open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tulejuht

**Tulejuht** (ka kaudtulejuht, suurtükiväe tulejuht) on sõjaväelane, kes tellib ja suunab peamiselt kinniselt tulepositsioonilt tulistavate kaudtulerelvade tuld. 

## Ajalugu

Tulejuhtimine võeti laiemalt kasutusele 19. sajandil seoses suurtükkide tehnoloogilise arenguga ja laskekauguse ning täpsuse märgatava tõusuga. Suurtükipatareide tulepositsioonidelt ei olnud enam alati võimalik näha tabamuste asukohti. Samuti olid selleks ajaks piisavalt arenenud tehnilised sidepidamise võimalused, mis võimaldas edastada informatsiooni kiiresti kauge vahemaa taha. Et tuld sihtmärgile juhtida, asus patareiülem kui suurtükiasjandust tundev ohvitser isiklikult laskesuunas ettepoole ja edastas vaatlustulemused patarei positsioonile, kus arvestati vastavad parandused laskenurkades. Patarei juurde jäänud vastutavat ohvitseri hakati nimetama patareiohvitseriks. 

Tulejuhtimise esmased ühesed protseduurid ja süsteem kujunesid täielikult välja Esimese maailmasõja ajal, kus tõusis drastiliselt suurtükiväe osatähtsus lahingus. Teises maailmasõjas protseduurid täpsustusid veelgi – oluliseks sai tule avamise ja ülekandmise kiirus ning hea koordineeritus lahinguüksustega. 

Tänapäeval on seoses side, kommunikatsiooni ja sõjalise väljaõppe arenguga hakatud loobuma 19. sajandil kujunenud patareipõhisest tulejuhtimissüsteemist. Selleks on asutud koguma tulejuhte kaudtulepataljonides eraldi tulejuhtimisallüksuseks või liitma väiksemate allüksustena (*Fire Support Team*) orgaaniliselt otse lahinguüksuste koosseisudesse. Tulejuhi ettevalmistus antakse ka lahinguluure ja kaugluure allüksustele ning snaipritele.

## Tegevus

Tulejuhid kuuluvad orgaaniliselt kas lahinguüksuste või kaudtuleüksuste koosseisu sõltuvalt riigi relvajõudude tuletoetuse süsteemist. Eesti kaitseväes kuuluvad tulejuhid lahinguüksustesse.

Tavaliselt tegutseb tulejuht oma tulejuhtimisallüksuse (näiteks tulejuhtimisgrupp) ülemana ja koostöös lahinguallüksustega (näiteks rühm, kompanii). Tulejuhtimisallüksus allub üldjuhul allüksuse või üksuse tuletoetusohvitserile, pidades tihedat ühendust ja koostööd toetatava allüksuse ülemaga. Kaudtuld tellitakse suurtükiväelt või miinipildujatelt, erijuhtudel raketiväelt. 

Tule väljakutsumiseks edastab tulejuhtimisallüksus kaudtuleüksuse juhtimispunkti tuletellimuse, mis sisaldab: 
*sihtmärgi andmeid (kirjeldus, asukoht), 
*mõjutamisülesannet (soovitav tule tagajärg sihtmärgis),
*täitmise korda (täitekäsklus).

Täitmise konkreetse viisi valib tavaliselt kaudtuleüksus ise vastavalt saadud tellimusele ja oma võimalustele, teavitades sellest ka tulejuhti.

## Varustus

Tulejuhtimisallüksus on varustatud sidevahendite, orienteerumisvahendite, positsioneerimisvahendite või -seadmetega ning kaugus- ja suunamõõteriistadega. Liikumiseks kasutab tulejuhtimisallüksus tavaliselt soomustransportööri, jalaväe lahingumasinat või maasturit, millele on tavaliselt paigaldatud ka vastavad tulejuhtimisseadmed. Tulejuhtimisallüksus peab olema siiski võimeline tegutsema ka jalgsi.

## Vaata ka

*Õhutulejuht
*Õhutõrje tulejuht
*Suurtükivägi
*Tulejuhtimissoomuk
Peeter Lõuk

**Peeter-Jaan Lõuk** (13. veebruar 1940 Pihtla vald, praegune Kaarma vald, Saaremaa – 23. aprill 2004 Saaremaa) oli eesti poksija. 

Ta hakkas spordiga tegelema, kui õppis Vaivere koolis.

Lõuk poksis aastatel 1956–1964 Tallinna Kalevis, tema treenerid olid Raimond Turja ja Evald Seepere. Ta pidas 126 kohtumist ja võitis neist 101.

Lõuk oli poolraskekaalus (kuni 81&nbsp;kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1959–1961) ja raskekaalus (üle 81&nbsp;kg) Eesti NSV meister (1964). Ta osales 1958–1959 ja 1961. aastal kolm korda Eesti NSV – Soome maavõistlustel ning võitis kõik kohtumised.

Lõuk sai ametiühingute üleliidulistel meistrivõistlustel raskekaalus (üle 81&nbsp;kg) III koha (1963).

## Kirjandus
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001.
*Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719–2000". Revelex. Tallinn 2005.

## Välislingid
*
Seegitagune torn

**Seegitagune torn** oli Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis asus Tallinna all-linna ja Toompea vahelisel müürilõigul kohas, kus Pikk tänav suubub Nunne tänavale ja kus asub Jaan Koorti kavandatud skulptuur "Metskits" (1929). 

Torn rajati tõenäoliselt 1450. aastatel, selle läbimõõt oli ainult 6,8 m ning üldkõrgus 16,5 m. 

Seegitagune torn lammutati 19. sajandil

## Vaata ka
*Tallinna linnamüür
*Tallinna tornistik

## Kirjandus
* "Entsüklopeedia Tallinn", 2. köide. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2004, ISBN 9985-70-169-0
Afganistani afgaani

**Afgaani** (dari ja puštu keeles افغانۍ *afghānī*) ehk **Afganistani afgaani** ehk **uus afgaani** (ISO 4217 kood **AFN**) on Afganistani vääring (rahaühik). 

1 afgaani jaguneb 100 *[[pūl]]* (پول).

## Ajalugu
Üleminek vanalt afgaanilt praegusele leidis aset 7. oktoobrist 2002 kuni 2. jaanuarini 2003 rahareformi käigus, et taastada toimiv rahasüsteem. 

President Burhānuddīn Rabbānī valitsuse poolt käibele lastud pangatähed vahetati välja kursiga üks uus 1000 vana vastu, Põhjaalliansi (‘Abdul Rashīd Dostumi režiimi pangatähed) kursiga üks 2000 vastu. 

Esialgseks kursiks määrati 43 afgaanit 1 USA dollari vastu.

## Rahatähed ja mündid
Aastal 2002 lasti käibele 1-, 2-, 5-, 10-, 20-, 50-, 100-, 500- ja 1000- afgaanised pangatähed. Aastal 2005 lasti käibele 1-, 2- ja 5-afgaanised mündid, mis vahetasid vastavad pangatähed välja.  

## Välislingid
*Vahetuskursid Afganistani Panga saidil (arhiveeritud lehekülg)
Afganistani hurt

**Afganistani hurt** (lühemalt **ka afgaani hurt**) on Afganistanist pärit hurtade hulka kuuluv koeratõug. Tõu ametlik nimi Eestis on **Afganistani hurt**.

Ta aretati jahikoeraks Afganistani mägialadel leopardide ja gasellide küttimiseks. Samuti on temaga kütitud kõrberebaseid ja küülikuid ning tasandike sõralisi. Tema oletatav algne päritolupiirkond ulatub Najdist Põhja-Indiani. Sarnaseid koeri on kujutatud 5000–6000 aastat vanadel kujutistel.

