open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lazdona mõis

**Lazdona mõis**, ka **Veclazdona** (saksa keeles *Lasdohn*, ka *Alt-Lasdohn*, läti keeles *Lazdonas muiža*, ka *Veclazdonas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Lazdona vallas Lazdona asulas. 

## Ajalugu
Mõisa omanikud on olnud Klebeckid. Viimane võõrandamiseelne omanik oli aastatel 1904−1920 läti päritolu teedeinsener salanõunik Johann Theodor Schmidt (Kalējs) (1849−1925).

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/4 adramaad, sellele allus 149 mees- ja 153 naishinge.

## Viited

## Välislingid
*Lazdona mõisa hoone pilt Läti Rahvusraamatukogu andmebaasis
Lielstraupe mõis

**Lielstraupe mõis** (saksa keeles *Schloß Groß-Roop*, läti keeles *Lielstraupes muiža*, ka *Lielstraupes pils*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe asulas.

## Ajalugu
Aastal 1378 ostis sealsed maad Johann von Rosen, pannes nii aluse mõisale. Aastal 1625 andis kuningas Gustav II Adolf sealsed maad Wilhelm Wallensteinile. Aastal 1629 ostis selle 3100 taalri eest Eestist tulnud Jürgen Albedylli lesk. Aastal 1671 anti maapäeva otsusega mõisa valdusse ka seni mõisatele mitte kuulunud Ropermünde küla. Mõisade reduktsiooni käigus kujunes Lielstraupe riigimõisaks, ent hiljem Albedyllide õigused taastati.

1723. aastast kuulus mõis Venemaa keisririigi kindralfeldmarssalile ja Liivimaa kubernerile Peter von Lacyle. Seejärel olid mõisaomanikeks kammerhärra Peter von Vietinghof-Scheel ja Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner George Browne. Aastal 1797 panditi mõis Jacob Bernhard Müllerile, kes pandiõiguse veel samal aastal 971 673 taalri eest Paul I kätte andis. Aastal 1857 ostis pandiõiguse 90 000 rubla eest uuesti Rosenite suguvõsa esindaja, suurtükiväekindral parun Johann Gustav von Rosen (1797–1872), kes selle valduse aastal 1866 ka omandas. Seejärel kuulus mõis Rosenitele.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 22 ja 1/2 adramaad, sellele allus 561 mees- ja 565 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus üksteist adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 16 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 10 ja 1/8, aastal 1757 aga 22 ja 1/2. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 20 ja 14/20, aastal 1881 aga 10 ja 20/80, lisaks 1 ja 3/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

## Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 kolm karjamõisa: Kalnkuķēni (*Neu-Skutken*) ja Lejaskuķēni (*Alt-Skutken*) ja Šņores (*Schnorenhof*). 1908. aastal oli lisaks nendele mõisa koosseisus veel kolm karjamõisa: Liel-Tauzēni (*Groß-Tauzen*), Maz-Tauzēni (*Klein-Tauzen*) ja Vārnkalns (*Wahrneskaln*).

## Mõisaansambel

Mõisa peahooneks oli Lielstraupe loss.

Lossi kõrval asub ka Straupe kirik. Mõlemad rajati algselt 13. sajandil.

## Vaata ka
*Fideikomiss
*Mazstraupe mõis

## Viited

## Kirjandus
*Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 146–147.
Mazstraupe mõis

**Mazstraupe mõis**, harvem ka **Väike-Raupa mõis** (saksa keeles *Schloß Klein-Roop*, läti keeles *Mazstraupes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe asulas.

## Ajalugu
Aastal 1378 ostis sealsed maad Johann von Rosen, pannes nii aluse mõisale. Hiljem rajati sinna maadele Mazstraupe vasallilinnus. Aastal 1523 eraldas linnuseomanik Kersten von Rosen linnuse omandusse kuulunud Arendsbergi ja Orgula mõisa truu teenistuse eest Johann ja Tönnis von der Weiptele. Aastaks 1562 olid need kujunenud üheks mõisaks, mis läks abielu teel Rehbinderite valdusse, seejärel omakorda Baranoffidele.

Otto Johann von Roseni pärandi jagamisel ostsid mõisa Meyendorffid.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 13 ja 1/4 adramaad, sellele allus 365 mees- ja 416 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus kümme adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 14 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 9 ja 1/2, aastal 1757 aga 13 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 14 ja 1/2 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 14 ja 1/2, aastal 1881 aga 7 ja 24/80, lisaks 16 ja 30/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

## Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: *Rawlitz* ja *Arensberg*.

## Mõisaansambel

18.–19. sajandil ehitati keskaegne loss ümber mõisa härrastemajaks. Tänapäeval on majas Straupe põhikool.

## Viited

## Kirjandus
*Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 148.
Mazstraupe

**Mazstraupe** (vananenud kirjanduses eestipäraselt *Väike-Roopa*) on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Straupe vallas.

Tänapäevane asula on kujunenud Mazstraupe valla vallamaja juurde, ajalooliselt on seda nime kandnud ka Mazstraupe mõisa ümbruskond, mis jääb tänapäeva Straupe aladele. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda.

Külas kasvav pärn ümbermõõduga 5,4 meetrit on looduskaitse all. Seal on Mazstraupe bussipeatus. 

Aastal 2017 oli külas 2 elanikku.
## Vaata ka
*Mazstraupe vasallilinnus
*Lielstraupe

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Läti Georuumiinfo Agentuuri andmebaasis
Meņģele mõis

**Menģele mõis** (saksa keeles *Altenwoga*, läti keeles *Meņģeles muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Meņģele vallas Meņģeles muiža asulas. 

## Ajalugu
Mõisa omanikud on olnud Mengdenid, Scheinvogelid. 

## Välislingid
*Mõisast Līga Landsberga lätikeelses blogis
Karva mõis

**Karva mõis** (saksa keeles *Korwenhof*, läti keeles *Karvas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Karva asulas. 

Karva mõisa magasiait, tall ja mõisavalitseja maja on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

## Ajalugu

Johann von Mengede andis sealsed alad aastal 1467 Hans Baerile. Wolter von Plettenberg ostis need maad aastal 1519 Wennemar Baeri lastelt tagasi, andes valduse siis Carl Czogele (Zöge von Manteuffelite suguvõsa).Aastal 1526 ostis mõisa Jürgen Korwe, kelle järgi mõis ka oma nime saanud on. Hiljem kuulus see koos Hopa mõisaga Korfidele. Poola ajal omandas need mõisad keegi Jabelnowsky. Kui alad Rootsi võimu alla läksid, doneeris Gustav II Adolf mõisad Lorenz Wagnerile. See pidi aga kuninga nõudmisel valdused aastal 1630 Jöran Jacobsenile loovutama. Temalt ostis siis mõisad Heinrich Cronstern, kes need aastal 1650 Berent Sontagile loovutas. Tolle tütar abiellus Johann Kernekorsiga, kes need mõisad hiljem päris. Aastal 1684 pantis ta Karva mõisa 800 taalri eest Heinrich Brandtile, Aastal 1740 läks Karva mõis Brandtide valdusse. Aastal 1780 omandas mõisa Hopa mõisa omanik Franz Gustav von Nothhelfer. Aastal 1837 müüs Carl von Nothhelfer mõisa 12 500 rubla eest Berens von Rautenfeldile, kes selle aastal 1855 25 000 rubla eest oma pojale Wilhelm Berens von Rautenfeldile loovutas. Too müüs mõisa aastal 1863 mõisa 47 000 rubla eest August Eberhard Berens von Rautenfeldile. Aastal 1875 ostis mõisa 68 000 rubla eest Alexander Wolff.

## Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 131 mees- ja 126 naishinge.

Aastal 1627 oli Karva mõisa suurus kokku 10 ja 1/2 adramaad, sellest 1 ja 1/2 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal koos Ape mõisaga adramaid 3 ja 5/6. Aastal 1688 kuulus Karva mõisale adramaid 1 ja 1/2, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 2 ja 1/5 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 3 ja 1/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal 3 ja 1/4 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 2 ja 24/80, lisaks allus mõisale 3 ja 71/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Aastal 1920 oli mõisa pindala 835 ha.

## Viited
Koknese mõis

**Koknese mõis** (läti keeles *Kokneses muiža*, saksa keeles *Kokenhusen*) oli mõis Lätis Koknese kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi on mõisa endine keskus Aizkraukle piirkonnas Koknese vallas Koknese asulas.

Mõisa peahoones elas aastatel 1885–1887 läti kirjanik Rūdolfs Blaumanis.

## Vaata ka
*Koknese piiskopilinnus
Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude loend

**Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude loend** on Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid.

## Mängude loend

## Vaata ka
* Eesti jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-23 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-17 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-16 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude loend

## Viited
Atis Plakans

**Atis Plakans** (sündinud 24. mail 1968 Riias) on läti alpinist.

Ta on Läti tuntumaid alpiniste ja mägiekspeditsioonide korraldajaid, pälvinud Lumeleopardi aunimetuse ning vallutanud kaks kaheksatuhandelist mäetippu.

Plakans lõpetas Riia 6. Keskkooli ja Riia Polütehnilise Instituudi raadio- ja sidetehnika  teaduskonna.

## Alpinism
### Tõusud kaheksatuhandeliste tippu
19. mail 2006 tõusis ta Himaalajas Xixabangma kõrvaltipule Xixabangma Central Summit (8008 m). Varem on selle otsa roninud Läti alpinistidest Ilgvars Pauls 

2007. aastal juhtis ta kolmeliikmelist Läti Cho Oyu ekspeditsiooni Himaalajas ja tõusis koos Līga Plakane ja Kaspars Klapkalnsiga 9. oktoobril lisahapnikuta selle kaheksatuhandelise mäe (8188 m) tippu. 

2008. aastal juhtis ta Läti 6. Himaalaja ekspeditsiooni, mille käigus üritas tõusta maailma viienda mäe Makalu (8485 m) tippu, kuid sinna ta ei jõudnud. Kõrgusel 8250 oli ta sunnitud tagasi pöörduma.

#### Edukad tipputõusud
*2006 – Xixabangma kõrvaltipp Xixabangma Central Summit (8008 m)
*2007 – Cho Oyu (8188 m)

## Tunnustus
*2006 – pälvis Lumeleopardi aunimetuse (tõusnud kõigi viie endise Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu)

## Isiklikku
Tema abikaasa on Līga Plakane.

## Viited

## Välislingid
*Raimonds Bergmanis un Atis Plakans sacenšas klinšu kāpšanā youtube.com, 10. juuli 2012 (läti keeles)
*Puante virs mākoņiem. sporto.lv (läti keeles)
Vladimir Jakovlev

**Vladimir Jakovlev** (sündinud 1960)  on Leedu alpinist.

Alpinismiga hakkas ta tegelema 1980. aastal.
 
Teise Leedu alpinistina täitis ta aunimetuse "Lumeleopard" saamiseks vajalikud nõuded. Ta on noorimaid selle aunimetuse saanud Baltimaade alpiniste.

## Tipputõusud Pamiiris ja Tian Shanis
Ta ronis kahel aastal järjest Pamiiris. 1989. aastal tõusis ta Korženevskaja tippu. Järgmisel aastal vallutas veel kaks seitsmetuhandelist mäge: 8. augustil alistus talle Lenini mäetipp ja 21. augustil 1990 soolotõusus Ismoili Somoni mäetipp.

1991. aastal käis ta Tian Shanis eesmärgiga tõusta kahe seitsmetuhandelise, 5B raskuskategooriaga mäe tippu. 10. augustil oligi ta Han-Tengri tipus ja nädal hiljem Džengiši tipus. Mõlemad tipputõusud sooritas ta soolotõusus.

#### Tipputõusud
*1989 – Korženevskaja (7105 m), 5A raskuskategooria
*1990 – Lenini mäetipp (7134 m), 5A raskuskategooria
*1990 – Ismoili Somoni mäetipp (7495 m), 5A raskuskategooria, soolotõus 
*1991 – Han-Tengri (7010 m), soolotõus, 5B raskuskategooria, soolotõus
*1991 – Džengiš (7439 m), 5B raskuskategooria, soolotõus

## 1990. aastad
1996. aastal ronis ta Matterhorni tippu (4A raskuskategooria marsruut).

## Tunnustus
*1991 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud viiele endise Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrgusele mäetipule)

## Viited
Audrius Peseckas

**Audrius Peseckas** (sündinud 12. jaanuaril 1964 Punias Alytuse maakonnas)  on leedu alpinist.

Ta on lõpetanud Kaunase Polütehnilise Instituudi.

Kolmanda Leedu alpinistina täitis ta Lumeleopardi nõuded. 

## Alpinism
Alpinismiga hakkas ta tegelema 1985. aastal.
 
2005. aastal tõusis ta Tian Shanis Džengiši (7439 m)  tippu.

2007. aastal ronis ta Pamiiris ning jõudis kolme seitsmetuhandelise mäe tippu: Korženevskaja (7105 m), Lenini mäetipp (7134 m) ja Ismoili Somoni mäetipp (7495 m).

## Tunnustus
*2007 – pälvis aunimetuse "Lumeleopard" (tõusnud viiele endise Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrgusele mäetipule)

## Viited
Tõlkeuniversaalid

**Tõlkeuniversaalid** on keelelised tunnusjooned, mis on iseloomulikud just tõlketekstidele. Nende võtete eesmärk on muuta tõlgitud tekst sidusamaks, lugejale tuttavamaks, loetavamaks, ja need ei sõltu enamasti keele- ja tekstisüsteemide erinevast ülesehitusest.

Kõige enam uuritumateks tõlkeuniversaalideks on lihtsustamine (*simplification*), täpsustamine (*explicitation*) ja tavapärastamine (*normalization*), aga universaalid võivad võtta väga erinevaid vorme. sellegipoolest vaieldakse tõlketeaduses senini, kas need universaalid on reaalselt olemas.

Juba kaua enne seda, kui tõlkeuuringutes hakati laialdaselt kasutama tekstikorpust, märkasid uurijad tõlkematerjalis teatud sarnasusi. Tekkis hüpotees, mille kohaselt on kõigisse tõlketekstidesse juba vaikimisi sisse kirjutatud suurem või väiksem hulk teatud mustreid ehk universaale.

