open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Erich Matteus

**Erich-Johannes Matteus** (6. november 1903 Mõtusmäe talu, Kärgula vald, Võrumaa – 8. juuli 1985 Võru) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Ta on maetud Osula kalmistule.

## Teenistuskäik
* 24.08.1927  auaste	noorem portupee kadett -> nooremleitnant (ülendamine)	
* 19.02.1932  auaste	nooremleitnant -> leitnant, Pioneeripataljon (ülendamine)
* 15.11.1935  teenistus	Pioneeripataljon -> Inseneriväe ohvitseride täienduskursus 1935-1936 (lähetus)
* 15.09.1936  haridus	Inseneriväe ohvitseride täienduskursus 1935-1936
* 16.09.1937  teenistus	Pioneeripataljon -> 7. Jalaväerügement (üleviimine)
* 17.02.1939  auaste	leitnant -> kapten, 7. Jalaväerügement (ülendamine)
* Võru maleva 3. pataljon Rõuge ülem.
* 07.02.1945  vangistus	arreteerimine trib. 22.10.1945 §58-1b

## Tunnustus
*1940 Kotkaristi V klassi teenetemärk

## Välislingid
*
August Meriloo

**August Meriloo** (kuni 1936. aastani **August Madisson**; 24. juuli 1902 Helme vald, Viljandimaa – 2. august 1966) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

## Teenistuskäik
*24. august 1927 – kadett, ülendatud nooremleitnandiks
*19. veebruar 1934 – teenis Kaitseliidu Lääne malevas, ülendatud leitnandiks
*16. veebruar 1940 – ülendatud kapteniks

August Meriloo arreteeriti NKVD poolt 25. jaanuaril 1948 ja tema üle mõistis kohut erinõupidamine 19. veebruaril 1949.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Pierre Boulle

**Pierre Boulle** (20. veebruar 1912 – 30. jaanuar 1994) oli prantsuse kirjanik, kes on tuntud eelkõige romaanide "Sild üle Kwai jõe" ja "Ahvide planeet" autorina.

## Looming
* "Sild üle Kwai jõe" – "Le Pont de la rivière Kwaï", 1952; eesti keeles: Eesti Raamat, Tallinn 1969, tõlkinud Heiti Kaarde; järelsõna: Leili-Maria Kask
* "Absurdilood" – "Contes de l’absurde", 1953, Prantsuse Akadeemia suur novelliauhind
* "Le Bourreau", 1954
* "E = mc2", 1957, novellikogu
* "Ahvide planeet" – "La Planète des singes", 1963; eesti keeles: Eesti Raamat 1973 sarjas "Mirabilia", tõlkinud Lennart Meri; järelsõna autor Leili-Maria Kask
** "Ahvide planeet". 2. trükk. Sari "Eesti Päevalehe romaaniklassika", nr 68. Eesti Päevaleht 2008; ISBN 9788498199697
* "Ligimesearmastuse lood" – "Histoires charitables", 1965; sellest novellikogust on eesti keeles ilmunud novell "Mees, kes vihkas masinaid" ("L'Homme qui haïssait les machines") – kogumikus "Prantsuse novell", Eesti Raamat, Tallinn 1973, lk 98–144, tõlkinud Henno Rajandi
* "Keiser Friedrich II kummaline ristisõda" – "L'Étrange croisade de l'empereur Frédéric II", 1968
* "Quia absurdum", 1970, novellikogu
* "Džungli kõrvad" – "Les Oreilles de jungle", 1972, käsitleb Vietnami sõda 
* "Les Vertus de l’enfer", 1974 
* "Le Bon Léviathan", 1978
* "Miroitements", 1982 
* "La Baleine des Malovines", 1983
* "Pour l’amour de l’art", 1985
* "Le Professeur Mortimer", 1988
* "L’Îlon", 1991
* "À nous deux, Satan!", 1992

## Välislingid
* Jüri Talvet, Pierre Boulle "Ahvide planeet" – Eesti Päevaleht, 27. juuni 2008, lk 24
* Pierre Boulle (1912–1994). Kirjasto.sci.fi (soome keeles)
1. Eesti Üksik Tagavara Laskurpolk

**1. Eesti Üksik Tagavara Laskurpolk** (vene keeles *1-й Эстонский отдельный запасной стрелковый полк*) oli Punaarmee 8. Eesti Laskurkorpuse ohvitseride, allohvitseride ja reakoosseisu väljaõppeüksus, mis asutati veebruaris 1942.

1. Eesti Tagavara Laskurpolk, algselt 7. eesti laskurdiviisi tagavarapolk alustas tegevust Uraali sõjaväeringkonnas Sverdlovski oblastis 7. diviisi formeerimise asukohas veebruaris 1942. aastal. Tagavarapolgu ajaleht oli Punaväelane.

Teise maailmasõja ajal juulis 1944 paiknes Eesti tagavarapolk Leningradi oblastis Veimarni raudteejaama lähedal, sõja lõppedes paigutati tagavarapolk algul Tartusse, kust see viidi hiljem koos teiste punaarmee eesti väeosadega Kloogale. 

## Juhtkond ja koosseis
;Polgukomandör
*major Villem Jakobson
*alampolkovnik Ralf Teiman
*major Karl Vinkel
;Polgukomissar:
*Aleksander Borkman
*Erich Tarkpea

## Koosseis
Tagavarapolku kuulusid:
*4 laskurpataljoni;
*kuulipildurite õppepataljon;
*miinipildujate õppepataljon;
*muude eriotstarbeliste korpuse allüksuste õppeüksused.
25. oktoobril 1942 moodustati polgus suurtükiväedivisjon, automaaturite rood ja paranejate rood. 
## Põleng Porošino mäel muldonnis

12. märtsi varahommikul 1943. aastal puhkes tagavarapolgu muldonnis tulekahju, kus hukkus 74 meest. Hukkunud maeti ühishauda. 1980. aastal maeti hukkunud ümber mõned kilomeetrid eemal asuvasse Kalinovka kalmistule. Haual on ka venekeelne mälestussammas, kus kuupäevaks on eksitavalt märgitud detsember.

## Vaata ka
*63. üksik Eesti tagavaralaskurpolk
## Viited
917. Laskurpolk

**917. laskurpolk** (vene keeles *917-й стрелковый полк*) oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu.

## Juhid ja koosseis
### Juhtkond
;Polgukomandörid:
*polkovnik Johan Lombak, (02.06.1942 - 28.09.1942);
*major Peeter Lepp  (12.10.1942 - 04.01.1943) (1895–1955)
*kapten Nikolai Lõokene (18.01.1943 - 25.01.1943) (1919–15.01.1943https://pamyat-naroda.ru/heroes/memorial-chelovek_prikaz9405992/)
*major Eduard Avald (30.01.1943 – ) (1903–14. oktoober 1944)
*alampolkovnik Hans Virrit (10.02.1943 –)
*alampolkovnik Elmar Horn (18.04.1943 - 29.09.1943)
*polkovnik Peeter Lepp  (29.09.1943 - 03.09.1944)
*alampolkovnik Peeter Liivak, 1944–1945
*kapten Eduard Raia (09.06.1945 - 02.11.1945) 
;Polgu staabiülem:
*Polgu staabiülem, Voldemar Oja
*Polgu staabiülem, Eduard Raia  (1945)
;Polgukomissar, komandöri asetäitja poliitalal
*Polgukomissar vanempolitruk Eduard Avald;
*polgukomissar Bernhard Tinnuri; 
*polgukomandöri asetäitja poliitalal, alampolkovnik Eduard Avald (1903–14. oktoober 1944https://pamyat-naroda.ru/heroes/memorial-chelovek_prikaz74554334/);
*polgukomandöri asetäitja poliitalal, major Aleksei Kurme
*polgukomandöri asetäitja poliitalal, kapten Aleksander Ilves (1945)
;komandöri asetäitja rivi alal
*major Boris Kikas (1945)
;Polgu tagalaülem
*tagalaülem 3. järgu intendant Johannes Napp

### Koosseis
*917. Laskurpolgu 1. pataljon, ülem major Grigori Karaulnõi, kapten Dmitri Ovetškin (1945)
**1. rood,
**2. rood,
**3. rood,
*917. Laskurpolgu 2. pataljon, ülem vanemleitnant Ivan Letunovski  (1945)
**4. rood,
**5. rood,
**6. rood,
*917. Laskurpolgu 3. pataljon, ülem kapten V. Klasman († märts 1945 Kuramaa), 3. pataljoni ülema asetäitja rivialal vanemleitnant Tsvetkov, asetäitja poliitalal vanemleitnant Vladimir Premet pataljoniülem Pjotr Koroljov (1945)
**7. rood,
**8. rood,
**9. rood, ülem leitnant Rõbakov
:Pataljonikomandörid: kapten Valentin Andrusov
## Huvitav fakt
917. Laskurpolgu ansamblis tegutses Raimond Valgre.

