open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleks Sats

**Aleks Sats** (õieti **Aleksander Sats**; 21. august 1914 Mariinsk, Tomski kubermang – 15. mai 1992 Viljandi) oli eesti lavastaja ja näitleja.

Ta lõpetas 1933. aastal Tartu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Näitekunsti Stuudio.

Ta töötas aastatel 1938–1940 Tallinnas ehituse alal ning mängis Draamateatri noorsoo- ja nukulavastustes, oli aastatel 1940–1941 Draamateatri näitleja, 1941–1944 Vanemuise näitleja ja 1944–1949 Ugala näitleja. 

Aastatel 1949–1952 oli ta Ugala direktor ja kunstilise juhi kohusetäitja, 1952–1971 Ugala peanäitejuht ja 1971–1979 samas lavastaja. Ta on olnud Ugala õppestuudios pedagoog ja mänginud filmis "Jäljed" (1963, Tallinnfilm).

## Tunnustus
* 1958 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1964 Eesti NSV rahvakunstnik
* 1970 Nõukogude Eesti preemia

## Lavastused
* 1945 Anton Tšehhov "Kosjas"
* 1949 Aleksandr Ostrovski "Mets"
* 1950 Vadim Sobko "Teise rinde taga"
* 1951 Ernst Peterson-Särgava / Alfred Mering "Rahvavalgustaja"
* 1952 Ivan Franko "Varastatud õnn"
* 1953 Eduard Vilde / Erich Pihlakas "Vigased pruudid"
* 1954 Nazım Hikmet "Legend armastusest"
* 1955 Marcel Pagnol "Eluaabits"
* 1957 Hermann Sudermann "Kodu"
* 1957 Gunārs Priede "Kuigi on sügis"
* 1957 Hugo Raudsepp "Vedelvorst"
* 1958 Stefan Zweig "Maja mere ääres"
* 1959 Hermann Heijermans "Lootus õnnistusele"
* 1959 Gunārs Priede "Nordmundi tütarlaps"
* 1960 Venta Vīgante "Igavesti haljad palmid"
* 1960 Gunārs Priede "Vika esimene ball"
* 1962 Martins Ziverts "Münchhauseni kosjad"
* 1964 Shakespeare "Tõrksa taltsutus"
* 1965 Oskar Luts / Andres Särev "Äripäev"
* 1966 Janis Rainis "Puhu tuul!"
* 1966 Merle Karusoo "Kõik oleneb meist"
* 1967 Ardi Liives "Mürgi perenaine"
* 1969 Juozas Grušas "Armastus, džäss ja kurat"
* 1969 Tammsaare "Juudit"
* 1971 Lillian Hellman "Metsade taga"
* 1972 Frank D. Gilroy "Kes päästab külapoisi?"
* 1973 Carlo Goldoni "Võõrastemaja perenaine"
* 1973 Oskar Luts "Tootsi pulm"
* 1977 Tammsaare "Lunastus"
* 1983 Aino Kallas "Mare ja ta poeg"

## Rollid
* 1941 Jevgeni Švarts "Lumekuninganna" (Ronk)
* 1942 Carlo Goldoni "Kahe isanda teener" (Florindo)
* 1945 Carlo Goldoni "Mirandolina" (markii de Forlipopoli)
* 1945 Lydia Koidula "Säärane mulk" (Erastu Enn)
* 1947 August Jakobson "Elu tsitadellis" (Richard Miilas)
* 1949 Aleksandr Ostrovski "Süüta süüdlased" (Neznamov)

## Kirjandus
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000
Abilinnapea

**Abilinnapea** on üks linnavalitsuse juhte.

## Eestis
Abilinnapea on Eestis linnavalitsuse liige, kelle esitab linnapea ning kinnitab linnavolikogu. Tavaliselt lepitakse abilinnapeade kohtade arv ja abilinnapeade isikud kokku omavalitsuse valimiste järel koalitsioonipartnerite vahelistel läbirääkimistel, abilinnapea koht on poliitiline.

2013. aasta oktoobris oli Tallinnas kuus abilinnapead, Tartus neli.
Punane tamm

**Punane tamm** (*Quercus rubra*, varem ka *põhjatamm*) on liik tamme perekonnast.

Eestisse on see sisse toodud võõrpuuliigina ilmselt üle Euroopa Põhja-Ameerikast, täpsemalt Kanadast 18. sajandil. Oma nimed on ta saanud sügiseks erkpunaseks värvuvatest lehtedest ja põhjapoolkera levilast.

Tõrudel ja puudel palju vaenlasi: pasknäärid, hiired, mügrid, jänesed, metssead, mägrad, metskitsed ja põdrad.

2007. aasta aprillis Marek Vahula eestvõttel alanud projekt "Punase tamme otsijad" selgitab meie punaste tammede levikut ja arvukust ning eesmärgiks on välja anda teos "Punase tamme sõbrad".

Teda on hajusalt üle Eesti ja puude arv pidevalt kasvab. Teda on nii aedades, alleedel, parkides kui haljasaladel, Eestis kokku umbes 2000 puud. Suurim (300 puuline) selle liigi salu Eestis asub Neeruti maastikukaitsealal. Selle istutas mais 1918. aastal Neeruti mõisa viimane parun.

## Kirjandus

* Ivar Etverk. Punane tamm ja selle kasvatamine Rakvere metsamajandis. Diplomitöö, Tartu, 1955.
* Ain Alvela. Neeruti mõisnik tõi sajandi eest meile punase tamme. Maaleht 44/1412, 30.oktoober, 2014. 
* Marek Vahula. Punase Tamme Otsijad . Voldik-ühe kampaania kokkuvõte. Tallinn, 2015. 

