Bengt Gottfried Forselius

**Bengt Gottfried Forselius** (1660? – 16. november 1688) oli Eesti Rootsi aegne haridustegelane ja kirjamees. Ta oli Eestis rahvakooli algataja, kelle pingutuste viljana hakkas taas levima Eestis lugemisoskus. 

## Elu
Ta sündis Harju-Madise pastori, Rootsist pärit Johann Haquinus Forseliuse pojana, õppis Tallinna gümnaasiumis ja sai juristihariduse Wittenbergi ülikoolis (astus sisse 1679 ja õppis arvatavasti kuni 1683. aastani). Pärast Eestimaale naasmist asus ta koos Risti koguduse vaimuliku Gabriel Herliniga viimase asutatud talurahvakoolis Risti kirikumõisas lapsi häälikumeetodil lugema õpetama. Mõjutusi oli ta saanud Jan Amos Komenský omal ajal Euroopas tuntuks saanud uudsetest pedagoogilistest vaadetest (sh lihtsam lugemaõppimise meetod ilma tähenimesid üksikult lugemata).

1684. aastal organiseeris Forselius Tartus Piiskopi mõisas rahvakoolmeistrite seminari (Forseliuse seminari), et ette valmistada eesti maarahva jaoks köstreid ja koolmeistreid (arvatavasti Rootsi riigi toetusel). Kuna ka Lätis organiseeriti taoline õppeasutus, võis nende ettevõtmiste toetajaks olla kindralsuperintendent Fischer. Forselius kasutas seminaris oma aja kohta uudseid õppemeetodeid. Ilmselt oli selleks ajaks olemas ka tema koostatud aabits. Lugema õpetas Forselius häälikute veerimise (häälimise) meetodil. Igast kihelkonnast saadeti Tartusse õppima noormehi. Nelja tegevusaasta jooksul sai seal õpetust umbes 160 eesti poissi, kellest sirgus umbes 50 köstrit ja koolmeistrit, kes omakorda edendasid eesti rahvaharidust. 

Toetust oma tegevusele lootis Forselius saada Rootsi kuningalt. Nii käis ta 1686. aastal koos oma ärksamate kasvandikega Pakri Hansu Jüri ja Ignatsi Jaaguga Rootsis, kus demonstreeris ministritele ja kuningale õppeasutuse saavutusi.

Teist korda viibis Forselius Rootsis 1688. aasta septembris, mil ta määrati kolmeks aastaks maakoolide inspektoriks Eesti- ja Liivimaal. Forselius hukkus tagasiteel tormis Läänemerel.

## Aabits

Forselius andis oma eluajal välja ka aabitsa, kuid see pole säilinud. Isegi ilmumisaasta suhtes ei ole raamatuloolastel ühist arvamust, ilmselt ilmus see 1685. või 1686. aastal. Säilinud on aga Forseliuse aabitsa kordustrükke. 1929. aastal leiti Lundi ülikooli raamatukogust kaks aabitsat: üks põhjaeesti keeles (1694) ja teine lõunaeesti keeles (1698). Need ongi arvatud Forseliuse aabitsa kordustrükkideks. Aabits esitas tollal katekismuse teksti (silbitatult) ja oli usulise sisuga.

Näide põhjaeestilisest aabitsatekstist:
:sest min-na an-nan hen-nast / min-no ih-ho ning Hin-ge / om-ma kun-nin-gast / Ül-le-mad ning Wan-ne-mad keik ris-ti rah-wast / min-no sug-gu ning Wös-sa / ning keik me min-nul on sin-no jum-ma-lik-ko hool-de ning kät-te;

Näide lõunaeestilisest aabitsatekstist:
:sest min-na an-na hen-dä / min-no ih-ho nink Hen-ge / nink kik me min-nul om sin-no kät-te. sin-no püh-hä en-gel ol-go min-no man / et se kur-ri Wain-lan-ne üt-te-ke Wäk-ke min-no ül-le ei löw-wä A-men.

## Kirjaviisi uuendused
Praktikuna märkas Forselius, missuguseid raskusi on eestlastel Stahli-pärase kirjavara omandamisel. Teda võib pidada vana kirjaviisi loojaks.

Forseliuse aabitsates avaldub tema uudne kirjaviis. See ei tähendanud kardinaalset murrangut ortograafias ja senisest täiesti erinevatelt alustelt lähtumist, vaid praktilistest vajadustest tulenevat reformitaotlust. Lausestuses on säilinud saksapärasust, kuna tekstid pärinevad katekismusest. Esineb saama-futuurumit ja võõrapärast sõnajärge. 

Tema kirjaviisi lihtsustamise ettepanekute seas olid:
*välja heita kõik umbmäärase sisuga tähed (võõrtähed): c, f, q, x, y, z
*pärisnimed eestipärastada: Kristus (pro Christus), Jaan (pro Johannes)
*jätta ära h pikendusmärgina, nt kool pro kohl, siin pro sihn
*kasutada akusatiivis (partitiivis) t-lõppu, nt jumalat
*olevikus eituspartikkel ep, kuid jätta eitavas kõnes ära pöördelõpud, nt ep taha, ep ol-le, sin-na ep pea
*komitatiivi lõpp ilmselt tüvega kokku kirjutatud, nt me-le-ga
*sõna lõpus üldiselt leenisklusiil, nt -nud, -tud, -b, -d: ris-ti-tud, tah-haks-sid; erandiks saap
*käskiva kõneviisi lõpud ilma t-ta, nt wot-ke, saat-ku

Sellised ettepanekud tekitasid vanameelses pastorkonnas vastuseisu, sest arvati, et teksti pühaks pidamine peab toimuma ka kirjaviisi alusel ning mõistlikum on piirduda varasema tuttava kirikukeelega. Suurt vastuolu tekitas piiblinimede eestipärastamine, mida esmakordselt oli praktiseeritud juba lõunaeestilises "Wastses Testamendis" (1686).

## Mälestuse jäädvustamine
Tartus tegutseb tema järgi nimetatud kool. Kooli vastas asub Forseliuse park, kuhu Tartu linnapea Aleksander Tõnisson lasi 1934. aastal Forseliuse seminari 250. aastapäeva auks püstitada mälestuskivi. Samuti asub Tartus Bengt Gottfried Forseliuse tänav.

1989. aastal asutasid enam kui 300-aastase ajalooga Eesti õppeasutused seltsi, mille nimeks võeti Forseliuse Selts. Selts andis oma tegutsemise ajal välja mitmeid autasusid, mille sekka kuulus ka Bengt Gottfried Forseliuse medal.


Pilt:ForseliusMemorial.jpg|Bengt Gottfried Forseliuse mälestuskivi Harju-Madisel
Pilt:Bengt Gottfried Forseliuse mälestusmäk.jpg|Plaat mälestuskivil
Pilt:Forseliuse park Tartus.jpg|Forseliuse park Tartus koos mälestuskiviga


## Isiklikku
Tema isa oli Rootsist pärit Harju-Madise pastor Johann Haquinus Forselius, vend Põltsamaa Niguliste koguduse pastor  ja Viljandimaa praost Andreas Forselius  (1637–1678).

## Vaata ka
*Forseliuse aabits
*Forseliuse seminar

## Viited

## Välislingid
* TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Bengt Gottfried Forselius
*Recke, J. F. v., Napiersky, K. E. Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Bd. 1, 1827, S. 596-597.
*