Ta sobis loomade pikaks jälitamiseks kivisel maal. Afgaani hurt ei jahi saaki haistmise, vaid nägemise abil. 

Tal on kõrged ja laiad puusaluud ning pikad jalad. Kõrgus on umbes 65 cm ja kaal umbes 25 kg. Isase koera ideaalne turjakõrgus on 68–74 cm, emasel koeral 63–69 cm. Kõrvad on lontis, karv on pikk ja siidiselt läikiv, koonul ja sabal lühike. Kõik värvused on lubatud. Afgaani hurdal on uhke seisak, kaugusse vaatav pilk, väga suured käpad, väike ning otsast rõngas saba, elastsed liigutused. Nad on uhked ja iseseisvad koerad, kes vajavad palju liikumist. 

Euroopasse tõid ta 19. sajandil Briti sõdurid Afganistanist, mille järgi ta saigi nime. Tänapäeva afganistani hurt pärinebki algupärastest Euroopasse toodud afgaani hurtadest.

Läänes peetakse teda põhiliselt lemmikloomana, mõnel maal korraldatakse ka maastiku- ja rajajookse.  

Esimene kloonitud koer oli 2005. aastal sündinud afgaani hurt Snuppy.

## Viited
Victoria (Seišellid)

**Victoria** on Seišellide pealinn.

Victoria asub Seišellide suurima saare Mahé kirderannikul. Linna koordinaadid on 

Aastal 2002 elas linnas 24 970 inimest, kes moodustasid umbes kolmandiku riigi elanikkonnast.

Linnas on botaanikaaed, staadion, ajaloomuuseum, loodusloomuuseum ja tehnikaülikool. Victoria lähedal asub Seišellide rahvusvaheline lennujaam.

2004. aasta India ookeani maavärin tekitas Victorias suuri purustusi.

## Välislingid
Seišellide vapp

**Seišellide vapp** on Seišellide riigivapp.

Vapp võeti kasutusele aastal 1996.

Vapikilbil on roheline saar, mille taustal on meri ja purjekas. Saarel kasvab seišellipalm ning palmi all on hiidkilpkonn.

Kilpi hoiavad kaks purikala. Kilbi kohal on kiiver ja troopikalind.

Kilbi all on lint ladinakeelse rahvusliku deviisiga "Finis Coronat Opus" ('tulemus kroonib tööd').
Pika jala väravatorn

**Pika jala väravatorn** on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis on rajatud 17. sajandi lõpul, ta paikneb ilmselt varasema puidust värava kohal. 

Pika jala väravatorn asub Tallinna vanalinnas Pika jala, Rataskaevu ja Nunne tänava ristumiskohal.

## Ajalugu

1380. aastal andis ordumeister Wilhelm von Friemersheim loa rajada kivist väravaehitis (1387 *porta longi montis*, 1507 *de lange Domporte vor dem langen Berge*, millest kujunes hiljem *Die Pforte unter dem Langen Domberge*). Põhiplaan oli trapetsikujuline (küljed 6,2x6,8 m), torni kõrgus umbes 11 m. 

Tõenäoliselt aastal 1450 torni rekonstrueeriti, seda laiendati kahest küljest ning kõrgendati vähemalt kahe kaitsekorrusega, lisati ka trepikäik. Võimalik, et ehitati ka üks lahtine kaitsekorrus, sel juhul oleks torni kiviosa ulatunud 20 meetrini. 1454 tasuti sepp Rozenbergile väravaseadmete ning 1455 Claus Denenile kahe tuulelipu valmistamise eest. 

1594 rajati Pika jala peavärava ette väravatõke. 

1608 ehitati ümber väravatorni ülaosa. 

19. sajandil olid torni paigutatud sõdurid. 

1926. aastal asus kunstnik Ludvig Oskar Pika jala väravatorni ümber ehitama. Selleks võttis ta pool miljonit marka pangalaenu, millega lammutas vana mantelkorstna, ehitas igale korrusele ahje ja pliite jms. Tallinna linnavalitsus sõlmis temaga üürilepingu, esialgu aastateks 1927–1939, kuid kolme aasta pärast pikendati tähtaega Oskari palvel veel 6 aasta võrra. Oskar elas Pika jala tornis kuni oma põgenemiseni Saksamaale 1944. aastal.

Tänapäeval kasutatakse torni eluruumide ja ateljeedena, pärast 1995. aastal toimunud tulekahju sai torn uue tornikiivri. Pika jala väravatorni tuulelipu sepistas metallikunstnik Heino Müller, kelle ateljee asus selles tornis.

## Vaata ka
*Tallinna linnamüür
*Tallinna tornistik

## Viited

## Kirjandus
* Rein Zobel, "Linnamüür". Tallinn 1986.
* "Entsüklopeedia Tallinn", 2. köide. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2004, ISBN 9985-70-169-0

## Välislingid
Mahé

**Mahé** on Seišellide suurim saar. Saarel asub riigi pealinn Victoria. Mahé kirdeosas asub Seišellide rahvusvaheline lennujaam.

Mahé asub Seišellide kirdeosas. Saare koordinaadid on . Mahé saare ranniku lähedal asub hulk väiksemaid saari, nende hulgas Sainte Anne, Moyenne, Longue, Eden, Cerf ja Anonyme põhjas ning Thérèse ja Conception läänes.

Mahé suuremad naabrid on Silhouette'i saar loodes umbes 25 km kaugusel ja Praslini saar kirdes umbes 40 km kaugusel. Umbes 50 km Mahést ida pool on Frégate'i saar ja umbes 120 km lõuna pool Platte'i saar.

Mahé saar on kagu-loode suunas väljavenitatud kujuga, rannajoon on liigendatud. Põhja-lõuna suunas on maksimaalne pikkus umbes 30 km ja ida-lääne suunas maksimaalne laius umbes 10 km. Saare pindala on 155 km². Saarel elab üle 80 protsendi Seišellide elanikest. Suurem osa inimestest elab saare põhja- ja idaosas. Mahé saar hõlmab Seišellide 25 ringkonnast 22.

Mahé on saanud nime Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais' järgi, kes oli Prantsusmaa kindralkuberner Mauritiusel.

Saare kõrgeim tipp on 905 meetri kõrgune Seychellois, mis asub Seychellois' rahvuspargis.

Mahél kasvab palju haruldasi endeemseid taimi, sealhulgas väljasuremisohus meduuspuu (*Medusagyne oppositifolia*), kohalik lihasööjataim ja mitu orhideeliiki.

## Välislingid

* Mahé kaart
Vladimir Reznitšenko

**Vladimir Reznitšenko** (venepäraselt *Владимир Резниченко*, saksapäraselt *Wladimir Resnitschenko*, inglispäraselt *Vladimir Reznichenko*; sündinud 27. juulil 1965 praeguses Almatõs Kasahstanis) on Nõukogude ja Saksa vehkleja (epee). Tema isa oli kuubalane ja ema oli venelane.

Reznitšenko sai 1988. aasta olümpiamängudel Sŏulis epee individuaalarvestuses 8. koha ja meeskondlikus arvestuses Nõukogude Liidu meeskonnas pronksmedali. Ta võitis 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas epee meeskondlikus arvestuses Saksa meeskonna koosseisus kuldmedali.

Reznitšenko elas 1984–1990 Eestis. Ta oli 1986. aastal Eesti NSV meister nii epee individuaal- kui ka meeskonnaarvestuses ja Eesti NSV 1986. aasta parima spordivõistkonna liige.