## Välislingid

*
Madupea

**Madupea** (*Channa* ehk *Ophicephalus*) on kalaperekond. 

Osa madupeasid võivad nagu maod mööda maismaad ühest veekogust teise liikuda.

## Klassifikatsioon
Madupeade perekonda liigitatakse järgmised kalaliigid: 
* *[[Channa amphibea]]* (McClelland, 1845)
* *[[Channa argus]]* (Cantor, 1842) [Ophiocephalus (Channa) argus] (tähniline madupea)
* *[[Channa asiatica]]* (Linnaeus, 1758)
* *[[Channa aurantimaculata]]* (Musikasinthorn, 2000)
* *[[Channa bankanensis]]* (Bleeker, 1852)
* *[[Channa baramensis]]* (Steindachner, 1901)
* *[[Channa barca]]* (Hamilton, 1822)
* *[[Channa bleheri]]* (Vierke, 1991)
* *[[Channa burmanica]]* (Chaudhuri, 1919)
* *[[Channa cyanospilos]]* (Bleeker, 1853)
* *[[Channa gachua]]* (Hamilton, 1822)
* *[[Channa harcourtbutleri]]* (Annandale, 1918)
* *[[Channa lucius]]* (Cuvier, 1831)
* *[[Channa maculata]]* (Lacépède, 1802) (lapiline madupea)
* *[[Channa marulioides]]* (Bleeker, 1851)
* *[[Channa marulia]]* (Hamilton, 1822) (hiid-madupea)
* *[[Channa melanoptera]]* (Bleeker, 1855)
* *[[Channa melasoma]]* (Bleeker, 1851)
* *[[Channa micropeltes]]* (Cuvier, 1831)
* *[[Channa nox]]* (Zhang, Musikasinthorn et Watanabe, 2002)
* *[[Channa orientalis]]* (Shneider, 1801)
* *[[Channa panaw]]* (Musikasinthorn, 1998)
* *[[Channa pleurophthalma]]* (Bleeker, 1851)
* *[[Channa punctata]]* (Bloch, 1793)
* *[[Channa stewartii]]* (Playfair, 1867)
* *[[Channa striata]]* (Bloch, 1797).

## Viited

## Välislingid
*Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 2013 versioon: *[http://www.fishbase.org/identification/SpeciesList.php?genus=Channa *Channa*]*, Veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles)
Paternopoli

**Paternopoli** on asula ja vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis.
 
501 meetri kõrgusel merepinnast asuva Paternopoli asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta.
 
Paternopoli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelfranci, Castelvetere sul Calore, Fontanarosa, Gesualdo, Luogosano, Montemarano, San Mango sul Calore, Torella dei Lombardi, Villamaina.

## Ajalugu
1980. aasta 23. novembri Irpinia maavärin tekitas piirkonnas suuri purustusi.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
* Paternopoli OnLine – online ajakiri (itaalia keeles)
Madusuu

**Madusuu** (*Echiostoma barbatum*) on kalaliik.

Madusuudel paikneb silma taga nääre, mille helendumist saab kala juhtida.  

## Klassifikatsioon
*1979 klassifitseeriti madusuu mustnõelsuulaste sugukonda;
*alates 2013 klassifitseeritakse madusuu nõelsuulaste (*Stomiidae*) sugukonda. 

## Viited

## Välislingid
*Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 2012 versioon: *[http://www.fishbase.org/summary/Echiostoma-barbatum.html  *Echiostoma-barbatum*]*, Veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles)
Madulõugkala

**Madulõugkala** (*Idiacanthus*) on kalaperekond. 

## Klassifikatsioon
*1979 klassifitseeriti madulõugkala perekond madulõugkalalaste sugukonda;
*2013 klassifitseeritakse madulõugkala nõelsuulaste (*Stomiidae*) sugukonda. 

Madulõugkala perekond liigitatakse kalaliikideks:
* harilik madulõugkala (*Idiacanthus fasciola* W. K. H. Peters, 1877)
* ida-madulõugkala (*Idiacanthus antrostomus* C. H. Gilbert, 1890)
* must madulõugkala (*Idiacanthus atlanticus* A. B. Brauer, 1906)

## Viited

## Välislingid
*
*Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 2012 versioon: *[http://www.fishbase.org/identification/SpeciesList.php?genus=Idiacanthus *Idiacanthus*]*, Veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles)
Muedzul Lail Tan Kiram

**Muedzul Lail Tan Kiram** (sündinud 28. augustil 1966 Jolol) on Sulu sultanaadi kuningakoja pea. Ta on Sulu sultani Moh. Mahakuttah A. Kirami (valitses 1974–1986) vanim poeg. Muedzul Lail Tan Kiram elab Sulu saarestiku keskuses Jolol. 

24.05.1974. aastal oma isa Sultan Moh. Mahakuttah A. Kirami kroonimise päeval sai seadusliku Sulu Sultani järeltulijana 8-aastane Datu Muedzul Lail Tan Kiram Raja Mudaks (kroonprintiks). Sultani kroonimist ja Raja Muda (kroonprintsi) ametisse pühitsemist tunnustas ka Filipiinide President Ferdinand Marcos (Memo Order 427[[4]8).

Filipiinide Presidendi Ferdinand Marcose 427. memorandumi tekst:

“The Government has always recognised the Sultanate of Sulu as the legitimate claimant to the historical territories of the Republic of Philippines”.

Raja Muda Muedzul Lail Tan Kiram krooniti Sulu Sultaniks 16.09.2012. Muedzul Lail Tan Kiram on õppinud Zamboanga ülikoolis. 