Gideon Toury arvates eksisteerib universaalne tõlketeooria. Mona Baker oletab, et sarnased tunnusjooned, mis leiduvad kõigis tõlketekstides võrreldes lähtekeele tekstidega, viitavad, et säärased universaalid on olemas. Mona Bakeri arvates on need universaalid kognitiivne fenomen.

1950. aastate lõpus käis Eugene Nida välja semiootilise kaotusteooria (*semiotic law of loss*) ja väitis, et tõlkes läheb alati midagi paratamatult kaduma ning tõlkija võib püüda seda teatud strateegiaid kasutades korvata. Sõna "strateegia" iseenesest on veidi ebatäpne selles mõttes, et kompenseerimine ei pruugi olla tingimata teadlik protsess. Seepärast räägitakse pigem tõlkeuniversaalidest. (Toury kasutab ka terminit "seadused" (*laws*), sagedane on erialakirjanduses ka termin "nihe" (*shift*).)

Sara Laviosa defineerib tõlkeuniversaalid kui "keelelised tunnused, mis ilmnevad tüüpiliselt tõlketekstides ja mida peetakse kahe keele vahelise vahendusprotsessi sama hästi kui vältimatuks kaasnähtuseks". See käsitlus on seotud William Frawley (1984) "kolmanda koodiga", unikaalne keel, mis tekib lähte- ja sihtteksti, -keele ja -kultuuri kohtumispunktis.

Sarnaselt Frawleyga kasutab Martin Gellerstam terminit *translationese*, tähistamaks tõlgitud keelele omast spetsiifilist dialekti. Eriti seostab ta seda lähteteksti nn sõrmejälgedega sihttekstis (eriti süntaktilisel tasandil).

Tõlkeuniversaale on uurinud lisaks eelmainitutele ka Andrew Chesterman, Jean-Paul Vinay & Jean Darbelnet, Itamar Even-Zohar, Shoshana Blum-Kulka, Tiina Puurtinen jpt.

#### '''Tõlkeuniversaalid tõlkekäitumises'''
Toury on kirjutanud ka tõlkeuniversaalidest tõlkekäitumises. Segmenteerimine on tõlkimisel ja interpreteerimisel vältimatu ning tõlkekäitumisele iseloomulikul segmenteerimisel mittekeelelises keskkonnas vaste puudub. See kujutab endast keelsüsteemi õigete featuuride allasurumist ja aktiveerimast üheaegselt, õigel ajal ja üksteisega õiges proportsioonis, enne kui tõlkija saab alustada teadliku tõlkeprotsessiga. Sellist tegevust defineeritakse kui "tõlkeühiku segmenteerimist".

#### '''Eesti uurijad'''
Eesti keeles on lisaks Klaarika Kaldjärve eelmainitud tööle tõlkeuniversaale käsitlenud ka Marju Taukar, kuid empiiriliselt ei ole tõlkeuniversaalid kinnitust leidnud.

## Viited
Ivar Lai

**Ivar Lai** (sündinud 21. aprillil 1962) on eesti alpinist.

Ta on alpinistina kolmel korral osa võtnud Eesti Himaalaja ja Karakorami ekspeditsioonidest kaheksatuhandelistele ja tõusnud Džomolungmal 8550 m kõrgusele.
Tõus Denali tippu tema osavõtul tunnistati 1999. aastal Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks. 
## Haridus ja töö
Ta lõpetas 1989. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateadukonna autode ja autonduse erialal. 

Ta on V.H.B. VARUOSAD OÜ juhatuse liige ja töötab samas müügijuhina.

## Alpinism
Mägironimisega hakkas tegelema 1985. aastal. 1991. aastal ronis ta Pamiiris ja tõusis Korženevskaja nõlval 6900 m kõrgusele.

2000. aastal võttis ta koos Raul Vahisaluga osa kaheliikmelisest ekspeditsioonist Lõuna-Ameerika kõrgeimale mäele Aconcagua. Tippu tõusti 9 päevaga, mis oli sel ajal eestlaste parim tulemus sellel mäel.

### Edukad tipputõusud
*1995 – Matterhorn (4478 m)
*1995 – Mont Blanc (4807 m)
*1998 – Elbrus (5642 m)
*1999 – Mount McKinley (6190 m)
*2000 – Aconcagua (6960 m)
*2002 – Kilimanjaro (5895 m)

### Tõusud kaheksatuhandelistele
*1998 – Himaalajas Cho Oyu nõlval tõusis kõrgusele 8000 m
*2001 – Karakorumis Broad Peaki nõlval tõusis kõrgusele 7500 m 
*2003 – Himaalajas Džomolungma nõlval tõusis kõrgusele 8550 m

## Tunnustus
*1999 – Baltikumi aasta parim kõrgtõus – Mount McKinleyle (6190 m, alpinismirühma koosseisus)

## Viited

## Välislingid
*Džomolungma 2003. aasta ekspeditsiooni liikmed – veebilehel magiklubi.ee
Kalmer Mäeorg

**Kalmer Mäeorg** (sündinud 8. juulil 1958) on eesti ajaloolane ja arhivaar.

Mäeorg lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo eriala 1985. aastal.. 1997–2002 õppis ta sealsamas Tartu Ülikoolis magistrantuuris ja sai teadusmagistri kraadi arhiivinduse erialal. Tema magistritöö teema oli "Tulumaks Tallinnas. Tuluteadaannete andmetöötluse võimalusi Tallinna VI maksujaoskonna 1937. aasta tuluteadaannete näitel".

Kalmer Mäeorg töötab Tallinna Linnaarhiivis peaspetsialistina.

Ta on 2015. aastast Eesti Arhivaaride Ühingu juhatuse liige.

## Publikatsioone
*Kalmer Mäeorg. Mustpeade vennaskond aastail 1887–1940. – Tallinna Mustpead. Mustpeade vennaskonna ajaloost ja varadest. Tallinn 1999, lk 40–51.
*Kalmer Mäeorg. Mustpeade pikk lahkumine. – Umsiedlung 60. Baltisakslaste organiseeritud lahkumine Eestist. 24. novembril 1999 Tallinna Linnaarhiivis toimunud konverentsi ettekanded. Koostanud Sirje Kivimäe. Tallinn 2000, lk 77–92.
*Tiina Kala, Juhan Kreem, Lea Kõiv, Kalmer Mäeorg, Anu Mänd, Triin Parts. Tallinna ajaloo lugemik. Dokumente 13.–20. sajandini. Tallinn 2014.
*Kalmer Mäeorg, Aigi Rahi-Tamm. Edgar von Wahl 1867–1948: keelemees ja poliitiline prohvet. – Ajalooline Ajakiri 2016, nr 2, lk 295–311.
*Kalmer Mäeorg. Mündi tänav. Lühikese tee pikk kulgemine, KesKus, Mai 2021

## Viited
Salzburgi hertsogkond

**Salzburgi hertsogkond** (saksa: *Herzogtum Salzburg*) oli aastatel 1849 kuni 1918 Austria keisririigi ja Austria-Ungari Tsisleitaania kroonimaa. Selle pealinn oli Salzburg, teised linnad hertsogkonnas olid Zell am See ja Gastein.