## Vaata ka
*Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend
*Tehumardi lahing

## Viited

## Välislingid
*Punaarmee 8. eesti laskurkorpus 1. septembril 1944
* 249-я Эстонская стрелковая дивизия. Офицерский состав:, www.pribfront.ru
Marshalli Saarte riigipeade loend

**Marshalli Saarte riigipeade loend** esitab Marshalli Saartel ametis olnud presidentide nimestiku alates riigile laialdase omavalitsuse andmisest 1979. aastal.

## Vaata ka
*Marshalli Saarte president
Tundrakaur

**Tundrakaur** (*Gavia adamsii*) on kaurlaste sugukonda kauri perekonda kuuluv veelind.

Eestis on tundrakaur peaaegu iga-aastane haruldane läbirändaja.

## Taksonoomia

Esimesena kirjeldas tundrakauri teaduslikult George Robert Gray 1859. aastal Alaskalt kogutud isendi põhjal. Tema perekonnanimi *Gavia* tähendab ladina keeles merikajakat ja esines juba Plinius Vanema teostes. Liiginimi *adamsii* on pandud briti mereväekirurgi ja loodusteadlase Edward Adamsi (1824–1856) auks, kes joonistas ja kogus Arktikas palju linnuliike ning oli kolm aastat varem Sierra Leones tüüfusse surnud. Just tema oligi hankinud selle isendi, mille põhjal Gray tundrakauri uue liigina kirjeldas.

Tundrakaur on monotüüpne liik ehk teisisõnu tal ei eristata alamliike, kuigi ta on levinud suurel alal kogu Holarktises.

Tundrakaur on lähedalt sugulane jääkauriga. Nad sarnanevad nii sulestiku kui ka käitumise poolest ja mõnikord ühendatakse nad samasse ülemliiki. Mõlemad arvatakse pärinevat järvekauri asurkondadest, mis kaotasid läbikäimise teiste asurkondadega ja seejärel koloniseerisid kogu Arktika.

## Levila

Tundrakaur pesitseb Põhja-Jäämeres kuni 78. põhjalaiuseni, näiteks Venemaal, Kanadas ja USA-s.

Ta talvitub peamiselt Vaikse ookeani ja Norra varjulistel rannikutel tavaliselt kuni 50. põhjalaiuskraadini, aga Jaapanis kuni 35. põhjalaiuseni. Eksikülalisena on teda kohatud paarikümnes riigis, sealhulgas isegi Hispaanias ja Mehhikos.

Pesitseda eelistab tundrakaur mageveetiikidel ja -järvedel, kuid võib seda teha ka jõekaldal, deltas või mererannikul. Metsa ta väldib.

## Välimus

Tundrakaur on 76–97 cm pikk ja 4–6,4 kg raske. Tema tiibade siruulatus on 135–160 cm. Niisuguste näitajate poolest on ta kauride perekonna suurim liik.

Pulmasulestikus täiskasvanud linnud on musta peaga. Keha alapool on valge ja ülapool musta-valgekirju. Muul ajal on sulestik kahvatu, lõug ja kaela eesosa valged.

Tundrakaur erineb jääkaurist peamiselt pikema ja õlgkollase noka poolest. Nokk tundub olevat kergelt ülespoole suunatud.

## Eluviis

Tema põhiliseks toiduks on kalad. Kuid ta sööb ka koorikloomi, molluskeid ja rõngusse. Toitu jälitades suudab ta sukelduda.

Tundrakaur asub pesitsema juuni alguses, aga see sõltub sellest, kas lumi on selleks ajaks juba sulanud. Nagu teisedki kaurid, ehitab ta pesa taimsest materjalist veele väga lähedale. Emaslind muneb sinna kaks muna.

2010. aastas muutis Rahvusvaheline Looduskaitseliit tundrakauri seisundi ohulähedaseks, arvestades seda, et tema arvukus väheneb "mõõdukalt kiiresti". Peamiseks ohuks nimetas looduskaitseliit pesarüüstamist inimeste poolt.

## Viited

## Välislingid

* 
*Tundrakaur YouTube'is
Vöötnokk-pütt

**Vöötnokk-pütt** (*Podilymbus podiceps*) on pütlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Linnu üldpukkus on 31–38 cm, tiibade siruulatus 56–64 cm.

## Levila
Vöötnokk-pütt on Eestis väga haruldane eksikülaline Põhja-Ameerikast.

## Viited
Tiziani teoste loend

Alltoodud loendis on esitatud Itaalia maalikunstniku Tiziani peamised teosed kronoloogilises järjestuses.

## Vaata ka

## Märkusi

## Bibliograafia
* M. Alpatov. Kunstiajalugu, II kd. Renessansi ja uusaja kunst. Tallinn: Kunst, 1982. Lk 63-67.
* Francesco Valcanover, *L'opera completa di Tiziano*, Rizzoli, Milano 1969.
* Cecilia Gibellini (a cura di), Tiziano, I Classici dell'arte, Milano, Rizzoli, 2003.
* Stefano Zuffi, *Tiziano*, Mondadori Arte, Milano 2008. ISBN 978-88-370-6436-5
Nikolai Švernik

**Nikolai Mihhailovitš Švernik** (vene keeles Николай Михайлович Шверник; 19. mai (vkj 7. mai) 1888 Peterburi – 24. detsember 1970 Moskva) oli NSV Liidu partei- ja riigitegelane.

## Elukäik
Nikolai Švernik sündis 1888. aastal Peterburis. 1905. aastal liitus bolševikega. 1924. aastal sai temast Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu ning 1925. aastast ÜK(b)P Keskkomitee täieõiguslik liige.

1927. aastal viidi üle madalamale ametikohale Uuralitesse. Seal tegutses ta kohalikus parteiorganisatsioonis. 1929. aastal, mil Stalin hakkas industrialiseerimiskava ellu viima, leidis ta N. Šverniku uue poliitika elluviimisele lojaalne olevat ning suunas ta Moskvasse Metallurgia ametiühingu esimeheks.

N. Švernik jätkas samal ajal tõusu ka parteiliinis: temast sai ÜK(b)P KK Sekretariaadi Orgbüroo (hiljem NLKP Keskkomitee Sekretariaat) liige. Muu hulgas oli ta ka Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukogu esimene sekretär 1930. aasta juulist kuni 1944. aasta märtsini. Teise maailmasõja ajal, Nõukogude-Saksa sõja alguses vastutas N. Švernik NSV Liidu relvatööstuse evakueerumise eest sisemaale pealetungivate Saksa vägede eest.

1946. aastal pärast NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Kalinini surma, määrati N. Švernik Kalinini ametikohale. Pärast Stalini surma 1953. aasta märtsis asendati N. Švernik Kliment Vorošiloviga, kellest sai nüüd uus NSV Liidu formaalne riigipea.

Pärast kõrgelt ametikohalt tagandamist naasis N. Švernik tööle Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukokku.

1956. aastal valmistas N. Švernik ette Hruštšovi kõnet NLKP XX kongressil, kus mõisteti hukka Stalini isikukultus ja repressioonid. Kuivõrd N. Švernik oli ülesandega hästi toime tulnud, määras Hruštšov ta vastutavaks Stalini poliitiliste repressioonide ohvrite rehabiliteerimisega seotud küsimuste lahendajaks.

