open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Siim Tuksam

**Siim Tuksam** (sündinud 29. oktoobril 1986) on praktiseeriv arhitekt, PART - Architecture, Research and Theory Practice kaasasutaja, Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriteaduskonna teadur ja algoritmilise puitarhitektuuri uurimisrühma kaasasutaja. 

Siimul on magistrikraad Viini rakenduskunsti ülikoolist 2013. aastast, olles veetnud vahetussemestri Lõuna-California arhitektuuriinstituudis. Õpingute ajal praktiseeris ta erinevates arhitektuuribüroodes nagu näiteks Gehry Technologies Pariisis ja Coop Himmelb(l)au Viinis. Alates lõpetamisest on ta arendanud oma praksist näituste, installatsioonide, kirjutiste ja arhitektuuriprojektide kaudu. Koos Johanna Jõekalda ja Johan Taliga oli ta 2014. aastal Veneetsia arhitektuuribiennaalil Eesti paviljoni Vaba Ruum kuraator. 

2015. aastal asutas ta koos Sille Pihlakuga PARTi Tallinna Arhitektuuribiennaali 2015. aasta põhinäituse “Keha ehitus” kureerimiseks. Teaduri ja PARTi partnerina on ta pühendunud tehastoodetud arhitektuuri kavandamise ja tootmise algoritmiliste tööriistade väljatöötamisele ning digitaalse arhitektuuri diskursuse edendamisele.

## Välislingid
* Siim Tuksam Eesti Arhitektide Liidu kodulehel
* Siim Tuksam Eesti Teadusinfosüsteemis
* Siim Tuksami doktoritöö '''„Moduleeritud modulaarsus – masskohandamisest kohandatud masstootmiseni“'''
Aleksandra (eesnimi)

**Aleksandra** on naisenimi.

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Aleksandra 6512 inimesel.

## Nime kandjaid
*Aleksandra Dzik, poola alpinist
*Aleksandra Fjodorovna (1798–1860), Preisimaa printsess ja Venemaa keisrinna
*Aleksandra Fjodorovna (1872–1918), Hesseni printsess ja viimane Venemaa keisrinna
*Aleksandra Gorjatšova, Eesti filosoof
*Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa, leedu pianist
*Aleksandra Kollontai, Vene kommunistlik revolutsionäär
*Aleksandra Link, eesti füüsik
*Aleksandra Marinina, vene kirjanik
*Aleksandra Pahmutova, vene helilooja
*Aleksandra Raatma, eesti arst
*Aleksandra Ševoldajeva, Eesti jalgpallitreener
*Aleksandra Zabelina, vene vehkleja
*Aleksandra A. Tšoba, eesti luuletaja
*Aleksandra Tšudina, Nõukogude Liidu kergejõustiklane

## Vaata ka
*Aleksandra teater
*Aleksandra & Konstantin

## Viited
Johan Tali

**Johan Tali** (sündinud 24. september 1986) on eesti arhitekt.

Johan Tali lõpetas 2006. aastal Tallinna Reaalkooli. Õppis Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise erialal ning lõpetas magistrikraadiga Viini Rakenduskunsti Ülikooli Wolf D. Prixi ja Hani Rashidi juhendamisel. Tema magistritöö "Times Cube – a Media Cathedral, New York City" uuris meediast üleküllastumise tingimustes avaliku kogunemisruumi teket. 

Tali on töötanud eesti arhitektuuribüroodes AB Urban Mark, ZiZi & YoYo ja QP Arhitektid, Austria büroodes soma architecture ja Wolfgang Tschapeller Zt Gmbh ning Berliinis paiknevates büroodes Studio Tomas Saraceno ja Graft. 

Paralleelselt arhitektina praktiseerimisega on Tali alates 2016. aastast Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise osakonna doktorant. 

## Näitustegevus
* 2008 Füüsilise tagasitulek, Arhitektuuri- ja disainigaleriis
* 2008 85°, varjualuse näitus EKA Galeriis
* 2010 “The Essence 2010”, ülevaatenäitus Viini Rakenduskunsti Ülikooli parematest töödest. Viin, Künstlerhaus
* 2011 “The Essence 2011”, ülevaatenäitus Viini Rakenduskunsti Ülikooli parematest töödest. Viin, MAK
* 2011 Viini Eksiilid, maketinäitus Tallinna Arhitektuuribiennaalil
* 2012 “The Essence 2012”, ülevaatenäitus Viini Rakenduskunsti Ülikooli parematest töödest. Viin, Künstlerhaus
* 2013 Experimental Archtecture Biennial, Praha
* 2014 "Vaba ruum" (XIV Veneetsia biennaali Eesti ekspositsiooni üks kuraatoreid)
* 2015 "The Baltic Pavilion Beta", Balti Triennaal, Vilniuse Kaasaegse Kunsti Keskus 
* 2016 "Balti Paviljon" (XV Veneetsia arhitektuuribiennaali Eesti, Läti ja Leedu ühisekspositsiooni eestipoolne kuraator)

## Isiklikku
Tema vanemad on tekstiilikunstnik Kaire Tali ja kunstnik Andres Tali.

## Välislingid
* AB Urban Mark
* ZiZi & YoYo
* QP Arhitektid
* soma architecture
* Wolfgang Tschapeller Zt Gmbh
* Studio Tomas Saraceno
* Graft
Siversk

**Siversk** on linn Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis.

Siversk asutati 1913. aastal, linna õigused sai 1961. aastal, kuni 1974. aastani oli linna nimi **Jama** (*Яма*).

Linn asub 72 meetri kõrgusel merepinnast.

2013. aasta 1. jaanuaril elas Siverskis 12 145 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

## Ajalugu
Siverski alad on olnud asustatud juba ammustest aegadest saadik. Sealt on leitud jälgi ränikivi töötlemisest VII–III aastatuhandel enne meie ajaarvamist. Väljakaevamistel on leitud 8 kurgaani, vase- ja pronksiaja asulapaiku (III–I aastatuhat eKr). Piirkonnas on elanud goodid, hunnid, avaarid, alaanid, bulgarid, kasaarid. 8.–10. sajandil ilmusid slaavlased.

### [[Ukraina kriis]]
2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli keskpaigas, võtsid linna oma kontrolli alla venemeelsed separatistid.

Juunis toimusid linna piirkonnas lahingud venemeelsete separatistide ja valitsusvägede vahel.

10. juulil lahkusid relvastatud terroristid linnast, hirmust sattuda pealetungivate Ukraina relvajõudude piiramisrõngasse.

10. juuli õhtupoolikul heisati haldushoonele Ukraina lipp.

## [[Venemaa sissetung Ukrainasse]]

Sjevjerodonetski ja Lõssõtšanski vallutamise järel alustasid vene väed 2022. aasta 3. juulil pealetungi Siverskile.

