open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Feromoonid

**Feromoonid** on loomade poolt keskkonda eritatavad bioaktiivsed ained, mis samasse liiki kuuluvatel isenditel kutsuvad esile käitumuslikud, harvem ka füsioloogilised muutused.

Feromoonide eritamiseks on loomadel spetsiaalsed näärmed, mis asuvad näiteks peas ja tiibadel, nende ainete vastuvõtmiseks on loomadel erilised retseptorid ehk sensillid.

Feromoonid liigitatakse sugu-, agregaat-, häire- ja paljudeks muudeks feromoonideks.

Põllumajanduses kasutatakse feromoone sageli taimekasvatuses seoses kahjurputukate tõrjega. Kahjurputukate suguferomoonidega (atraktandid) püüniseid saab kasutada asurkonna seireks või väljapüügiks. Näiteks õunamähkuri tõrjel kasutatakse väljapüüki.

Feromoonpreparaadid toimivad valikuliselt, meelitades püünisesse ainult kindla liigi või lähedaste liikide isendeid. Nende kasutamisel välditakse keskkonna saastamist ja resistentsuse tekkimist.

## Feromoonide süntees Eestis
Tartu Ülikoolis töötati välja õunamähkuri suguferomooni sünteesimeetod ja preparatiivsed rakendused.

Eesti NSV TA Keemia Instituudis alustati Koit Läätse juhitud orgaanilise sünteesi sektoris 1970. aastate teisel poolel NSV Liidu levinumate teraviljakahjurite naksurlaste (*Elateridae*) perekonna *[[Agriotes]]* suguferomoonide – peamiselt geraniooli ja farnesooli estrid – sünteesimenetluste väljatöötamist lähtudes isopreeni telomerisatsiooniproduktidest. Saadi feromoonide sünteetilised analoogid: butaan-, heksaan-, oktaan-, palderjan- ja isopalderjanhapete geraniooli ning äädikahappe farnesooli estrid.

СН3–С(СН3)=СН–СH2[–CH2–С(СН3)=СН–СH2]n–OC(O)R, kus n = 1 või 2

Neile, suure puhtusega toimeainetele, töötati välja katsetootmise tehnoloogia, mis juurutati Männikul katsetehases, ja valmistati püünistesse sobivad preparaadid, mida katsetati põldudel koostöös Põhja-Kaukaasia Fütopatoloogia Instituudi putukauurijatega. Välja töötati meelitussegud kuuele naksurmardika liigile nende püünistesse meelitamiseks väljapüügi või seire eesmärgil, aga ka inhibeerivad segud putukate keemilise kommunikatsiooni häirimiseks ning isasputukate desorienteerimiseks paaritusajal. Toimeainetele ja meetoditele saadi kaheksa autoritunnistust. Aastail 1983–1989 tehti naksurmardikate seiret 420 tõrjejaamas NSV Liidu lõunaregioonides ja kokku kasutati üle 300 000 peibutuspüünise. Sellesuunaline tegevus katkes 1992. aastal seoses Eesti iseseisvuse taastamisega.

## Kirjandus
*K. Siirde, K. Lääts, A. Erm, A. Kogerman, I. Kudrjavtsev, V. Ismailov, V. Pristavko. Structure-activity Relationship of Synthetic Pheromone Components in Sex Communication of Click Beetles (*Coleoptera Elateridae*). – J. Chem. Ecology 1993, 19(8), 1597-1606.

## Välislingid
* Putukate feromoonid
*Roberto Tirindelli, Michele Dibattista, Simone Pifferi, Anna Menini, From Pheromones to Behavior, Physiological Reviews, 1 juuli 2009, 89. köide, nr 921-956, DOI:10.1152/physrev.00037.2008, veebiversioon (vaadatud 05.05.2014) (*inglise keeles*)
Li Nan

**Li Nan** (hiina 李楠, Lí Nǎn; sündinud 25. septembril 1976 Harbiinis Heilongjiangi provintsis) on Hiina korvpallur. Ta mängib Ningbo Bayi Rocketsis.

Ta osales Hiina meeskonna koosseisus 1996, 2000, 2004 ja 2008. aasta suveolümpiamängudel.

Ta on 198 cm pikk ja kaalub 104 kg.
Lillemustriga postmargid

**Lillemustriga postmargid** olid esimesed Eesti postmargid, mis anti välja aastail 1918–1919.

Margid kujundas olemasolevatest trükitüüpidest Rudolf Zero ning need trükiti litograafiatehnikas Georg Bölau trükikojas Nõmmel. Kokku anti marke välja neljas nimiväärtuses (1 kopikas = 2 penni). Margid on lõigatud äärtega, välja arvatud osa 15-kopikalisi marke.

Lillemustriga margid kehtisid kuni 30. juunini 1926.

## Kirjandus
* E. Ojaste, S. Roove. Die ersten estnischen Briefmarken "Blumenmuster". Eesti Filatelist, nr. 32, 1978, lk. 1–15.

## Välislingid
* Eesti posti lillemustriline esiklaps
* Eesti postmark nr. 1, mis asetas Eesti Euroopa kaardile
* The flower design issue
* Filateelia
Kurdistan

**Kurdistan** on ajalooline kurdide asuala Lääne-Aasias. Praegu jääb Türgi, Iraagi, Iraani ja Süüria aladele.

## Ajalugu
1925. aastal väisas Põhja-Iraaki Rahvasteliidu mõjukas uurimiskomisjon, mida juhatas kindral Johan Laidoner. Komisjoni eesmärk oli uurida kohalike meeleolusid, et Rahvasteliit saaks otsustada, kuidas tõmmata Türgi-Iraagi piir. Ekslikult on arvatud, et Laidoner otsustas Türgi-Iraagi piiri paiknemise, milles ei arvestatud Kurdistaniga. Mingeid otseseid soovitusi Mosuli piirkonna kuuluvuse kohta Laidoner ei andnud. Küll aga leidsid inglased, et ettekanne häälestas Rahvasteliidu neile soodsalt. Detsembris 1925 otsustaski Rahvasteliidu nõukogu, et Mosuli piirkond peab jääma Iraagile. Türgi tunnustas seda 1926. aastal Suurbritanniaga sõlmitud Ankara lepingus.

## Linnad
Kurdistanis on enamuses kurdidega asustatud linnadeks ...

## Kaardid

Pilt:Old Kurdistan Map, Ibn Hawqal.png| Kurdistan vanal kaardil aastast 977
Pilt:Kashgari map.jpg| Kurdistan 11. sajandi kaardil
Pilt:Syria and Iraq 2014-onward War map.png| sõjapiirkond 1. veebruar 2016 seisuga


## Vaata ka
* Iraagi Kurdistan
* Iraani Kurdistan
* Süüria Kurdistan
* Türgi Kurdistan

## Viited

## Välislingid

* Indrek Tarand "Kurdi riigi apoloogia" Diplomaatia, aprill 2016
Eesti soojumikas

**Eesti soojumikas** (*Saussurea alpina* subsp. *esthonica*) on korvõieliste sugukonda kuuluv õistaim, mida enamasti käsitletakse alpi soojumika alamliigina. 

## Botaanilised tunnused
Lehed on paljad või õrnalt karvased, pealt läikivad ja tumerohelised, alt heledamad. Alumised lehed on rootsuga ja pika terava tipuga ning nende servadel on väiksed pehmed ogad. Ülemised lehed on rootsudeta. Kahvatulillad õied on koondunud 1–2 cm läbimõõduga õisikutesse. Enam-vähem ühel kõrgusel asetsevad õisikud moodustavad pöörise. Taime kõrgus on 40–80 cm.

## Levilad
Eesti soojumikas kasvab peamiselt Lääne- ja Kesk-Eestis ning puudub saartel. Lätis on teada kaks leiukohta (Pope ja Tukums).