1957. aastal sai N. Švernikust taas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi liige. Selle liikmena püsis ta kuni 1966. aastani, mil läks pensionile.

Nikolai Švernik suri 1970. aastal Moskvas.

## Tunnustus
* 1958 – sotsialistliku töö kangelane
* Lenini orden (viiekordne kavaler)
Dux Armeniae

***Dux Armeniae*** oli Rooma keisri Constantinus I ajal Rooma idapoolse limese piirivalvevägede ülem Ponticas. "Notitia dignitatumi" ajal (u 400) oli tema otsene ülemus *[[magister militum praesentalis II]]*.

## Kirjandus
* J. Rodríguez González "Historia de las legiones Romanas" Madrid, 2003
* A. K. Goldsworthy "Storia completa dellesercito romano" Modena, 2007. ISBN 978-88-7940-306-1
* Y. Le Bohec "Armi e guerrieri di Roma antica. Da Diocleziano alla caduta dell'impero" Roma, 2008. ISBN 978-88-430-4677-5

## Välislingid
* Dux Armeniae
Sild üle Kwai jõe

**"Sild üle Kwai jõe"** on Pierre Boulle'i 1952. aastal avaldatud sõjaromaan raudteesilla ehitusest üle Kwai jõe. 

Raamatu olustik põhineb Teise maailmasõja ajal toimunud tõestisündinud lool, kus jaapanlaste kätte vangi langenud sõjavangid ehitasid *Birma-Siiami raudteed* (tänast Birma raudteed, mida on kutsutud ka *Surmaraudteeks*). Romaani sündmustik kulgeb Tai läbipääsmatutes džunglites Kanchanaburi linna lähistel. 

## Eestikeelsed väljaanded
Raamat anti eesti keeles välja 1969. aastal Eesti Raamatu kirjastuses Heiti Kaarde tõlkes. Teos on 143-leheküljeline tavaformaadis ja ümbrispaberiga kõvas köites.

## Viited

## Välislingid
* Pierre Boulle – Sild üle Kwai jõe (1969). Blogi loterii, 19. august 2010
Restu-Madissõ järv

**Restu-Madissõ järv** (ka *Visela järv, Restu paisjärv, Restu-Madise järv*) on paisjärv Võrumaal Urvaste ürgorus.

Järve läbib Visela jõgi. Järve pindala on 61,5 ha. Moodustab koos Punde järvega Visula kaksikjärve.

## Välislingid
*
Tom Cleverley

**Thomas William Cleverley** (sündinud 12. augustil 1989 Basingstoke'is) on Inglismaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).

Pärast oma karjääri alustamist Bradford City noorteakadeemias liitus Cleverley 12-aastaselt Manchester Unitediga. Aastate 2007 ja 2009 vahel mängis ta Manchester Unitedi reservmeeskonna eest ning vahetevahel ka esindusmeeskonna sõpruskohtumistes. Cleverley saadeti 2009. aastal laenule Leicester Citysse, kus ta aitas võita Inglismaa teise liiga ja pääseda esiliigassse. Hooaja 2009–10 veetis ta laenul Watfordiga Inglismaa esiliigas, kus ta lõi 33 liigamänguga 11 väravat ning valiti klubi aasta mängijaks. 31. augustil 2010. aastal liitus ta Wigan Athleticuga aastapikkuse laenulepingu alusel, kus ta tegi liigas kaasa 25 kohtumist ja lõi 4 väravat, millega aitas kaasa Wigan Athleticu püsimajäämisele Premier League'i hooaja viimasel päeval. Ta naasis Manchester Unitedisse hooaja 2011–12 alguseks ning tegi oma esimese kohtumise Unitedi särgis Community Shieldis Manchester City vastu, keda võideti 3:2.

Jalgpallurikarjääri lõpetas Cleverley 2023. aastal Watfordis.

Pärast seda, kui Valérien Ismaël 2024. aasta märtsis Watfordi peatreeneri kohalt vallandati, sai Cleverley Watfordi ajutiseks peatreeneriks. Järgmine kuu sai Cleverley püsivalt klubi peatreeneriks.

## Saavutused
;Leicester City
*Football League One: 2008–09
;Manchester United
*Premier League: 2012–13
*FA Community Shield: 2011, 2013

## Viited

## Välislingid

* Profiil Watford F.C. kodulehel
Punde järv

**Punde järv** (ka **Luiga järv**, **Punde paisjärv**) on Urvaste ürgorus asuv paisjärv. 

Järve pindala on ligi 30 ha.

Punde järv moodustab koos Visela järvega Visula kaksikjärve, millest voolab läbi Visula jõgi.

## Välislingid
* Punde järv keskkonnaregistris
Jää-tormilind

**Jää-tormilind**  (*Fulmarus glacialis*) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.

Linnu üldpikkus on 45–50 cm, tiibade siruulatus 102–112 cm.

Jää-tormilind on tavaline Põhja-Atlandi ookeanil. 

Ta toitub veepinnal ujuvaist kalarappeist. 

## Viited
Gongon-tormilind

**Gongon-tormilind** (*Pterodroma feae*) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.

Linnu üldpikkus on 33–36 cm, tiiva siruulatus 84–91 cm.

Ta pesitseb Bugio saarel (Desertase saartest lõunapoolseim, Madeira lähedal) ja Roheneemesaartel 300–400 m kõrgusel kaljulõhedes – Bugiol sügisel ja Roheneemesaartel talvel. Ta viibib kogu aasta pesitsusalade ümbruses.

## Viited
Madeira tormilind

**Madeira tormilind** (*Pterodroma madeira*) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.

Linnu üldpikkus on 32–33 cm, tiibade siruulatus 78–83 cm.

Madeira tormilind on Gongon-tormilinnu väga lähedane sugulasliik. Looduses on nad teineteisest raskesti eristatavad, kuigi madeira tormilind on umbes ühe kolmandiku võrra kergem ja 5–10% lühem. Samuti on madeira tormilinnu nokk tunduvalt peenem, kiird ja laup heledamad.

Madeira tormilind on väljasuremisohus liik, mis pesitseb umbes 30 paarina üksnes Madeira peasaare Madeira saare mägedes umbes 1600 m kõrgusel.

## Viited
Sini-Must-Valge

**Sini-Must-Valge** (lühend **SMV**) oli Tartus aastatel 1946–1950 tegutsenud põrandaalune koolinoorte vastupanuorganisatsioon. Organisatsioonile panid 1946. aastal aluse kuus Tartu 6. Keskkooli õpilast: Vello Illiste, Karl Piir, Ants Zovo, Tõnis Jõgiaas, Ülo Raidma ja Ivar Kurg. Pärast Vello Illiste haigestumist ja surma 1949. aastal asus organisatsiooni tegevust juhtima Karl Piir. Organisatsiooni liikmete arv kasvas umbes 40-ni, valdavalt oli tegu Tartu koolide õpilastega. 1949. aasta oktoobripühadeks valmistati Nõukogude võimu ja Stalinit pilkavad lendlehed, mida levitati Tartu linnas.

## Punaarmee monumendi õhkimine Raadi pargis
5. novembril 1949 lasksid SMV liikmed Tartus Raadi pargis õhku seal asunud Punaarmee monumendi. Operatsioonis osalesid SMV liikmed Tõnis Jõgiaas, Heiki Vaibla, Riita Vint, Miia Saviauk ja Ellen Rander. 

1950. aasta maipühade ajal levitas SMV Tartus ja Viljandis taas lendlehti. Samal aastal arreteeriti 36 organisatsiooni liiget ja mõisteti erinõupidamise otsusega süüdi nõukogudevastases tegevuses. SMV liikmetele määrati vabadusekaotus 5–15 aastani.

2001. aastal võtsid SMV endised liikmed Tartus osa KGB Kongide muuseumi rajamisest.  