2025 aasta detsembri alguses tungisid Venemaa väed linna idaossa ja lahingud jätkusid linna lääneosas. 23. detsembril taandusid Ukraina väed linnast lõplikult. Suur osa linna hoonetest on lahingutes purustatud.

## Galerii

Міст через р.Бахмутку у Сіверську.jpg|
Вид на місто Сіверськ з крейдяної гори.jpg|
Типовий город вздовж р.Бахмутки у м.Сіверську.jpg|
Річка Бахмутка у місті Сіверську.jpg|
Доломітний завод у місті Сіверську 2.jpg|
Світлина крейдяної гори біля міста Сіверськ.jpg|
Покинута православна церква біля м.Сіверськ.jpg|
Панорама пшеничного поля біля м.Сіверська.jpg|


## Vaata ka
*Siverski lahing

## Viited

## Välislingid
Friedrich Wilhelm (Braunschweig-Wolfenbüttel-Oels)

**Friedrich Wilhelm von Braunschweig-Oels** (9. oktoober  1771 – 16. juuni 1815) oli Oelsi ja Braunschweig-Lüneburgi hertsog ning aastatel 1806–1807 Wolfenbütteli vürst. Ta oli ohvitser, kes juhtis Musta korpust Napoleoni-vastases võitluses Saksamaal ja sai seetõttu hüüdnimeks **Must Hertsog**.

## Perekond

Tema õde Auguste Karoline on maetud Kullamaa kirikusse.

Friedrich Wilhelm abiellus 1. novembril 1802 Karlsruhes Badeni kroonprintsi Karl Ludwigi tütre Mariega. Paar sai järgmised lapsed, kellest kaks jõudsid täisikka:

* Karl
* Wilhelm
* surnult sündinud tütar
Žyrovičy

**Žyrovičy** (transkribeerituna **Žõrovitšõ**, valgevene keeles Жыровічы, poola keeles *Żyrowice* või *Żyrowicze*) on küla (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Słonimi rajoonis, Žyrovičy külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 2005 2570 elanikku, aastal 2009 aga 2295 elanikku.

Žyrovičy suurimaks vaatamisväärsuseks on õigeusu kiriku valduses olev klooster, mille hooned pärinevad XVII–XVIII sajandist. Ka paljud selle küla majad on sel ajal ehitatud. Külas on kolm kirikut, küla lähistel asub ka neljas, XVIII sajandi lõpus rajatud puidust õigeusu kirik. Kloostris asub Jumalaema kujutav imettegev ikoon mõõtmetega 5,6 x 4,4 cm. Tegemist on ilmselt väikseima neitsi Maarjat kujutava ikooniga maailmas.

Külas on keskkool ja kunstikool; seal asub ka põllumajandustehnikum. Asulas on palju käsitööga tegelevaid ettevõtteid.

## Ajalugu

Žyrovičy alguseks loetakse aastat 1493, mil selle piirkonna valitsejaks sai Soltan, kes ehitas paika, kus kuulduste kohaselt olevat aastal 1470 leitud Jumalaema kujutav imettegev ikoon, kiriku. Kiriku ümber hakkas kasvama Žyrovičy küla. Asula kuulus toona Navahradaki vojevoodkonda Słonimi maakonda.

Žyrovičy kloostris pandi XV sajandil kirja valgevenekeelsed Žyrovičy evangeeliumid, mis on heaks näiteks tolleaegsest kirjakunstist ja miniatuuridest. Käsikirjad olid kloostris XIX sajandi keskpaigani, tänapäeval säilitatakse neid Leedus.

Aastal 1624 sai Žyrovičyst alev. Asula oli Leedu alade kreekakatoliku kiriku keskuseks, olles ühtlasi ka kaubanduskeskus. Aastal 1655 põletasid aga kasakad asula ja sealse kloostri maha.

Poola jagamisel läks Žyrovičy Venemaa koosseisu aastal 1795. Alev oli aastail 1810–1828 kreekakatoliku kiriku Bresti piiskoppide residents, aastail 1828–1838 Leedu uniaatide keskus, aastail 1840–1845 õigeusu kiriku Leedu piiskopkonna keskus. Asulas peeti kolm korda aastas laata.

Kuni 1917. aastani oli Žyrovičy Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Alevi staatuse kaotas asula aastal 1940.

## Pilte

Pilt:Zyrovicy3.JPG|Žyrovičy
Pilt:Zyrovicy2.JPG|Žyrovičy klooster
Pilt:Maci Božaja Žyrovickaja, Bycień. Маці Божая Жыровіцкая, Быцень (XVIII).jpg|Žyrovičy ikoon
Pilt:Жыровіцкі_манастыр_3.jpg|Žyrovičy


## Viited

## Välislingid
* Žyrovičy saidil Radzima.org
* Žyrovičy klooster
* Žyrovičy YouTube'is
* Žyrovičy Valgevene fotoentsüklopeedias
Dikļi

**Dikļi** on küla (*ciems*) Lätis Valmiera piirkonnas, Dikļi valla halduskeskus.

Asulat on esmamainitud 1436. aastal. Piirkonna varaseimad asulad olid liivlased. Kahe seal asunud liivlaste linnamäe järgi on asula ka nime saanud – 'kaks mäge' ehk läti keeles *divi kalni* (Grebi ja Bļodas) - *divkalne* - Dikāle - Dikļi. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.

Dikļis asuvad Dikļi mõisa härrastemaja ja Dikļi kirik, mis oli ka Dikļi kihelkonna kirikuks.  Ka jääb sinna Dikļi kirikumõisa keskus. Kiriku kantsel, altar, ja hauaplaadi fragmendid on kunstimälestistena riikliku kaitse all. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all  veel Dikļi mõisa häärber ja esimese Läti laulupeo toimumispaik.

Looduskaitse all on Dikļi mõisa allee, Mācītājmuiža pärn, valge mänd, Dikļi kiriku pärnad, Dikļi kiriku tamm, Dikļi saar, Dikļi suur pärn, Euroopa lehis, tamm, mänd ja neli pärna. Küla jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.

Dikļis on raamatukogu. Külas on bussipeatused Dikļu skola (Dikļi kool), Dikļu pils ja Dikļi.

## Elanikkond


* 291 (1935)
* 391 (1970)
* 474 (1979)
* 680 (1989)
* 551 (2000)

* 454 (2007)
* 413 (2011)
* 423 (2015)
* 375 (2021)
* 327 (2025)


Dikļu baznīca (1722 gads).jpg|Dikļi kirik
Dikļu muižas pils 2000-04-29.jpg|Dikļi mõisa häärber
Pirmo dziesmu svētku vieta Dikļos Valmieras rajonā - panoramio.jpg|Esimese Läti laulupeo toimumispaik

## Viited

## Välislingid
Słonimi rajoon

**Słonimi rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1470 km². 2009. aasta seisuga elas seal 67 288 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Azhinavičy, Aziarnica, Dzieraviančycy, Dzieraŭnaja, Miževičy, Novadzieviatkavičy, Paŭłava, Sialavičy, Siańkoŭščyna, Žyrovičy, Vasilevičy ja Vialikija Šyłavičy külanõukogu. 