Reznitšenko elas 1990–1993 Saksamaal. Ta oli 1992. aastal Saksamaa meister epee individuaalarvestuses. Ta elab alates 1993. aastast vaheldumisi Saksamaal ja Venemaal (Moskvas).

## Kirjandus
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001

## Välislingid
*
*
Metaboliit

**Metaboliit** ehk **ainevahetussaadus** on organismis metabolismi tagajärjel tekkinud aine.

Metaboliit võib olla bioloogiliselt toimetu või bioloogiliselt aktiivne. Bioloogiliselt aktiivsed metaboliidid võivad omakorda omada kas soovitud ravimtoimet (antidepressant amitriptüliini metaboliit nortriptüliin omab samuti antidepressiivset toimet) või vastupidi – võivad olla organismile mürgised: valuvaigisti paratsetamooli metaboliit N-atsetüül-P-bensokvinoon võib põhjustada maksakahjustusi.

Metaboliite, mis mõjutavad keskkonna kaudu teisi organisme, nimetatakse eksometaboliitideks.

## Vaata ka
*Metaboloomika
Aegviidu Kool

**Aegviidu Kool** on lasteaed-põhikool Aegviidus aadressil Pärna 1.

Õpilaste arv on palju kõikunud; kõige enam on olnud 219 õpilast (1950. aastal), kui Aegviidus käisid koolis ka Jäneda õpilased. Aastal 2017 oli 59 õpilast. 1. juulil 2023 liideti kooliga Aegviidu Mesitaru lasteaed ja õppeasutuse juhi leidmiseks kuulutati välja konkurss. 17. juulil 2023 sai Aegviidu Kooli direktoriks Annike Soodla. 

Koolis on ka muuseum, mille giidid on kooli õpilased.

## Ajalugu
**Aegviidu 6-klassiline algkool** asutati 1917. aastal Aegviidu haridusseltsi eestvedamisel. See asus vanas jahilossis (tänapäeval kultuurimaja). See maja polnud aga koolile sobilik ja 1919. aastal osteti Lehtse parunilt Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huenelt tema suvekodu (vana Aegviidu hobupostijaam) ning koliti sinna. Kooli esimene direktor oli 1917.–1918. aastal Clarissa Muru-Murumaa. 

1920/1921. õppeaastast oli kool 5-klassiline, 1923/1924. õppeaastast viie klassikomplektiga 6-klassiline ja 1924/1925. õppeaastast nelja klassikomplektiga 6-klassilisene.

1935. aastal ehitati väikeseks jäänud koolile juurde kaks tiiba ja saaliosa. 7. detsembril 1935 õnnistati uus osa sisse. Seda kuupäeva peetakse ka kooli sünnipäevaks. Toimub iga-aastane pidu kultuurimajas, kus esinevad kooli õpilased.

Alates 1. septembrist 1992 kandis kool nime **Aegviidu Põhikool**. Alates 2. veebruarist 2011 on kooli nimeks **Aegviidu Kool**. 

Kauaaegseim koolijuhataja oli Andres Rõuk aastatel 1923–1953. Aastatel 2010–2023 juhtis kooli Tiina Steinberg.

## Vaata ka
* Aegviidu lastekoor

## Viited

## Välislingid

* Kooli koduleht
Mullateke

**Mullateke** ehk **mullagenees** ehk **pedogenees** on biogeokeemiline protsess, mille kaudu moodustub muld. Mullatekkimise aluseks on lähtekivimi füüsikalis-keemilised protsessid. Oluline roll on orgaanilist ainet lagundavatel organismidel. Mulla kujunemises osalevad mitmed putukad ja nende vastsed, ussid (näiteks vihmauss), seened, protistid ja bakterid. Nende elutegevuse tagajärjel lagundatakse taimsed ja loomsed jäänused huumuseks. Viimane on keeruka ehitusega  orgaaniliste ühendite kogum, mis on mullas kasvavatele taimedele sobivaks kasvukeskkonnaks. Seejuures ei suuda taimed huumuses leiduvaid   keemilisi elemente enne omastada, kui mullabakterid on need anorgaanilisteks ühenditeks muundanud. Mullateket mõjutavateks peamisteks keskkonnateguriteks on kliima ja veerežiim, tekkimise koha geoloogiline ehitus (eriti lähtekivim), organismid ja inimtegevus.

Sõltuvalt sellest, missugused keskkonnategurid vastava maa-ala mullatekkes osalevad, eristatakse erinevaid mullatekketüüpe. Neist olulisimad on leostumine,  kamardumine, leetumine, soostumine, lessiveerumine jt.
Nortriptüliin

**Nortriptüliin** (*Nortriptylinum*) on tritsükliline antidepressant, amitriptüliini demetüleeritud vorm.

Nortriptüliinil on üsna väljendunud aktiveeriv toime, mistõttu tema kasutamise näidustusteks on peamiselt depressioonid, mille korral prevaleerivateks sümptomiteks on pidurdus, apaatia ja väsimus.

## Kirjandus
*Nortriptüliin
Üllar Kerde

**Üllar Kerde** (sündinud 1. aprillil 1954) on eesti korvpallitreener. 

Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1976. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi, kus õppis kehakultuuri.

Üllar Kerde on olnud Eesti korvpallikoondise ja mitme korvpalli Meistriliiga klubi peatreener. Tema juhendamisel on tulnud Eesti meistriks korvpalliklubi Tallinn, Tallinna Kalevi ja TÜ/Rocki meeskond. 1999.–2001. aastani juhendas Kerde Eesti korvpallikoondist, kellega tuldi Euroopa meistrivõistlustel 13.–16. kohale.

2025. aasta seisuga töötab ta Jüri Kooli spordijuhina.

## Tunnustus
* 2019 – Tallinna Ülikooli sajandi vilistlane
* 2024 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Isiklikku
Üllar Kerdel on poeg Andres (sündinud 1977).

## Viited

## Kirjandus
*Üllar Kerde Rocki peatreeneriks? Õhtuleht, 9. juuni 2007

## Välislingid
* 
* "Jutusaade. Üllar Kerde ja Tarmo Tiisler" ERR Vikerraadio, 25. detsember 2011
* Siim Semiskar. 100 lugu | Üllar Kerde: Eesti rahvas on korvpalliusku! Basket.ee, 19. mai 2020
* Siim Boikov. Teenetemärgi laureaat Kerde: kõige tähtsam, et mängijatest on tulnud ka head inimesed ERR Sport, 7. veebruar 2024
Francesco Damiani

**Francesco Damiani** (sündinud 5. oktoobril 1958 Bagnacavallo vallas Ravenna provintsis Emilia-Romagna maakonnas Itaalias) on Itaalia endine poksija.

Damiani sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tyrell Biggsile (USA). Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Pjotr Zajevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Damiani sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Tyrell Biggsile (USA). Ta võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) ning 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983). 

Damiani poksis jaanuarist 1985 kuni aprillini 1993 elukutselisena. Ta pidas kokku 32 kohtumist, millest võitis 30 (neist 24 nokaudiga) ja kaotas 2 (mõlemad nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste eri poksiorganisatsioonide Euroopa ja maailmameister.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Inge Teder

**Inge Teder** (8. jaanuar 1931 Tallinn – 9. august 2015) oli eesti kunstiajaloolane ja -kriitik, Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi direktor (1966–1991).

## Elulugu
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.

Töötas 1957. aastast teadustöötaja ja tarbekunstikogu hoidjana Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis. 1966–1991 oli ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi (praeguse Eesti Kunstimuuseumi) direktor. 