## Vaata ka
*Vastupanutegevus Eesti NSV-s

## Välislingid
*Pearu Kuusk. "Punaarmee monumendi plahvatusest ja lendlehtedest Tartus 1949. aastal. Tuna 2002, lk 67–73
*KGB Kongide muuseum Tartu Linnamuuseumi lehel
Šalčininkai rajoon

**Šalčininkai rajoon** on 1. järgu haldusüksus (omavalitsus) Leedus. Kuulub Vilniuse maakonda. Piirneb lõunas ja idas Valgevenega.

Rajooni pindala on 1491 km². 2020. aasta seisuga elas seal 30 502 inimest.

Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1984. Halduslikult jaguneb 13 vallaks (*seniūnija*): Akmenynė, Baltoji Vokė, Butrimonysi, Dainava, Dieveniškėse, Eišiškėse, Gerviškėse, Jašiūnai, Kalesninkai, Pabarė, Poškonysi, Šalčininkai ja Turgeliai vald.

Halduskeskus on Šalčininkai linn. Teised tähtsamad asulad on Eišiškėse ja Baltoji Vokė linnad ning Dieveniškėse, Turgeliai ja Jašiūnai alevid. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šalčininkai rajooni elanikest poolakaid 77,75%, leedulasi 10,84%, venelasi 5,38%, valgevenelasi 3,36%, ukrainlasi 0,65% ja mustlasi 0,24%.

Rajooni suurimad jõed on Merkys ja selle lisajõgi Šalčia; sealt algab ka Gauja jõgi. Rajoonis on 5 järve ja 5 veehoidlat, järvedest suurim on  Papis. 

Rajooni idaosa jääb Ašmiany kõrgustikule, kaguosa Lida lavamaale, lääneosa Kagutasandikule. Kõrgeim koht (265 m) asub Katkuškėmise küla juures, madalaim (129 m) aga Merkysi orus.

Rajooni kaguosa jääb Dieveniškėse regionaalparki.

## Viited

## Välislingid

*Šalčininkai rajooni omavalitsuse koduleht
Kim Chŏng-un

**Kim Chŏng-un** (ka **Kim Jong-un** &#x5b;hääld. *Kim Džong-õn*&#x5d; või **Kim Jong-eun**, korea 김정은; sündinud 8. jaanuaril 1984 P'yŏngyangis) on Põhja-Korea poliitik, kes alates 2011. aastast on Põhja-Korea riigipea (tiitliga Ülim Juht) ja alates 2012. aastast Korea Töölispartei esimees.

Kim on Põhja-Korea teise juhi Kim Chŏng-ili (1941–2011; valitses 1994–2011)) ja tema abikaasa Ko Yŏng-hŭi (1952–2004) teine laps. Ta vanaisa on Kim Il-sŏng, kes oli Põhja-Korea riigi asutaja ja esimene juht vahemikus 1948–1994. Kim on esimene Põhja-Korea juht, kes sündis pärast riigi asutamist.

Alates 2010. aasta teisest poolest peeti Kim Chŏng-un'i Põhja-Korea liidrikoha otseseks pärijaks ning pärast ta isa surma kuulutas Põhja-Korea riiklik televisioon ta "Suureks Pärijaks". Lisaks ametile riigipea ja Korea Töölispartei esimehena on Kim ka Sõjaväe Keskkomisjoni esimees, Riigiasjade Komisjoni esimees, Poliitbüroo Presiidiumi liige ja Korea rahvaarmee ülemjuhataja. 18. juulil 2012 ülendati Kim Korea rahvaarmee marssaliks, tugevdades täiendavalt tema positsiooni riigi relvajõudude ülemjuhatajana.

12. detsembril 2013 lasi Kim "reeturlikkuse" eest hukata oma onu, kõrge Põhja-Korea riigiametniku Jang Song-thaeki. Samuti peetakse laialdaselt tõenäoliseks, et Kimi käsul tehti 2017. aasta veebruar Malaisias atentaat tema poolvennale Kim Chŏng-namile.

## Viited

## Välislingid
* 
* Kim Chŏng-un *[[Encyclopædia Britannica]]* (inglise keeles)
* North Korea's leader Kim reveals his daughter in rare appearance. BBC News, 19. november 2022
Nõgi-tormilind

**Nõgi-tormilind**  (*Bulweria bulwerii*) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast.

Tema üldpikkus on 26–28 cm, tiibade siruulatus 68–73 cm.

Ta pesitseb Desertase saartel Madeira lähedal, lõunapoolsematel Assooridel, Kanaari saartel ja Roheneemesaartel. 

## Viited
Atlantise tormilind

**Atlantise tormilind** (*Calonectris diomedea*) on tormilindlaste sugukonda tormilinnu perekonda kuuluv lind.

Teaduslikult kirjeldas atlantise tormilindu esimesena Tiroolis elanud itaallasest arst ja loodusteadlane Giovanni Antonio Scopoli aastal 1769.

Tema üldpikkus on 45–56 cm, tiibade siruulatus 100–125 cm. Keha ülapool on pruunikashall, alapool valge ja nokk kollakas.

Umbes samamoodi näeb välja tormiliugur *[[Puffinus gravis]]*, kes ka elab umbkaudu samas piirkonnas ja on sama suur. Atlantise tormilind erineb temast selle poolest, et lendab harvade tiivalöökidega ja pikalt planeerides, tema tiivad on alati kumeras ja kergelt tahapoole suunatud, *Puffinus gravis*el seevastu jäigalt sirged. Neid eristab seegi, et atlantise tormilinnul puuduvad pruun kõhulaik, tumedad tähnid õlgadel ja must lagipea.

Atlantise tormilinnul on kaks alamliiki. Tüüpalamliik *C.d. diomedea* elab Vahemerel. Teine alamliik portugali tormilind (*C.d. borealis)* elab Atlandi ookeanil Assooridel, eriti Selvagensi saartel, vähem Pürenee poolsaare Atlandi ookeani rannikul. Aasta teisel poolel elab portugali tormilind hulguelu, jõudes vahel isegi Briti saartele. Alamliigid on omavahel väga sarnased, ainult portugali tormilind on suurem ja tugevama nokaga.

Minevikus eristati atlantise tormilinnul kolmaski alamliik *C.d. edwardsii*, kes elab Roheneemesaartel. Esimesena kirjeldas seda alamliiki teaduslikult prantsuse zooloog Émile Oustalet 1883. Sellel on sale ja üleni must nokk ning tumedamad pea ja ülapool. See lendab kiiremate ja jäigemate tiivalöökidega. 1998 eraldati see alamliik omaette liigiks (*C. edwardsii*), mille eestikeelne nimi on tuhkpea-tormilind.

Atlantise tormilind toitub kaladest, krevettidest jms. Sukelduda suudab ta 15 m sügavusele. Ta võib lennata kalalaeva kannul (eriti juhtub seda Biskaia lahes), tehes sealjuures käratsevat häält. Ta on parvelind ja pesitsuskolooniates on öösiti tihti kuulda nende rämedaid kaagatusi.

Atlantise tormilinnu pesa on lahtine ja asub kaljusel maapinnal või kivide vahel, harvem urus. Emaslind muneb sinna 1 valge muna. Vanemad külastavad pesa ainult öösiti, et suured kajakad seda ei avastaks ega poega ära sööks.

## Viited

## Välislingid
*
Yamato (laev)

**Yamato** (jaapani keeles 大和) oli Jaapani lahingulaev. Yamato oli esimene laev oma klassist, teine oli Musashi.

Oma mõõtmetelt olid Yamato ja Musashi maailma suurimad ja võimsamini relvastatud sõjalaevad. 
Laevade veeväljasurve ulatus täislastis 72 800 tonnini. Põhirelvastuse moodustasid üheksa 460 mm suurtükki.
Laeva üldpikkus oli 263 m, veeliinil 256 m, laius 38,9 m ja süvis 11 m. Laeva veeväljasurve oli 64 000 – 72 800 tonni (täislastis). Laeva suurim kiirus oli 27 sõlme. Tegevusulatus oli 7200 meremiili (13 334) km. Laevade meeskond ulatus 2500–2800 inimeseni. 

Nimi Yamato pandi laevale iidse Jaapani provintsi järgi.