Rajooni halduskeskus on Słonimi linn. Teine tähtsam asula on Žyrovičy küla.


Road to Slonim, Belarus.jpg|Słonim
Slonim houses (8215298379).jpg|Słonim
Zyrovicy4.JPG|Žyrovičy
Novadzieviatkavičy, kaścioł (3.04.2011).jpg|Novadzieviatkavičy


Rajooni suurimaks jõeks on Nemunase lisajõgi Ščara, teine suurem jõgi on rajooni piiril voolav Zelvianka. Rajoon on vahelduva reljeefiga, asudes osalt Navahrudaki kõrgustikul, osalt aga  Słonimi kõrgustikul. Põhjaosa asub Neemeni madalikul, edelas asub aga Baranavičy tasandik. Valdavad kõrgused 180-200 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht ulatub 223 meetrit üle merepinna. 

2009. aasta seisuga olid elanikest 85,94% valgevenelased, 8,32% venelased,  2,69% poolakad, 1,74% ukrainlased ja 1,31% oli teistest rahvustest. 62,95% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 33,54% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 33,54% elanikke, vene keelt aga 58.4%.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Ilmar Arens

**Ilmar Arens** (29. november 1912 Kuninga küla, Roodi, Halinga vald, Pärnu-Jaagupi kihelkond – 9. jaanuar 1994 Stockholm) oli eesti õigusajaloolane.

Ta õppis 1921. aastal Roodi algkoolis ja aastatel 1922–1927 Pärnu-Jaagupi algkoolis. Aastatel 1927–1932 õppis ta Vändra Põllumajanduslikus Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1935–1941 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas *[[cum laude]]*. Ta kuulus korporatsiooni Sakala. Detsembris 1946 kaitses ta Heidelbergi Ülikoolis väitekirja "Das Wackenrecht und die rechtliche Schichtung der bäuerlichen Bevölkerung im estnischen Kreis Wiek am Anfang des 16. Jahrhunderts" ("Vakuõigus ja talurahva õiguslik kihistumine Eesti Lääne maakonnas 16. sajandi alguses") ja sai õigusteaduse doktori kraadi (pälvides selle kraadi esimese välismaalasena).

Teenis 1932–1933 7. Jalaväerügemendis (reamees). 

Pärast täitevkomiteede moodustamist Eesti NSVs jaanuaris 1941 määrati ta Tartu TK rahandusosakonna juhatajaks.

Aastatel 1942–1943 oli ta ülikooli juures diplomeeritud edasiõppija ja 1943–1944 teaduslik stipendiaat. Ta tegi tollal uurimistööd Ingerimaal ja Peipsi taga, kaardistades sealseid eesti asundusi.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale.  Lisaks oli ta aastatel 1946–1948 külalislektor Balti Ülikoolis ja kuulus rahvusvahelise akadeemilise ajakirja Scholar toimetusse.

Novembris 1948 siirdus ta Rootsi, seejärel töötas ta aastatel 1948–1956 kindlustusseltsis. Aastatel 1956–1977 töötas ta teadurina Rootsi Riigiarhiivis. Samal ajal tegeles ta Uppsala Ülikoolis genealoogiliste uurimustega.

Ta oli ka Eesti Teadusliku Instituudi direktor; ta uuris õigusajalugu, pidas loenguid Eesti õigusest kuni 1963. Tema eriala olid keskaja nõiaprotsessid ja merendusajalugu.  Ta avaldas saksa, rootsi ja inglise keeles uurimusi koguteostes ja perioodikas, koostas bibliograafiaid ja pidas teaduslikke ettekandeid. 

## Teoseid
*"Põhijooni Eesti õiguse ajaloost". Stockholm : Eesti Teaduslik Instituut, 1956
*"Peipsitagused eestlased: fakte, dokumente ja mälestuspilte Ida-Peipsimaa uurimusilt 1943-1944" (toimetaja Ott Kurs). Tartu 1994
### Artikleid
*"Samolva eestlased. Üks vanemaid eesti asustuskomplekse Peipsi taga". Järva Teataja nr 24, 24. veebruar 1944. Lk 3

## Isiklikku
Tema vend Ernst Arens (1902–1980) oli kodu-uurija.

Tema poeg Olavi Arens  (sünd 1940) on ajaloolane.

## Välislingid
*TLÜAR väliseesti isikud
Rubižne

**Rubižne** on linn Ukrainas Luhanski oblastis, 120 kilomeetri kaugusel Luhanskist.
__TOC__
Rubižne asutati 1895. aastal, linna õigused sai 1934. aastal.

Linn asub 55 meetri kõrgusel merepinnast.

2013. aasta 1. jaanuaril elas linnas 60 374 inimest, asustustihedus 1788,33 inimest ruutkilomeetri kohta.

2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli keskpaigas, võtsid linna oma kontrolli alla venemeelsed separatistid.

10. juulil pantvangistasid "separatistid" kohaliku miilitsaülema.

2014. aasta 20. juulil piirasid valitsusväed linna ümber ja alustasid linna vabastamist separatistidest.

## Venemaa sissetung (2022)
Venemaa relvajõud vallutasid linna invasiooni käigus Ukrainasse 2022. aasta 12. mail.

## Vaata ka
* Rubižne lahing

## Viited

## Välislingid

* 25. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. "Пойдешь на выборы - оставим без пенсии", - террористы запугивают пенсионеров Рубежного (*vene keeles*)
Joseph Olita

**Joseph Ogola Olita** (31. märts 1944 – 1. juuni 2014) oli Keenia näitleja.

Ta sai tuntuks Idi Amini rolliga filmides "Rise and Fall of Idi Amin" ja "Mississippi Masala".

## Viited

## Välislingid
* Joseph Olita andmebaasis IMDb
* 'Idi Amin actor' passes on aged 70
Eesti vallavanemate loend

*Eesti vallavanemate loend (1939)
*Eesti vallavanemate loend (1940)
* Eesti vallavanemate loend (2012)
Erkki Helamaa

**Erkki Ilmari Helamaa** (11. oktoober 1924 Kärkölä – 4. juuni 2014 Helsingi) oli soome arhitekt. 

Ta oli aastatel 1971–1988 Tampere tehnikaülikooli professor Enne seda oli ta aastatel 1969–1971 professori kohusetäitja. Aastast 1976 oli ta ülikooli rektori asetäitja. Aastal 1988 jäi ta pensionile.