Meie soojumika kasvukohtadeks on peamiselt lubjarikkad madalsood, soostunud niidud ning soised hõredad metsad. Kaasliikidena esinevad pruun sepsikas, sinihelmikas, lubikas, raudtarn ja muud väga niiskeid kasvukohti eelistavad lubjalembesed taimed.

## Alamliigi kujunemine
Arvatavalt jõudis alpi soojumikas Eesti aladele subarktilise kliimaperioodi lõpul või preboreaalis, mil meie aladel kasvasid peamiselt tundra- ja metsatundra taimekooslused. Järgnenud soojematel ajajärkudel jäi soojumikas kasvama vaid soisetele lubjarikastele muldadega aladele ning põhiliigist eraldatuna arenes alpi soojumikast uus alamliik.

## Paljunemine
Taim paljuneb nii seemnetega kui ka vegetatiivselt risoomi abil. Seetõttu kasvab soojumikas tihti hõredate puhmikutena. Soojumikas õitseb meil juulis-augustis. Seemnete idanevus on kesine, keskmiselt 14%.

## Kaitse
Eestis võeti soojumikas kaitse alla 1994. aastal. 1994–2004 kuulus ta II kaitsekategooriasse, 2004–2014 III kategooriasse ja 2014. aastast on uuesti kantud II kategooriasse. Eesti soojumikas kuulub ka Euroopa Nõukogu loodusdirektiivi II ja IV lisasse. Soojumikat ohustab meil põhiliselt kasvukohtade võsastumine-metsastumine ning kuivendamine.

## Pildid

Saussurea alpina esthonica - Eesti soojumikas - Niitvälja soo1.jpg|Õitsev taim
Saussurea alpina esthonica - Niitvälja bog.jpg|Ära õitsenud taim
Saussurea alpina esthonica - Eesti soojumikas - Niitvälja soo3.jpg|Valminud seemned
Bombus pascuorum - Saussurea alpina esthonica - Keila.jpg|Põldkimalane soojumikal
Niitvälja soo - oktoober 2015.jpg|Kasvukoht Niitvälja soos


## Viited

## Kirjandust
*Toomas Kukk: "Poliitiliselt ebakindel eesti soojumikas" Eesti Loodus, 11/2002
Remmert von Scharenberg

**Remmert von Scharenberg** (ka *Rembert von Scharnberge*; surnud 1550. aasta alguses) oli Liivi ordu liige, Tallinna komtuur aastatel 1533–1550.

Remmerti isa oli Johann von Scharenberg zu Kallenhardt. Tema vennad olid Godert, Paul, Johann ja Wigand, kaks viimast olid samuti Liivi ordu liikmed, Paul aga sai Tallinna kodanikuks. Remmerti suguvõsa pärines Kallenhardtist Warstein lähedalt Vestfaalist. 

1523. aastal sai Remmertist jahumeister (*Mühlmeister*; jahuga varustamise eest hoolitseja) Viljandis, järgmisel aastal oli ta aga linnuse peameheks ja komtuuri asetäitjaks tolle ära olles. Võimalik, et ka 1525. aasta järel jäi ta veel mõneks ajaks mingisse ametisse Viljandi komtuurkonnas. 1528. aastal sai temast aga Narva foogt ning 1533. aastal Tallinna komtuur. Sellel ametikohal oli ta 17 aastat, kuni oma surmani. 

Maetud Tallinna Niguliste kirikusse.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 765 (lk 568–569).
Loeff von Loe

**Loeff von Loe** oli Liivi ordu liige, Pärnu komtuur aastatel 1533–1550.

Loeffi vanemad olid Wessel von Loe zu Vondern ja Elisabeth von Berenbrock, suguvõsa põlvnes Kölni ministeriaalidest. Ta pärines Kleve hertsogkonnast Vondernist. 1500. aastal on teda märgitud ilmikuna Vestfaalis, 1514. aastal aga ordu majandusülemana (*Schäffer*) Võnnus. 1525. aastal sai temast Rakvere foogt ja 1533 Pärnu komtuur, kelleks ta jäi kuni 1550. aastani. Tema edasine saatus on teadmata.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 556 (lk 425).
Rutger Lüdinghausen-Wulff

**Rutger Lüdinghausen-Wulff** (ka *Wulf genannt Lüdinghausen*) oli Liivi ordu liige ja viimane Pärnu komtuur.

Rutgeri vanemad olid Heinrich Wulf-Lüdinghausen ja Henricke von Hanxleden, vend aga viimane Maasilinna foogt Heinrich Lüdinghausen-Wulff. Rutger oli tõenäoliselt vanem vend.

1524. aastal sai Rutger Rakveres drostiks, 1535. aastal on teda aga mainitud ordu majandusülemana (*Schäffer*) Võnnus. 1539. aastal sai ta Grobiņa foogtiks ja 1550. aastal Pärnu komtuuriks. Pärnu komtuuri ametisse jäi ta kuni Liivi ordu eksistentsi lõpuni 1562. aastal. Rutger jäi ka edaspidi Liivimaale, kus suri 1563. ja 1572. aasta vahel.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 996 (lk 742–743).
Rudolf von Beverförde

**Rudolf von Beverförde** (ka *Rottger*) oli Liivi ordu liige ja Dobele komtuur aastal 1546.

Rudolfi vanemad olid Gerhard von Beverförde zu Oberwerries ja Sophia von Torck zu Nordherringen. Tema vend Johann oli samuti Liivi ordu liige. Ta pärines Oberwerriesist Hammi lähedalt. Tema suguvõsa pärines Hollandi Bevervoorde suguvõsast, ent see haru oli 16. sajandiks saksastunud.

1533. aastal oli Beverförde kumpan Ruhjas ja 1546. aastal on ta märgitud Dobele komtuurina. Et ta oli komtuuriks vaid ühe aasta, võis ta olla ka selle kohusetäitja. 1550. aastal on ta märgitud ilmselt tavalise orduvennana.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr 71 (lk 116).
Eberhard von Schüren

**Eberhard von Schüren** (surnud 16. märtsil 1561) oli Liivi ordu liige ja Dobele komtuur aastatel 1535–1545.

Eberhardi vanemad olid Konrad von Schüren zu Schuir ja Anna von Mallinckrodt. Ta pärines Schuiri mõisast, mis asub praegu Esseni linna territooriumil. Tema suguvõsa kuulus Vestfaali väikeaadelkonna hulka.

1521–1522 oli ta Tallinna linnusekomtuuri (*Hauskomtur*) kohusetäitja, 1523–1525 linnusekomtuur. Seejärel pidas ta sama ametit Riias, kuid kuna Riias toona enam komtuuri polnud, oli ta Riia ordulinnuse pealik. 1535. aastal sai ta Dobele komtuuriks ja oli selles ametis kuni 1545. aastani. 1551. aastal on teda mainitud endise komtuurina, ta elas koos kolme teenijaga komtuurkonna territooriumil tagasitõmbunult Neuenburgischeni mõisas. Ta suri sealsamas 1561. aastal.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 785 (lk 582).
Adrian Torck

**Adrian Torck** oli Liivi ordu liige ja viimane Vindavi komtuur.

Adriani isa oli tõenäoliselt Johann Torck zu Vorhelm. Ta pärines Vorhelmi rüütlimõisast Ahleni lähedalt Vestfaalist. Torcki suguvõsa oli toona Vestfaalis üks mõjukamaid, suguvõsast pärineb ka üks Liivi ordumeister, Dietrich Torck.