USA väed uputasid Teises maailmasõjas mõlemad laevad: nii Yamato kui ka Musashi.

## Välislingid

* World War II: Battleship Yamato
Suur Aias

**Suur Aias** on vanakreeka mütoloogias Trooja sõja kangelane, Salamise valitseja Telamoni ja Periboia poeg, Teukrose vend.

Suur Aias oli Trooja sõjas Achilleuse järel tugevaim ja vapraim Kreeka kangelane. Ta haavas kahevõitluses Hektorit, tema juhtimisel tõrjusid kreeklased tagasi troojalaste rünnaku laevadele, ta aitas päästa lahinguväljalt käest Patroklose ja Achilleuse surnukehad.

Pärast Achilleuse surma pidasid nii Aias kui Odysseus end tema relvade vääriliseks. Athena saadetud hullushoo tõttu tappis Aias hulga kreeklaste kariloomi, pidades neid oma vaenlasteks. Mõistusele tulnuna heitis ta end oma mõõga otsa ja suri.

Etruski mütoloogias on ta tuntud nimega **Aivas Tlamunus**.

## Vaata ka
*Väike Aias
Väike Aias

**Väike Aias** (ka **Lokrise Aias**) on vanakreeka mütoloogias üks Trooja sõja väejuhtidest, Lokrise valitseja Oileuse poeg.

Trooja vallutamisel vägistas ta Kassandra, ehkki naine otsis kaitset Athena kuju juurest. Sellega tõmbas ta endale jumalanna viha, ent koduteel kaitses Aiast Athena põline rivaal Poseidon. Pärast pääsemist hooples Aias, et kuigi jumalad olid tahtnud tema surma, jäi ta siiski ellu. Seepeale vihastas ka Poseidon, purustas kalju, millel Aias lebas, ja mees hukkus.

## Vaata ka
*Suur Aias
Periboia

Nime **Periboia** (ladinapäraselt **Periboea**) kannavad mitu vanakreeka mütoloogia tegelaskuju:
***[[Periboia (Oineuse naine)]]**
***[[Periboia (Polybose naine)]]**, tuntud ka kui **Merope**
***[[Periboia (Telamoni naine)]]**, tuntud ka kui **Eriboia**
Rubaii

**Rubaii** on Lähis- ja Kesk-Ida rahvaste luulevorm, nelikvärss.

Klassikalises pärsia luules on rubaii neljarealine luuletus riimiskeemiga AABA või AAAA. Levinuim värsimõõt on – – u u – u – u – – u u –.
Vladimir Uspenski

**Vladimir Andrejevitš Uspenski** (Владимир Андреевич Успенский, 27. november 1930 Moskva – 27. juuni 2018 Moskva) oli vene matemaatik, loogik ja keeleteadlane.

Ta oli Andrei Kolmogorovi õpilane. Ta on olnud strukturalistliku lingvistika arendajaid Venemaal. 

Ta osales ka esimeses Tartu-Moskva semiootikakoolkonna suvekoolis Käärikul 1964. aastal.

## Pere
Tema vend on semiootik Boriss Uspenski.
Rouen

**Rouen** on linn Prantsusmaa põhjaosas Seine'i alamjooksul, Normandia halduskeskus.

## Haridus
Linnas asub Roueni ülikool. Seal asub ka üks NEOMA Business Schooli osakond.

## Sõpruslinnad
*  Hannover, Saksamaa
*  Salerno, Itaalia
*  Gdańsk, Poola
*  Norwich, Suurbritannia
*  Ningbo Shi, Hiina
*  Carmignano, Itaalia
*  Jeju, Lõuna-Korea
*  Wejherowo, Poola
*  Koblenz, Saksamaa

## Pildid

Fail:Map commune FR insee code 76540.png|Rouen ja seda ümbritsevad vallad
Fail:Vue generale de la cathedrale de Rouen.jpg|Roueni katedraal 


## Viited
Dezső Kosztolányi

**Dezső Kosztolányi** [d'äžöö k'ostolaanji] (29. märts 1885 Szabadka (tänapäeva Subotica Serbias) – 3. november 1936 Budapest) oli ungari kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija.

## Elu
Kosztolányi sündis Austria-Ungari riigis Szabadkas (praegu Subotica Serbias). Tema isa Árpád Kosztolányi (1859–1926) oli gümnaasiumi matemaatika-füüsikaõpetaja ja hiljem direktor, ema oli prantsuse päritolu Eulália Brenner (1886–1948), kes põlvnes apteekriperekonnast.

Ta käis koolis oma sünnilinnas, ent konfliktide tõttu õpetajaga visati ta koolist välja ning ta lõpetas õpingud eraõpetaja juures.

1903. aastast õppis ta Budapesti Ülikooli filosoofiateaduskonna ungari-saksa eriharus. Pärast esimest aastat jätkas õpinguid Viinis, kuid naasis mõne kuu pärast pettunult Szabadkasse ja hakkas ajalehe Báckai Hírlap kaastööliseks. 1905. aastal naasis ta Budapesti, kus tutvus mitme hiljem tuntud kirjaniku ja luuletajaga (Mihály Babits, Gyula Juhász, Frigyes Karinthy, Milán Füst). Õpingud ülikoolis jäid siiski lõpetamata, temast sai Budapesti ajalehe Budapesti Napló kaastööline.

1913. aastal abiellus ta näitleja Ilona Harmosiga, 1915. aastal sündis poeg Ádám.

1920. aasta Trianoni rahulepingu tulemusel ei olnud tema sünnilinn enam Ungari territooriumil ning ta oli lahutatud oma vanemaist.

1931. aastal sai ta Ungari PEN-klubi esimeseks presidendiks.

Kosztolányi suri 1936. aastal suulaevähki.

## Looming
Kosztolányi oli väga viljakas kirjanik. Ta ka tõlkis inglise, saksa ja prantsuse keelest ungari keelde.

### Eesti keeles ilmunud teoseid
* "Nero, verine luuletaja" ("Nero, a véres költő", tõlkinud Edvin Hiedel), Varrak 2000, ISBN 9985302176
* "Häälitsev loodus. Sulejoonistused" (tõlkinud Ene Asu-Õunas ja Kaur Mägi), Loomingu Raamatukogu 16–17, 2002, ISBN 9985853113
* "Kornél Esti paljastamine" (tõlkinud Edvin Hiedel), Varrak 2004, ISBN 9985309006
* "Anna Édes" (tõlkinud Reet Klettenberg, Loomingu Raamatukogu 16–19, 2014, ISBN 9789949514571

## Viited

## Välislingid
* Dezső Kosztolányi (info ungari keeles)
* "Nero, a véres költő" ("Nero, verine luuletaja", ungarikeelne täistekst)
Claudio Marchisio

**Claudio Marchisio** (sündinud 19. jaanuaril 1986 Torinos) on Itaalia endine jalgpallur (poolkaitsja).

Ta mängis pikka aega Torino Juventuses, mille noortesüsteemiga liitus ta 1993. aastal, vahepeal mängis laenul olles Empolis. Hooajal 2018–2019 mängis ta Peterburi Zenitis.

## Koondisekarjäär
Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi ta 12. augustil 2009 sõprusmängus Šveitsi vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 7. oktoobril 2011 EM-i valikmängus Serbia vastu.

2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Inglismaa vastu.

Ta on kuulunud Itaalia koondisse veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.

Ta kuulus 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Itaalia olümpiakoondisse.