Erkki Helamaa projekteeris büroo- ja ärihooneid, aga koostas ka muu hulgas Aleksis Kivi, Akseli Gallen-Kallela ja Emil Wikströmi majamuuseumide renoveerimisprojektid.

Koos arhitektist abikaasa Kirsti Helamaaga asutas ta 1951. aastal oma arhitektuuribüroo. Aastatel 1955–1969 töötas ta ka koos Veijo Martikaisega loodud büroos Arkkitehtitoimisto Helamaa ja Martikainen.

## Töid
*Tampere ülikooli haigla, 1961
*Keski-Pohjanmaa haigla, koos Veijo Martikaisega

## Publikatsioone
*"Vanhan rakentajan sanakirja", SKS
*"Alvar Aalto summer homes"
*"Kiuas: Saunan sydän"

## Viited

## Välislingid
* Järelehüüe Helsingin Sanomates
Matīši kihelkond

**Matīši kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel St. Matthäi*, läti keeles *Matīšu draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis. Kihelkond moodustati 1678. aastal Astijärve ja Väike-Salatsi kihelkonna maadest.

## Ajalugu

Patronaadiõigus kuulus riigile, pastori valis ametisse kirikukonvent ning kinnitas kindralkuberner.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Matīši kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 42 õpilast, seitsmes vallakoolis oli 229 õpilast.

## Matīši kihelkonna mõisad
*Bauņi (*Bauenhof*) rüütlimõis, fideikomiss
*Braslava (*Breslau*) rüütlimõis
*Matīši (*St. Matthäi Pastorat*) kirikumõis
*Mīlīte (*Neuhall*) rüütlimõis, fideikomiss
*Pučurga (*Galandfeld*) rüütlimõis
*Vilzēni (*Wilsenhof*) rüütlimõis, fideikomiss


File:BM09167Am.jpg|Matīši Matteuse kirik ja Burtnieki kihelkonna Jaunburtnieki mõisa tuuleveski
File:BM10174Am.jpg|Matīši Matteuse kirik. Johann Christoph Brotze kogu


## Viited

## Kirjandus
*Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 245 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA245,M1.
*Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 172-174 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA172,M1.
*Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 92-93 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA92,M1.
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Saatse kalmistu

**Saatse kalmistu** on kalmistu Setumaal, Saatse külas Setomaa vallas.

Saatses asutati õigeusu kogudus vähemalt 1766. aastal, siis ehitati puukirik ning kiriku kõrvale rajati ka kalmistu tõenäoliselt samal ajal. Vana kirik lammutati (praegu on selle kunagise altari kohal rist) ning nüüd ehitati kalmistule uus Saatse Suurmärter Paraskeva kirik, mis pühitseti 1801. aastal.   

Kalmistu on kasutuses ja hooldatud.

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

## Välislingid
*Värska vallavolikogu määrus nr 5, 23.02.2012. "Kalmistute kasutamise eeskiri"
Aruküla kalmistu

**Aruküla kalmistu** on kalmistu Jüri kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pajupea külas Rae vallas Harju maakonnas.

Aruküla õigeusu kogudus rajati 1871. aastal. Õigeusu kirik ehitati 1873. aastal lähedalasuvasse Luime külla. Kalmistu rajati tõenäoliselt samuti sellel ajajärgul ning see asub kirikust linnulennult umbes poolteist kilomeetrit edela suunas.

2014. aasta seisuga oli kalmistu väheses kasutuses ja üldiselt hooldatud. Pindala on 1 ha. Praeguse asukoha järgi tuntakse seda ka **Pajupea kalmistuna**.

Kalmistu on arvatud ajaloomälestiseks, kui "ajastule tüüpiline 19.–20. sajandist pärinevate hauatähistega kalmistu".

## Viited

## Kirjandus
* Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid

*
Podmotsa kalmistu

**Podmotsa kalmistu** on kalmistu Setumaal Podmotsa külas, tänapäevase haldusjaotuse järgi  Setomaa vallas Võru maakonnas.

Kalmistu rajamise lugu pole teada. Kunagine külakalmistu on säilinud, seda kasutatakse ja hooldatakse. Eestis üldiselt hääbusid külakalmistud lõplikult 18. sajandil, ka Setumaal asuvad kalmistud enamasti kirikute juures. Podmotsa kalmistu on seega haruldane mälestis kunagisest kalmistukultuurist.

## Vaata ka
*Podmotsa tsässon (Kultuurimälestis nr 4214 "Puust kabel (tsasson)")

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

## Välislingid
*
*Värska vallavolikogu määrus nr 5, 23.02.2012. "Kalmistute kasutamise eeskiri"
*Podmotsa kalmistu ja tsässon
*Podmotsa kalmistu
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5596 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)")
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5598 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)")
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5599 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)")
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5600 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)")
Remedios Circle

**Remedios Circle** (ka **Plaza de la Virgen de los Remedios**, **Remedios Rotonda**, või **Rotary Circle**) on ringristmik Filipiinide pealinna Manila Malate rajoonis. Ringteel kohtuvad Remediose tänav, Jorge Bocobo tänav ja M. Adriatico tänav. Ringteele andis nime lähedal asuva Malate kiriku kaitsepühak neitsi Maarja – Nuestra Señora de los Remedios. Remedios Circle on üks kahest suuremast väljakust Malates, teine on Plaza Rajah Sulayman.

Koloniaalvalitsuse aegadel asus ringtee kohal surnuaed, tänapäeval on see aga Manila ööelu keskus ning populaarne kohtumispaik geidele, kes otsivad seksuaalsuhteid.

Esimese ringtee rajasid surnuaia ümber juba Hispaania koloniaalvõimud. Teises maailmasõjas toimunud Manila lahingu ajal 1945. aastal pommitati see aga maatasa. Pärast sõda andis katoliku kirik maa üle Filipiinide valitsusele, surnud maeti ümber Manila Lõunakalmistule ja ringtee taastati.

30. augustil 2009 tõi Filipiinide Ajakirjanike Liit sinna mälestusmärgi 19. sajandi ajakirjanikule Marcelo H. del Pilarile.

Remedios Circle on filmi "Bourne'i pärand" üks tegevuspaiku, kus toimub jälitusstseen.

## Viited
Burchard

**Burchard** (**Burchard von Bellawary de Sycava** ; ka **Burchard-Bélavary**) on baltisaksa aadlisuguvõsa, mis pärineb Ungarist.