Adrian Torcki on 1513. aastal mainitud ilmikuna Vestfaalis, kuid millalgi enne 1545. aastat astus ta Liivi ordusse, sest tol aastal sai ta Vindavi komtuuriks. Ta oli sellel ametipostil kuni 1560. aastani, mil see ametikoht kaotati. 1566. aastal on teda mainitud endise Vindavi komtuurina, seejärel teated temast lõppevad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 879 (lk 654–655).
Wilhelm von Etzbach

**Wilhelm von Etzbach** oli Liivi ordu liige ja Vindavi komtuur aastatel 1535–1545.

Tema vanemad olid tõenäoliselt Wilhelm von Etzbach zu Mauel ja Gisela. Ta suguvõsa pärines Sayni krahvi ministeriaalide hulgast, Etzbach sündis aga Mauelis Rosbachi lähedal.

Umbes 1520. aastal oli ta Maasilinna foogti kumpan, 1529. aastal on teda aga märgitud linnusekomtuurina (*Hauskomtur*) Viljandis. 1530. aastal sai ta Kursi komtuuriks, 1535. aastal aga Vindavi komtuuriks. 1545. aastal loobus ta sellest ametist ja 1548. aastal on teda mainitud endise komtuurina. 1562. aastal elas ta endiselt Vindavis, seejärel teated temast lõppevad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 231 (lk 216–217).
Eberhard von Syburg zu Wischlingen

**Eberhard von Syburg zu Wischlingen** (ka *Ebert von Siborch*; surnud 9. veebruaril 1560) oli Liivi ordu liige ja viimane Aluliina komtuur.

Eberhardi vanemad olid Jürgen von Syburg zu Wischlingen ja Anna von Plettenberg, kes oli Wischlingeni valduste ühe osa pärijanna. Tema vennad olid Dünaburgi komtuur Georg ja Riia linnusekomtuur (*Hauskomtur*) Jasper ning onupoeg Kandava foogt Christoph von Syburg zum Busch.

Millal Eberhard ordusse astus, pole täpselt teada, kuid 1551. aastal on teda märgitud Ādaži (Neuermühleni) kumpanina ning 1558. aastal sai temast tugevaima ordu idapiiri linnuse, Aluliina komtuur. 1560. aasta alguses ründasid Vene väed Aluliinat ja pärast mõnepäevast piiramist otsustas Eberhard alistuda. Raevunud ordumeister Gotthard Kettler süüdistas Eberhardi reetmises ja lasi ta vangistada. Ta surigi pärast mõnepäevast vangistust Salaspilsis (Kirchholmis).

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 870 (lk 647–648).
Rolf von Benzenrade

**Rolf von Benzenrade** (ka *Rolof von Benzenrod*) oli Liivi ordu liige ja Tallinna komtuur aastatel 1550–1552.

Rolfi suguvõsa kohta pole kuigi palju teada, tõenäoliselt olid nad ministeriaalid või väikeaadlikud. Ta pärines Reinimaalt Benzenradest (Benseraedest). 1541. aastal sai Rolf Maasilinna foogtiks ja 1550. aastal, pärast eelmise komtuuri surma, Tallinna komtuuriks. Sel ametikohal oli ta kaks aastat, edaspidised teated temast puuduvad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 55 (lk 108–109).
Franz von Dumstorp

**Franz von Dumstorp** (umbes 1485 – 11. juuni 1583) oli Liivi ordu liige ja Bremeni komtuur aastatel 1532–1560.

Franzi vanemad olid Franz von Dumstorp, Kuhofi isand ja Sideke von Dinklage ja ta sündis Kuhofi aadlimajas Osnabrückis. Dumstorpid kuulusid Osnabrücki mõjukamate perekondade hulka.

Dumstorp elas tõenäoliselt kogu oma pika elu Vestfaalis, kuid astus ametlikult siiski Liivi ordu liikmeks ja valitses 28 aastat Bremeni komtuurkonda. Selle müügi järel jäi ta edasi Bremenisse elama, kus suri 98-aastaselt.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 192 (lk 189–190).
Dietrich von der Balen

**Dietrich von der Balen**, teise nimega **Fleck** oli Liivi ordu liige, Rēzekne foogt.

Dietrichi vanemad olid Dietrich von der Balen-Fleck Fleckenhausist ja Margarete von Berge-Trips. Ta pärines Reinimaalt Glehnist Neussi lähedalt. Ta oli suhteliselt lähedane sugulane teise orduvenna Wilhelm von der Baleniga.

Ta oli aastatel 1526–1531 Tallinna linnusekomtuur (*Hauskomtur*) ja osales 1530. aastal Augsburgi riigipäeval, kus keiser Karl V andis Wolter von Plettenbergile riigivürsti tiitli. Balen oligi seal Plettenbergi peamiseks esindajaks, võttes riigiregaalid keisri käest vastu. Sealjuures täheldati tema veendunud katoliiklust ja ka seda, et ta oli vastu sekulariseeritud Preisimaa fiktiivsele läänistamisele Saksa meistrile Walter von Cronbergile, väites, et Plettenberg suudaks selle tunduvalt lihtsamalt tagasi vallutada. Seega kuulus ta Liivi ordus ilmselt selle vähemuse hulka, mis lootis Preisimaad veel ordule reaalselt tagasi võita. 1532. aastal sai temast Rēzekne foogt, sellest ametist lahkus ta aga juba 1535, tõenäoliselt pärast Plettenbergi surma. Võimalik, et selle põhjuseks olid ordusisesed vastuolud. Ehkki teda on peetud Kursi komtuuriks (aastail 1548–1552), oli selles ametis tõenäolisemalt tema sugulane Wilhelm von der Balen.

## Viited

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 44 (lk 96–97).
Bernhard von Smerten

**Bernhard** ehk **Bernd von Smerten** oli Liivi ordu liige ja viimane Järva foogt.

Tema vanemad olid Klaus von Smerten ja Vredecke. Ta pärines Osnabrücki lähedalt Quakenbrückist. Tema suguvõsa põlvnes Oldenburgi ministeriaalidest.

Millal Smerten ordusse astus, pole teada, kuid 1540. aastal oli ta Viljandis linnusekomtuur (*Hauskomtur*). 1542. aastal sai temast Rēzekne foogt ja 1551. aastal Järva foogt.

1554. aastal käis Smerten ordu saadikuna Rootsi kuninga Gustav Vasa juures, et paluda tal Moskva vastu sõda alustada.

Liivi sõja Vene-Liivi sõda alguses jaanuaris 1558  tungis Moskva tsaaririigi väesalk Aleksei Basmanovi juhtimisel Liivimaale Kirde-Eestis ja rüüstasid Alutagusel, asus Järva foogt Bernd von Smerten nende vastu välja, 80 rüütli ja sõjasulastega. 3. veebruaril vallutati, rüüstati ja süüdati Jõhvi kirik ning tapeti kirikusse varjunud inimesed,  6. veebruaril tungisid  nad Järvamaale, ordu väesalgad taganesid Rakvere kaitsele.

1558. aasta suvel, kui Vene väed Järvamaale jõudsid, lahkus Smerten Paide ordulinnusest ja ilma Caspar von Oldenbockumi otsustava tegutsemiseta oleks see tõenäoliselt venelaste kätte langenud. Smertenit foogti kohalt ametlikult siiski ei tagandatud, kuid tegelikuks Järvamaa haldajaks sai Oldenbockum. 1562. aasta juunis vangistasid Smerteni rootslased, kes viisid ta Rootsi. Mõni aeg hiljem Smerten vabastati ning ta asus elama Tallinna, kus peagi ka suri.

1555. aastal ostis Smerten 3500 marga eest raehärra Diderich Muntzilt Uus-Pärnusse kivist elumaja koos kahe aiaga. Lisaks ostis ta 9. mail 1559 ordumeister Wilhelm von Fürstenbergilt vabalt pärandatavaks niinimetatud Järva maja Uus-Pärnus Pika ja Pühavaimu tänava nurgal, mis oli juba 1538. aastast Järva foogtide kasutada olnud.