Salzburgi peapiiskopkond ilmalikustati aastal 1803 kui Salzburgi kuurvürstkond, kuid lühiealine vürstkond annekteeriti Austria keisririigi poolt aastal 1805. Pärast Napoleoni sõdu hallati Salzburgi territooriumi Linzist kui Salzachi departemangu Ülem-Austrias.

1809. aasta Schönbrunni rahuga sai Salzburg Prantsusmaa omaks ja anti aastal 1810 Baieri kuningriigile, kus sellest moodustati Salzachkreis. Pärast Pariisi rahu läks see aastal 1816 tagasi Austriale (Müncheni leping), välja arvatud Salzburgi Salzachi jõe vasakkalda osa, niinimetatud Rupertiwinkel, mis nagu Berchtesgadengi jäi Baierile.

Pärast 1848. aasta revolutsioone Austria keisririigis eraldati Salzburgi territoorium Ülem-Austriast ja sellest sai aastal 1849 uus kroonimaa Salzburgi hertsogkond. Sellest sai aastal 1867 Austria-Ungari osa.

Habsburgide langusega aastal 1918 sai hertsogkonna järglaseks Salzburgi liidumaa, esmalt Saksa-Austria ja siis Esimese Austria vabariigi osa.
Maksim Oreškin

**Maksim Stanislavovitš Oreškin** (vene keeles Максим Станиславович Орешкин; sündinud 21. juulil 1982 Moskvas) on Venemaa ökonomist ja poliitik, alates 14. maist 2024 Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni juhi asetäitja, 24. jaanuarist 2020 kuni 7. maini 2024 president Vladimir Putini abi. 

Ta sai 34-aastaselt Venemaa Föderatsiooni Valitsuse noorimaks ministriks. Alates 30. novembrist 2016 kuni 15. jaanuarini 2020 oli ta Venemaa majandusarengu minister.

## Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas aastal 2002 bakalaureusena ja aastal 2004 magistrina Kõrgema Majanduskooli Moskvas, õppesuunal "majandus". Seejärel töötas mitmes Venemaa ja välismaa päritolu suurpangas.

2013. aasta septembrist kuni 3. maini 2015 oli ta Venemaa rahandusministeeriumi pikaajalise strateegilise planeerimise osakonna juhataja. 3. maist 2015 kuni 30. novembrini 2016 oli ta Venemaa aserahandusminister.

30. novembrist 2016 kuni 15. jaanuarini 2020 oli ta Venemaa majandusarengu minister.

## Putini favoriit
                   
25. augustil 2017 teatas agentuur Bloomberg Politics, et minister Oreškini mõju ja poliitiline kaal on Venemaal suurenenud ja temast on saanud Vladimir Putini favoriit. Agentuur tuletas lugejatele meelde, et just Oreškin oli see, kes avaldas  2017. aasta juulis Hamburgis peetud G-20 tippkohtumisel toimunud Venemaa presidendi Putini ja USA presidendi Donald Trumpi esimese kohtumise üksikasjad. Lisaks rõhutati asjaolu, et Oreškin töötas 2018. aasta Venemaa presidendivalimiste eel majandusreformi projekti kallal.

## Isiklikku
Tema isa Stanislav Oreškin (sündinud 1943) töötas õppejõuna Moskva riiklikus ehitusülikoolis. Tema ema Nadežda Nikitina (sündinud 1947) on Moskva riikliku ehitusülikooli pinnasemehaanika ja geotehnika kateedri professor, tehnikakandidaat. Maksim Oreškini vanem vend Vladislav Oreškin (sündinud 1972) on pankur.

Maksim Oreškini 2015. aasta deklareeritud aastatulu oli 12,0 ja 2016. aastal 16,9 miljonit rubla.

Ta valdab võõrkeelena inglise keelt.

## Viited

## Välislingid

*Орешкин отреагировал на публикации о попадании в фавориты Путина. lenta.ru, 31. august 2017
Eesti U-16 jalgpallikoondise mängude loend

**Eesti U16-jalgpallikoondise mängude loend** on Eesti U16-jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ja väravalööjaid.

Mängude loendit on uuendatud pärast 10. septembri 2017 mängu Lätiga.
## Mängude loend

### Mitteametlikud sõpruskohtumised

## Vaata ka
* Eesti jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-23 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-17 jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude loend

## Viited
Chlodovech

**Chlodovech** on mitme Merovingide soost frankide kuninga nimi:

* Chlodovech I (466–511)
* Chlodovech II (639–657)  
* Chlodovech III (690–694)
Woodstocki festival (Poola)

**Poola Woodstocki festival** on iga-aastane piletivaba rokkmuusika festival Poolas, mida on korraldatud aastast 1995. Alates 2004. aastast toimub see Kostrzyn nad Odrąs.

Festival on saanud nime hipiliikumise kõrgpunktis 1969. aastal Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis korraldatud Woodstocki festivali järgi. 

Festival toimub igal aastal juuli lõpus või augusti alguses ning kestab tavaliselt kolm päeva. 

Poola Woodstocki festivali on viimastel aastatel külastanud keskmiselt 625 000 inimest. 2014. aastal löödi 750 000 inimesega publikurekord. Poola Woodstocki festivali külastajad peavad festivali Euroopa suurimas vabaõhufestivaliks. 

## Viited
Hermann Tõnissoo

**Hermann Tõnissoo** (kuni aastani 1935 **Hermann Tõnisson**; 18. november 1890 Tõstamaa vald, Pärnumaa – 31. märts 1974) oli Eesti laevakapten. 

Aastatel 1940–1941 oli ta jäämurdja Suur Tõll kapten. 1945–1956 oli Tõnissoo Tallinna Merekooli õppejõud.

Hermann Tõnissoo oli üks Eesti läbi aegade suuremaid laevamudelimeistreid.

## Laevad

## Mudelid

## Välislingid

* Helin | ERR Digihoidla (H. Tõnissoo alates 13:00 min)
* Hermann Tõnissoo - 100 | ERR Digihoidla
* Hermann Tõnissoo, laevakapten : mälestused, koostaja Ants Pärna, Tallinn : SE & JS, 2006 (Tallinn : Tallinna Raamatutrükikoda)
Ilze Viņķele

**Ilze Viņķele** (neiuna **Ilze Vidiņa**; sündinud 27. novembril 1971 Rēzeknes) on Läti poliitik. Ta oli 23. jaanuarist 2019 kuni 7. jaanuarini 2021 Läti tervishoiuminister. Ta kuulub erakonda Liikumine Poolt!. Ta oli aastatel 2011–2014 Läti sotsiaalminister. Ta oli seimi 10. ja 11. koosseisu liige ning on 12. koosseisu liige.

Viņķele lõpetas 1989. aastal Rēzekne 5. Keskkooli. Seejärel lõpetas ta Riia Stradiņši Ülikooli sotsiaaltöö erialal.

## Isiklikku
Ta on abielus arsti ja poliitiku Juris Viņķelisega (abikaasa on samuti olnud Läti sotsiaalminister), neil on kolm poega. Tema isa Juris Vidiņš on olnud arst, poliitik (oli seimi 6. ja 7. koosseisu liige) ja dissident (kuulus organisatsiooni Helsinki-86).

