni 1939. aasta augustini, mil vabastati ametikohalt ja represseeriti, kuid ei hukatud. 1940. aastal vabastati vahi alt.
Jean-Marie Floch

**Jean-Marie Floch** (1947–2001) oli prantsuse semiootik.

Ta oli Algirdas Greimasi õpilane.
Ta tegeles peamiselt visuaalsemiootikaga.

## Teosed
*Floch, J.-M. 1985. *Petites mythologies de l’œil et de l’esprit*. Paris: Hadès.
*Floch, J.-M. 1986. *Les formes de l’empreinte: [[Hermann Wilhelm Brandt|Brandt]], [[Henri Cartier-Bresson|Cartier-Bresson]], [[Robert Doisneau|Doisneau]], [[Alfred Stieglitz|Stieglitz]], [[Paul Strand|Strand]]*. Périgueux: Fanlac.
*Floch, J.-M. 1990. *Sémiotique, marketing et communication. Sous les signes, les stratégies*. Paris: PUF.
*Floch, J.-M. 1995. *Identités visuelles*. Paris: PUF. (Taastrükk 2010.)
*Floch, J.-M. 2000. *Visual Identities*. (P. van Osselaer; A. McHoul, trans.) London: Continuum.
*Floch, J.-M. 2001. *Semiotics, Marketing and Communication: Beneath the Signs, the Strategies.* (R. Orr Bodkin, trans.) Hampshire: Palgrave
Visuaalsemiootika

**Visuaalsemiootika** on semiootika haru, mis tegeleb nägemismeelega seotud märgiprotsesside uurimisega. 

## Visuaalsemiootikuid
*Jean-Marie Floch
*Groupe µ
Rauno Pellikainen

**Rauno Pellikainen** on Soome endine poksija.

Pellikainen oli kokku kolmekordne Soome meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1975 ja 1977–1978. 

Pellikainen võitis pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel 1977. aastal Halles.
Vesa Wiik

**Vesa Wiik** on Soome endine poksija.

Wiik oli Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg)  1981. aastal. Ta on Soome meistrivõistlustelt saanud aastatel 1978–1984 veel kaks hõbe- ja kolm pronksmedalit.

Wiik sai kergekaalus (kuni 60 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) hõbemedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Rõbakovile (NSV Liit).

## Viited
Juudid Jeesuse Eest

**Juudid Jeesuse Eest** (inglise *Jews for Jesus*) on kristlik evangeelne organisatsioon, mille eesmärgiks on juute ristiusku pöörata. Organisatsiooni liikmed peavad end sünnipärasteks juutideks. Enamik juudi usuorganisatsioone ja ilmalikke juutide rühmitusi ei tunnista seda juudi organisatsioonina selle liikmete kristliku usu tõttu.

Juudid Jeesuse Eest asutas baptismi pöördunud juut Moishe Rosen 1973. aastal. Organisatsiooni peakorter asub San Franciscos.

## Välislingid

*Ametlik koduleht
Venemaa Föderatsiooni välisministrite loend

*Siin loetletakse [[Venemaa Föderatsioon]]i [[Venemaa Föderatsiooni välisminister|välisministrid]].*

*Andrei Kozõrev (11. oktoober 1990 – 5. jaanuar 1996) 
*Jevgeni Primakov (9. jaanuar 1996 – 11. september 1998) 
*Igor Ivanov (11. september 1998 – 9. märts 2004)  
*Sergei Lavrov (alates 9. märtsist 2004)
Johann Lorenz von Mosheim

**Johann Lorenz von Mosheim** (9. oktoober 1693 või 1694 Lübeck – 9. september 1755 Göttingen) oli saksa luterlik kirikuloolane.
Adolf Oskar Undritz

**Adolf Oskar Undritz** (18. september 1864 Räpina – 23. november 1933 Tallinn) oli eesti vaimulik.

Õppis Tartu Õpetajate Seminaris. Töötas 1885–1888 kodukooliõpetajana Kostivere mõisas. Oli aastal 1888 Tartus abiturient. Õppis 1888–1893 Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Haljala ja Haapsalu koguduses aastal 1893 ning Jõelähtme koguduses aastal 1894. Ordineeriti pastoriks 12. veebruaril 1895.

Oli aastal 1896 Põhja-Eesti koguduste vikaarõpetaja. Töötas Tallinna Niguliste koguduse 2. pihtkonna õpetajana aastatel 1896–1932.

## Viited
Krišjānis Kariņš

**Arturs Krišjānis Kariņš** (sündinud 13. detsembril 1964 Wilmingtonis Delaware'is USA-s) on Läti poliitik. Ta oli aastatel 2019–2023 Läti peaminister ning on erakonna Ühtsus liige. Alates 15. septembrist 2023 kuni 10. aprillini 2024 oli ta Läti välisminister.