## Suguvõsa liikmed
***[[Johann Burchart I]]** (sündinud *Both Bélaváry de Sykava;* 1546, Pressburg, Ungari kuningriik – 1616, Tallinn), sõdur, apteeker
*Johannes Burchart II (1583(5)–1636), Tallinna apteeker, Tallinna Suurgildi vanem
*Johannes Burchart III (–1671), Tallinna arst ja apteeker
*Johannes Burchart IV (~1651 – ~1691), Tallinna arst ja apteeker
***[[Johannes Burchart V]]** (1683–1738), Tallinna arst ja apteeker
***[[Johannes Burchart VI]]** (1718–1756), Tallinna arst ja apteeker
***[[Johannes Burchart VII]]** (1748–1808), Tallinna arst ja apteeker
***[[Johannes Burchart VIII]]** (1776–1838), Tallinna arst ja apteeker, Eesti esimese muuseumi asutaja (Eesti Ajaloomuuseum)
***[[Johannes Burchart IX]]** (1808–1869), Tallinna arst ja apteeker
***[[Johannes Burchart X]]** (1843–1891), Tallinna arst ja apteeker
***[[Moritz Burchart]]**, apteeker.
***Caspar Burchart Belavary** (1689–1770), kaupmees, Tallinna Suurgildi oldermann (*Aelt. der gr. G.*)
***Johann Berendt Burchart Belavary** († 1776), kaupmees, Tallinna Suurgildi oldermann, abikaasa Elisabeth Christiana Riesenkampff († 1763), poeg Carl Philipp († 1769), Tallinna bürgermeister (1757–1767).
***György Both de Sykava ja Bélavár või Bélaváry** (†1588), magistraat, prefekt, linnusekuberner
***Dávid Bélaváry** (16.–17. sajand). Provintsikuberner, Gábor Bethleni lähedane nõunik, Ungari ja Ülem-Ungari Kohtukoja president.
***Miklós Bélaváry** (u 1611 – 1670), suurlaekur ja sõjakuberner Ülem-Ungaris.
***Jan Konrad Burchard Bélaváry de Sycava** (1748 Tallinn – 1828 Poola), kindral Kosciuszko kaptenadjutant, diplomaat, apteeker, Radomi linnapea.
***Conrad Burchard von Bélavary** (kuni 1790 – 19. sajand). Ohvitser Vene impeeriumis, siis kindralmajor Egiptuses ja kuberner Nuubias.
***Konrád Burchard-Bélaváry** (1837–1916), Ungari tööstuse suurärimees, diplomaat.
***Istvan Burchard-Bélaváry** (1864–1933), maalikunstnik.
***Erzsébet Burchard-Bélaváry** (1887–1987), õpetaja, teadlane.

## Vaata ka
*Raeapteek
*Burchardi mõis
*Burchardi suvemõis (Narva maantee 89, 91)
*Palu mõis
*Prandi mõis
## Viited

## Kirjandus
*Isidor Brennsohn: *Die Aerzte Estlands vom Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart : ein biografisches Lexikon nebst einer historischen Einleitung über das Medizinalwesen Estlands*, Hirschheydt, 1922, Brennsohn, I. Die Aerzte Estlands von Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart. Riga, 1922, {{BSB|00000352,00149|seite 149}
*Marcel Burchard-Bélavary : *Récits de famille, Histoire de la Famille Burchard-Bélavàry*, Berger-Levrault&Cie, Nancy, 1906; La Hulpe, Bruxelles, 2001.
*Georg Adelheim: *Das Revaler Bürgerbuch 1710-1786*, Estländische Druckerei, Tallinn, 1934
Laossina kalmistu

**Laossina kalmistu** on kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Laossina külas Setomaa vallas Võru maakonnas.

Kalmistu rajamislugu pole teada, kuid sellest on andmeid juba 15. sajandist. Eestis üldiselt hääbusid külakalmistud seoses uute kihelkonnakalmistute rajamisega 18. sajandil, ka Setumaal võis vana tsässona juures paiknev külakalmistu hääbuda, kui ehitati uus kirik ja selle juurde rajati uus kalmistu.

Laossina kunagine külakalmistu on säilinud tänaseni, on kasutuses ja hooldatud ning on seega haruldane mälestis kunagisest kalmistukultuurist.

## Vaata ka
*Laossina tsässon

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid
*
*Kultuurimälestis nr 4193 "Puust kabel (tsasson)"
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5113 "Rist, 14- 16.saj. (graniit)")
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5114 "Rist, 14- 16.saj. (graniit)")
*Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5115 "Rist, 14- 16.saj. (graniit)")
*Raudrist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5116 "Rist, 19.saj. (malm)")
*Laossina kiviristid ja kääpad
Erich I (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)

**Erich I** (16. veebruar 1470 – 30. juuli 1540), kutsutud **Vanemaks**, oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst 1495. aastast kuni surmani.

## Perekond
Erichil oli oma teise naise Elisabethiga poeg ja kolm tütart:

* Elisabeth
* Erich II
* Anna Maria
* Katharina
Erich II (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)

**Erich II** (10. august 1528 – 17. november 1584) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst 1545. aastast kuni surmani.

## Perekond
Erich II oli kaks korda abielus. Mõlemad abielud olid lastetud.
Regorafeniib

**Regorafeniib** (**BAY 73-4506**, **Stivarga**) (ladina *regorafenibum*) on keemiline aine, mis kuulub proteiini kinaasi inhibiitorite hulka. 

Regorafeniib leiab rakendust metastaatilise soolevähiga täiskasvanud patsientide ravis (suukaudne tablett), keda on eelnevalt olemasolevate ravimeetoditega ravitud või keda ei peeta nende ravide jaoks sobivaks.
 
Regorafeniib on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimi on STIVARGA. STIVARGA on retseptiravim.

## Nimetused ja tähised

IUPAC-nimetus: *4-[4-({[4-Chloro-3-(trifluoromethyl)phenyl]carbamoyl}amino)-3-fluorophenoxy]-*N*-methylpyridine-2-carboxamide hydrate*

CAS-i registreerimisnumber on 755037-03-7. PubChemi number on 11167602. 

Farmakoterapeutiline rühm : kasvajavastased ained, proteiini kinaasi inhibiitor, ATC-kood on **L01XE21**. 

## Legislatsioon

Stivargat tohib Euroopa Liidus välja kirjutada. 

Stivarga® (*regorafenibum*) on registreeritud Eesti ravimiregistris:
* ravimiomaduste kokkuvõte (SPC) 
* pakendi infoleht (PIL).

## Annustamine ja kulud

Soovitatav regorafeniibi annustamine on ravikuurina: 160 mg (4 tabletti, igaühes 40 mg) üks kord ööpäevas kolme nädala vältel, millele järgneb üks ravivaba nädal. Ühe ravikuuri tablettide maksumus on Eestis apteekides ligi 4600 eurot (kuus).

## Kõrvaltoime ja ohud

Stivarga võib põhjustada verejookse, südameisheemiat, infarkti, arteriaalset hüpertensiooni ja harva ka surmlõppest maksakahjustust. 

Regorafeniib võib loodet kahjustada. 