## Saavutused
;Juventus
*Serie A (7): 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
*Serie B (1): 2006–07
*Supercoppa Italiana (3): 2012, 2013, 2015
*Coppa Italia (4): 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
;Peterburi Zenit
*Premjer Liga: 2018–19

## Viited

## Välislingid
925. Laskurpolk

**925. Laskurpolk** oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu.

## Juhid ja koosseis
### Juhtkond
;Polgukomandörid:
*alampolkovnik Ferdinand Tõnso
*alampolkovnik Jaan Rooma (18.01.1943 - 04.01.1943) (1898–28.12.1942 Velikije Luki lahing)
*alampolkovnik Heinrich Neggo (13.05.1942 - 02.01.1943)  (1897–1957)
*major Eduard Kusland (27.01.1943 - 28.02.1943)
*alampolkovnik Hans Virrit (23.02.1943 - 08.02.1945)
*polkovnik Peeter Lepp (22.12.1945 - ) (1895–1955)
;Polgu staabiülem:
*Polgu staabiülem, major Jaan Ristisoo (1944/ 1945)
;Polgukomissar, komandöri asetäitja poliitalal
*vanempoliitjuht Vladimir Kin, polgukomissar;
*major Albert Palm, polgukomandöri asetäitja poliitalal (1944/1945);
;komandöri asetäitja rivi alal
*major Jaan Rooma
;polgu suurtükiväe ülem, 
*kapten Robert Väli (1944)

### 925. Laskurpolgu koosseis
*1. pataljon, ülem: vanemleitnant  Eduard Raia (1942); vanemleitnant Rudolf Ernesaks († 21. september 1944 Porkuni lahing), kapten Aleksei Petrov
**pataljoni luurerühm, ülem leitnant Georg Soo
**raskekuulipildujarood
*2. pataljon, ülem kapten Aleksei Irihin (1944/ 1945)
*3. pataljon (talvel suusapataljon), ülem kaptem Dimitri Nemšonov; kapten Aleksandr Gorjuha (1945).

## Täiendav informatsioon
925. Laskurpolgus teenisid Nõukogude Liidu kangelased Nikolai Matjašin ja Albert Repson.

1942. aasta detsembris alanud Velikije Luki operatsiooni käigus 21. ja 22. detsembril toimus 249. Eesti Laskurdiviisi 921. ja 925. Laskurpolgu sõjameeste suurim vangilangemine või vabatahtlik nõukogude poolelt sakslaste poolele ületulek.

## Vaata ka
*Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend

## Viited

## Välislingid
*Белов Александр Михайлович, командир стрелкового батальона 925 сп 249 сд, www.pobeda1945.su
* 249-я Эстонская стрелковая дивизия. Офицерский состав:, www.pribfront.ru
Sergei Maljutin

**Sergei Vassiljevitš Maljutin** (vene keeles *Сергей Васильевич Малютин*; 4. oktoober 1859 Moskva – 6. detsember 1937 Moskva) oli vene maalikunstnik ja arhitekt.

Ta õppis aastatel 1883–1886 Moskva maalikunsti-, skulptuuri ja arhitektuurikoolis, teiste seas ka Illarion Prjanišnikovi ja Vladimir Makovski käe all.

Maljutin maalis esimese matrjoška, mille 1890. aastal treis välja Vassili Zvjozdotškin.

## Pildid

Pilt:First matryoshka museum doll open.jpg|Esimesed matrjoškad
Pilt:O. Knipper-Chekhova by Sergey Malyutin.jpg|Olga Knipper-Tšehhova portree (1925)
Pilt:Furmanov by Malutin.jpg|Dmitri Furmanovi portree (1922)
Pilt:Moscow 05-2012 PertsovaHouse.jpg|Pertsova maja Moskvas (kaasautor Nikolai Žukov)


## Välislingid

*МАЛЮТИН Сергей Васильевич
Kruuv

**Kruuv** on 2007. aastal loodud Eesti ansambel.
 
Ansambel viljeleb eestikeelset ja rõõmsameelset pop-folk muusikat.

Aastal 2015 osales Kruuv Eesti Laulu poolfinaalis looga "Tiiu talu tütreke".

## Koosseis
* Allan Kasuk (laul, kitarr, ukulele)
* Heiki Luts (laul, trompet, parmupill)
* Silver Solnask (trummid)
* Valmar Kasuk (kitarr)
* Villem Rootalu (bass)
* Lehar Lepler (helitehnik, torupill)
*Liisa Tali (helikunstnik, flööt)

## Ilmunud albumid
* "Tiiu talu tütreke" CD, 2015
* "Lihtsalt jee!" CD, 2012
* "Muusika muutub" CD, 2010

## Muusikavideod
*Tüdruk pika kleidiga (2019)
*Tiiu talu tütreke (2015)
*Suvelaul (2012)
*Tantsida on hea (2011)
*Sõprade laul (2010)

## Välislingid
* Koduleht
* Facebooki fännileht
* Youtube kanal
Armeenia hümn

**Armeenia Vabariigi hümn** on "Mer hajrenikh" (armeenia keeles Մեր Հայրենիք; "Meie isamaa").

Hümni sõnade autor on Mikael Nalbandjan, viisi autor Barsegh Kanahjan. Sõnad on mugandatud "Itaalia tüdruku laulust", mille Nalbandjan kirjutas 1859. aastal. Laul kõneles itaallaste võitlusest Austria okupatsiooni vastu.

"Met hajrenikh" oli Armeenia Demokraatliku Vabariigi hümn 1918–20. Uuesti võeti see Armeenia Vabariigi hümniks 1. juulist 1991; alates 1. jaanuarist 2007 on see kasutusel ajutise hümnina.

Hümni instrumentaal versioon:

## Sõnad

## Vaata ka
*Armeenia lipp
*Armeenia vapp
*Armeenia NSV hümn

## Viited

## Välislingid
* "Mer Hajrenikh" MP3-vormingus, instrumentaalversioon
* "Mer Hajrenikh" MP3-vormingus, vokaalversioon
Armeenia NSV hümn

**Armeenia Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn** oli kasutusel Armeenia NSV-s 1944–1991. Selle muusika autor oli Aram Hatšaturjan, sõnad kirjutas Armenak Sarkisjan (Sarmen).

1991. aastal NSV Liidust iseseisvudes võttis Armeenia Vabariik kasutusele 1918–20 kehtinud hümni "Mer hajrenikh".

## Sõnad

## Vaata ka
*Armeenia lipp
*Armeenia vapp
Armenak Sarkisjan

**Armenak Sarkisjan** (armeenia keeles Արմենակ Սարգսյան; 1. märts 1901 Pahvantsi küla, Lääne-Armeenia – 18. veebruar 1984 Jerevan), tuntud pseudonüümiga **Sarmen** (armeenia keeles Սարմեն), oli Armeenia nõukogude luuletaja.

Sarkisjan kirjutas sõnad Armeenia NSV hümnile, mis oli kasutusel 1944–1991.

1967. aastal pälvis Sarkisjan teenelise kultuuritöötaja aunimetuse.
Mikael Nalbandjan

**Mikael Nalbandjan** (armeenia keeles Միքայել Նալբանդյան; 2. november 1829 Nor Nahhitševan, Doni vägede oblast – 31. märts 1866 Kamõšin, Saratovi kubermang) oli üks Armeenia tähtsamaid kirjanikke 19. sajandil, Armeenia hümni "Mer hajrenikh" sõnade autor.
Francesco Ferruccio

**Francesco Ferruccio** (ka **Ferrucci**; 1489 – 3. august 1530) oli  Itaalia sõdades osalenud Itaalia väepealik Firenzest. 

Ta alustas väeteenistust Giovanni de' Medici käe all Bande Nere väesalkades. Mõlemad tõsteti ausse *[[Rinascimento]]* ajal, Francesco nimi on toodud ära XIX sajandi Itaalia rahvushümnis 1867.
Juhan Albert Luur

**Juhan Albert Luur** (ka **Johan Albert Luur**, **Juhan Luur**, **Johan Luur**; 26. mai 1883 Sindi – 4. september 1937 Tartu) oli eesti haridustegelane ja poliitik.

Luur sündis Pärnumaal Sindis. Hariduse sai ta Narva Kreenholmi vabrikukoolis, Narva linnakoolis ja Narva gümnaasiumis, mille ta aastal 1904 kuldaurahaga lõpetas. Aastal 1908 lõpetas ta Peterburi keiserliku ajaloo- ja keeleteadusinstituudi *cand. hist* aukraadiga.