Kariņš on sündinud Ameerika Ühendriikides Salatsi liivi päritolu välislätlaste perekonnas. Ta õppis 1984–1986 matemaatikat, filosoofiat ja kirjandust Annapolises St. John's College'is. Seejärel läks õppima Pennsylvania Ülikooli, kust sai 1996. aastal doktorikraadi lingvistikas. Varsti pärast seda kolis ta Lätti ja asutas ettevõtte Lāču ledus, mis tegeleb jäätise ja külmtoodete tootmise ja müügiga.

2001. aastal oli ta üks erakonna Uus Aeg asutajaid.

Ta valiti seimi liikmeks 2002. ja 2006. aastal. Aastatel 2004–2006 oli ta Läti majandusminister. 2009. aastal valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Ta oli Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni juhatuse liige.

## Isiklikku
Ta on abielus perearst Anda Kariņaga, neil on neli last. Usutunnistuselt on ta luterlane.

## Tunnustus
* 2005 – Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk
* 2023 – Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Vaata ka
* Arturs Krišjānis Kariņši esimene valitsus
* Arturs Krišjānis Kariņši teine valitsus

## Välislingid
* Tutvustus Euroopa Parlamendi kodulehel
Gustav Küla

**Gustav Johannes Küla** (28. juuni 1907 Valgjärve – 12. märts 1953) oli eesti vaimulik.

Küla lõpetas aastal 1928 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1931–1935. Oli prooviaastal Valga Peetri ja Nõmme Rahu kogudustes. Ordineeriti õpetajaks 31. mail 1936.

Oli aastatel 1936–1937 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. Töötas 1937–1945 Kõpu Peetri koguduse õpetajana, oli 1944–1945 ka Pilistvere Andrease koguduse pastor. 1945–1946 oli ta Karksi Peetri koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1945–1950 töötas ta Saarde Katariina koguduse õpetajana, hooldades 1946–1949 ka Mõisaküla kogudust. Hargla koguduse õpetaja oli ta 1951–1953.

## Viited
Ihnofossiilid

**Ihnofossiilid** ehk **jäljefossiilid** on organismide liikumisjälgede kivistised.

Pilt:FaringdonCobble.JPG|*Gastrochaenolites*
Pilt:BoredEncrustedShell.JPG|*Entobia*
Pilt:Helminthopsis01.JPG|*Helminthopsis*
Pilt:Gigandipus.JPG|*Gigandipus*
Pilt:CretaceousLockeia121911.jpg|*Lockeia*
Pilt:DevonianLockeia121911.jpg|*Lockeia*
Alexander Anton Hörschelmann

**Alexander Anton Wilhelm Hörschelmann** (11. august 1836 Martna – 30. mai 1885 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Alexander Anton Hörschelmann sündis Martna Püha Martini koguduse õpetaja Otto August Leopold Hörschelmanni ja Charlotte Wilhelmine Marie Hörschelmanni (sünd. Luther) pojana. Tema emapoolne vanaisa oli Tallinna kaupmees Dietrich Martin Luther. Vaimulikukutse valisid ka ta vennad Ferdinand Dietrich Nicolai, August Konstantin ja Johannes Eduard Robert.

Ta õppis Tallinna toomkoolis aastatel 1850–1854 ning Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1855–1858. Oli koduõpetaja Kloodi mõisas. Eestimaa vikaarpastor 10. veebruarist 1863.

Hörschelmann kutsuti Hageri Lambertuse koguduse õpetajaks 12. mail 1864 - 1864–1885, (introdutseeriti 21. juunil 1864). 

1865. aastal asutas ta Eesti Piibliseltsi Hageri abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. 8. oktoobrist 1876 oli Haapsalu kreisi koolikomisjoni vaimulik liige, tegutses köstri- ja pastorileskede kassa juures. Kuna kogudus oli esialgsega võrreldes mitmekordseks suurenenud, algatas ta kiriku uuendamiseks korjanduse. 

1882. aastal tabas teda kirikumõisas pikselöök, mille tagajärjel ta haigestus ega tervenenudki sellest.

## Isiklikku
Tema väimees oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja Adolf Georg Haller.

## Esivanemad
 
## Vaata ka
*Hörschelmann

## Viited
Eesti ürglooduse raamat

**Eesti ürglooduse raamat** on 17-köiteline kogumik, kus on antud üleriigiline ülevaade eluta looduse tähelepanuväärsetest objektidest.  