## Viited

## Kirjandus
* Alison Bryant, Timeline on regorafenib (Stivarga) development, 27. september 2012, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (*inglise keeles*)
* Grothey A, Van Cutsem E, Sobrero A, Siena S, Falcone A, Ychou M, Humblet Y, Bouché O, Mineur L, Barone C, Adenis A, Tabernero J, Yoshino T, Lenz HJ, Goldberg RM, Sargent DJ, Cihon F, Cupit L, Wagner A, Laurent D; CORRECT Study Group., Regorafenib monotherapy for previously treated metastatic colorectal cancer (CORRECT): an international, multicentre, randomised, placebo-controlled, phase 3 trial. Lühikokkuvõte., Lancet., 26. jaanuar 2013;381(9863):303-12. doi: 10.1016/S0140-6736(12)61900-X. veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (*inglise keeles*)
* Stivarga Prices, Coupons and Patient Assistance Programs, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (*inglise keeles*)
* Vähiravifond Kingitud Elu toetab 58-aastase vanaema võitlust vähiga, www.DELFI.ee 10. juuli 2014, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) 
* Ameerika Vähiliit, Regorafenib, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (*inglise keeles*)
*„Kingitud elu” toetab kahte meest võitluses soolevähiga, 30. märts 2015

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Regorafenib]] seisuga 11.07.2014.*
Georg (Braunschweig-Calenberg)

**Georg** (17. november 1582 Celle – 2. aprill 1641 Hildesheim) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst 1635. aastast kuni surmani.

## Perekond
Georg abiellus 1617. aastal Hessen-Darmstadti maakrahvi Ludwig V tütre Anna Eleonorega. Nad said järgmised teadaolevad lapsed:

* Christian Ludwig
* Georg Wilhelm
* Johann Friedrich
* Sophie Amalie von Braunschweig-Calenberg
* Ernst August
Virve Pedari

**Virve Pedari** (16. juuli 1951 – 7. juuli 2014) oli eesti metallikunstnik.

Ta sündis Virumaal ja lõpetas Kunda Keskkooli. 1970. aastast õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis metallehistööd (juhendaja Leili Kuldkepp), ülikooli lõpetas ta 1975. aastal.

Seejärel töötas ta rahvatööndusettevõttes Kodu. Samal ajal hakkas ehteid kavandama ARS-Juveelile, kus töötas 1988. aastast autoriehete kunstnikuna.

Näitustel hakkas ta esinema viimase kursuse üliõpilasena. Tema teoseid on eksponeeritud ühisnäitustel Eestis ja mujal ning viiel isikunäitusel Eestis. Ta kuulus Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Metallikunstnike Liitu. Tema ehteid on muuseumide kogudes Eestis ja välismaal, neid kingiti ka president Lennart Meri riigivisiidil Rootsi kuninganna Silviale.

## Välislingid
* In Memoriam Virve Pedari
Ezequiel Garay

**Ezequiel Marcelo Garay González** (sündinud 10. oktoobril 1986 Rosarios) on Argentina jalgpallur, keskkaitsja. Alates 2016. aastast mängib Garay Hispaania La Liga klubis Valencia.

## Koondisekarjäär
Debüüdi Argentina rahvuskoondises tegi Garay 22. augustil 2007 sõprusmängus Norra vastu.

Ta on kuulunud Argentina koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2011. ja 2015. aasta Copa Américal.

2008. aasta suveolümpiamängudel jalgpalliturniiril võitis Garay Argentina olümpiakoondisega kuldmedali.

## Saavutused
;Newells
*Primera División: 2004 Apertura
;Real Madrid
*Copa del Rey: 2010–11
;Benfica
*Primeira Liga: 2013–14
*Taça de Portugal: 2013–14
*Taça da Liga: 2011–12, 2013–14
;Zeniit
*Premjer Liga: 2014–15
*Venemaa karikas: 2015–16
*Venemaa superkarikas: 2015, 2016
;Valencia
*Copa del Rey: 2018–19

## Välislingid
Kastilaid

**Kastilaid** on poolsaareline sopistus Saaremaa lõunarannikul, Vätta poolsaare edelaosas. Kastilaid on sopilise rannajoonega, varem on see olnud saar. Halduslikult jääb Kastilaid Saaremaa valla territooriumile, seal asub Laheküla küla. Poolsaarele ulatub ka Kasti maastikukaitseala. 

## Viited
Rubene kihelkond

**Rubene kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Papendorf*, läti keeles *Rubenes draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

## Ajalugu

Ümera aladel inimeste ristimise aegu ehitati esimene kirik lätlaste aladele just Rubenesse ja üks sealse koguduse vaimulikke oli Läti Henrik.

Patronaadiõigus oli jagatud Ķieģeļi ja Podzēni rüütlimõisate omanike vahel, kes osalesid pastori valimisel vaheldumisi.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Rubene kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 21 õpilast, vallakoolis oli 4 õpilast.

## Rubene kihelkonna mõisad
* Brieži (*Palmhof*) riigimõis
* Ķieģeļi (*Kegeln*) rüütlimõis
* Pāpēni (*Rosenblatt*, varem *Papendorf*) rüütlimõis, hiljem Ķieģeļi kõrvalmõis
* Podzēni (*Podsem*) rüütlimõis
* Rubene (*Papendorf Pastorat*) kirikumõis
* Sprēstiņi (*Spurnal*) rüütlimõis
* Vaidava (*Waidau*) rüütlimõis
* Veļķi (*Welkenhof*) rüütlimõis


BM08105Am.jpg|Rubene kirik. Johann Christoph Brotze kogust


## Viited

## Kirjandus
* Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner, 1826. Lk 252-253 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA252,M1.
* Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 370 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA370,M1.
* Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 100–104 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA100,M1.
* Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 113–115 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA113,M1.
* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Liepupe kihelkond

**Liepupe kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Pernigel*, läti keeles *Liepupes draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis. 

## Ajalugu
Kihelkonda on esmamainitud 1403. aastal. Kihelkonnale allus ka Skulte kihelkond, mis asus küll Riia kreisis. Patronaadiõigus kuulus kihelkonna rüütlimõisate omanikele.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Liepupe kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 20 õpilast.

## Liepupe kihelkonna mõisad
*Blome (*Kulsdorf*) rüütlimõis
*Dunte (*Ruthern*, ka *Rutershof*) rüütlimõis, fideikomiss
*Liepupe (*Pernigel Pastorat*) kirikumõis
*Liepupe (*Pernigel*) rüütlimõis, fideikomiss
*Mētaka (*Metakshof*) rüütlimõis
*Sproģi (*Owerbeck*, varem *Lepsern* ja *Lobzeem*) rüütlimõis, hiljem Liepupe kõrvalmõis, fideikomiss
*Stiene (*Ulpisch*) rüütlimõis
*Tūja (*Taubenhof*) rüütlimõis, fideikomiss
*Vecmuiža (*Sussikas*, varem *Wottelibecke*) rüütlimõis

Kihelkonda jäi ka osa Ķirbiži (*Kürbis*) rüütlimõisa maadest, samuti ka sealne mõisasüda, mis on kihelkonna kaardil tähistatud numbriga 36, ehkki mõisa ennast loeti kuuluvaks Salatsi kihelkonda.