Ta on abielus Ampun Babai Mellany S Kiramiga ja tal on seitse last :

*Maharaja Adinda Moh . Ehsn S. Kiram
*Datu Nizamuddin S. Kiram
*Dayang - Dayang Rahela S. Kiram
*Datu Jihad S. Kiram
*Datu Mujahid S. Kiram
*Dayang - Dayang Redha S. Kiram
*Datu Mahakuttah S. Kiram

## Tunnustus

* Grand_Cross, Order of the Eagle of Georgia and the Seamless Tunic of Our Lord Jesus Christ (Georgia)
* Grand Cordon, Imperial Order of the Dragon of Annam (Vietnam)
* Grand Cordon, Order of the Ethiopian Lion
* Royal_Order_of_the_Engabu (Kingdom of Bunyoro-Kitara - Uganda)
* Grand Cross, Royal Order of the Elephant of Godenu (Ghana)
* Honorary Cross, Royal and merciful Society of Belgium
* US President's Lifetime Achievement Award
* Order of Primus inter Pares by the Scientific Consortium of Moscow State University
* Honorary Professor of Leadership from the Central American Institute of Asia Pacific Studies

## Viited
Pago del Vallo di Lauro

**Pago del Vallo di Lauro** on vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis.

Halduskeskus asub Pago del Vallo di Lauros.

130 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pago del Vallo di Lauro asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Pago del Vallo di Lauro piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Domicella, Lauro, Marzano di Nola, Taurano, Visciano (NA).

Pago del Vallo di Lauro halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Pernosano, Sopravia.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Gea Kangilaski

**Gea Kangilaski** (sünninimega **Gea Kõverjalg**; sündinud 5. detsembril 1978) on Eesti poliitik, feminist ja kodanikuõiguste aktivist. Aastatel 2020–2023 oli ta Tartu abilinnapea.

Enne poliitilise karjääri algust 2013. aastal töötas ta Tartu Ülikooli Eetikakeskuses projektijuhina, varem pikemalt Eestimaa Looduse Fondi finantsjuhina ning oli selle juhatuse liige, on Eesti Kirjanduse Seltsi juhatuse liige. 

## Haridus

Ta lõpetas 1997. aastal Puhja Gümnaasiumi ja 2001. aastal Eesti Põllumajandusülikooli ettevõtluse ja ökonoomika erialal.

## Poliitiline tegevus

19. novembrist 2014 kuni 9. jaanuarini 2023 kuulus ta Eesti Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.

Ta oli Tartu valimisliidu Vabakund linnapeakandidaat 2013. aasta kohalike omavalitsuse volikogude valimisel ja ta osutus valituks 670 häälega, millega oli Tartus enim hääli saanud kandidaatide nimekirjas kümnendal kohal. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tartus Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel pääses ta sotsiaaldemokraatide nimekirjas taas Tartu linnavolikokku. Pärast seda, kui Reformierakond lõpetas 2020. aastal Tartus koostöö Keskerakonnaga ja sõlmis koalitsioonilepingu sotsiaaldemokraatidega, sai Kangilaskist Tartu abilinnapea laenupoliitika, linnavarade, rahanduse ja eelarve alal. Ta oli Tartu abilinnapea 14. veebruarist 2020 kuni 9. jaanuarini 2023.

2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Kangilaski taas Tartus sotsiaaldemokraatide nimekirjas ning osutus valituks 690 häälega, millega oli Tartus enim hääli saanud kandidaatide nimekirjas üheksandal kohal. Valimiste järel sõlmisid koalitsioonilepingu Reformierakond, sotsiaaldemokraadid ja Isamaa ning Kangilaskist sai abilinnapea linnaplaneerimise, maakorralduse, ehituse ja arhitektuuri alal.

Oktoobris 2022 lahkus Kangilaski erimeelsuste tõttu erakonna Tartu piirkonna juhatusest. Erakonnakaaslastega tülli läinud Kangilaski ei mahtunud sotsiaaldemokraatide valimisnimekirja 2023. aasta Riigikogu valimistel ning 9. jaanuaril 2023 teatas ta ka Tartu abilinnapea kohalt tagasi astumisest ja plaanist kandideerida Riigikokku erakonna Eesti 200 ridades. Ta kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 885 häält ning ei osutunud valituks.

Ta on olnud seotud kliimamuutuste, riigiaparaadi läbipaistvuse, poliitilise vastutuse, pagulaste, naiste ja vähemuste õiguste, kanepi legaliseerimise jm algatustega. Kangilaski on töötanud Eesti Ametiühingute Keskliidus, Feministeeriumis, Progressiivses Liikumises Seksuaaltervise Liidus, Eesti Arengukoostöö Ümarlauas ning vedanud eest soolise palgalõhe, ÜRO säästva arengu eesmärkide, seksuaalvägivalla teemalisi kampaaniaid.

## Isiklikku
Ta on olnud abielus Jaan Kangilaskiga. 

Ta on üliõpilasseltsi EYS Veljesto vilistlane.

## Viited

## Välislingid
* 
* Gea Kangilaski artiklid Feministeeriumis
* Gea Kangilaski: kartus osaluspoliitika ees on ikka veel suur, err.ee, 1. jaanuar 2014
Kitiin

**Kitiin** (C8H13NO5)n on pikk biopolümeer, polüsahhariid, koosneb *N*-atsetüülglükosamiinijääkidest, mis on ühendatud β(1→4) glükosiidsidemetega. Struktuurilt sarnaneb kitiini molekul tselluloosiga, kuid glükoosijäägis 2-hüdroksürühma asemel esineb *N*-atsetüülrühm. 

Kitiin on veeslahustumatu.