Inge Tederi juhtimisel kujunes kunstimuuseumist kõige olulisem eesti kunsti näitusepaik. Ta ei peljanud suhelda ka väliseesti kunstnikega, esimesed väliseesti kunstnike Herman Talviku ja Erik Haameri näitused toimusid just Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis.

Inge Tederi ajal avati viis kunstimuuseumi filiaali: Tarbekunstimuuseum, Niguliste Vana Kunsti muuseum, Adamson-Ericu ja Kristjan Raua muuseum ning kunstimuuseumi Kohtla-Järve filiaal. Hakkas välja kujunema tänapäevane Eesti Kunstimuuseumi struktuur.

Teder oli almanahhi "Kunst" koostaja ja toimetaja.

## Tunnustus
*1973 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artiklid kaasaegse Nõukogude Eesti tarbekunsti probleemidest)
*1979 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
*1986 Kristjan Raua preemia (Tarbekunstimuuseumi ekspositsiooni teaduslik läbitöötamine ja ekspositsiooni juht)
*1998 Riigivapi V klassi teenetemärk
*2005 Kristjan Raua preemia (teos "Naha- ja köitekunsti ajalugu")

## Isiklikku
Tema oli abielus korvpalluri ja tehnikateadlase Peep-Teofil Tederiga, nende poeg on ettevõtja Hillar Teder.

## Viited

## Kirjandus
*Isemeelne, imemeelne, ajaleht Videvik, 1. juuli 2013
*In memoriam Inge Teder, ERR kultuuriuudised, 10. august 2015
*Kunstiteadlane: Inge Teder, 1991. Rež. Liina Kulles. 
*Kadriorg, 1984. Rež. Vallo Kepp.
Priit Pullerits

**Priit Pullerits** (sündinud 30. juulil 1965) on eesti ajakirjanik.

## Hariduskäik
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal (kiitusega); 1995. aastal sai magistrikraadi.

1990. aasta sügissemestril õppis ta Columbia ülikooli ajakirjanduskoolis New Yorgis. Aastail 1997–1998 viibis kuus kuud Fulbrighti stipendiaadina USAs Marylandi Ülikooli (College Park) ajakirjanduskolledžis.

## Töökäik

1991. aastast töötab Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi õppejõuna. Õpetab uudise sotsioloogia ja reporteritöö kursust.

Ta oli ajakirja Favoriit asutaja 1993 ja selle peatoimetaja aastani 1998. Ühtlasi töötas ta 1995. aastal uudisteajakirja Newsweek Washingtoni toimetuses reporterina (Alfred Friendly Press Fellow).

1998. aastast töötas ta ajalehe Postimees vanemtoimetajana.

## Teoseid
*"USA ajakirjandus", TÜ Kirjastus 2003, ISBN 9985567919
*"Ameerika", Ajakirjade Kirjastus 2008, ISBN 9789949443468

## Tsitaadid
"Ma imetlen teda. Tema persoon on toonud muidu hallile spordimaastikule värvi ja vürtsi. Ma olen väga õnnelik selle üle, et just praegu on meil olemas Priit Pullerits, ja ma olen väga õnnelik, et ta just suusatamisest huvitub." – Mati Alaveri arvamus Priit Pulleritsu kohta.

"Kui asjadesse rohkem süüvida, ilmneb, et Detroidi hävingu põhjused tulenevad peamiselt kahest tegurist: esiteks, rassilise tasakaalu muutumisest selgelt mustanahaliste kasuks, ja teiseks vasakpoolsest poliitikast linna juhtimisel." – 23. juuli 2013, Postimees

"Kuidas vältida rattasõidus kahtlasi neegreid?" – 9. märts, Pulleritsu blogi suusk.blogspot.com

## Tunnustus
*2005 – parima arvamusloo auhind ja jagas esimest kohta olemusloo kategoorias (Eesti naiste suusatamise teemaliste artiklite eest).

## Isiklikku
Ta on Heivi ja Rein Pulleritsu poeg ning Teet Pulleritsu vend.

## Viited

## Välislingid
* Pulleritsu spordiblogi
*Priit Pullerits, Laura Kõrgemäe - tapjainstinktiga alfaemane, Postimees, 27. oktoober 2017
Narkoloogia

**Narkoloogia** on meditsiini eriala, mis tegeleb narkomaania etiopatogeneesi, ennetuse ja raviga. Tänapäeva mõistes kuuluvad narkoloogia valdkonda psüühikahäired, mis on RHK-10 järgi klassifitseeritud kui psühhoaktiivsete ainete tarvitamisest tingitud psüühika- ja käitumishäired.

Narkoloogia kui eriala arendati välja Nõukogude Liidus.

## Viited
Henn-Jüri Uibopuu

**Henn-Jüri Uibopuu** (11. oktoober 1929 Tartu – 21. oktoober 2012) oli eesti päritolu austria õigusteadlane, Salzburgi ülikooli audoktor, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.

Henn-Jüri Uibopuu sündis Tartus. 1946. aastal lõpetas ta Saksamaal Hildburghausenis keskkooli, õppis aastatel 1964–1968 Grazi Ülikoolis (Austria) õigusteadust ja vene keelt ning sai 1968. aastal doktorikraadi. 

1969. aastast töötas Henn-Jüri Uibopuu Salzburgi Ülikoolis, algul assistendi ja hiljem õppejõuna. 1974. aastal habiliteeriti ta rahvusvahelise ja nõukogude riigiõiguse alal ning 1977. aastal sai temast rahvusvahelise ja võrdleva riigiõiguse erakorraline professor. Aastatel 1977–1995 töötas Henn-Jüri Uibopuu Salzburgi Ülikooli Rahvusvahelise ja Võrdleva Avaliku Õiguse Instituudi osakonnajuhatajana. 1995. aastast oli ta Salzburgi Ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise ja võrdleva õiguse auprofessor. 

Henn-Jüri Uibopuu on trükis avaldanud üle 150 teadustöö (5 monograafiat) rahvusvahelise õiguse, inimõiguste, põgenike õiguste, lepinguõiguse ja võrdleva riigiõiguse alalt. Ta on olnud Eesti Vabariigi Presidendi nõuandja õigusloome alal ning Vabariigi Valitsuse põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni liige. 

1995. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks õigusteaduse alal. 

1992. aastast täitis Henn-Jüri Uibopuu Eesti Vabariigi aukonsuli kohuseid Austrias ning oli surmani aupeakonsul Salzburgis. 

## Tunnustus
*Riigivapi IV klassi teenetemärk, 1998

## Kirjandus
* Peeter Järvelaid. Die Rezeption Kelsens und der Einfluss der Reinen Rechtslehre in Estland. - Hans Kelsen anderswo. Hans Kelsen abroad. Der Einfluss der Reinen Rechtslehre auf die Rechtstheorie in verschiedenen Ländern. Hrsg. von Robert Walter, Clemens Jabloner, Klaus Zeleny. Wien: Manzsche Verlags- und Universitätsbuchhandlung, 2010, S. 73-88. (Schriftenreihe des Hans Kelsen-Institut, Bd. 33); ISBN 978-3-214-14754-9
* Peeter Järvelaid. Henn-Jüri Uibopuu ja Eesti // Akadeemia (1991) nr. 5, lk. 1008-1009.

## Välislingid
*Henn Uibopuu Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
Demetülatsioon

**Demetülatsioon** on keemiline protsess, mille tulemusena keemilisest ühendist eraldatakse metüülrühm – CH3.

Demetüleerimist katalüüsib sageli mõni tsütokroomi P450 isoensüümidest. Näiteks amitriptüliini demetüleerimisel osalevad tsütkroom P450 isoensüümid CYP2C19 ja CYP3A.