BM10172Am.jpg|Liepupe kirik 1817. aastal. Johann Christoph Brotze
BM10180Am.jpg|Liepupe kirik 1817. aastal
BM10182Am.jpg|Liepupe kirik ja kirikumõis ning Limbaži kirik 1817. aastal
BM10185Am.jpg|Vaade Liepupe rannale
BM10187Am.jpg|Vaade Liepupe kihelkonnale
BM10189Am.jpg|Liepupe kirik ja kirikumõis 1817. aastal
Liepupes draudzes novads 1798.jpeg|Kihelkond "Liivimaa atlases" (1798)


## Viited

## Kirjandus
*Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 247-8 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA247,M1.
*Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 368 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA368,M1.
*Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 151-6 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA151,M1.
*Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 90-2 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA90,M1.
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Ida Schöpfer

**Ida Schöpfer** (22. oktoober 1929 Flühli – 7. juuni 2014 Flühli) oli Šveitsi mäesuusataja.

Ida Schöpfer võitis 1954. aastal Åres peetud maailmameistrivõistlustel kiirlaskumises ja Alpi kahevõistluses kuldmedali ning slaalomis hõbemedali.

## Viited

## Välislingid
* Skilegende Ida Schöpfer ist tot
Zelenopillja

**Zelenopillja** on küla Ukrainas Luhanski oblastis Sverdlovski rajoonis, umber 10 km kaugusel Venemaa piirist.

Zelenopillja asutati 1925. aastal.

Küla asub 217 meetri kõrgusel merepinnast.

2001. aasta 1. jaanuaril elas külas 147 inimest, asustustihedus 9,75 inimest ruutkilomeetri kohta.

2014. aasta 11. juulil hukkus Venemaa piiri suunalt, umbes 15&nbsp;km kauguselt lähtunud Grad raketi Ukraina vägedele vähemalt 19 valitsusvägede sõdurit, 93 sai haavata.

## Vaata ka
* Zelenopillja raketirünnak

## Viited
Straupe kihelkond

**Straupe kihelkond** (harvem ka *Raupa kihelkond*, saksa keeles *Kirchspiel Roop*, läti keeles *Straupes draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

## Ajalugu

Läti Henriku järgi rajas Daniel liivlaste aladele saabudes kiriku Ropa nimelisse paika, mis aga viis aastat hiljem maha põletati.Kihelkonna alguseks on pigem siiski kiriku rajamine Lielstraupe lossi juurde aastal 1263. Patronaadiõigus kuulus Lielstraupe mõisa omanikule, teised kihelkonna rüütlimõisate omanikud olid kaaspatroonid.

Kihelkonda kuulus ka Augstroze kirik, mis rajati Augstroze vasallilinnuse juurde. 

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Straupe kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 35 õpilast, vallakoolis oli 24 õpilast.

## Straupe kihelkonna mõisad
*Auciemsi (*Autzem*) rüütlimõis
*Augstroze (*Schloß Hochrosen*) rüütlimõis
*Daibe (*Daiben*) rüütlimõis
*Dauguļi (*Daugeln*) rüütlimõis
*Kūdumsi (*Kudum*, varem *Kudezel*) rüütlimõis, hiljem Ungurmuiža kõrvalmõis
*Lielstraupe (*Schloß Groß-Roop*) rüütlimõis, fideikomiss
*Mazstraupe, harvem ka *Väike-Raupa* (*Schloß Klein-Roop*) rüütlimõis
*Raiskumsi (*Raiskum*) rüütlimõis, fideikomiss
*Rozbeķi (*Schloß Rosenbeck*) rüütlimõis
*Stalbe (*Stolben*) rüütlimõis
*Straupe (*Pastorat Roop*) kirikumõis
*Ungurmuiža, ka *Unguri mõis* (*Orellen*) rüütlimõis


File:BM09168Am.jpg|Lielstraupe postijaam (1804). Johann Christoph Brotze kogust
File:Bm05216am.jpg|Rozbeķi mõis (1794)
File:BM06008Am.jpg|Stalbe mõis (1794)
File:BM06080Am.jpg|Stalbe mõis (1794)
File:BM06164Am.jpg|Straupe kirikumõis (1794)


## Viited

## Kirjandus
*Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner, 1826. Lk 250-252 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA250,M1.
*Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 368-369 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA368,M1.
*Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 93-100 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA93,M1.
*Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 93-96 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA93,M1.
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Sandla poolsaar

**Sutu poolsaar** ehk Nässuma poolsaar on poolsaar Saaremaal Sutu lahe idaküljel. 

Seal asuvad Nässuma hoiuala, Sandla hoiuala ja Sääretuka tuletorn.

## Viited
Ruhja kihelkond

**Ruhja kihelkond** ehk **Rūjiena kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Rujen*, läti keeles *Rūjienas draudzes novads*) oli haldusüksus Rootsi-aegsel Pärnumaal ja Liivimaa kubermangus Volmari kreisis kuni 1889. aastani.

## Ajalugu

Ruhjasse ehitati kihelkonnakirik ilmselt ajavahemikul 1256−1261. Liivi sõjas põletati see 1560. aastal maha, kuid taastati 1688. aastal.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Ruhja kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 107 õpilast, kahes vallakoolis oli 58 õpilast.

Ruhja kihelkond jagunes 1889. aastal kaheks: Põhja-Ruhja kihelkonnaks ja Lõuna-Ruhja kihelkonnaks. Mõlema haldusüksuse keskuseks jäi Ruhja kirik, kuid kogudustel olid erinevad pastorid. Patronaadiõigus kuulus riigile, pastori valis ametisse kirikukonvent ja kindralkuberner kinnitas selle.
## Kihelkonna mõisad
* Araksti mõis
* Dīķeri mõis
* Endzele mõis
* Eriņi mõis
* Jaunmuiža mõis
* Jeri mõis
* Jurata mõis
* Ķoņi mõis
* Kürble mõis
* Laatre mõis
* Lode mõis
* Mišleri mõis
* Nausküla mõis
* Nurmi mõis
* Oleri mõis
* Paipe mõis
* Ruhja mõis
*Ruhja Suuremõisa mõis
* Streidase mõis
* Tēdiņi mõis
* Ternēja mõis
* Virķēne mõis
* Ööbiku mõis jt

BM09024Am.jpg|Vaade Ruhja kihelkonnale. Johann Christoph Brotze
BM09029Am.jpg|Vaade Ruhja mõisale
BM09034Am.jpg|Vaade Endzele mõisale
BM08196Am.jpg|Jeri mõis 1800. aastal
BM08008Am.jpg|Ruhja kihelkonna rahvariided


## Vaata ka
* Lõuna-Ruhja kihelkond
* Põhja-Ruhja kihelkond

## Viited

## Kirjandus
* *Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 527-528.
* Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 242–243 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA242,M1.
* Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 372–373 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA372,M1.
* Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 122–132 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA122,M1.
* Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 128-132 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA128,M1.
Salatsi kihelkond

**Salatsi kihelkond** ehk **Salacgrīva kihelkond** (ka *Salaca kihelkond*, saksa keeles *Kirchspiel Salis*, läti keeles *Salacgrīvas draudzes novads*, ka *Salacas draudzes novads*) oli haldusüksus Rootsi aegsel Pärnumaal ja Liivimaa kubermangu Volmari kreisis.