Kitiin on looduses laialt levinud. See on seente rakukesta ning putukate, lülijalgsete ja vähilaadsete välisskeleti peamine komponent.  Kitiini leidub ka käsnades, molluskites, ainuõõssetes ja rõngussides.

Looduslikult laguneb kitiin teadaolevalt üksnes mõnede ensüümide mõjul, millest tuntum on kitinaas.

Kitiini osaliselt või täielikul desatsetüleerimisel leelisega tekib kitosaan, mis lahustub happelistes vesilahustes aminorühma protoneerimise tõttu.

Kitiini ja kitosaani koostise määras Šveitsi keemik Albert Hofmann 1929. aastal.

## Viited

## Kirjandus
* Urmas Kokassaar, Kitiini mitu rolli
Juha (täpsustus)

**Juha** on mitmetähenduslik sõna:
***[[Juha]]** on torujas elund.
***[[Juha (eesnimi)|Juha]]** on soome mehenimi: 
**Juha Matti Pellervo Kankkunen (sündinud 1959) on endine soome rallisõitja; 
**Juha Vuorinen (sündinud 1967) on soome kirjanik;

## Kultuur
*Juha, Juhani Aho 1911. aastal ilmunud romaan; 
;Ooperid
*Juha, Aarre Merikanto (1893 – 1958) ooper (1922);
*Juha, Leevi Antti Madetoja (1887 – 1947) ooper (1935);
;Filmid
*Juha (*Johan*), filmirežissöör Mauritz Stiller (1883 – 1928) (1921);
*Juha, filmirežissöör Nyrki Tapiovaara (1911 – 1940) (1937);
*Juha, filmirežissöör Toivo Särkkä (1890 – 1975) (1956); 
*Juha, filmirežissöör Aki Kaurismäki (sündinud 1957) (1999);
; Album
*Juha, Anssi Matti Tikanmäki (sündinud 1955) album (1999).
Seemnejuha

**Seemnejuha** (*ductus deferens*; *vas deferens*) on paljude selgroogsete isasloomade paariline sisesuguelund. 

Seemnejuha (*vas deferens*) on ka paljudel putukatel.

Seemnejuha puudub lõuatutel kaladel. 

Isasel kasvavad seemnejuhad Wolffi juhadest.

## Anatoomia

Seemnejuha morfoloogia võib liigiti ja indiviiditi ning füsioloogilistest eripäradest lähtuvalt erineda.  

Kumbki seemnejuha algab munandikotis (*scrotum*) munandimanuse jätkuna – munandimanusesaba otsast – ja läheb üle purskejuhaks (*ductus ejaculatorius*). 

### Seemnejuha sein
Seemnejuha sein koosneb limas-, lihas- ja adventitsiaalkestast.

## Funktsioonid
Seemnejuha on spermatosoidide viimajuha. 

Seemnejuhades talitlevad vere- ja närvivarustus ning lümfivool. 

Seemnejuha võib esineda ka mõlemasoolistel madudel.
  
## Vaata ka
*seemnejuhaampull
*seemneväät
*vasektoomia
*Wolffi juha

## Viited

## Välislingid
*Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, lk 138-139, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
Maade vahetus

**Maade vahetus** on maakasutuspuuduste (nt maavalduste tükeldatus) vähendamiseks või kõrvaldamiseks, maakasutustingimuste parandamiseks ja maa tulukuse suurendamiseks tehtavad maakorraldustööd
. 

Eesti ajaloos on maade vahetust tehtud nt 19. sajandil talude kruntimise ajal
.

## Viited
Hajatalu

**Hajatalu** on teistest taludest eraldi asuv talu, mille maavaldused (eeskätt põllud) on terviklikult taluõue ümber. Hajatalu maavaldused olid enne kruntimiseelset aega külakogukonna sarasest eraldi.

Alates 18. sajandi lõpust on hajatalusid arvestatud ka eraldi asustusüksustena. Hajatalusid on ajalooliselt rohkem olnud Lõuna-Eestis (kohati 90–100%), Põhja-Eestis alla 10%. 

## Viited
Katastriüksuse sihtotstarve

**Katastriüksuse sihtotsarve** (ka: **maakasutuse sihtotstarve**) on mingi maa-ala (katastriüksus) otstarve või otstarbed, mis on määratud õigusaktidega ja mida rakendab maaomanik või maavaldaja.

Eesti määruses "Katastriüksuse sihtotstarvete liigid ja nende määramise kord" on eristatud 13 katastriüksuse sihtotstarbe liiki.

Eesti NSV ajal kasutati maatüki sihtotstarbest rääkides terminit **[[maakategooria]]**.

## Viited

## Välislingid
*Katastriüksuse sihtotstarvete liigid ja nende määramise kord
Katastriüksus

**Katastriüksus** (lühend **kü**) on katastris iseseisva üksusena registreeritud maatükk.

Igale katastriüksusele on antud unikaalne numbriline kood – katastritunnus.

## Vaata ka
*katastriüksuse sihtotstarve

## Viited

## Välislingid
* Maaomaniku meelespea Maa-ameti geoportaal
Maakataster

**Maakataster** on **laiemas tähenduses** infosüsteem (kataster), kus on ära toodud kogu riigi kinnisvarade õiguslik, majanduslik ja looduslik seisund. **Kitsamas tähenduses** on see mingi riigi hallatav maavaldusi kajastav ametlik register, millel on enamasti kaks osa: maade register ja katastrikaardid.

Eesti katastriandmetega on võimalik tutvuda katastri infosüsteemis.

## Viited
Maakategooria

**Maakategooria** oli NSV Liidus (sh Eesti NSVs) maafondi osa, millele oli antud kindel majanduslik otstarve ja kasutamise eesmärk. Õiguslikult reguleeris seda maakoodeks.