## Välislingid
* "Läti peaminister soovib tervishoiuministri tagasiastumist" ERR, 5. jaanuar 2021
Mēdzūla mõis

**Mēdzūla mõis** (saksa keeles *Meselau*, läti keeles *Mēdzūlas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Liezēre kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas Mēdzūla asulas.

## Ajalugu
Mõisa omanikud on olnud Funckenid, Buddenbrockid ja Grotthussid. 

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 22 ja 3/8 adramaad, sellele allus 742 mees- ja 845 naishinge.

## Viited
Priit Joosu

**Priit Joosu** (sündinud 8. oktoobril 1972) on eesti alpinist.

Mägironijana on ta saavutanud Lumeleopardi sümboolse staatuse (tipputõusudega aastatel 2006–2019 kõigile viiele endise Nõukogude Liidu seitsmetuhandelisele mäetipule).

Ta on Kunlunis asuva kahe viietuhandelise mäetipu esmavallutajaid. 

## Alpinism
  

2006. aasta augustis tõusis ta Pamiiris kümne päeva jooksul kahele seitsmetuhandelisele: 7. augustil Korženevskaja ja 17. augustil Ismoili Somoni tippu. 2007. aastal tõusis ta kolmandalegi Pamiiri seitsmetuhandelise – Lenini tippu.

2008. aastal üritas ta koos Hannes Ojaga tõusta Tian Shanis Džengiši (7439 m) tippu (siiani on tippu jõudnud eestlastest vaid Ilmar Priimets), kuid neil tuli piirduda vaid tõusuga selle läänetipu Važa-Phšavelale. 

2010. aasta juulis-augustis retkles ta koos kaaslastega Hiinas Kunluni mäestikus asuvail Koktaki, Qontagni ja Saldwori liustikel ja tõusis liustike kõrval asuvate viietuhandeliste mägede tippu.

2011. ja 2012. aastal naasis ta Pamiiri ja tõusis seal mitme kuuetuhandelise mäe tippu.

2014. aastal käis ta kaaslastega Tian-Shani seitsmetuhandelise Han-Tengri tipus.

2015. aastal tõusis ta koos Priit Simsoniga esimeste eestlastena Andides Alpamayo (5947 m) tippu. 

### Kõrgtõusud
*2006 – Korženevskaja (7105 m)
*2006 – Ismoili Somoni mäetipp (7495 m)
*2007 – Lenini mäetipp (7134 m)
*2008 – Džengiši läänetipp Važa-Phšavela (6918 m)
*2010 – Lazio mägi (6045 m)
*2011 – Karl Marxi mäetipp (6723 m)
*2012 – Tartu Ülikooli mäetipp (6250 m)
*2014 – Han-Tengri (7010 m)
*2015 - Vallunaraju (5686 m), Tocllaraju (6032 m), Alpamayo (5947 m)
*2018 – Kunchang Kangri (6801 m)
*2019 – Džengiš (7439 m)
*2022 - Gasherbrum II (8034 m)

## Tunnustus

*2006 – J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile (tõusud Korženevskaja ja Ismoili Somoni mäetippu)
*2006 – Eesti Matkaliidu aunimetus Aasta matkaja 
*2014 – J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile (tõus Han-Tengri (7010 m) tippu
*2019 – J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile (juhtis Džengiši (7439 m) tippu jõudnud gruppi)

## Viited

## Välislingid
*Neli eesti alpinisti vallutas 7439 meetri kõrguse Pobeda mäetipu, ERR, 18.08.2019
Nītaure mõis

**Nītaure mõis** (saksa keeles *Schloß Nitau*, läti keeles *Nītaures muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Nītaure kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Amata piirkonnas Nītaure vallas Nītaure asulas.

## Ajalugu
Mõisa omanikud on olnud Fermorid. 

## Välislingid
*Mõisast Līga Landsberga lätikeelses blogis
Balti pataljoni mälestussammas

**Balti pataljoni mälestussammas** on mälestusmärk Vabadussõjas langenud Balti pataljoni võitlejatele. Sammas asub Tallinnas Toompeal Kohtu tänav 6 sisehoovis.

Mälestussammas avati Saksa Kultuuromavalitsuse hoone ees 2. detsembril 1928. Praegu asub selles hoones Eesti Teaduste Akadeemia. Nõukogude okupatsiooni ajal mälestusmärk lammutati. Sammas taastati 1990. aastatel samal kohal.

## Välislingid
*
Nurmuiža mõis

**Nurmuiža mõis** (läti keeles *Nurmuižas muiža*, saksa keeles *Nurmhusen*, *Nurmis*) oli Nurmuiža ordulinnusest välja kasvanud mõis  Kuramaa kubermangu Talsi kreisis Talsi kihelkonnas. Lätis nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Talsi piirkonnas Lauciene vallas Lauciene asulas.

Mõisa omanikud on olnud Duntenid, Fircksid. 

Mõisa kõrvalmõis oli Majori mõis.


Nurmuiža (Nurme) vasallilinnus 14.jpg|Viit linnusmõisast edela pool kulgeval maanteel
Nurmuiža (Nurme) vasallilinnus 10.jpg|Linnusmõisa kagupoolne külg
Nurmuiža (Nurme) vasallilinnus 13.jpg|Linnusmõisa laudahoone
Nurmuiža (Nurme) vasallilinnus 12.jpg|Maakivid linnusmõisa majandushoonete rekonstrueerimiseks
Nurmuiža (Nurme) vasallilinnus 6.jpg|Hoone linnusmõisa I ja II majandushoovi vahel
Nurmuiža (Nurme) vasallilinnus 8.jpg|Vaade linnusmõisa II majandushoovi edelaküljele
VEB Arena

**VEB Arena** (vene ВЭБ Арена) ehk **Arena CSKA** (vene Арена ЦСКА) on mitmeotstarbeline staadion Moskvas Pestšankal Hodõnka väljal. Staadion kuulub jalgpalliklubile Moskva CSKA. Staadion avati ametlikult 10. septembril 2016. 28. veebruarist 2017 kannab staadion sponsori Vnešekonompank (Välismajanduspank) järgi nime VEB Arena.

Staadion ehitati kohta, kus varem asus 2000. aastal suletud ja 2007. aastal lammutatud Grigori Fedotovi nimeline staadion, millel Nõukogude Liidu ajal mängis peamiselt Moskva AKSK (Armee Keskspordiklubi) duubelmeeskond. Suurte kohtumiste pidamine oli tollal raskendatud kõrvalasunud Hodõnka lennuvälja tõttu. Uue staadioni nurgakivi pandi 19. mail 2007. Staadioni ehitamisel tuli korduvalt ette töökatkestusi ja nii teatas Moskva linnapea ehituse valmimisest alles 30. juulil 2016. 

Esimene ilma pealtvaatajateta testmäng peeti staadionil 4. septembril 2016, kus ilma riikide koondistesse kutsutud mängijateta CSKA meeskond pidas sõpruskohtumise Moskva Torpedoga ja võitis tulemusega 3:0. Uue staadioni esimese värava lööjaks märgiti Astemir Gordjušenko.