Selle koostamise idee tekkis 1970. aastate lõpul looduskaitsja Herbert Viidingul. Tema koostatud kava arutati Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjonis ja Teaduste Akadeemia Keemia-, Geoloogia ja Bioloogiateaduste Osakonnas ning selle kiitis heaks Teaduste Akadeemia presiidium. Kava teostamise otsustas 17. mail 1982 Eesti NSV MN Presiidiumi Keskkonnakaitse ja Loodusvarade Ratsionaalse Kasutamise Komisjon. 

Eesti ürglooduse raamatu koostamise metoodika töötas välja Herbert Viiding.

Raamatu esimesed köited (Ida- ja Lääne-Virumaa) ilmusid pärast Herbert Viidingu surma 1990. aastal. Tööd korraldas edasi Ülo Heinsalu; pärast tema surma tegeles sellega Enn Pirrus, kelle kõrval andis suure panuse Hella Kink. 

Eesti ürglooduse raamat koosneb 17 köitest – üks iga maakonna kohta ning lisaks Tallinn ja militaaralad. Selle üldmaht on umbes 6500 lehekülge. Registreeritud on 2528 loodusobjekti, sealhulgas 227 aluspõhja paljandit ja koobast, 269 pinnavormi, 222 allikat, 76 järve, 73 sood, 1600 rändrahnu ja kivikülvi. Töö raamatuga jätkub.

Osaliselt on see raamat välja antud Tartu Ülikooli Geoloogia Instituudi sarjas "Loodusmälestised".

## Viited

## Välislingid
*"Eesti ürglooduse raamat" veebikeskkonnas
Paul Undritz

**Paul Undritz** (15. jaanuar (3. jaanuar vkj)  1854 Kuigatsi-Vaalu – 13. detsember (1. detsember vkj) 1897 Valga) oli Eesti vaimulik ja koolikirjanik.

Ta õppis 1871–1874 Valga õpetajate seminaris, mille lõpetamise 1.a. Räpina ja 2.a. Vändra kihelkonnakoolis õpetajaks. Pärast seda valmistas iseseisvalt küpsuseksameiks, pärast nende sooritamist astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, kus ta õppis aastatel 1881–1889.

Oli aastal 1889 Vändra Martini koguduse abiõpetaja. 1890–1897 oli Valga linna eesti koguduse õpetaja.

Üliõpilasena oli Paul Undritz aastal 1883 Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaid ja koostas seltsi kodukorra.

## Viited

## Välislingid
*
Usbeki keel

**Usbeki keel** (usbeki keeles *o‘zbek tili* või *o‘zbekcha*) on turgi keelte tšagatai rühma kuuluv keel, Usbekistani riigikeel. Seda kõnelevad Usbekistanis ja selle naabruses elavad usbekid. 

Usbeki keelt kõneleb emakeelena umbes 44 miljonit inimest.

Tadžikistani naabruses räägib usbeki keelt 1,5 miljonit. Neist Kõrgõzstanis 1,2 miljonit ja Türkmenistanis 519 000. Afganistan 3,5 miljonit . Kasahstan  678 487.

## Tähestik
Kuni 1928. aastani kasutati usbeki keeles kirjutamiseks araabia kirja, seejärel mindi üle ladina tähestikule. 1940. aastal võeti kasutusele kirillitsa, 1992. aastal aga jälle ladina tähestik.

Usbeki keel on lähisuguluses uiguuri keelega.

*Kaasaegne usbeki ladina tähestik:*

*Usbeki kirillitsa tähestik:*

## Foneetika
Erinevalt enamusest teistest turgi keeltest puudub usbeki kirjakeeles vokaalharmoonia.

## Sõnavara
Võrreldes teiste turgi keeltega on usbeki keeles rohkem pärsia (tadžiki) ja araabia laensõnu.

## Viited

## Välislingid
*Usbeki nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Läti Etnograafiline Vabaõhumuuseum

**Läti Etnograafiamuuseum** (läti keeles *Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs*, ka **Riia vabaõhumuuseum**) on vabaõhumuuseum Lätis. Muuseum asub Riia kesklinnast 10 kilomeetri kaugusel Jugla järve kaldal Berģi asumis.

Läti Etnograafiamuuseum loodi 1924. aastal, külastajatele avati 1932. aastal.

## Välislingid
*Muuseumi koduleht (*läti keeles*)
Elujärv

**Elujärv** (ka **Paliküla järv** ja **Paluküla järv**) on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Tuhalaane külas.

Järve pindala on 1,1 ha, pikkus 160 m, laius 60 m, kaldajoone pikkus 454 m ja kõrgus merepinnast 76,5 m. Järve edelatipust voolab välja oja, mis 150 m kaugusel suubub Vidva ojasse. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Järves leidub särge, ahvenat, haugi, latikat.

## Viited

## Välislingid
*
*