Eesti praeguses maakatastriseaduses kasutatakse "maakategooria" asemel mõistet "**[[katastriüksuse sihtotstarve]]**".

NSVL-i ajal oli maakategooriaid kuus.

## Viited
Konverents

**Konverents** (ladina keeles *conferentia/conferre* – kokku tooma) on riikide, ühiskondlike, parteiliste või teaduslike organisatsioonide esindajate kogunemised teatavate küsimuste arutamiseks ja otsustamiseks, informatsiooni jagamiseks, konsultatsioonide korraldamiseks. Kasutatakse laiemalt kui mõistet kongress. 

Konverentsi iseloomulikud omadused on: 

* suuruselt väiksemad kui kongressid;
* tähelepanu on suunatud rohkem teatud kindla probleemi käsitlusele;
* puudub järjepidevus;
* kindla päevakavaga;
* korraldus sõltub tihti konkreetsest ainevaldkonnast;
* tihti korraldatakse osa tegevusest väiksemates töörühmades ehk komiteedes.

## Vaata ka
* Videokonverents
Indikaator (keemia)

**Keemiline indikaator** on spetsiifiliste omadustega aine (või ainete segu), mis teeb nähtavaks uuritava süsteemi teatud keemilise omaduse või selle muutuse. Valdavalt kasutatakse indikaatoreid keemilises analüüsis tiitrimise lõpp-punkti (ekvivalentpunkti) määramiseks lahuse värvuse muutuse järgi. Tuntuimad keemilised indikaatorid on happesusindikaatorid.

Indikaatoreid kasutatakse tiitrimisel järgmiselt. Uuritavale lahusele lisatakse mõni tilk indikaatori lahust ja seejärel aeglaselt tilgutatakse büretist teadaoleva kontsentratsiooniga reaktiivi (titrandi) lahust. Lahuse värvus muutub ekvivalentpunkti piirkonnas järsult ja tiitrimine katkestatakse. Nii saab määrata tiitritava aine (analüüdi) täielikuks reageerimiseks vajaliku (stöhhiomeetriline) titrandi koguse ja arvutada analüüdi kontsentratsiooni.

Indikaatorite tüübid:
*happe-aluse indikaatorid (ehk aluselis-happelised indikaatorid; näiteks fenoolftaleiin, metüüloranž) reageerivad lahuse happelisuse või aluselisuse muutumisele, s.t. muudavad värvust sõltuvalt pH-st. pH piirkonda, kus toimub indikaatori värvuse muutus, nimetatakse *indikaatori pöördealaks;*
*redoksindikaatoreid kasutatakse oksüdatsiooni-taandamise süsteemides, need näitavad süsteemi redokspotentsiaali;
*adsorptsioonindikaatorid adsorbeeruvad tiitrimisel tekkinud sademel ja muudavad selle värvust; näiteks tärklis;
*kompleksomeetrilised indikaatorid on orgaanilised värvained, mis moodustavad määratava aine katioonidega kompleksühendeid, mille värvus erineb indikaatorite omast; näiteks etüleendiamiintetraetaanhape (EDTA).

## Vaata ka
*Tiitrimine
*Ekvivalentpunkt
*Happesusindikaator
Aipysurus

***Aipysurus*** on maoperekond. 

## Klassifikatsioon
*1985. klassifitseeriti perekond *Aipysurus* 
merimadulaste (*Hydrophiidae*) sugukonda; 

Tänapäeval liigitatakse perekond *Aipysurus* mürknastiklaste sugukonna merimadulaste alamsugukonda.  

*2013. klassifitseeritakse perekond roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks: 

* *[[Aipysurus apraefrontalis]]* Smith, 1926
* *[[Aipysurus duboisii]]* Bavay, 1869
* *[[Aipysurus eydouxii]]* (Gray, 1849)
* *[[Aipysurus foliosquama]]* Smith, 1926
* *[[Aipysurus fuscus]]* (Tschudi, 1837)
* *[[Aipysurus laevis]]* Lacépède, 1804
* *[[Aipysurus mosaicus]]* Sanders, Rasmussen, Elmberg, Mumpuni, Guinea, Blias, Lee & Fry, 2012
* *[[Aipysurus tenuis]]* Lönnberg & Andersson, 1913. 

## Viited

## Välislingid
*Peter Uetz & Jakob Hallermann. ReptileDB: *[http://reptile-database.reptarium.cz/advanced_search?genus=Aipysurus&submit=Search Roomajate andmebaas - *Aipysurus*]* veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles)
*Worlds Register of Marine Species, WoRMS: *[http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=343586 *Aipysurus*]* veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles)
Bērvircava

**Bērvircava** on küla (*lielciems*) Lätis Jelgava piirkonnas Sesava vallas Vircava jõe kaldal. Asulas asub endise Bērvircava  mõisa (*Behrs Würzau*) keskus. Enamik hooneist pärineb ajast, mil Bērvircava oli kolhoosi "Avangards" keskuseks. Kuigi Sesava valla keskuseks on ametlikult Sesava, asub vallamaja Bērvircavas.
Bērvircava mõis

**Bērvircava mõis** (läti keeles *Bērvircavas muiža*, saksa keeles *Behrs Würzau*) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Sesava vallas Bērvircavas. 

Mõisa peahoone rajati aastal 1698 ja see on ilmselt vanim puidust ehitatud häärber terves Baltikumis. Mõisa viimaseks omanikuks enne võõrandamist olid Tittelbachid, kuigi nimetuse järgi otsustades on omanikeks olnud ka Behrid. Peahoones on asunud rahvamaja, aga praegu on see avariilises seisukorras. Park rajati mõisa juurde 19. sajandil.