Smerteni kirjutajana töötas aastatel 1556–1558 kroonik Johann Renner.

## Viited

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993, nr 818. Lk 602–603.
*Balthasar Russow, "Liivimaa kroonika". Hotger, Tallinn 1993. Lk 129
*Inna Põltsam-Jürjo. "Liivimaa väikelinn Uus-Pärnu 16. sajandi esimesel poolel". Argo. 2009. Lk 105
Osseedid

**Osseedid** on idairaani keelte hulka kuuluvat osseedi keelt kõnelev rahvas Kaukaasias. Neid on umbes 720 tuhat.

## Ajalugu ja rahvanimetus
Venemaal kasutatav kohanimi "Osseetia" ja vastav rahvanimetus "osseedid" on gruusia päritolu.

Osseedid on varakeskajal Pärsiast Kaukaasiasse rännanud alaani ja sküüdi hõimude järeltulijad.

Osseetidele lähedane rahvas jasüügid elas umbes 2500 aastat tagasi Aasovi mere põhjakaldal, kust rändas Pannooniasse (tänapäeva Ungari alale). Antiikajal seda hõimu kardeti, sest nad korraldasid ümbritsevatele aladele röövretki. Hilisantiigis lakati neid mainimast.

Keskajal, 14. sajandil liikus uus osseedi hõim, jassoonid, Ungarisse. Hõimu ungarikeelne nimetus *Jász*. Hõimu liikmeid on esmamainitud 1318. Nad jäid Ungarisse elama, 18. sajandil kaotasid oma keele ja peavad end tänapäeval ungarlasteks, kuid on kohati säilitanud oma identiteedi ja mälestuse oma päritolust.

Gruusia keeles nimetatakse Alaaniat ja alaane sõnadega *oseti* ja *osebi*. 14. sajandi lõpul laenas Venemaa selle nimetuse ja hakkas sellega kunagisi alaane nimetama. Vana vene nimetus selle rahva kohta oli "jass". Vene keele kaudu levis osseetide nimetus ka teistesse keeltesse.

Tänapäeval on osseetide omanimetus *irättä*, vanasti *iron*. See on seotud indoeuroopa sõnaga *arien*, mis tähendab õilsat. See vihjab osseetide pärinemisele aarjalaste hulgast.

## Levik
Osseetide kodumaa on Osseetia, mis tänapäeval on jaotunud Põhja-Osseetia (kuulub Venemaale) ja Lõuna-Osseetia (*[[de jure]]* kuulub Gruusiale, kuid *[[de facto]]* tegutseb iseseisva riigina, selle iseseisvust on tunnustanud Venemaa, Nicaragua, Venezuela, Nauru ja Tuvalu) vahel. Osseete on maailmas 720 tuhat, kellest kolm viiendikku, 445 tuhat elab Põhja-Osseetias.

Tänapäeval elab kõige rohkem osseete Venemaal (528 500). Järgnevad Süüria (59 000), Gruusia (14 000), Türgi (37 000) ja Lõuna-Osseetia (30 000). Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmeil 93 osseeti. Esimese 17 riigi seas on Süüria ja Türgi kõrval 15 endise NSV Liidu riiki.

## Religioon
Umbes 80% osseetidest on õigeusklikud, 15–20% on muslimid. Islamit esineb Põhja-Osseetias.

## Tuntud osseete
* Abajtõ Vaso (Vassili Abajev)
* Alan Dzagojev (Zähojtõ Alan)
* Veronika Dudarova (Dudaratõ Veronikä)
* Valeri Gergijev (Gergitõ Valeri)
* Alan Huõgatõ (Alan Hugajev)
* Elbert Tuganov (isa poolt)

## Viited

## Välislingid
Gerhard Huyn van Amstenrade

**Gerhard Huyn van Amstenrade** (ka **Gert Huyn von Amstenrad**; Gerdt (Gerd, Gert) Huyn (Huin, Hüin, Huen, Hune, Hüne) van (von) Anstenraedt (Anstenraidt, Anstenradt, Anstenrade, Amstenraedt, Amstenraide); surnud enne 1564 Tallinnas) oli Liivi ordu liige ja viimane Rakvere foogt.

Gerhardi vanemad olid arvatavasti Gerhard Huyn von Amstenraide zu Geleen ja Agnes von Printhagen. Ta pärines Geleenist Aacheni lähedalt. Tema suguvõsa oli piirkonnas üks mõjukamaid.

1536. aastal sai Amstenraide Rakvere foogtiks ja oli seda kuni Liivi sõjani. 1558. aasta sügisel langes Rakvere ordulinnus venelaste kätte, kuid Amstenraide siirdus Tallinna ja jätkas vähemalt sümboolselt Rakvere foogti ametikoha täitmist. Ka pärast seda, kui Tallinn ja Põhja-Eesti vandusid 1561. aastal truudust Rootsile, jäi ta Tallinna elama, kus suri enne 1564. aastat.

2. mail 1555 ostis ta Joachim Priori (Jochim Prior, Jochym Pryer) Rahkla mõisa (Rachküll) ja külad.

## Vaata ka
*Huyn (nl) aadlisuguvõsa
*Amstenrade loss (nl; Amstenrade, Limburgi provints (Holland)) 

## Viited

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 454 (lk 357–358).
* C. Schirren: *Quellen zur Geschichte des Untergangs livländischer Selbständigkeit*., Reval : F. Kluge 1862 (lk. 52, 54, 88, 89, 90, 91, 94, 95, 138, 189, 191, 202, 204, 228) archive.org
Au pair-tüdruk

***Au pair''-tüdruk''' [op'äär] või ka ***au pair*-poiss*' (ka: *au pair*) on täisealine noor inimene, kes keeleoskuse parandamise ning välisriigi (või riigi teise piirkonna) eluga tutvumise eesmärgil elab välismaa (või kodumaa teise piirkonna) peres lapsi hoides ja sellega seotud majapidamistöid tehes, saades vastutasuks tasuta öömaja ning toidu ning taskuraha. Teda ei kohelda teenijana, vaid pigem perekonnaliikmena. 

Paljudes riikides on *au-pair*-tüdruku staatus ja õigused  riigi poolt kindlaks määratud. 

Väljend tuleneb prantsuskeelsest väljendist ***au pair***. See väljend tähendab muu hulgas 'korteri ja kosti eest; vastuteene eest', mis väljendab ühelt poolt töötamise ja teiselt poolt majutamise ja toitmise tingimusi, mis on mitterahalised.  Inglise keele sõnaraamatud viitavad inglise sõna *au pair* päritolule prantsuse väljendist *au pair* tähendusega 'võrdväärselt, ühe pulga peal'.

## Kohustused
Au pairilt oodatakse laste eest hoolitsemist ja kergeid majapidamistöid. Nad ei ole kohustatud kodutöödeks, mis ei ole seotud laste või ühiste elamispindadega, mida hoitakse korras kõigi perekonnaliikmete poolt. Au pairi kohustuste hulka võivad kuuluda:

* laste äratamine
* laste kooli viimine/koolist toomine
* laste aitamine kooli kodutöödega
* lastega mängimine
* laste parki, mängugruppidesse või muudele tegevustele viimine
* lastele lihtsa toidu valmistamine
* laste pesu pesemine ja triikimine
* laste voodi korda tegemine
* laste vannitoa koristamine
* köögi puhtana hoidmine, sh. põranda pühkimine ja pesemine
* poes sisseostude tegemine

## Viited


## Välislingid

* Au Pair Garden - Families and Au Pairs' place
* International Au Pair Association
Chavdar

**Chavdar** (Чавдар) oli Bulgaaria autobussimark.

1924. aastal Sofiast 50 kilomeetri kaugusel asuvas Botevgradi (tollal Orhanie) linnas Račo Džambovi (1894–1983) asutatud töökojas valmistati esimene autobussikere Fiati šassiil 1928. aastal, 1928.–1948. aastal toodeti töökojas eri automarkide (Ford, Fiat, Fargo, Dodge jne) baasil kokku ligi 200 autobussikeret. 1947. aastal tehas natsionaliseeriti, uueks nimeks sai Georgi Dimitrovi nimeline autokeretehas. Džambov jätkas tehases tehnilise juhi ametikohal.