## Vaata ka
*Metülatsioon
Orogenees

**Orogenees** ehk **mäeteke** on protsesside kogum, mis viib maakoore paksenemise ning mäestike tekkeni.

Orogenees tekib survepingete tõttu maakoores. Selle põhjuseks on laamade kokkupõrked. Näiteks India ja Euraasia mandrilise maakoorega laamade kokkupõrge on tekitanud Himaalaja mäestiku.

## Vaata ka
*Epeirogenees
Hüdroksülatsioon

**Hüdroksülatsioon** on keemiline protsess, mille tulemusena keemilisele ühendile liidetakse juurde hüdroksüülrühm – OH. Hüdroksüleerimist katalüüsitakse sageli ensüümide poolt, mida kutsutakse hüdroksülaasideks.

## Vaata ka
*Dehüdroksülatsioon
Karl Nieberg

**Karl Nieberg** (18. veebruar 1849 Rakvere – ?) oli eesti jurist.

Ta õppis aastatel 1870–1876 (*cand. jur.*) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

*1876–1877 Pärnu foogtikohtu sekretäri abi
*1879–1883 saksa keele õpetaja Saratovi tütarlastegümnaasiumis
*1883–1885 advokaat Tallinnas
*Viru-Järva meeskohtu sekretär (Auscultant?)
*1885– Kuressaare sündik
*1891–1926 notar Haapsalus

## Kirjandus
*End. notar K. Nieberg 90-aastane. Uus Eesti, 18. veebruar 1939, nr. 48, lk. 6.
Uus Eesti

**Uus Eesti** oli Tallinnas samanimelise osaühingu poolt väljaantav Eesti päevaleht. Ajaleht toetas president Konstantin Pätsi ning Eesti valitsuse poliitilist joont.

Ajaleht Uus Eesti ilmus 18. septembrist 1935 kuni 21. juunini 1940.

Ajalehe peatoimetajad olid Artur Tupits (1935–1937), Hugo Kukke ja Ants Oidermaa (1937–1939). 

Kaastööliste hulka kuulusid teise hulgas Johannes Aavik, metropoliit Aleksander, Hans Alver, Oskar Angelus, Linda Eenpalu, August Gailit, Artur Grönberg, Mihkel Hansen, Jüri Jaakson, Juhan Jaik, Jaan Järve, Oskar Kask, Tõnis Kint, Johannes Klesment, Paul Kogerman, Hanno Kompus, Heinrich Lauri, Hans Leesment, Eugen Maddisoo, Mait Metsanurk, Elmar Muuk, Ants Piip, Jaan Roos, Oskar Rütli, Karl Schlossmann, Jaan Soots, Friedebert Tuglas, Aleksander Tõnisson, Marie Under, Anton Uesson, Aleksander Veiderma, Värdi Velner, Henrik Visnapuu ja Paul Öpik

Ajalehe esimeses numbris hakkas ilmuma Albert Kivika romaan "Nimed marmortahvlil".

Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt juunis 1940 lõpetas Uus Eesti ilmumise. Selle asemel hakkasid stalinlikud võimud välja andma kommunistliku partei häälekandjat Rahva Hääl.

## Viited

## Kirjandus
*"Uus Eesti" ja tema sihid. *Uus Eesti*, 18. september 1935, nr 1, lk 4.
*Kuidas valmib "Uus Eesti". Uus Eesti, 18. september 1936, nr 253, lk 10.
*"Uus Eesti" aastapäev. Uus Eesti, 18. september 1937, nr 253, lk 7.

## Välislingid

* Võrguversioon (digiteeritud eesti ajalehed)
Samuel Greigh

**Samuel Greigh** (Venemaal tuntud kui *Samuil Karlovitš*, vene keeles *Самуил Карлович Грейг*) (30. november 1736 Inverkeithing, Šotimaa – 15. (ukj 26. oktoober) 1788 Tallinn) oli šoti mereväeohvitser Venemaa keisririigi teenistuses.

## Elulugu
1764. aastal siirdus Greigh briti laevastikust Vene laevastikku 1. järgu kapteni auastmes. Paistis silma mitmes merelahingus. Vene-Türgi sõja (1768–1774) ajal kuulus laevadega admiral Grigori Spiridovi eskaadri koosseisu ja krahv Aleksei Orlovi nõunikuna osales vahetult laevastiku juhina Çeşme lahingus. Edukate lahingute eest Türgi laevastiku vastu autasustati kontradmiral Greighi Püha Georgi II klassi ordeniga.

Alates 1775 oli S. Greigh Balti laevastiku Kroonlinna sadama kõrgeim komandör, aastast 1782 admiral. Juhtis Vene-Rootsi sõjas (1788–1790) Vene laevastikku ja saavutas Suursaare lahingus (17. juulil 1788) tähtsa võidu, mille eest autasustati teda Püha Andrease ordeniga.

## Mälestuse jäädvustamine

Tallinna Toomkiriku põhjalöövis asub tema muinsuskaitsealune klassitsistlikus stiilis marmorist hauamonument, mille on kavandatud Venemaal tegutsenud itaalia arhitekt Giacomo Quarenghi. Skulptuursed osad valmistas Itaalias Carraras Giuseppe Luciani. Hauamonumendi laskis püstitada Vene keisrinna Katariina II, kelle soosik Greigh oli. Toomkirikusse matmisel tehti Greighile erand, sest 1773. aastast oli Katariina II enda käsul kirikutesse matmine Venemaal keelatud.

Lisaks kinkis Katariina II 13. märtsil (vkj) 1791 tema lesele Sara Greighile (sündinud Cook) ja nende lastele Tartumaal Suure-Konguta mõisa.

## Auastmed

## Autasud
* Püha Georgi ordeni II klass (22. september 1770)
* Püha Anna orden (25. märts 1774)
* Püha Aleksander Nevski orden (1776)
* Püha Vladimiri ordeni I klass (23. november 1782)
* Püha Andreas Esmakutsutu orden (1788)

## Perekond
Tema poeg Alexis Greigh (1775–1845) oli Vene-Türgi sõja sangar, Vene Musta mere laevastiku ülem, Pulkovo observatooriumi rajaja.
Pojapoeg Samuil Aleksejevitš Greigh (1827–1887) oli Venemaa rahandusminister 1878–1880.

## Vaata ka
*Greigh

## Viited

## Kirjandus
*Tallinna Niguliste Kogudus: Verzeichnis der Beerdigten 1788; TLA.31.1.89:144, lk. 287-292
* (autor Philipp Christian Moier)
* 
*Аврамий Богданович Асланбегов: *Адмирал Алексей Самуилович Грейг : Биографический очерк*, С.-Петербург, 1873
* (autor: Юрий Семенович Крючков)

## Välislingid

*Kultuurimälestiste Riiklik Register: Admiral S. Greighi hauamonument, 18. saj. (marmor)
*Hauamonumendi foto
*Grabmaal des Admiral Greigh in der Domkirche in Reval (Eduard Philipp Körber)
*Biograafia vene keeles
Glükuroonhape

**Glükuroonhape** on karboksüülhape.

Glükuroonhappe valem on C6H10O7. Glükuroonhappe anioon C6H9O7 on glükuronaatioon. Glükuroonhappe sooli ja estreid nimetatakse glükuronaatideks.

Paljud keemilised ühendid seostuvad metabolismi käigus glükuroonhappega. Selle käigus tekivad glükuroonhappe derivaadid – glükuroniidid. Niisugust seostumise protsessi nimetatakse glükuronisatsiooniks.