## Välislingid
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Karlīne mõis

**Karlīne mõis** (*Karlīnes muiža*) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Peahoone aadress on Dambja iela 17.

Karlīne mõis rajati 19. sajandi alguses, toona ehitati ka peahoone. Praktiliselt oli tegemist industriaalse poolmõisaga ehk seebivabrikuga. 19. sajandi lõpus tootmine lõpetati, mõisa peahoonesse rajati kool. Tänapäeval on hoone eravalduses.

## Välislingid
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Ģintermuiža mõis

**Ģintermuiža mõis** (läti keeles *Ģintermuiža*, saksa keeles *Guntershof*) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Peahoone aadress on Filozofu iela 69. 

Tegemist on suvemõisaga, mille territooriumile rajati analoogselt Seewaldiga Jelgava Psühhiaatriakliiniku hoonetekompleks, mis asub seal tänapäevani. Hooned ehitati 19. sajandi lõpust kuni 1930. aastateni.

## Välislingid
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Valdeka loss

**Valdeka loss** (*Valdekas pils*) on loss Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Lossi aadress on Rīgas iela 22. Saksa keeles (*Waldeck*).

Valdeka loss on 19. sajandil püstitatud Reckede suguvõsa jahiloss, mis allus Ozoli mõisale. Praeguseks omanikuks on  Läti Põllumajandusülikool.

Jelgava trip 3.jpg|Vaade lossi kõrvalhoonetele
Valdekas pils.jpg|Valdeka loss


## Välislingid
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Villa Medem

**Villa Medem** on mõis Lätis Jelgava linnas. Lossi aadress on Uzvaras iela 55.

Villa Medem on klassitsistlik aastal 1818 rajatud Medemite suguvõsale kuulunud suvemõis. Hoone lasi rajada Christoph Johann von Medem ja selle projekteeris Johann Georg Adam Berlitz.

## Välislingid

*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Emydocephalus

***Emydocephalus*** on maoperekond.

## Klassifikatsioon
*1985. klassifitseeriti perekond *Emydocephalus* 
merimadulaste (*Hydrophiidae*) sugukonda; 

Käesoleval ajal liigitatakse perekond *Emydocephalus* mürknastiklaste sugukonna merimadulaste alamsugukonda.  

*2013. klassifitseeritakse perekond roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks: 

* *[[Emydocephalus annulatus]]* Krefft, 1869
* *[[Emydocephalus ijimae]]* Stejneger, 1898
* *[[Emydocephalus szczerbaki]]* Dotsenko, 2011.

## Kirjeldus
Nad on valdavalt päevase eluviisiga. Osade uurijate arvates toitub maoliik  *[[Emydocephalus annulatus]]* valdavalt kalade munadest. 

Isaste ninamik on kaetud üksiku suure kilbisega, mis katab nii üla- kui alahuule ja seda kasutavad nad sigimisel, kopulatsiooni-eelsete rituaalide osana, *töötlemaks* sellega emast madu.

## Viited

## Välislingid
*Tom Bowling, 1999, *[http://www.jcu.edu.au/school/tbiol/zoology/herp/Emydocephalusannulatus.PDF*Emydocephalus annulatus*]*,  2001 James Cook University, Veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles),
*Peter Uetz & Jakob Hallermann. ReptileDB:*[http://reptile-database.reptarium.cz/advanced_search?genus=Emydocephalus&submit=Search Roomajate andmebaas - *Emydocephalus*]* veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles)
*Worlds Register of Marine Species, WoRMS: *[http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=343598 *Emydocephalus*]* veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles)
Montecalvo Irpino

**Montecalvo Irpino** on vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Montecalvo Irpinos.

623 meetri kõrgusel merepinnast asuva Montecalvo Irpino asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Montecalvo Irpino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Apice (BN), Ariano Irpino, Buonalbergo (BN), Casalbore, Castelfranco in Miscano (BN), Ginestra degli Schiavoni (BN).

Montecalvo Irpino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cesine, Corsano, Frascino, Malvizza, Maurielli, Valli.

## Loodus
Peamiselt savise ja tufise pinnasega maa on valdavalt mägine, loodepiiril voolab Miscano jõgi.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Rasony

**Rasony** (poola keeles **Rossony**) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Rasony rajooni halduskeskus. 

Alevis on keskkool, apteek, kaks polikliinikut. Rasonys on kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu. Rasonys töödeldakse puitu, ka on seal toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on Rasony Taevassetõusmise kirik aastast 1879, mõis 19. sajandist ja katoliku kirik aastast 2010.

## Ajalugu
Rasonyt mainitakse esimest korda 1552. aastal, kuid arheoloogiliste andmete põhjal on paik asustatud olnud alates 10. sajandist. Liivi sõja ajal hõivasid asula Ivan Groznõi väed, kuid peagi vabastas István Báthory Rasony. 
Poola esimesel jagamisel aastal 1772 sai piirkonna endale Venemaa keisririik. Alates 1924. aastast Valgevene NSV koosseisus. Alev aastast 1958.

## Pilte

Pilt:Belarus-Rasony-Manor-3.jpg|Rasony mõis
Pilt:Belarus-Rasony-Cannon Monument-2.jpg|Monument Rasonys
Pilt:Belarus-Rasony-Museum of Battle Cooperation.jpg|Rasony Sõjalise Koostöö muuseum


## Viited

## Välislingid
* Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Manocalzati

**Melito Irpino** on vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Melito Irpinos.

450 meetri kõrgusel merepinnast asuva Melito Irpino asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Melito Irpino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Atripalda, Avellino, Candida, Montefredane, Pratola Serra, San Potito Ultra.