Pärast instituudi lõpetamist töötas ta Bakuus Aleksander III poeglaste gümnaasiumis õpetaja ja inspektorina. Lisaks täitis ta Kaukaasia õpperingkonna keskkoolide revidendi kohuseid. Bolševike tulekul oli ta Bakuu Eesti rahvusliku komitee liige ja selle ümbermoodustamisel Eesti konsulaadiks Aserbaidžaanis üks aasta konsulaadi sekretär.

Aastal 1921 pöördus ta tagasi kodumaale, oli seejärel Virumaal koolinõunik. Aastatel 1932–1934 oli ta Tapa Linna Ühisgümnaasiumi direktor, alates 1. augustist 1934 jälle koolinõunik Virumaal. 1930. aastate teisel poolel oli ta koolinõunik Võrumaal. Küsimusele (veebruaris 1937) Võrumaal töötavate õpetajate riigikeele oskuse kohta (peeti silmas venelastest ja sakslastest pedagoogide eesti keele valdamist) vastas Luur, et tema piirkonnas ei tööta riigikeelt mittevaldavaid õpetajaid, kuid mitmed koolijuhatajad ja õpetajad kõnelevad väga vigast eesti keelt ning tarvitavad kohalikku murrakut ja oma loomulikus arengus seismajäänud sõnade vorme.

Ta oli ka Narva linnavolikogu liige ja Narva karskusseltsi Võitleja esimees. II Riigikogusse oli ta valitud Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas.

## Viited
Thavisuphleba

**"Thavisuphleba"** (gruusia keeles "თავისუფლება", "Vabadus") on Gruusia hümn.

Hümn võeti kasutusele 2004. aastal koos uue riigilipu ja riigivapiga. Sümboolika muutus järgnes eelmise valitsuse kukutamisele veretu Roosirevolutsiooni käigus. Muusika pärineb Gruusia helilooja Zakaria Paliašvili (ზაქარია ფალიაშვილი, 1871–1933) ooperitest "Abesalom da Eteri" ("Abesalom ja Eteri") ning "Daisi" ("Õhtu"), selle kohandas hümniks Ioseb Kekhakmadze (იოსებ კეჭაყმაძე). Sõnad kirjutas David Magradze (დავით მაღრაძე).

## Vaata ka
* Gruusia lipp
* Gruusia vapp
Marietta Šaginjan

**Marietta Šaginjan** (vene *Мариэ́тта Серге́евна Шагиня́н*; 2. aprill (vana kalendri järgi 21. märts) 1888 – 21. märts 1982) oli armeenia päritolu nõukogude vene kirjanik.

NLKP liige aastast 1942.

Tema nime kannab 1975. aastal avastatud asteroid 2144 Marietta.

## Teoseid eesti keeles
* "Mess-mend ehk Jänki Petrogradis" – *Месс Менд, или Янки в Петрограде*, (1924; ümbertöötatud versioon 1956); eesti keeles: Eesti Raamat, 1973 sarjas "Mirabilia"
* "Poja sünd" (romaan-kroonika Uljanovite perekonnast) – *Семья Ульяновых* (1937, ümbertöötatud versioon 1957); eesti keeles: Eesti Raamat, 1975
* "Matk läbi Nõukogude Armeenia" – *Путешествие по Советской Армении*, 1950; eesti keeles: Eesti Riiklik Kirjastus, 1954
* "Esimene näitus" (romaan-kroonika Leninist); eesti keeles: Eesti Raamat, 1970

## Tunnustus
* Stalini preemia (kolmas järk 1951) – raamatu eest "Matk läbi Nõukogude Armeenia"
* Lenini preemia (1972) – raamatu eest "Poja sünd".
* Sotsialistliku töö kangelane (1976)
* Kaks Lenini ordenit 
* Oktoobrirevolutsiooni orden
* Kolm Tööpunalipu ordenit
* Punatähe orden
* Orden "Austuse märk"
* Rahvaste Sõpruse orden

## Viited

## Välislingid

* Шагинян Мариэтта Сергеевна. ХРОНОС. Всемирная история в интернете
* Герой Соц.Труда Шагинян Мариэтта Сергеевна. Герои страны
* Shaginyan, Marietta (1888-1982). MIA: Encyclopedia of Marxism (*inglise*)
Géza

**Géza** (u 945 – 997) oli Ungari suurvürst u 970 kuni 997.

Suurvürst Taksonyi poeg Géza sai Ungari suurvürstiks umbes aastal 970, kui kosis Erdélys võimul oleva, suurvürsti järel kõige kõrgema aukandja djula tütre Sarolti. Sellega astus ta suure sammu riigi üle tegeliku võimu saamiseks. Géza asus Ungarit ristiusustama ning võttis ka ise vastu kristluse, saades uue nime esimese kristliku pühaku Stephanuse järgi - István. Sama nimega ristiti tema poeg Vajk.

972. või 973. aastal osalesid Géza 12 saadikut Quedlinburgis Saksa-Rooma keisri Otto I kokku kutsutud rahvusvahelisel kuningate-vürstide kokkutulekul, võimaldades korrastada suhteid Saksa-Rooma riigiga. Géza tegi oma residentsiks Doonau kaldal asuva Eszergomi, mis sai ühtlasi kiriku keskuseks. Kuna juba Karl Suur pidas Pannooniat oma kirikuvalduseks, nõudis Salzburgi peapiiskop endale Ungari ristiusku pööramise ja kirikliku ülemvõimu õigust. Géza aga ei soovinud valitsejana kellelegi alluda ega ka kujunevat Ungari kirikut Saksa peapiiskopi eestkoste alla anda.

Géza ise ei olnud kuigi veendunud kristlane ning talle heideti ette, et ta ohverdab mitmele jumalale. Süüdistustele vastas ta, et on küllalt rikas ja võimas, et seda teha. Kuna ungarlased olid kristlusega kokku puutunud juba enne maa hõivamist ning muistse ungari usundi elemente oli võimalik kristlusega hästi sobitada, toimus Ungari ristiusustamine küllalt kiiresti ja suure eduga.

Oma mõju kristliku valitsejana põlistas Géza, naites oma poja Istváni Baieri hertsogi Heinrich II Riiukuke tütre Gizellaga.
Liivimaa karikas

**Liivimaa karikas** on jalgpallivõistlus, kus omavahel mängivad Eesti ja Läti meistrivõistluste võitjad.

Võistluse Liivimaa karikale algatas Eesti Jalgpalli Liit 2002. aastal.
Barsegh Kanahjan

**Barsegh Kanahjan** (armeenia keeles Բարսեղ Կանաչյան; 1885 Rodosto, Otomani impeerium – 1967 Beirut, Liibanon) oli Armeenia-Liibanoni helilooja ja dirigent.

Kanahjan lõi Armeenia hümni "Mer Hajrenikh" muusika. Samuti arranžeeris ta tuntud Armeenia hällilaulu "Oror im palas" ("Օրօր Իմ Բալաս"). Ta asutas İstanbulis puhkpilliorkestri "Gnar", mida ka dirigeeris, samuti koori "Gusan" ning samanimelise koori (1933–1961) Beirutis. Liibanoni president autasustas teda Riikliku Seedriordeniga Armeenia ja Liibanoni rahvaste suhete edendamise eest.
August Feldman

**August Feldman** (18. märts (vkj)/ 30. märts 1899 Pärnu – 5. august 1970 Tallinn) oli Nõukogude sõjaväelane (polkovnik), aastatel 1951–1954 Eesti NSV sõjakomissar.

## Elulugu
Ta sündis Waldhofi tselluloosivabrikutöölise perekonnas ning asus 15-aastaselt tööle lukksepa õpilasena samas vabrikus, kus töötas ka ta isa. Ta töötas seal kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini.

1917. aasta oktoobris asus ta tööle politsei asemel moodustatud miilitsasse ning 1918. aasta augustis astus ta vabatahtlikuna Tallinna kommunistlikku kütipolku, millega taganes pärast Eesti okupeerimist Saksa keisririigi vägede poolt Nõukogude Venemaale. Nõukogude Venemaal osales ta Vene kodusõja lahingutes Uurali piirkonnas.