Staadioni ametlik avamine ja avamäng Groznõi Terekiga peeti 10. septembril. CSKA võitis 3:0 ning esimese ametliku värava lööja oli Elevandiluuranniku koondislane Lacina Traoré.
Aleksander Tamm (haridus- ja kultuuritegelane)

**Aleksander Tamm** (5. märts 1868 Tallinn – 3. august 1950 Tallinn) oli eesti haridus- ja kultuuritegelane.

1891. aastal lõpetas ta Peterburi õpetajate instituudi. Õppis ka Pobedinski kõrgematel kaubanduskursustel. 

Aastatel 1891–1904 töötas Tallinna 4-klassilise linnakooli (endise kreiskooli) õpetajana. Oli Estonia seltsi liige ja mitu aastat esimees, samuti karskusliikumise tegelane ja karskusseltsi Valvaja esimees.

1904. aastal siirdus vastuolude tõttu koolivalitsusega Kaug-Itta. Töötas õpetajana Nikolsk-Ussuriiskis, asutas Primorje krai õpetajate liidu, mille esimeheks ta valiti. 1906. aastal vallandati ta kindral-kuberneri käsul õpetaja ametist. Seejärel asus elama Vladivostokki, töötas seal 1915. aastani ühes suuremas laevakontoris, oli samas rahvaharidusseltsi ja rahvamaja esimees ja üks Eesti seltsi asutajaid Vladivostokis. 1912. aastal kandideeris Vene Riigiduuma valimistel, kuid ei saanud valituks. 1915. aastal siirdus elama Peterburi, töötades seal raamatupidaja ja õpetajana. 

1920. aastal naasis Eestisse. Juhatas Tallinnas OÜ Ökonomisti kaubanduskursusi, tegutses lektorina Tallinna rahvaülikoolis. 1921. aastal asutas AS Eesti Reisibüroo ja oli 8 aastat selle peadirektor. 

Aastatel 1923–1926 oli II Riigikogu liige, Johan Pitka asutatud Rahvuslik Vabameelse Partei liige. 

1926. aastal oli üks Raadio Ringhäälingu asutajaid ja töötas mitu aastat selle direktorina. Oli ka Nõmme linnavolikogu liige ja revisjonikomisjoni esimees, Nõmme Haridusseltsi esimees, samuti töötas õpetajana Tallinna Tütarlaste Kommertskoolis ning juhatas Eesti Ühistegelise Liidu kursusi.

Ta on maetud Siselinna kalmistule. 

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Rahvuslik Vabameelse Partei keskjuhatus ja Riigikogu rühm (1924)
*ERR arhiiv. Raadio, mäleta ennast! VI. Eesti Ringhäälingu algusaastad 1926... (1989)
*ERR arhiiv. Raadio, mäleta ennast! X saade (1990)
Hoomuli mõis

**Hoomuli mõis** ehk **Omuļi mõis** (saksa keeles *Homeln*, läti keeles *Omuļu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Härgmäe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Valka piirkonnas Härgmäe vallas Omuļi asulas.

## Ajalugu

Kuigi Hoomuli oli juba varastest aegadest iseseisev mõis, oli see siiski allutatud Härgmäe ordulinnusele. Erandiks oli aasta 1523, mil mõis jäeti Johann Plettenbergile ja see arvati toona Helme kihelkonda. Aastal 1625 annetati Hoomuli koos Härgmäega Wilhelm  de la Barrele. Pärast mõisate reduktsiooni läksid need valdused Rootsi riigile, ent hiljem taastati Barrede õigused sellele alale ja lään jagati eelmise omaniku Anton de la Barre poegade vahel. Hoomuli mõisa päris Wilhelm Friedrich. Tolle surma järel päris isa valdused tema tütar Wilhelmine Gertrude Ungern-Sternberg. Aastal 1806 ostis Hieronymus Boye mõisa 42 000 taalri eest Hans Conrad Wilhelm Ungern-Sternbergilt ära. 

Hieronymus Julius Boye pantis mõisa aastal 1830 Carl von Meusenkampffile, saades 12 306 rubla ja 47 ning 1/2 kopikat.  Aastal 1832 omandas mõisa 40 000 rubla eest Otto Heinrich Robert Anrep. Too sai aastal 1842 ka mõisa pärisomanikuks. Ta suri aastal 1877 ja mõis läks tema laste ühisomandisse. Järgmisel aastal ostis Oscar von Anrep mõisa 100 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

## Mõisa suurus
Von Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 adramaad, sellele allus 147 mees- ja 197 naishinge. Aastal 1734 oli mõisa suurus (koos Härgmäe, Annase ja Pedele mõisaga) 22 ja 7/8 adramaad. Aastal 1758 oli mõisa suurus viis adramaad, aastal 1823 aga 6 ja 1/3 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 2/3, aastal 1881 oli neid aga 6 ja 47/80, lisaks allus mõisale 5 ja 49/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Agraarreformi ajal, mil mõis tükeldati, kuulus sellele 2145 hektarit maad.

## Karjamõisad
Hoomuli mõisal oli kaks karjamõisa: Tallimõisa ehk Staļļmuiža (*Stallenhof*) ja Vērtmuiža (*Wörth*).

## Viited
Puikule mõis

**Puikule mõis** (saksa keeles *Puikeln*, läti keeles *Puikules muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Praegu asub Lätis Limbaži piirkonnas Brīvzemnieki vallas Puikule asulas. 

## Ajalugu
Esimene teadaolev omanik oli Johann Wildenberg. Aastal 1427 läänistas Riia peapiiskop Henning Scharpenberg mõisa Gutzleffide suguvõsale, kelle valdusse see jäi ligi aastasajaks. Viimane Gutzleff − Anna −, oli esimest korda abielus Reinhold von Tiesenhauseniga (suri enne 1586), seejärel aga Fromhold von Ungerniga. Mõisa päris tema vanim poeg, esimesest abielust sündinud Heinrich von Tiesenhausen. Poola ajal valdas seda Wenzeslaw Waskowitz. Aastal 1626 kinnitati mõisa Buddenbrockide suguvõsa valdusena. Aastal 1683 omandasid mõisa Ermesed, aastal 1749 Karl Ewold von Patkul (u 1704−1763). Aastal 1758 ostis mõisa temalt Ernst Johann von Klot (suri 1771). Tema järeltulijate valduses oli mõis kuni võõrandamiseni 1920. aastal. Viimane omanik oli aastatel 1905−1920 Wilhelm Reinhold Gottlieb von Klot (1887−1960).

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 1/4 adramaad, sellele allus 146 mees- ja 186 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 8 ja 1/3 adramaad maad, aastal 1734 oli adramaid 9 ja 1/4, aastal 1688 aga 7 ja 3/4. Aastal 1641 oli mõisa suurus 2 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 8 ja 1/3, aastal 1881 aga  9 ja 19/80, lisaks veel 9 ja 22/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  *Skrabbul*.

## Mõisaansambel
Mõisa härrastemaja on uusgooti stiilis ja monumentaalse torniga. Selles tegutseb tänapäeval Puikule Põhikool.

Looduskaitse all on Puikule park ja viis nimetut pärna.

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Viited

## Kirjandus
**Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 488.
*Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 53.

## Välislingid
*Puikule mõis Līga Landsberga lätikeelses blogis
Kristiina Kindel

**Kristiina Kindel** (sündinud 13. augustil 1975) on eesti alpinist ja arvutiteadlane

Ta on Jaan Künnapi Alpinismiklubi MTÜ juhatuse liige ja klubi I taseme treener.