Melito Irpino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: San Barbato.

## Vaatamisväärsused
San Barbato fraktsioonis asub langobardide ajal rajatud kastell.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Aidamade

**Aidamade** ehk **aidasild **(põhjaeesti murretes *mademed*, lõunaeesti murretes *aidaaedine* või *trepp*) on taluarhitektuuris aida otsseinte ja põrandatalade etteulatuvatele otstele kinnitatud poolpalkidest või laudadest põrand. Aidasild oli enamasti aidapõrandaga ühekõrgune ja see asus aidaukse esisel ja aida väljaulatuva räästa all.

Aidasilda kasutati mitmesuguste asjade panipaigana.

## Viited
Made

**Made** (ka **trepimade**) ehk **podest** (ka **trepipodest**) on trepi (ka trepikoja) tasapinnaline (rõhtne) osa kahe trepimarsi vahel ja viimase trepimarsi peal. 

Korrusemade on platvorm või põranda osa trepikäigu lõpus või kaldtee või ala, mis tagab juurdepääsu liftikabiinile igal korrusel. Kahe korruse vahele jääv made on ka vahemade.

Ajalooliselt nimetati mademeks aida (või muu hoone) palkidest või laudadest platvormi moodi trepipealset, harvem ka laudadest või palkidest purret.

## Viited
Kukk (täpsustus)

**Kukk** on mitmetähenduslik sõna:

***[[kukk]]** on täiskasvanud isane kodukana või kanaliste täiskasvanud isaslind;
***[[Kukk (perekonnanimi)|Kukk]]** on eesti perekonnanimi: 
***[[Kuke aasta|kukk]]** on hiina kuukalendris aasta loomamärk;
***[[kukk (sümbol)|kukk]]** on *punase kuke* näol eesti rahvausundis olnud sümbol;
***[[Gallia kukk|kukk]]** on Prantsusmaa sümbol;

## Vaata ka
*Gallia kukk
*Kukeaabits
*Kukehari
*Kukekannus (täpsustus)
*Kukehari
*Kukesaba
*Kukeseen
*Kukevõitlus
*Kännu Kukk

## Viited
Vabed

**Vabed** on mõne meetri kõrgused teibad, mis on maasse ridamisi löödud, ja mida kasutati kalavõrkude kuivatamiseks. 

## Vaata ka
*võrgumaja

## Viited

## Välislingid
*Pilt vabedest MuISis
Flumeri

**Flumeri** on vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Flumeris.

638 meetri kõrgusel merepinnast asuva Flumeri asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Flumeri piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ariano Irpino, Castel Baronia, Frigento, Grottaminarda, San Nicola Baronia, San Sossio Baronia, Sturno, Villanova del Battista, Zungoli.

Flumeri halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Arcolento, Candelaro, Corridoio, Corvarana, Difesa, Laghi-Valle, Lagni, Murge, Pastinelli, Pilone, San Pietro, San Vito, Scampata, Tierzi, Tre Torri.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Algonkini keel

**Algonkini keel** (inglise keeles *Algonquin*, algonkini keeles *anishinaabemowin*) on algonkini-ritva keelkonna algonkini keelte hulka kuuluv keel. See on lähedases suguluses odžibvei keelega; mõnikord peetakse seda odžibvei keele murdeks.

Algonkini keele kõnelejad on algonkinid. Algonkini keelt kõneleb emakeelena umbes 1800 inimest, kelle arv väheneb. Vähem kui 10% keelt kõnelevatest inimestest on ühekeelsed.

Algonkini keelt kõnelevad inimesed elavad Kanadas Edela-Québecis, Loode-Ottawas, Maniwaki lähialadel ja Golden Lake'i piirkonnas Ontarios. 

Algonkini keelel on kaks murret: põhjaalgonkini murre ja lõunaalgonkini murre ehk Nipissingi murre. Murdeerinevused on suured.

## Keelkonna andmed Ethnologue’i põhjal
* Keele staatus: 6b (ohustatud).  
* Dialektid: põhja-algonkin, lõuna-algonkin.  
* Keelekasutus: usutalitused ja kaubandus.   
* Keele areng:
 Kirjaoskuse määr L1: 30% -60%. Kirjaoskuse määr L2: 75% -100%. Keelt 
õpetatakse põhikoolis, mõningaid suulisi ja kirjalikke vorme keskkoolis.   
* Kirjaviis: ladina tähestik. 

## Arvsõnad

Kirjapildis kasutatakse araabia numbreid, kuid hääldus on järgmine:

## Keele struktuur ja andmed

### Algonkini dialektid

Algonkini keeles on kaks murret – põhja-algonkin ja lõuna-algonkin.

### Foneetika

#### Kaashäälikud

#### Täishäälikud

     **lühike**				
        a [ʌ]			
        e [e] or [ɛ]			
        i [ɪ]				
        o or u [ʊ]			
      **pikk**
        à (ka á või aa) [aː]
        è (ka é või ee) [eː]
        ì (ka í või ii) [iː]
        ò (ka ó või oo) [oː]

#### Täishäälikuühendid
        aw [aw]
        ay [aj]
        ew [ew]
        ey [ej]
        iw [ew]
        ow [ow]

#### Hääldus

Algonkini keeles on nasaaltäishäälikud, mille hääldus sarnaneb 
sellega, kuidas inglise täishäälikud häälduvad mõnikord läbi nina enne m
ja n. Algonkini vokaalid nasaliseeruvad automaatselt enne nd, ng, nj 
või nz. Näiteks kìgònz ("kala") hääldatakse [k ʰ i ː ɡõ ː z], mitte 
[kʰiːɡoːnz].