Glükuroonhape lahustub vees väga hästi. Ka glükuroniidid lahustvad vees märksa paremini kui glükuroonhapet mitte sisaldavad derivaadid, millest nad on sünteesitud. Loomad, sealhulgas inimesed, kasutavad glükuronisatsiooni tüüpiliselt selleks, et muuta jääkained paremini vees lahustuvaks ja seejärel koos uriiniga organismist eemaldada.

Hormoonid võivad samuti glükuronisaaruda, et võimaldada nende lihtsamat transporti organismis. Farmakoloogid glükuroniseerivad vahel ravimeid, et need tõhusamalt jõuaksid suure hulga organiteni kehas.
Glükuronisatsioon

**Glükuronisatsioon** on keemiline protsess, mille käigus glükuroonhape seostub ''O''-glükosiidse sideme kaudu mitmesuguste keemiliste ühenditega nagu ravimid, hormoonid, mürgid. Selle tulemusena moodustunud glükuroniidid on tunduvalt paremini veeslahustuvad kui algsed ühendid. Sellised glükuroniidid eemaldatakse organismist uriiniga.

Glükuronisatsioon toimub peamiselt maksas, kuigi seda protsessi katalüüsivat ensüümi – UDP-glükuronüültransferaasi – leidub ka teistes organites, nagu südames, neerudes, põrnas, tüümuses.
Österdalälven

**Österdalälven** on jõgi Euroopas. Algab Skandinaavia mägedest. Voolab valdavalt lõunasse ja kakku. Läbib järvi, sealhulgas Siljani. Ühinedes Västerdalälveniga,  moodustab Dalälveni.
Kalamõti laht

**Kalamõti laht** (venepäraselt *Kalamiti laht*) on laht Krimmi poolsaare läänekaldal. Laius u. 40 km, ulatub maasse u. 13 km. Sügavus kuni 30 m. Lahe rannikul asub Jevpatorija linn.
Arnøya

**Arnøya** (põhjasaami Árdni) on saar Norra meres. Pindala 276 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 1168 meetrit (Arnøyahogda mägi). Kuulub Norra Skjervøy valda.
Keermikvetikas

**Keermikvetikas** (*Spirogyra*) on perekond rohevetikaid, kuhu arvatakse umbes 400 liiki.

Keermikvetikale on iseloomulik ühe raku sees paiknevad spiraalsed kloroplastide kogumikud. Ühe raku laius on 10...100 μm, pikkus kuni mõned sentimeetrid.

Perekonda leidub tavaliselt magevees.

## Viited
Karolingide renessanss

**Karolingide renessanss** oli kultuuriline edasiminek keskajal Karolingide dünastia valitsemisajal Frangi riigis, mille eesmärk oli saavutada Antiik-Rooma tase. 

Antiikaeg võeti küll eeskujuks, kuid rohkem vaimuelu arengut soodustava tingimusena. 

Eesmärk oli saavutada teadmiste ja oskuste tase, mis ei jääks alla minevikutegelastele. Karl Suur koondas enda ümber filosoofe, kunstnikke ja luuletajaid. Loodi õppeasutusi, millest kuulsaim on Aachenis.

Kujunes lõplikult välja kloostrite tähtsus käsikirjade ümberkirjutamises ja teaduse õpetamises. Hakati taas tootma kohalikke münte, Karl Suure rahareform kehtestas uue vääringu kogu Frangi riigis. Samuti tulid kasutusele uued põllutööriistad. Karolingide renessanss oli eelkõige majandusliku tähtsusega. Võeti kasutusele uus kirjavorm: Karolingide minuskel.
Lea Larin

**Lea Larin** (sündinud 16. veebruaril 1967) on eesti ajakirjanik. Ta oli Eesti Päevalehe peatoimetaja 2006–2011. 

Larin on lõpetanud Tallinna 44. Keskkooli, Tartu Ülikooli bioloogia erialal ja Eesti Diplomaatide kooli.

Larin on töötanud ajalehtedes Post ja Eesti Ekspress reporteri ja toimetajana, noorteajakirja X peatoimetajana ja internetiportaali Mega peatoimetajana. 

Alates 2001. aastast töötas ta Eesti Päevalehes. 2. augustil 2006 valis Eesti Päevalehe nõukogu Lea Larini lehe peatoimetajaks ja juhatuse liikmeks. Aprillis 2011 kutsuti ta Eesti Päevalehe juhatusest tagasi ja vabastati peatoimetaja ametist.

Alates 2013. aasta augustist on Lea Larin kultuurilehe Sirp tegevtoimetaja. Edasise töö käigus on ta võtnud üle ka teadustoimetaja kohustused.

## Viited

## Kirjandus
*Päevalehe uus peatoimetaja on Lea Larin Eesti Päevaleht, 2. august 2006 (foto)
Priit Vesilind

**Priit Juho Vesilind** (4. jaanuar 1943 Tallinn – 3. november 2023) oli eesti ja ameerika ajakirjanik ja fotograaf.

Priit Vesilind lahkus 1944. aastal koos perega Eestist, elas seejärel Saksamaal Geislingeni laagris ning alates 1949. aastast elas Ameerika Ühendriikides.

Ta lõpetas 1964. aastal Colgate'i ülikooli inglise kirjanduse erialal ning 1972. aastal Syracuse'i ülikooli ajakirjandusliku fotograafia alal.

Aastatel 1973–2002 töötas Priit Vesilind ajakirjas National Geographic, algul fotoallkirjade koostajana, hiljem erikorrespondendina. Temalt on ajakirjas ilmunud 35 artiklit.

Viimati tegutses ta vabakutselise publitsistina.

## Tunnustus

* 2004 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Publikatsioone
* Return to Estonia. – *National Geographic Magazine*, kd 157, nr 4, aprill 1980, lk 485–511.
* The Baltic Nations. – *National Geographic Magazine*, kd 178, nr 5, november 1990.
* "Eestlane igas sadamas", tõlkinud Ehte Puhang, Varrak 2004, ISBN 9985308379
* "Eesti aastal 1979", Varrak 2006, ISBN 9985313445
* "The Singing Revolution : how culture saved a nation", Varrak 2008, ISBN 9789985316238
* "National Geographic On Assignment USA", National Geographic Books 1997, ISBN 0-7922-7011-8
* "Lost Gold of the Republic: The Remarkable Quest for the Greatest Shipwreck Treasure of the Civil War Era", Shipwreck Heritage Press 2004, ISBN 1-933034-06-8
* "When the Noise Had Ended: Geislingen's Children Remember", 2009

## Isiklikku
Priit Vesilinnu vend oli tehnikateadlane Aarne Vesilind.

## Välislingid
* "Vaba mees Priit Vesilind", temast tehtud dokumentaalfilmi andmed
* Peep Puksi film "Vaba mees Priit Vesilind", Eesti Telefilm 2000, err.ee
* Intervjuu ajakirjas Loodus
* Priit Vesilind: Kookon hoidis Eestit elus Maaleht, 19. veebruar 2009
* Andres Laasik. Käestlastud revolutsioon EPL, 20. veebruar 2009
* Jane Wesman Public Relations
* Writer, editor has story to tell in museum display
Saunakivi

**Saunakivi** on mitme Eesti rändrahnu nimi:

***Saunakivi** ehk Kakukivi on hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Juminda poolsaarel. 
***Saunakivi** on Rehessaare rändrahnu üks paralleelnimedest; asub Järva maakonnas Albu vallas.
***Saunakivi** on rändrahn Rammu saarel.
*Leetse **Saunakivi** on rändrahn Pakri poolsaare idaküljel Pakri maastikukaitsealal.
*...
Traktor

**Traktor** on mootori jõul liikuv veok, mida kasutatakse peamiselt haake- või rippmasinatega töötamiseks ja lasti transportimiseks. Traktorid on kasutuses mitmesugustes valdkondades ja rakendustes nagu näiteks põllumajandus, metsandus, ehitus ja heakorratööd.