1948. aasta 1. mail tutvustati rahvale esimest Tšehhoslovakkia päritolu veoauto Škoda 706 alusvankril põhinevat autobussi, mis läks peagi ka seeriatootmisse, 1950. aastatel toodeti busse ka Praga, MAN-i ja Austro-Fiati veokite šassiidel. 1956. aastal sai töökollektiivi soovil tehase nimeks Chavdar (bulgaaria keeles Чавдар; Bulgaaria müütilise rahvuskangelase järgi). Tollane tehase võimsus oli ligikaudu 100 autobussi aastas. 1962 tutvustati avalikkusele uusi, Škoda agregaatidel põhinevaid autobusse Chavdar M65 ja M66. Samuti toodeti 1960. aastate esimesel poolel ka Nõukogude veoauto GAZ-51 alusel keskmise suurusega autobusse Chavdar Pioner. Tehase aastatoodang suurenes sel perioodil 500–600 sõidukini.

1966 liideti Botevgradi tehas riikliku tööstusgrupiga DSO Avtoprom, mis hõlmas 15 Bulgaaria autoala ettevõtet. 1968 esitleti toona uusimat sõna Bulgaaria autoehituses: LIAZ-i agregaate kasutanud autobusse M80 ja M81. Nende mudelite täismetallkere oli valmistatud juba SLV tuntud bussitootja Karl Kässbohrer AG (kaubamärk Setra) litsentsi alusel. Seeriatootmisse läksid need mudelid indeksite Chavdar 11 M3 (turismibuss) ja 11 G5 (linnabuss) nimede all.

1970. aastate teisel poolel toodeti aastas umbes 3000 autobussi; 1977 võeti tootmisse moderniseeritud linnabuss Chavdar 11 M4, mille välimus meenutas Setrat ning jõuallikaiks olid kas LIAZ-i või Raba-MANi diislid. Mudel 11 M4 võitis 1978 nii Brno kui ka Plovdivi messidelt kuldmedali.

Suurte linna- ja reisibusside kõrval toodeti ka teisi mudeleid, mainimist väärivad GAZ-66 šassiil nelikveoline väikebuss Chavdar 5C ning 20-kohaline Avial baseeruv midibuss Chavdar LC-51. 1984 osteti Austria firmalt Steyr-Daimler-Puch uue bussipõlvkonna litsents, 1988. aastast läksid tootmisse LIAZ-i agregaate kasutavad mudelid Chavdar 130 (linnabuss), Chavdar 140 (liigendbuss) ja Chavdar 330 (kaugbuss). Nendega asendati tollal juba vananenud mudelid 11 M4 ja 11 G5. 1980. aastate lõpus valmistati ka väikepartii uusi reisibusse Chavdar 410, 420, 430 ja 530.

1993. aastal sõlmiti koostööleping MAN-iga, mille viljaks oli moderniseeritud liigendbuss Chavdar 141. 1999 sattus tehas majandusraskustesse ning läks pankrotti, see tegi lõpu ka Botevgradi autobussiehitusele.

## Välislingid
* Tehase ajalugu bulgaaria keeles
Noodigraafika

**Noodigraafika** on muusikas noodikirja käsikirjalise või trükitehnilise teostamise meetod ning selle tulemus noodis.

### Noodigraafika ajalugu

### Noodigraafika fondid

### Noodigraafika tarkvara
*Finale
*GNU LilyPond 
*MuseScore
*Sibelius

## Välislingid
* Music Printing History
Detlev Plate

**Detlev Plate** (ka *Detlof, Detleff*; surnud 1555) oli Liivi ordu liige ja Sēlpilsi foogt aastatel 1531–1547.

Detlevi vanemaid pole teada, küll aga tema vend Hartwig, kes abiellus Anna Taubega. Samuti oli tema sugulaseks Harju-Viru vasall Henning Passow. Ta oli ka üks väheseid teadaolevaid Liivi ordu liikmeid, kes oli pärit Liivimaalt, täpsemalt Viljandist 50 kilomeetrit edelas asuvast Veelikse rüütlimõisast (*Hof Felix*). Võimalik, et tema esivanemad pärinesid Tallinna kodanike hulgast. Tema vend oli orduvasall ning ordunõunik, samuti kuulus too Järva meeskohtusse.

1516. aastal sai Detlevist Maasilinna kumpan, selles ametis oli ta umbes 1520. aastani. 1531. aastal sai ta Sēlpilsi foogtiks ja pidas seda ametit 16 aastat. 1555. aastal ta suri.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 663 (lk 504–505).
Likino Autobussitehas

**Likino Autobussitehas** (vene keeles Ликинский автобусный завод, lühend ЛиАЗ *LiAZ*) on Venemaa autobussitootja. Ettevõte kuulub GAZ-i gruppi ning on spetsialiseerunud suure mahutavusega linna- ja linnalähibusside tootmisele. Tehas asub Moskva oblastis Likino-Duljovo linnas.

Tehase ajalugu loetakse 1933. aastast, mil Likino-Duljovosse loodi metsatöötlemistehas.

1945. aastal nimetati metsatöötlemistehas ümber Likino masinaehitustehaseks (Ликинский Машиностроительный завод, lühend ЛиМЗ *LiMZ*), kus toodeti elektrisaage, liikuvaid elektrijaamu, vintse, väikevedureid.

1958. aastal toimus järjekordne nimevahetus: nimelt otsustati Moskvast Lihhatšovi-nimelisest autotehasest (ZIL) Likinosse üle tuua linnaliini autobusside ZiL-158 tootmine ning LiMZ-ist sai Likino Autobussitehas. Esimene ZiL-158 katseeksemplar valmis Likinos 1959. aasta jaanuaris, lõplikult toodi ZiL-158 valmistamine Moskvast üle aastal 1961. Kokku valmistati aastani 1969 üle 7000 ZiL-158 tüüpi bussi.

Samaaegselt ZiL-158 tootmisega tegeldi ka uue suure mahutavusega linnaliinibussi LiAZ-677 väljatöötamisega. See mudel läks tootmisse 1967 ning oli suurseeriatootmises 8. augustini 1994. Kokku valmistati koos erinevate modifikatsioonidega üle 200 000 LiAZ-677, NSV Liidu suuremates linnades oli see bussitüüp kuni viimaste aastateni levinuim linnaliinibuss.

1980. aastate alguses töötati välja tagamootoriga linnaliinibuss LiAZ-5256, mis läks väikeseeriatootmisse 1985 ja suurseeriatootmisse 1988. Mudel on moderniseerituna tootmises siiani. Selle baasil on välja töötatud poolmadala põhjaga linnabuss LiAZ-5293, madalapõhjaline linnabuss LiAZ-5292 ja liigendbuss LiAZ-6212. 