## Haridustee ja töökäik
Ta lõpetas 1998. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majanduse õppevaldkonnas majandusliku andmetöötluse erialal.

2001. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikooli Arvutitehnika instituudis magistrikraadi magistritööga "Hübriidsete tarkvarasüsteemide kasutamine masinprojekteerimise tarkvara loomisel".

Alates 2002. aastast on ta TTÜ Arvutitehnika instituudis doktorant. Väitekirja teema on  "Hajutatud infosüsteemide andmebaasid ja nende teenused".

Ta töötab 1997. aastast Tallinna Tehnikaülikooli Küberneetika instituudis insenerina.

## Alpinism

Ta on võitnud erinevaid võistlusi jääronimise individuaalvõistlusel (naiste arvestuses) ja võistkondlikel öistel jääronimise ja päästetööde võistlustel. Ta on tulnud neljal korral Eesti meistriks meeskondlikel Eesti Meistrivõistlustel jalgsi- ja mägimatkatehnikas.

Ta on roninud Kaukasuses, Alpides (Monte-Rosa piirkonnas) ja Pamiiris.

### Tõusud seitsmetuhandelistele
2005. aastal üritas ta tõusta Pamiiris Lenini mäetippu (7134&nbsp;m) klassikalist marsruuti mööda. Kuni 2005. aastani oli Eesti naisalpinistidest seitsmetuhandelise tipus seisnud vaid Helme Suuk. Kristiina Kindel pürgis saada teiseks eesti naiseks, kes tõusnud seitsmetuhandelistele, kuid peatippu ta siiski ei jõudnud: ta tõusis selle mäe eeltipu Razdelnaja (6148&nbsp;m) tippu, mis jääb klassikalise marsruudi teele ja oli siis sunnitud tagasi pöörduma.

Järgmisel aastal üritas ta tõusta Pamiiris Korženevskaja (7105&nbsp;m) tippu. Kõrgusel 6800&nbsp;m kohtas ta juba tipust laskuvaid kaasmaalasi ja otsustas oma tipputõusu katkestada ja koos nendega alla laskuda. Kell oli üks peale lõunat ja tema tempo juures oleks tal tipuni läinud veel kolm tundi. Pikk ja ohtlik laskumine oleks jäänud pimeda peale – sellest tuli aga hoiduda.

## Isiklikku
Ta harrastab orienteerumisjooksu.

## Viited

## Välislingid
* 
*Kristiina Kindel. sportfoto.com
Vilja Kiisler

**Vilja Kiisler** (sündinud 21. juunil 1970) on eesti ajakirjanik, tõlkija ja kirjanduskriitik.

## Haridus
Ta on Nõo Keskkooli vilistlane ja lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal.

## Töökäik
### Delfis
Enne Äripäeva tööleasumist töötas ta Delfi arvamustoimetajana.

### Äripäevas
2012. aastast töötas ta ajalehes Äripäev arvamustoimetajana, 2013–2018 arvamustoimetuse juhina. 

2013. aastal pälvis Kiisler Äripäeva aasta ajakirjaniku aunimetuse.

### Postimehes
2018. aasta augustis asus ta tööle ajalehe Postimees ajakirjanikuna, juhtides Postimehe vestlussaadet "Otse Postimehest" ja avaldades poliitikat käsitlevaid artikleid.

2019. aasta 22. aprillil teatas ta avalikult, et lahkub Postimehest, lisades intervjuus ERR-ile, et tal olid põhimõttelised erimeelsused aprilli algul peatoimetajaks saanud Peeter Helmega ajakirjandus- ja arvamusvabaduse osas. Hiljem lisas ta, et tema meelest on Postimehes ajakirjandusvabadusega järjest rohkem probleeme.

Helme ütles Kiisleri lahkumist kommenteerides ERR-ile, et eriarvamused tekkisid seoses stiiliküsimusega Kiisleri 16. aprillil ilmunud arvamusartiklis "Asi pole retoorikas, sisu on õõvastav", ja et ta ei avaldanud Kiislerile lahkumiseks survet, ega nõudnud ka artikli muutmist. Intervjuus Delfile ütles ta, et Kiisleri artikkel sisaldas väljenduslaadi ja väljendeid, mis olid tema meelest liiga agressiivsed. Helme avaldas arvamust, et ajakirjanik võiks väljenduda rahulikumalt ja vähem polariseerivalt, lisades et tal pole probleemi Postimehe ajakirjanike maailmavaadetega.

## Tunnustus

* Ants Orase nimeline kirjanduskriitika auhind. Pälvis auhinna 2022. aasta 15. detsembril.
* Aasta ajakirjanik 2023. Eesti Meediaettevõtete Liidu auhinna juures toodi välja Kiisleri seinast seina teemasid ja suurepärast intervjueerimisoskust.

## Viited
Viivi Eksta

**Viivi Eksta** (sündinud 19. veebruaril 1933 , Võrumaal) on eesti pedagoog ja psühholoog.

Viivi Eksta lõpetas 1952 Tallinna 2. Keskkooli (eksternina). 1956. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi keskkooli keemia-bioloogia õpetaja kutsega.

## Teadustöö
Uurinud Eesti kooliõpilaste väärtushinnanguid, osalenud õpilasuuringutes. Kuulub Heino Liimetsa koolkonda. 

Avaldanud üle 600 artikli, sh intervjuud Eesti haridustegelastega.  

2008–2009 osales ta Tallinna haridusloo koostamisel.

### Teoseid

* Eksta, Viivi. 1996. Mõningatest isiksuseomaduste seostest tervisenäitajatega. Haridus.Tallinn

* Väikemees läheb kooli : koolireformi esimesed sammud. Perioodika, 1987.

* *Modernising schools : changes in the soviet educational system*. Perioodika, 1987.

* Nelikümmend aastat õpetajaid-uurijaid. Eesti Vabariigi Haridusministeerium, Ühiskondlik Pedagoogika Uurimise Instituut, 2001. 

* Aleksander Elango 100. Tartu Ülikool, 2002.

* Tal`na Võro Selts` 15. Tallinna Võru Selts, 2005.

* Õppekava andmebaas (Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi võrguteavik) / koostanud Viivi Eksta, Ilmar Kopso. 2004.

* Johannes Käis (Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi võrguteavik) / koostanud Viivi Eksta, Jana Järvsoo, Ilmar Kopso, Riina Taro. Tallinna Ülikool, 2006.

* Heino Liimets. Personaalbibliograafia. Tallinna Ülikool, 2008.

## Viited
*Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Saint Kittsi ja Nevise jalgpallikoondis

**Saint Kittsi ja Nevise jalgpallikoondis** on Saint Kittsi ja Nevise rahvuskoondis jalgpallis.

Saint Kitts ja Nevis on osalenud Caribbean Cupil viiel korral ja parim koht pärineb 1997. aastast, mil saadi teine koht.

## Mängud Eesti koondise vastu
Antigua ja Barbuda jalgpallikoondis

**Antigua ja Barbuda jalgpallikoondis** on Antigua ja Barbuda rahvuskoondis jalgpallis.

Antigua ja Barbuda kuulub CONCACAFi ja Kariibi jalgpalliliitu.