## Ajalugu
Kihelkonna eelkäijaks võib pidada Metsepole kihelkonda, kuhu esitati aastal 1205 esimene kirik. Aastal 1226 rajati selle juurde Salatsi piiskopilinnus. Salatsi kihelkonda mainitakse siiski alles aastal 1512 ja kihelkondade ametlikku loetellu lisandus see 1555. aastal. Patronaadiõigus kuulus Uue-Salatsi ja Vana-Salatsi rüütlimõisate omanikele, kaaspatrooniks oli Ķirbiži mõisa omanik.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Salatsi kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 29 õpilast, vallakoolis oli 9 õpilast.

## Salatsi kihelkonna mõisad
*Heinaste ehk Ainaži (*Haunasch*) rüütlimõis
*Ķirbiži, varem Vitrupe (*Kürbis*, varem *Wittersbeck*) rüütlimõis
*Kliķi (*Kusemannshof*, ka *Kliechenhof* ja *die lebendige See*) endine rüütlimõis, hiljem Vana-Salatsi kõrvalmõis
*Salatsi ehk Salacgrīva, ka Salaca (*Pastorat Salis*) kirikumõis
*Zonepe (*Sohnep*, varem *Fersenhof*) poolmõis, eraldati Vana-Salatsi mõisast
*Uue-Salatsi ehk Svētciemzi, ka Jaunsalaca (*Neu-Salis*) rüütlimõis
*Vana-Salatsi ehk Vecsalaca (*Alt-Salis*) rüütlimõis
*Vīskalni (*Wihskaln*) poolmõis, eraldati Vana-Salatsi mõisast


Bm02005abm.jpg|Vaade Salatsi mõisale 1780. aastal. Johann Christoph Brotze kogust
Bm02006abm.jpg|
Bm02007abm.jpg|Vaade Salatsi kirikule 1780. aastal


## Vaata ka
*Heinaste merekool
*Koiva liivlased

## Viited

## Kirjandus
*Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 247 http://books.google.ee/books?id=MwsZAAAAYAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA247,M1.
*Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 370 http://books.google.ee/books?id=tG8OAAAAQAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA370,M1.
*Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 174-6 http://books.google.ee/books?id=KqRKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA174,M1.
*Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 105-6 http://books.google.ee/books?id=86lKAAAAcAAJ&printsec=titlepage&hl=en#PPA105,M1.
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Laevkalme

**Laevkalme** on kivikalme tüüp, kus kalme äärekivid on laotud laevakujuliselt (kivilaev). Surnud on maetud laevkalmesse tehtud kivikirstudesse kas põletatult või laibana. Laeva illusiooni on suurendatud sellega, et kõrgemad kivid on paigutatud otstesse.

Oletatud on, et laevkalmeid valmistati soovist varustada surnud teises ilmas kõige vajalikuga. Samuti on arvatud, et laev oli vajalik surnuteilmas Helis.

Kivikalmed levisid Põhja-Euroopas alates neoliitikumist, kõige arvukamalt rajati neid nooremal pronksiajal ja viikingiajal. Eriti levinud olid need Ojamaal. Läänemerest ida pool on üksikud laevkalmed leitud Ahvenamaalt, Edela-Soomest, Eestis Tallinna lähistelt ja Sõrvest ning Lätis Kuramaalt.

Kõige suurem laevkalme oli vähemalt 170 m pikkune Jellingi kivilaev Taanis, mis ei ole tervena säilinud. Rootsi pikim laevkalme oli 67-meetrine. Kõige väiksemad laevkalmed on kõigest mõne meetri pikkused.

## Eesti laevkalmed
Eesti alalt on leitud kolm laevkalmet, kaks Sõrves (Sõrve laevkalmed) ja üks Tallinna lähedal Väol (Väo kalmed), mille rajamisaeg on dateeritud umbes aastasse 900 eKr. Eesti laevkalmete päritolumaaks peetakse Ojamaad.

## Viited
Oswald Heinrich von Sass

**Oswald Heinrich von Sass** (27. mai 1856 Kuressaare – 14. mai 1913 Kuressaare) oli kunstnik ja mõisnik Saaremaal.

Kunstiõpinguid alustas von Sass Otto von Moelleri käe all, järgnesid õpiaastad Düsseldorfis ja Münchenis. 

1880. aastal naasis ta Saaremaale ja rajas oma Sandla mõisasse ateljee. Aastatel 1894–1898 töötas von Sass kunstiõpetajana Riias. Peaaegu igal aastal korraldas ta Kuressaares joonistamis- ja maalimiskursusi. 1907. aastal oli tal Kuressaares isikunäitus. Oma maali "Jeesuse taevaminek" kinkis ta Püha kirikule, kus see on siiani altarimaaliks.

Oswald von Sass lon loodusteaduste doktori ja mõisniku Ferdinand Arthur von Sassi vennapoeg. Tema poeg oli filmikunstnik Joachim von Sass (1902–1990). 

## Teoseid
* "Väljasõit" (1887)
* "Surnuvalve" (1890)
* "Eesti kalurituba" (1891)
* "Merevaade" (1892)
* Kristuse taevaminek" (1898)
* "Jeesuse taevaminek"
* "Päikese loojenemine. Etüüd"
* "Mets. Etüüd"
* "Laevad Tallinna reidil"
* "Maastik karjaga"

## Viited

## Välislingid
* Oswald von Sassi teosed Eesti Kunstimuuseumi digitaalkogus
Kivivarekalme

**Kivivarekalme** on kivikalme tüüp, kus kivid on asetatud selge konstruktsioonita laialivalguva madala varena. Kivivarekalmeid rajati ja kasutati Eesti alal alates 5. sajandist kuni hilisrauaajani. See kalmetüüp võib olla arenenud sarnasest kangurkalmest ja mõne kalme puhul on raske otsustada, kumba rühma ta kuulub.

## Vaata ka

* kivikirstkalme
* tarandkalme

## Viited