Pärast 1918. aasta novembris alanud Nõukogude Punaarmee pealetungi Eestisse osales Eesti Vabadussõjas Punaarmees Narva all ning pärast Eesti vägede võitu Vabadussõjas osales Punaarmee koosseisus lahingutes Daugavpilsi piirkonnas ja Nõukogude-Ukraina sõjas Kurski, Belgorodi, Mariupoli piirkonnas Nestor Mahno vägede vastu Ukrainas. 1920. aastal osales sõjategevuses Krimmis Peter von Wrangell vägede vastu.

1922. aastal astus ta õppima Petrogradi Internatsionaalse Sõjakooli eesti gruppi ning lõpetas sõjakooli 1925. aastal. Pärast kooli lõpetamist suunati tegevteenistusse, kus teenis rühmaülemast polgu staabiülema ametikohani.

Nõukogude–Saksa sõja alguses 1941. aasta suvel teenis ta 400. laskurpolgu staabiülemana, jäi sõja alguskuudel piiramisrõngasse, kuid suutis taganeda koos oma väeosaga Vjazma piirkonnas Punaarmee vägedeni. 

Pärast edukat väljamurdmist piiramisrõngast määrati ta 89. laskurdiviisi staabi operatiivoskonna ülemaks, kellena osales lahingutes.

1941. aasta lõpus suunati ta Uurali sõjaväeringkonda, kus formeeriti eesti rahvusväeosi ning ta määrati 7. Eesti Laskurdiviisi staabiülemaks. 

25. septembril 1942 pärast 8. Eesti Laskurkorpuse formeerimist määrati ta 249. Eesti Laskurdiviisi ülema asetäitjaks ning ta osales diviisiga Velikije Luki lahingutes.

1944. aastal pärast 249. diviisi ülema Johan Lombaku haavatasaamist, määrati 249. diviisi ülemaks ning juhtis Punaarmee ja Eesti Laskurkorpuse koosseisus 249. diviisi lahingutegevust Lõuna-Eestis ja Emajõe ääres toimunud lahingutes ning Sõrve säärel.

Tema juhitud 249. Eesti Laskurdiviisi autasustati edukate lahingute eest Emajõe piirkonnas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega Punalipu ordeniga. Diviisi koosseisu kuulunud 921. Laskurpolku autasustati Punalipu orden; 779. Suurtükiväepolku 3. järgu Kutuzovi ordeniga; 307. üksikut tankitõrjedivisjoni Aleksandr Nevski ordeni ning 917. Laskurpolku ja 925. Laskurpolku Punatähe ordeniga.

Pärast Nõukogude–Saksa sõja lõppu määrati ta 8. Eesti Laskurkorpuse ülema asetäitjaks ning seejärel tegutses ta Tartu Riikliku Ülikooli sõjalise kateedri juhatajana.

1951. aastal määrati ta Eesti NSV sõjakomissariks, kellena tegutses 2 aastat.

Ta arvati 1954. aastal erru.

## Tunnustus
*Lenini orden
*4 Punalipu ordenit
*2. järgu Suvorovi orden
*Aleksander Nevski orden

## Viited

## Välislingid
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Luhassuu järv

**Luhassuu järv** (ka *Luhasoo järv, Luassoo järv*) on järv Võrumaal Urvaste ürgorus.

Järve pindala on 1,2 ha.

## Välislingid
*
Lambatatik

**Lambatatik** (*Suillus granulatus*) on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik.

Rahvapärane nimetus **lambatatt**, **lambapuravik** ja **võipuravik**.

## Levila ja kasvukohad
Lambatatik kasvab männinoorendikes ja nõmmedel. Väga sageli kasvab läbisegi võitatikuga.

Lambatatik on väga sage ja kasvab massiliselt septembrist oktoobrini.

## Viited

## Välislingid

*
Tõnissoni plats

**Tõnissoni plats** on väike plats Tartus Ülikooli tänava ja Gildi tänava nurgal, Gildi tänav 2a. 

Tõnissoni nime kannab plats, kuna selle vastas asus pikka aega ajalehe Postimees toimetus, endine poliitik ja ajakirjanik Jaan Tõnisson oli aga Postimehe omanik ja toimetaja.

Platsil on istmed ja kasvab paar puud. Seal asub ka Jaan Tõnissoni monument.
Gildi tänav

**Gildi tänav** (saksa keeles *Gildenstraße*) on tänav Tartu kesklinnas. 

Tänav on 230 meetrit pikk. Tänav ühendab Ülikooli tänavat ja Vabaduse puiesteed ning ristub Rüütli tänava ja Kompanii tänavaga.
## Hoonestus ja haljastus
Gildi tänaval  paiknevad seal Tõnissoni plats ja Peeter Põllu plats, tänava lõpus – teisel pool Vabaduse puiesteed – Vabaduse puiestik ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestusmärk.  

1940. aastast asus Gildi 1 hoones ajalehe Postimees toimetus, mis koliti 1998. aastal Tallinna. Gildi 1 hoones tegutses edasi Postimehe lisalehe Tartu Postimees toimetus, mis koliti 2016. aastal Ülikooli tänav 2a. 

Gildi 3 asub 18. sajandil ehitatud  kahekorruseline tiibhoone, mis on ehitatud pärast 1775. aasta Tartu tulekahju, olles iseloomulik näide 18. sajandi lõpu arhitektuurist. Ehitismälestis nr 6951

Gildi tänav 8 hoones tegutses kuni 2021. aastani Tartu Linna Polikliinik.

## Ajalugu
Tänavat on nimetatud veel *platea Companiæ maioris*, *Großengildestuben strasse*, *Große Gildenstrasse*, *[[Nikolai Pirogov]]i tänav* (1949–1989).
## Galerii

File:Gildi 1 2010-03-13.JPG|Gildi 1
File:6951Gildi3.jpg|Gildi 3


## Viited
Sámuel Aba

**Sámuel Aba** (arv. 991 – 5. juuli 1044) oli Ungari kuningas 1041–1044 ja naador (palatiin) u 1009 – u 1038, kuningas István I sugulane. Ta kuulutati kuningaks, kui mässajad kukutasid kuningas Péter Orseolo.

Sámuel tühistas kuningas Péteri seadused ja korraldused ning võttis seni tõrjutud ülikud enda kõrvale. Ta sallis ja ehk ka toetas paganlikku kultust kristluse vastu. 

Samas püüdis Sámuel jõuda kokkuleppele Saksa-Rooma keisri Heinrich III-ga, kuid see riivas suurte rühmade huve. Kui ta rahulolematute vandenõuga veriselt arved õiendas, kuivas tema toetajate leer kokku. 

1044. aasta juulis kaotas Sámuel Ménfö all otsustava lahingu Heinrich III ja kuningas Péteri vastu ning langes sealt põgenedes.

## Vaata ka
*Ungari valitsejate loend
*Ungari kuningriik
*Ungari ajalugu
Suur Vanker

**Suur Vanker** ehk **Suur Karu** (rahvusvaheline ladinakeelne nimi ***Ursa Major*** ('Suurem Emakaru', lühend **UMa**) on tänapäeva astronoomia mõistes tähtkuju (kokkulepitud piiridega hulknurk taevaskeral (taevapiirkond). Selle pindala on 1280 ruutkraadi ja see on suuruselt kolmas tähtkuju.  

Rahvusvaheline Astronoomiaunioon seostab seda tähtkuju traditsioonilise Suure Karu tähtkujuga (tähekujundiga) mille ümber on selle piirid tõmmatud. Osa selle tähtedest moodustab Suure Vankri asterismi, mis on tuntud ka eesti rahvaastronoomias; see koosneb seitsmest põhjataeva tähest.
Heledaim täht on Alioth. Heledusega üle 3 on veel Dubhe, Alkaid, Miitsar, Merak ja Phecda. Traditsioonilise Suure Vankri seitsmes täht on Megrez.

Otsetõus on 10,67 h ja kääne 55,38°.

Lisaks tähtedele jäävad Suure Vankri piiridesse ka galaktikad M81, M82 ja M101 ning Öökulli udukogu.

## Viited