Nõukogude Liidu kokkuvarisemise järel sattus tehas suurtesse majandusraskustesse, 1997. aastal tehas pankrotistus. Restruktureerimise järel hakati uuesti busse tootma. Alates 2000. aastast kuulub tehas koos Kurgani, Pavlovo ja Golitsõno autobussitehastega GAZ-i gruppi ning on Venemaa turuliider suurte linnaliinibusside osas. 2007. aasta detsembris valmistati LiAZ-5256 šassiil ka esimesed LiAZ-i kaubamärki kandvad trollibussid.
Wilhelm Schilling

**Wilhelm Schilling** oli Liivi ordu liige ja viimane Sēlpilsi foogt aastatel 1547–1559.

Wilhelmi vanemad olid Wilhelm Schilling von Gustorf ja Adelheid von Epseldorf. Tema vend Adolf oli samuti orduvend. Tema perekond pärines Jülichist, kus see kuulus maa-aadli sekka. Wilhelm ja ta vend sündisid Gustorfis Grevenbroichi ja Neussi lähedal.

1532. aastal on Wilhelmi märgitud rüütelvennana. 1541. aastal sai temast Võnnus linnusekomtuur (*Hauskomtur*), kellena allus otseselt ordumeistrile ja 1547. aastal Sēlpilsi foogt. Sellest ametist loobus ta 1559. aasta 30. detsembril, mil linnus läks poolakate kontrolli alla. 1560. aastal on teda märgitud endise foogtina. Seejärel teated temast lõppevad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 777 (lk 576). 

## Välislingid
*Schillingite suguvõsast Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus 1930
Dietrich Wrede

**Dietrich Wrede** (ka *Vrede*, *Verde*) oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt.

Dietrichi vanemaid pole teada. Ta pärines Kölni lähistelt Vestfaalist, tõenäoliselt oli tema sünnikohaks Reigern Arnsbergi lähedal. Ta pärines väikeaadlike hulgast. Varem oli Liivi ordusse kuulunud ka Gerhard Wrede, kes oli 1417–1420 maamarssal.

1521. aastal sai Wredest Võnnu linnusekomtuur (*Hauskomtur*), 1532. aastal aga Bauska foot, kes ta oli kuni 1551. aastani. Seejärel teated temast puuduvad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 990 (lk 737–738). 

## Välislingid
*Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Jobst von Walrave

**Jobst von Walrave** (ka *Jost*, *Justus*; surnud tõenäoliselt 1566) oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt.

Jobsti vanemad olid arvatavasti Jasper Walrave ja Margarethe von Harmen. Ta pärines Marki krahvkonnast Marki kihelkonnast, mis jääb tänapäeval Hammi linna territooriumile. Tema suguvõsa oli Marki rüütelkonnas, kuid ei omanud erilist tähtsust.

1531. aastal sai temast Kuldīgas kumpan, 1538–1549 oli ta Miitavis peamees (linnusepealik). 1551. aastal sai temast Bauska foogt, kelleks ta oli kuni Liivi sõja alguseni. Pärast foogtiametist loobumist elas ta vähemalt kuni 1561. aastani Mežotnes. 1566. aastal on teda mainitud surnuna, tõenäoliselt suri ta samal aastal.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 932 (lk 697–698).
Vladimir Ivanov

**Vladimir Ivanov** (sündinud 10. aprillil 1987) on Eesti tennisist.

Seisuga 17. juuli 2017 on Vladimir Ivanov ATP edetabelis 403. kohal, tema senine parim koht on 310 (27. juuli 2015).

## Välislingid
* Andmed ATP kodulehel
*
Klaus von Streithorst

**Klaus von Streithorst** (ka *Claes*, *Claus*; surnud 1579) oli Liivimaa ordu liige ja viimane Grobina foogt.

Klausi vanemad olid Hermann von Streithorst ja Gertrud von Bornhausen. Tema vend Heinrich oli samuti Liivimaa ordu liige. Ta sündis Streithorstis Hunteburgi lähedal. Tema suguvõsa kuulus Osnabrücki kandi väikeaadli hulka ega omanud kuigi suurt tähtsust.

Aastatel 1539–1550 oli Streithorst Tallinna linnusekomtuuriks (*Hauskomtur*). 1551. aastal sai temast aga Grobina foogt, Kuramaal. 1560. aastal pidi ta ametist lahkuma, sest foogtkond panditi Preisimaa hertsogiriigile. 

Pärast Liivimaa orduriigi lagunemist abiellus ta  1562. aastal Anna von Oldenbockumiga (Altenbockumiga), sai Kuramaal mitmeid läänivaldusi ja elas Kuramaal. 1571. aastal naasis ta Vestfaali, kus kaheksa aastat hiljem ka suri.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 848 (lk 632–633).
Johann von Erwitte

**Johann von Erwitte** oli Liivi ordu liige, Narva ja Vasknarva foogt.

Tema vanemad olid Dietrich von Erwitte zu Welschenbeck ja Elisabeth von Landsberg. Ta sündis Welschenbeckis Arnsbergi lähedal. Tema suguvõsa oli üks mõjukamaid Vestfaalis.

Võimalik, et Johanni on märgitud ilmikuna juba aastatel 1480–1486, ent see pole päris kindel. 1524. aastal oli ta Narvas linnusekomtuuriks (*Hauskomtur*) ning 1533. aastal sai samas foogtiks. 1545. aastal nimetati ta aga Vasknarva foogtiks, kelleks ta oli järgmised viis aastat. Seejärel teated temast lõppevad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 230 (lk 216).
Ernst von Schnellenberg

**Ernst von Schnellenberg** oli Liivi ordu liige ja viimane Narva foogt.

Ernsti vanemad olid tõenäoliselt Hermann von Schnellenberg ja Margarete von Hanxleden. Ta sündis Vestfaalis Arnsbergi lähedal Schnellenbergis. Tema suguvõsa sai lääne nii Arnsbergi ja Marki krahvidelt kui ka Kölni peapiiskopilt.

1541. aastal oli Schnellenberg Karksis kumpan ja 1545. aastal sai ta Narva foogtiks. 1558. aastal, kui venelased Narvat piirama asusid, lahkus Schnellenberg linnast ja läks Tallinna. Tema arglik käitumine tõi talle ordus palju vastaseid ning 1561. aastal naasis ta Vestfaali.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 782 (lk 580).
Christoph von Syburg zum Busch

**Christoph von Syburg zum Busch** (ka *Siborch*; surnud 2. augustil 1560) oli Liivi ordu liige ja viimane Kandava foogt.

Tema vanemad olid Hermann von Syburg zum Busch ja Anna von Vietinghoff-Schell. Christophi onupojad olid samuti Liivi ordus karjääri teinud vennad Georg, Jasper ja Eberhard von Syburg zu Wischlingen. Christoph sündis Marki krahvkonnas Buschi majas Hageni lähedal. Tema suguvõsa oli Vestfaalis küllaltki mõjukas.

1551–1556 oli Christoph tõenäoliselt linnusekomtuur (*Hauskomtur*) Võnnus, 1557. aastal sai temast aga Kandava foogt. Ta võttis osa Härgmäe lahingust, kus ka langes.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 869 (lk 646–647).
Heinrich von Kaltenbach

**Heinrich von Kaltenbach** oli viimane Toolse foogt.

Tema vanemad olid tõenäoliselt Albert von Kaltenbach zu Overbach ja Sybilla von Mosbach-Breidenbach, Heinrichi vend Wilhelm oli samuti Liivi ordu liige. Heinrich pärines Bergi hertsogkonnast Overbachist Siegburgi lähedalt. Tema perekond kuulus väikeaadli hulka.

1546. aastal oli Kaltenbach Paide linnusekomtuur (*Hauskomtur*). 1555. aastal sai ta Toolse foogtiks ja oli seda kuni linnuse vallutamiseni venelaste poolt 1558. aasta sügisel. Tema edasine saatus on teadmata.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 476 (lk 368–369).
Bremeni komtuur

**Bremeni komtuur** oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Bremeni komtuurkonda.

Bremeni komtuurkond oli üks olulisemaid Liivi ordu välisvaldusi, mis anti Liivi ordumeistri võimu alla tõenäoliselt 1330. aastatel. Esimene komtuur, kes oli varem juba tegutsenud Liivi ordus, on nimeliselt teada 1339. aastast. Viimane komtuur, Franz von Dumstorp, pidi ametist loobuma komtuurkonna müümise tõttu Bremeni linnale.