## Liigitus
Traktoreid liigitatakse käiguosa järgi roomiktraktoriteks, poolroomiktraktoriteks ja ratastraktoriteks; ehituse järgi jagunevad traktorid raamita, raamiga või poolraamiga traktoriks; võimsuse järgi suur-, väike- ja kesktraktoriteks. Liigitusvõimalusi on veel masina otstarbe alusel, tänapäeval on kasutusel hulgaliselt suuremaid ja väiksemaid eriotstarbelisi traktoreid, alates murutraktoritest kuni võimsate roomiktraktoriteni.

Riiklikult klassifitseeritakse traktoreid massi, kiiruse, mõõtmete, heitgaasi normide ja võimsuse järgi. Eesti Maanteeamet liigitab traktoreid massi, kiiruse ja mõõtmete järgi – võimsusklassid tulenevad ülemaailmsest kokkuleppest võtta kasutusele karmimad nõuded traktorite heitgaasinormidele, mis on võimsusklassiti erinevad. Euroopas jaotatakse traktorid võimsuse järgi viide klassi: mida suuremasse võimsusklassi traktor kuulub, seda rangematele heitgaasi normidele peab see vastama. 

## Ajalugu
Auru jõul töötavaid atru hakati Prantsusmaal ja Suurbritannias kasutama 19. sajandi keskpaigas, sisepõlemismootoriga traktorid võeti kasutusele 1890.–1920. aastatel.

Kui algul oli traktor esmajoones põllutööriist, jõudis see peagi ka teistesse valdkondadesse. Bensiinimootoriga roomiktraktor tuli kasutusele 1904. aastal ning sellele saha lisamisega sündis 1923. aastal buldooser. 

Eestisse jõudsid küll traktorid 20. sajandi algul, kuid põllumajanduses oli siiski veel 1940. aastatel põhiline veojõud hobune. Metsatöötraktorid võeti Eestis kasutusele pärast teist maailmasõda.

Nõukogude perioodil polnud eraisikutel lubatud võimsamaid traktoreid soetada ning seetõttu võib tänini leida majapidamistest väikseid iseehitatud traktoreid.

## Tüübid ja margid
2013. aastal oli Eestis kasutusel kõige rohkem MTZ traktoreid (35%), populaarsuselt järgmised olid John Deere ja Valtra.

## Vaata ka

* MTZ-82
* Belarus
* John Deere
* MTZ-80
* T-16 (iseliikuv šassii)
* T-40
* Valtra
* terminalitraktor

## Viited
Aavo Reinfeldt

**Aavo A. Reinfeldt**  (sündinud 1956) on eesti päritolu Ameerika Ühendriikide majandustegelane.

Aavo Reinfeldti isa Karl Reinfeldt põgenes Eestist Teise maailmasõja lõpus.

Aavo Reinfeldt õppis aastail 1968–1972 Bridgeton High Schoolis, New Jersey osariigis .

Töötanud pikka aega pangandussüsteemis, 1997. aastal auhinnati silmapaistvate tulemuste eest Summit Pangas töötamise ajal. Aastal 2009 on ta Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis Ühendriikide ühe suurima panga PNC Bank Corp äripanganduse juht.

## Artikleid
*"Perepusle ehk võrrand mitme muutujaga". Eesti Naine, 

## Viited

## Välislingid
* Eesti mees juhib USA suurpanga laenuäri New Jerseys
Newsweek

**Newsweek** on alates 1933. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv uudisteajakiri. 

Newsweek ilmub korra nädalas. Seda levitatakse ka väljaspool Ameerika Ühendriike – kokku on Newsweekil neli ingliskeelset ja üksteist muudes keeltes regionaalset väljaannet. Eestis on müügil ajakirja ingliskeelne Euroopa väljaanne Newsweek Europe, varem müüdi ka venekeelset väljaannet Russki Newsweek.

Aastatel 1961–2010 andis ajakirja välja meediakontsern The Washington Post Company. Augustis 2010 müüdi rahalistesse raskustesse sattunud väljaanne 1 USA dollari eest 91-aastasele ärimehele Sidney Harmanile, kes võttis koos ostuga üle 71 miljoni USA dollari väärtuses Newsweeki rahalisi kohustusi.

Ameerika väljaannet toimetas alates 2006. aastast Jon Meacham, regionaalsete väljaannete aluseks olevat rahvusvahelist versiooni Newsweek International alates 2000. aastast Fareed Zakaria. Mõlemad teatasid pärast omanikuvahetust 2010. aastal ametist lahkumisest. Fareed Zakaria kirjutas oma viimase juhtkirja peatoimetajana ajakirja 4. oktoobri numbris.

Novembris 2010 ühines Newsweek veebiväljaandega The Daily Beast ning kahe väljaande haldamiseks moodustati valdusfirma The Newsweek Daily Beast Company. Mõlema väljaande peatoimetajaks sai seni The Daily Beasti toimetanud Tina Brown.

Ajakirja tiraaž langes 21. sajandi alguses tugevalt – kui 2003. aastal oli ühe numbri eksemplaride arv 2 700 000 ja koos regionaalsete väljaannetega üle 4 000 000, siis 2010. aastaks oli see langenud umbes 1 500 000 eksemplarini. Vaatamata tiraaži vähenemisele oli Newsweek Ameerika Ühendriikides müügiarvult teine ajakiri oma põhikonkurendi Time'i järel.

Ajakirja järjest vähenev läbimüük sundis Newsweeki oktoobris 2012 võtma vastu otsuse ajakirja paberväljaanne alates 31. detsembrist 2012 sulgeda ja piirduda edaspidi ainult digitaalse väljaandega. Euroopas jätkas AG Castillo Media omanikfirmalt saadud litsentsi alusel trükiväljaande avaldamist ka pärast seda kuupäeva.

3. augustil 2013 vahetas Newsweek taas omanikku – väljaande omandas ettevõte IBT Media, tehingu tingimusi osapooled ei avalikustanud. Tehing puudutas ainult Newsweeki, kuid mitte sellega samasse gruppi kuulunud väljaannet The Daily Beast. 7. märtsil 2014 hakkas Newsweek ilmuma taas paberväljaandena ka Ameerika Ühendriikides. 

Ajakirja peatoimetaja on alates 2024. aastast Jennyfer Cunningham.

## Viited

## Välislingid
*Ajakirja koduleht *(inglise keeles)*
Taimerakk

**Taimerakk** on eukarüootne rakk, millel on võrreldes teiste eukarüootsete rakkudega (näiteks loomarakuga) mitmeid iseäralikke struktuurijooni.

Mõned iseloomulikud jooned on järgmised:
*täiskasvanud taimerakul on suur membraaniga ümbritsetud tsentraalvakuool, mille üks tähtsamaid ülesandeid on turgori hoidmine, mitmete varuainete säilitamine ja kasutute organellide ja valkude lagundamine;
*taimerakku katab tselluloosist või hemitselluloosist rakukest, mis koosneb põhiliselt tselluloosist, omades kaitse- ja tugifunktsiooni;
*kõrvuti asetsevaid taimerakke ühendab plasodesm;
*taimerakul on plastiidid, mida on kolme liiki: kloroplastid (sisaldavad klorofülli, nende abil toimub fotosüntees), kromoplastid (sisaldavad karotenoide, annavad viljale ja õitele silmatorkava värvi, mis on oluline putukate meelitamiseks) ja leukoplastid (värvusetud, säilitavad varuaineid; liigitatakse omakorda vastavalt sisaldisele elaioplastideks, amüloplastideks ja proteinoplastideks).
*Lisaks tsentraalvakuoolile võib taimerakus leiduda ka teisi väiksemaid vakuoole, mis aitavad tagada normaalset siserõhu ning sisaldavad mitmesuguseid aineid, näiteks aroomaineid ja mürkaineid.