Antigua ja Barbuda on osalenud Caribbean Cupil kaheksal korral ning parim tulemus pärineb 1998. aastast, mil saadi neljas koht.

## Peatreenerid
* Rudi Gutendorf (1976)
* Carl Levington (1984)
* Philip Fitzroy (1988)
* William Lewis (1992)
* Shelley Clarke (1992)
* William Lewis (1996)
* Zoran Vraneš (1998–2000)
* Ivor Luke (2000–2001)
* Walter Gama (2001–2002)
* Rolston Williams (2004)
* Derrick Edwards (2005–2008)
* Willie Donachie (2008)
* Rowan Benjamin (2008–2011)
* Tom Curtis (2011–2012)
* Rolston Williams (2012–2014)
* Piotr Nowak (2014–2015)
* Rolston Williams (2015–2018)
* Derrick Edwards (2018–2019)
* Michél Dinzey (2019–)

## Mängud Eesti koondise vastu
Jussi Halla-aho

**Jussi Kristian Halla-aho** (sündinud 27. aprillil 1971 Tamperes) on Soome poliitik, ta kuulub erakonda Põlissoomlased ja oli alates 10. juunist 2017 kuni 14. augustini 2021 erakonna esimees. 

Ta valiti aastal 2011 Eduskunna liikmeks ning aastal 2014 Euroopa Parlamendi liikmeks.

Ta sündis aastal 1971 Tamperes. Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli, aastal 2000 kaitses ta Helsingis filosoofiamagistri kraadi, aastal 2006 filosoofiadoktori kraadi.

Ta valiti aastatel 2008 ja 2012 Helsingi linnavolikogu liikmeks. Ta kandideeris 2007. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunna liimeks, kuid teda ei valitud Eduskunda. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel kandideeris ta uuesti ja siis osutus ta valituks. Ta oli Eduskunna liige 20. aprillist 2011 kuni 30. juunini 2014. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks.

2019. aasta Soome parlamendivalimistel kogus ta 30 596 häält, mis oli üleriigiliselt parim tulemus.

2024. aasta Soome presidendivalimiste esimeses voorus kogus ta 19,0% häältest, mis oli kolmas tulemus.

## Isiklikku
Ta on abielus filosoofiadoktori Hilla Halla-ahoga (sündinud 1975, neiuna Salovaara); neil on kaks tütart ja kaks poega.

## Viited

## Välislingid
* Jussi Halla-aho Eduskunna kodulehel (soome keeles)
* Jussi Halla-aho koduleht
* Jussi Halla-aho õpetus: “Ülejooksikud jäävad tavaliselt lõhkise küna ette”, Kesknädal, 4. mai 2019
Sergei Sazonov

**Sergei Sazonov** (vene Сергей Васильевич Сазонов; 17. september/30. september 1907 Naro-Fominsk, Moskva kubermang – 26. aprill 1994 Moskva) oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei tegelane, Eestimaa Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee 2. sekretär aastatel 1944–1948.

## Elukäik
Sergei Sazonov sündis ja kasvas kehviktalupoja perekonnas. Ta oli rahvuselt venelane, kommunistliku partei liige aastast 1928. 1920. aastal lõpetas ta põllumajanduskooli ja 1935. aastal Moskva rahvamajanduse arvestuse instituudi. Aastatel 1922–1926 oli ta Moskvas trükikoja Junõi rabotšii kommunar laduja-õpilane ja 1926–1928 trükikodade Ogonjok ja Krasnõi petšatnik tööline.  

Aastatel 1928–1929 oli ta Moskvošvei vabriku nr 5 asjaajamise juhataja asetäitja, 1929–1930 Keskstatistikavalitsuse statistikainstruktor. Aastatel 1930–1931 oli ta Moskva proletaarse auto-laskurdiviisi autokooli kursant ja autokooli rühmakomandöri abi. Aastatel 1931–1934 oli ta NSV Liidu Riigipanga ja Rahvamajanduse Arvestuse Keskvalitsuse ökonomist, 1935–1937 NSV Liidu Riigiplaani Keskstatistikavalitsuse vanemökonomist, 1937–1939 samas masinaehituse ja keemia osakonna ülem. Aastatel 1939–1941 oli ta ÜK(b)P Krasnogvardeiski rajoonikomitee esimene sekretär Moskvas, 1941–1944 ÜK(b)P Moskva linnakomitee sekretär ja sekretäri asetäitja kohaliku tööstuse alal. 

2. detsember 1944 – 1948 oli ta EK(b)P Keskkomitee 2. sekretär. Aastatel 1948–1950 oli ta ÜK(b)P KK plaani-kaubanduse-rahanduse osakonna juhataja, 1950–1951 ÜK(b)P KK instruktor. 

Aastatel 1951–1954 oli ta NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Keskstatistikavalitsuse osakonnajuhataja, 1954–1955 Keskstatistikavalitsuse ülema asetäitja kaadri alal, 1955–1976 Keskstatistikavalitsuse ülema asetäitja, alates 1976. aastast pensionil.

## Viited
Motoroller

**Motoroller** on kahe- või kolmerattaline väike mootorsõiduk.

Erinevalt mootorrattast on motorolleri juhi jalgade koht istme ees, mitte kahel pool ratta raami. Vähemalt aastast 1914. Tõukerataste arendamine jätkus maailmasõdade vahel Euroopas ja Ameerika Ühendriikides.

Motorollerite ülemaailmne populaarsus pärineb II maailmasõja järgsetest Vespa ja Lambretta mudelite tutvustustest Itaalias. Need tõukerattad olid mõeldud säästlikuks isiklikuks transpordiks (mootorid 50–250 cm3). Algset paigutust kasutatakse selles rakenduses endiselt laialdaselt. Lääne turgudele on välja töötatud suuremate mootoritega 250–850 cm3 mootorrattad. Rollerid on populaarsed isikliku transpordi jaoks osaliselt seetõttu, et need on taskukohasemad, hõlpsamini kasutatavad ning mugavamad parkida ja hoida kui auto. Motorollerite litsentsimisnõuded on enamikus maailma osades lihtsamad ja odavamad kui autodele ning kindlustus on tavaliselt odavam. Mõistet "motoroller" kasutatakse mõnikord segaduse tekitamiseks tõukerattaga, kuid seejärel võib seda segi ajada motoriseeritud tõukeratastega, mis on teist tüüpi motoroller.

## Vaata ka
*Vespa
*mopeed
Dufouri mäetipp

**Dufour** (**Dufourspitze**) on Monte Rosa mäemassiivi ja ühtlasi ka Šveitsi ja Penniini Alpide kõrgeim tipp. Tipp jääb Šveitsi ja Itaalia piirile ning selle kõrgus on 4634 meetrit. 

Mäetipp on Alpides ja Euroopas väljaspool Kaukasust kõrguselt teine (kõrgem on Mont Blanc).

Mäetipule anti nimi Šveitsi ohvitseri, sillainseneri ja topograafi Guillaume-Henri Dufouri auks.
Uksehoidja

**Uksehoidja** ehk **portjee** on ametimees, kelle ülesandeks on asutuse või kortermaja välisukse juures külastajaid tervitada ning sisse ja välja juhatada.

## Välislingid