Bremeni komtuurid pärinesid enamasti kohapealt ega olnud kuigivõrd seotud Liivi ordu poliitikaga Liivimaal, jäädes pelgalt oma valduse haldajateks. 

## Bremeni komtuurid
*1339–1342 Wilhelm von Haren
*1362 Goswin von Vietinghoff
*1368–1372 Markward von Revele
*umbes 1382 Rabod von der Horst
*1391 Albrecht Klye
*1407–1415 Eberhard Ovelacker
*enne 1426 Engelbert von Peize
*enne 1426–1429? Hermann von Gimble
*1429 Bernhard von Gimble
*1438–1445 Doneldey Duckel
*1447–1449 Johann von Nienburg
*1449–1450 Cord von Lienen
*1454–1459 Dietrich Brand
*1471 Gerhard von Mallinckrodt
*1498 Engelbrecht Monnik
*1500–1506, 1507–1509, 1510–1515 ja 1517 Jasper von Münchhausen
*1509 Martin von Heimburg noorem
*1515–1517 Hermann Ovelacker von Wischlingen
*1517–1524 Johann von Knippenburg
*umbes 1524–1531 Rolf von Bardewisch
*1532–1560 Franz von Dumstorp

## Kirjandus
*Otto Schnettler, Westfalen und Livland. Münster (Westf.), 1916, s. 76-81
Anne Applebaum

**Anne Elizabeth Applebaum** (sündinud 25. juulil 1964 Washingtonis) on Poola-Ameerika ajakirjanik ja ajaloolane, kelle peamised uurimissuunad on Ida-Euroopa ja kommunismi ajalugu. Tal on USA ja aastast 2013 Poola kodakondsus.

Anne Applebaum sündis ameerika-juudi perekonnas.

Ta on õppinud ajalugu ja kirjandust Yale'i Ülikoolis ning rahvusvahelisi suhteid õppeasutuses London School of Economics.

Anne Applebaum on abielus Poola välisministri Radosław Sikorskiga ja elab 2006. aastast Poolas, neil on kaks poega.

## Tunnustus
* 2004 – Pulitzeri preemia raamatu "Gulag" eest
* 2008 – Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk

## Välislingid

* Anne Applebaumi koduleht
* Anne Applebaum pääses autoplahvatusest vigastuseta Postimees, 6. detsember 2009
* Anne Applebaum: Mu auto ei plahvatanud Eesti Ekspress, 8. detsember 2009 
* Anne Applebaum: uus tragöödia neetud metsas Postimees, 16. aprill 2010
* The ADHD-ventures of Tom Sawyer 9. august 2010
* Anne Applebaum: USA on Venemaa suhtes naiivne, Ukraina seda endale lubada ei saa Tõlkinud Mirjam Korsten. Postimees, 24. jaanuar 2022
Wasilla

**Wasilla** on linn USA-s Alaska osariigi lõunaosas Matanuska-Susitna maakonnas. Asub Matanuska ja Susitna jõe oru vahel 48 km Anchorage'ist põhjaloodes.

Wasilla on maakonna suurim linn. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Wasillas 5469 inimest, 2005. aasta hinnangul 8471 inimest ja 2010. aasta rahvaloenduste andmetel 7831 inimest.

Wasilla on Anchorage'i eeslinn.

Endine Alaska kuberner Sarah Palin on endine Wasilla linnapea.

## Välislingid

* Wasilla koduleht
Krankowi komtuur

**Krankowi komtuur** oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Krankowi komtuurkonda.

Komtuurkond, mis asus Mecklenburgi hertsogkonna valdustes, läks Liivi ordu kätte 13. sajandi teisel poolel. Nimeliselt on teada ainult neli komtuuri, neist esimene 1268. ja viimane 1355.–1356. aastast.

## Teadaolevad Krankowi komtuurid
*1268 Johann von Ratzeburg
*1329–1330 Winand
*1346–1349 Adam
*1355–1356 Hermann von Wacholtz
Iraagi okupatsioon Kuveidis

**Iraagi okupatsioon Kuveidis** kestis 2. augustist 1990 26. veebruarini 1991.

Iraagi vägede sissetungiga Kuveiti sai alguse Lahesõda. Sama sõja raames toimunud operatsiooni "Kõrbetorm" käigus ka Kuveit vabastati.

## Okupatsioonivõimude esindajad Kuveidis

## Vaata ka

*Lahesõda
Årsta komtuur

**Årsta [[komtuur]]** oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Årsta komtuurkonda Rootsis.

Komtuurkond loodi küll juba 1260. aastatel, kuid esimene komtuur on nimeliselt teada alles 1308. aastast. Komtuurkonnas rajati ka 14. sajandil Årsta loss. 

Viimane teadaolev komtuur loobus ametist 1465. aastal. Komtuur oli vaid kohaliku valduse valitseja ja Liivimaa asjadesse ta sekkuda ei saanud.

## Årsta komtuurid
*1308–1312 linnusekrahv Heinrich von Stromberg
*1352–1362 Lorenz Troye
*1389 Reineke von der Wolde
*1398–1404 Johann von Folschen
*1416? Eberhard Ovelacker
*1425–1435 Thomas Hungersdorp genannt Grevesmolen
*1446–1448 Goswin von Ascheberg
*1461–1465 Gerhard von Walien
Ykemele

**Ykemele** oli Liivi ordu rüütelvend 13. sajandi teisel poolel.

Ykemele oli tõenäoliselt liivi päritolu. Ta on ainus teadaolev Baltimaade põlisrahvaste esindaja Liivi ordus, kuid temast pole peale nime ja fakti, et ta oli 1272. aastal rüütelvend Riias, midagi rohkemat teada.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 999 (lk 744–745).
Otradnoje

**Otradnoje** on linn Venemaal Leningradi oblastis Kirovski rajoonis. 

Asub 40 km Peterburist idas Neeva jõe vasakul kaldal. Läbi linna voolavad ka Tosna ja Svjatka jõgi.

Katariina II omandas 1784. aastal tänapäeva linna alal maavalduse, mille nimetas Makedoonia pealinna järgi Pellaks. Aastal 1785 hakati ehitama paleed, mille ehitus jäi pooleli. Lähedusse tekkinud asula sai nimeks Otradnoje.

Linn moodustati 1970. aastal Otradnoje alevi, Ivanovskoje alevi ja Ust-Tosno liitmise teel.  

Linna läbib Peterburi-Volhovi raudtee ning seal on Ivanovskaja ja Pella raudteejaam.

Otradnojes asub paadi- ja kaatritehas "Pella", kus toodetakse Pella paate.

## Viited

## Välislingid
*Otradnoje koduleht
Harilik mudatupp

**Harilik mudatupp** ehk **harilik mudatuplane** (*Tubifex tubifex*) on mudatuplaste sugukonda kuuluv väheharjasuss. 

Mudatuped on levinud Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas.

Mudatuped asustavad erinevaid veekogusid, eelistades eriti reostunuid. Indikaatoriliigina näitabki nende olemasolu inimtegevusest tugevasti mõjutatud veekogu.

Nad on umbes 4 cm pikkused.

## Välislingid
*
Georg von Brabeck

**Georg von Brabeck** oli Liivi ordu liige ja viimane Sigulda komtuur.

Georgi vanemad olid Georg von Brabeck ja Adelheid von Schonebeck. Ta sündis Bottropi lähedal. Tema suguvõsa pärines Werdeni kloostri ministeriaalide seast. 