Rakkude välismõõtmete järgi liigitatakse neid kaheks: parenhüümsed ja prosenhüümsed rakud. Esimestel on välismõõtmed igas suunas sarnased, teistel ületab aga pikkus märgatavalt laiust.

## Vaata ka
*Rakk
*Taimed
*Loomarakk
*Seenerakk

## Välislingid
* Toomas Kukk: Taimerakk
SAABO

**SAABO** on Saabi tehases 1964–1968 toodetud haagissuvila.

SAABO-t toodeti Ljungas Norrköpingi lähedal. Projekti käivitasid Bo Bjernekull Ljunga tehasest ja Birger Lindberg Linköpingi SAABist.

Ametlikult tegeldi militaarprojektiga, kuid selle varjus töötati välja hoopis haagissuvila. Tegemist oli tegelikult kopterite koosteosakonnaga, kus koostati koptereid Prantsuse firmale. Idee oli leida osakonnale rakendus pärast esialgse töö lõppemist.

Esimene prototüüp tehti Fisksätra paaditehases ja eeltootmise prototüübid Marieholms Brukis. Algul toodeti SAABO-t ilma piduriteta, kuid need lisati peagi. Eesmärk oli teha võimalikult kerge haagissuvila, sest see oli mõeldud autodele, millel oli ainult 25–38 hj (kahetaktiline SAAB 96). Samuti soosisid tolle aja Rootsi seadused kergeid haagiseid ega piiranud nende liikumiskiirust, kui need kaalusid piisavalt vähe.

Vaatamata väikestele mõõtmetele projekteeriti SAABO nii, et sinna mahub neljaliikmeline pere. Viies inimene saab ööbida lisanariga. Varustuses on kaks diivanit, laud, kaks riidekappi, kahene gaasipliit, kraanikauss ja radiaator. Ruumi saab suurendada kaasasoleva telgiga. Haagissuvila kütmiseks ja toidu valmistamiseks kasutatakse gaasi.

Kere on ehitatud kahest klaaskiust poolkestast ja on isoleeritud lainepapiga. SAABO eripäraks on suur taga- ja esiklaas, mis võimaldavad haagisest otse läbi vaadata, kui kasutada auto sisemist tahavaatepeeglit.

SAABOsid toodeti arvatavalt kuni 438 eksemplari. Neist alla poole on säilinud. 

2009. aasta kevadel oli SAABO-sid autoregistrites arvel Rootsis 121, Eestis 1, Soomes vähemalt 1 ja kontrollimata andmetel Suurbritannias 1. Lisaks on SAABO-sid kasutusel USA-s, Taanis ja võib-olla veel kuskil.

## Tehnilised andmed
* Kogupikkus: 3,60 meetrit
* Laius: 1,84 meetrit
* Kõrgus: 2,10 meetrit
* Sisekõrgus: 1,80 meetrit
* Kaal: 230 kg
* Alghind: 4950 Rootsi krooni 
* Registrimark: SAAB 260

## Välislingid
* SAABO Ameerikas
Reason (ajakiri)

**Reason** on alates 1968. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv poliitikaajakiri, mida annab välja Los Angeleses baseeruv libertaarne mõttekoda Reason Foundation. Ajakirja deviis on "*Free Minds and Free Markets*".

Ajakiri ilmub sagedusega 11 numbrit aastas. Selle tiraaž on umbes 70 000 eksemplari. Ajakirja Reason peatoimetajaks on alates 2008. aastast Matt Welch.

Reason on mõjukaim ja suurima tiraažiga libertaarne trükiväljaanne. Ajakirjaga on seotud ka lühidokumentaalfilme ja videoprogramme tootev ning avaldav veebileht Reason TV.
Reason

**Reason** (inglise 'mõistus') on mitme asja nimi. 

***[[Reason (ajakiri)|Reason]]**, USA ajakiri
***[[Reason (tarkvara)|Reason]]**, muusikatarkvarapakett
***"[[Reason (Melanie C album)|Reason]]"**, Melanie C album
Naeris

**Naeris** (*Brassica rapa rapa*) on Vahemere maadelt pärinev ristõieliste sugukonda kuuluv kaheaastane rohttaim.  

## Morfoloogia

Juurvili on lapiku, ümarlapiku, ümara või pikliku kujuga. Koor on kollane või valge, ülemises osas võib mõnel sordil esineda ka violetjas varjund. Sisu on samuti kollane, mõnikord ka valge. 

Lehed on enamikul sortidel sulglõhised, mõnel sordil ka terved, helerohelised, mõlemalt poolt lühikarvalised. Naeri lehed on söödavad ja neil puudub vahakirme. 

Õisikuvarred on püstised ja hargnevad. Õied väikesed ja kuldkollased. Vili on kõder. Seemned on väikesed, ümmargused, pruunikad, sarnanevad kaalika seemnetega. 

Naerist aetaksegi sageli segi teise lähedase liigiga, kaalikaga, mille viljaliha on kollane. Naeris erineb kaalikast lehtede poolest, mis kinnituvad otse juure ülaossa.

## Ajalugu
Metsnaeri lehti ja juuri söödi juba ammu enne põlluharimise algust. Naereid hakati esimest korda kasvatama umbes 4000 aastat tagasi Lähis-Idas. Vana-Kreekas ja Rooma riigis oli naeris tähtsaim köögiviljakultuur teravilja- ja viinamarjasortide kõrval ning sellest aretati mitu sorti.  

Naeris oli Eestis enne kartuli kasvatamise algust põhitoiduaine. Viimastel sajanditel on kartul naeri kõrvale tõrjunud ja ka kaalikas, mis arvatavasti on naeri ja kapsa ristand, on naerist ettepoole tõusnud.

## Kasutamine
Naerist süüakse toorelt, keedetult ja küpsetatult. Naeris on maitsev suppides, raguudes, püreena või täidetult ja praetult. Naerist võib toorelt või keedetult lisada salatitesse. Lehed on maitsvad ja neid valmistatakse nagu spinatit.

## Viited

## Välislingid
*Alahinnatud juurviljad – naeris ja kaalikas
Meduuspuu

**Meduuspuu** (*Medusagyne oppositifolia*) on igihaljas puittaim, meduuspuuliste sugukonna ja meduuspuu perekonna ainuke liik. Mõnikord arvatakse meduuspuu  perekond linnusilmapuuliste (*Ochnaceae*) sugukonda.

Meduuspuu on endeemne taim, mis kasvab ainult Seišellidel Mahé saarel. Ta kuulub kriitilises seisundis liikide hulka.

Meduuspuud peeti väljasurnuks, kuni 1970. aastatel leiti saarelt üksikud isendid. 

Meduuspuu on väike puu või põõsas. Vastakuti kinnituvad lehed on nahkjad ja harvade ümarate sakkidega. Väikesed õied on radiaalsümmeetrilised, ebameeldiva lõhnaga. Õite värvus varieerub valgest punaseni.

Meduuspuu vili on kupar. Seemned on tiibadega.

## Viited

## Välislingid
* Medusagynaceae