Brabeck oli 1549–1560 Dünamünde linnusekomtuur (*Hauskomtur*). See valdus kuulus Liivi ordu maamarssali valduste hulka, kui aga viimane marssal Philipp Schall von Bell Härgmäe lahingus venelaste kätte vangi langes ja hukati, siis jaotas ordumeister Gotthard Kettler tema valdusi ümber ning taastas muuhulgas ka Sigulda komtuurkonna, mille haldajaks ta Brabecki määraski.

1562. aastal, kui ordu likvideeriti, abiellus Brabeck Elisabeth von Plettenbergiga ja elas ka veel 1568. aastal Liivimaal. 

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 102 (lk 135–136).
Jorma Ollila

**Jorma Jaakko Ollila** (sündinud 15. augustil 1950 Seinäjoel) on soome majandustegelane ja tippjuht.

Jorma Ollilal on nii ühiskonnateaduste ja majandusteaduse magistrikraadi kui ka inseneri eriala. 

1985. aastal asus Ollila tööle Nokias, kus hakkas 1990. aastal juhtima mobiiltelefonide tootmist. Aastatel 1992–2006 oli Jorma Ollila Nokia tegevjuht. Tema juhtimisel sai Nokiast maailma suurim mobiiltelefonide tootja.

Pärast Nokia tegevjuhi ametist lahkumist sai Ollilast Royal Dutch Shelli juhatuse esimees. Ta on esimene Shelli juhatuse esimees, kes pole Suurbritannia ega Hollandi kodakondne. Shelli juhina lõpetas ta tuuleenergia arendamise projektid, sest ei näinud, kuidas need end ära tasuksid. Ollila lahkus Shelli juhi kohalt 2015. aastal.

Ta kuulub veel mitme ettevõtte ja organisatsiooni juhtkonda.

Jorma Ollilat on tunnustatud paljude aumärkide ja -nimetustega, sealhulgas Valgetähe III klassi teenetemärgiga 1995. aastal.

Ollila keeldus mäenõuniku tiitlist, mis on Soome kõrgeim tööstusjuhtidele antav aunimetus.

Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Jorma Ollila 51. koha.
Ants Piibu valitsus

**Ants Piibu valitsus** tegutses 26. oktoobrist 1920 kuni 25. jaanuarini 1921. See oli viimane Asutava Kogu valitsus Eestis. Asutavas Kogus hääletasid Tööerakonna valitsuse poolt ka sotsiaaldemokraadid. Iseseisvad sotsialistid ja Kristlik Rahvaerakond olid vastu. Rahvaerakond ei hääletanud ja Maaliit oli erapooletu ("Kaja" 27. oktoober 1920).

27.–29. novembrini toimusid I Riigikogu valimised ja 20. detsembril 1920 lõpetas Asutav Kogu tegevuse. Esimest korda tuli I Riigikogu kokku 4. jaanuaril 1921 Tallinnas Toompea lossi Valges saalis. Riigikogu esimeheks valiti Otto Strandman. 25. jaanuaril 1921 kinnitas Riigikogu ametisse Konstantin Pätsi juhitava valitsuse.

## Valitsuse koosseis
*Riigivanem – Anton Piip, alates 20.12.1920, peaminister kuni 20.12.1920, sõjaminister ja välisministri kt alates 14.01.1921 
*Välis- ja kohtuminister – Otto Strandmann, kuni 14.01.1921 
*Töö-, hoolekande ja siseminister – Lui Olesk
*Kaubandus-, tööstus- ja teedeminister – Juhan Kukk
*Rahaminister – Karl Baars, kohtuministri kt alates 14.01.1921 
*Haridusminister – Jüri Annusson
*Põllutööminister – Theodor Pool
*Toitlusminister – Peet Johanson

## Välislingid
*Vabariigi Valitsuse koosolekute protokollid alates 27. oktoobrist 1920

## Viited
Pentti Saarikoski

**Pentti Ilmari Saarikoski** (2. september 1937 Impilahti – 24. august 1983 Joensuu) oli soome kirjanik ja tõlkija, teise maailmasõja järgse Soome kirjanduse silmapaistvamaid esindajaid.

Saarikoski luuletusi hakkas trükis ilmuma alates 1950. aastatest. Läbimurde saavutas ta 1962. aastal ilmunud luulekoguga "Mitä tapahtuu todella?", milles ta pani aluse nn osalusluulele. Ta tõlkis soome keelde antiikkirjandust (sealhulgas Homerose "Odüsseia"), James Joyce'i "Ulyssese", Aristotelese "Luulekunstist" ning mitu Saul Bellow', Henry Milleri ja Philip Rothi teost. 

Ta kirjutas varjunime Nenä ('nina') all ka vesteid ajalehtedele Ylioppilaslehti, Uusi Suomi ja Kansan Uutiset. Ta pilkas kirikut, sõjaväge, poliitikat ja kõike konservatiivset ning parodeeris osavalt Soome poliitikute kasutatavat kantseliiti.

Saarikoski oli aktiivne kommunist ja kandideeris korduvalt Eduskunna liikmeks, kuid ei osutunud valituks.

Pentti Saarikoski on maetud Heinävesi Valamo kloostri surnuaiale.

## Teosed
### Luule
* Runoja (1958)
* Toisia runoja (1958)
* Runot ja Hipponaksin runot (1959)
* Maailmasta (1961)
* Mitä tapahtuu todella? (1962)
* Kuljen missä kuljen (1965)
* Ääneen (1966)
* Laulu laululta pois (1968)
* En soisi sen päättyvän (1968)
* Katselen Stalinin pään yli ulos (1969)
* Onnen aika (1970)
* Alue (1973)
* Eino Leino (runomuotoinen tutkielma) (1974)
* Ja meille jäi kiireetön ilta (koos Mia Berneriga) (1975)
* Tiarnia-triloogia:
** Tanssilattia vuorella (1977)
** Tanssiinkutsu (1980)
** Hämärän tanssit (1983)

### Proosa
* Ovat muistojemme lehdet kuolleet (1964)
* Aika Prahassa (1967)
* Kirje vaimolleni (1968)
* Asiaa tai ei (1980)
* Euroopan reuna kineettinen kuva (1983)

### Eesti keelde tõlgitud
* "On või ei ole. Euroopa serval", Perioodika, 1985, tõlkinud Piret Saluri.
* "Hämara tantsud", Eesti Raamat, 1989, tõlkinud Joel Sang, Paul-Eerik Rummo ja Debora Vaarandi.
* "On või ei ole. Euroopa serval. Bretagne’i päevik", Varrak, Tallinn, 2007, tõlkinud Piret Saluri.
* "Luuletused", Tuum, 2012, tõlkinud Lauri Kitsnik, Hasso Krull, Kalju Kruusa, Asko Künnap, Jürgen Rooste, Joel Sang ja Elo Viiding.

## Tunnustus
* 1974 Aleksis Kivi auhind

## Isiklikku
Ta oli neli korda abielus. 1975. aastal kolis ta oma neljanda naise Mia Berneriga Rootsi, kus elas Göteborgi lähedal Tjörni saarel. Tema isiksusele ja loomingule avaldas suurt mõju rohke alkoholitarbimine. 1968. aastal sattus ta deliiriumis haiglaravile, kuid jätkas ülemäärast alkoholitarbimist surmani. Kireva eraelu tõttu jälgiti tema tegemisi pidevalt ajakirjanduses.

## Kirjandus
* Tuula-Liina Varis "Kilpkonn ja õlgmarssal", tõlkinud Piret Saluri, Perioodika 1996; EKSA 2012.
* Pekka Tarkka "Pentti Saarikoski" (Otava, I 2002, II 2004; soome keeles).

## Välislingid

* Kirjad musta mere äärest, Linda Kaljundi arvustus ajakirjas Vikerkaar.
* Pentti Saarikoski kõneleb 1960. aastatel