## Keelenäide

anokì kìjig [ʌnokiː kiːʒɪɡ] – tööpäev

: Miigwechwewin Kichi-mìgwech Gzheminido mìnwà nogoding 
: Gì wàmdamàng Kìzhap Kìzis gì binàbid.
: Kichi-mìgwech gì mìzhyàng iw sa Bimàdziwin.
: Kichi-mìgwech gì mìzhyàng Nigigòg
: Wìdòkwishnàng dji namàyàng gwayak Jibmoseyàng.
: Kichi-Mìgwech Gzheminido kinagego.

#### Tõlge:

: Tänupalve
: Tänan Sind Looja tänase eest.
: Tänan Sind uue päeva eest.
: Tänan Sind kõigele elu andmise eest. 
: Tänan Sind meie vanemate eest.
: Juhata meile kuidas püsida õigel teel.
: Tänan Sind Looja kõige eest.

## Mida huvitavat veel?

Eelkooliealistele lastele on üheks meetodiks algonkini keele õpetamisel trummimäng ja laulmine.

## Viited
Juozas Grušas

**Juozas Grušas** (16. november 1901 Žadžiūnai küla, Šiauliai vald – 21. mai 1986 Kaunas) oli leedu kirjanik, tõlkija, esseist ja kultuuritegelane.

Tema kui kirjaniku esimene mõjutaja oli leedu luuletaja Jonas Krikščiūnas-Jovaras. Aastatel 1919–1924 õppis ta Šiauliai gümnaasiumis ja 1924–1931 õppis ta Kaunases (tolleaegses pealinnas) Vytautas Suure Ülikoolis teoloogia-filosoofia teaduskonnas.
Chiusano di San Domenico

**Chiusano di San Domenico** on asula ja vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis.

700 meetri kõrgusel merepinnast asuva Chiusano di San Domenico asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Chiusano di San Domenico piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelvetere sul Calore, Lapio, Parolise, Salza Irpina, San Mango sul Calore, Volturara Irpina.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Cancello ed Arnone

**Cancello ed Arnone** on asula ja vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis.

8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cancello ed Arnone asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Cancello ed Arnone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Carinola, Grazzanise, Casal di Principe, Villa Literno, Castel Volturno,  Mondragone.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Casapesenna

**Casapesenna** on asula ja vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Casapesenna asub Napolist umbes 20 km loodes ja Casertast umbes 20 km edelas.

8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casapesenna asustustihedus oli 2010. aasta lõpul  inimest ruutkilomeetri kohta. 
 
Casapesenna piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Giugliano in Campania (NA), San Cipriano d'Aversa, Villa Literno, San Marcellino, Trentola-Ducenta, Villa di Briano.

## Poliitika
Maffia sisseimbumise tõttu Casapesenna võimuorganisse saatis Monti valitsus organiseeritud kuritegevuse vastase seaduse alusel kohaliku võimuorgani 2012. aastal laiali ning määras asemele valitsuse eriesindaja (*commissario straordinario*).

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
Castel Volturno

**Castel Volturno** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Castel Volturno sai linnaõigused vabariigi presidendi 2007. aasta 19. aprilli dekreediga.

3 meetri kõrgusel merepinnast asuva Castel Volturno asustustihedus oli 2012. aasta lõpu seisuga  inimest ruutkilomeetri kohta.

### Poliitika
Castel Volturno asub Napolist umbes 35 km loodes ja Casertast umbes 35 km läänes. Maffia sisseimbumise tõttu Castel Volturno võimuorganisse saatis Monti valitsus organiseeritud kuritegevuse vastase seaduse alusel kohaliku võimuorgani laiali ning määras 2012. aasta aprillis asemele valitsuse eriesindaja (*commissario straordinario*).
__TOC__
## Haldus
Castel Volturno piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cancello e Arnone, Giugliano in Campania (NA), Mondragone, Villa Literno.

Castel Volturno halduspiires asuvad järgmised fraktsioonid: Bagnara, Baia Verde, Borgo Domizio, Destra Volturno, Ischitella, Scatozza, Seponi, Villaggio Coppola Pinetamare, Villaggio del Sole.

## Geograafia
Castel Volturno ajalooline keskus asub Volturno paremkaldal, jõe viimasel käänakul enne suubumist edelapiiriks olevasse Türreeni merre. Mereranna pikkus on 25 kilomeetrit, männimetsad kasvavad 10 kilomeetril. Omavalitsusüksuse lõunaosa (Villaggio Coppola, Marina d'Ischitella ja Marina di Lago Patria) on Napoli suurlinna lahutamatu osa. Asula on saanud nime Volturno kaldal oleva kindluse (itaalia keeles *castel*) järgi.

### Kliima
Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +8&nbsp;°C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +22,8&nbsp;°C). Aasta keskmine temperatuur on +15&nbsp;°C.

## Ajalugu
Hilis-pronksiajal asustasid piirkonda opicid, hiljem etruskid, kes rajasid alale **Volturnum**i nimelise asula, ja nende järel oskid. Aastal 194 e.m.a. sai Volturnumist roomlaste koloonia.

841. aastal rüüstasid piirkonda saratseenid.

2008. aasta 18. septembri Castel Volturno veresaun – korraldajaks Casalesi klann (Camorra haru).

Suur osa linna elanikest on illegaalsed immigrandid Aafrikast. Linnas tegutseb nigeeria maffia Must Kirves, kellel on rahuleping Camorraga - makstes osa oma sissetulekutest andamina Camorrale, ei sekku Camorra nende tegevusse.

## Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
### Sakraalarhitektuur
* *Chiesa dell'Annunziata*
: Paastumaarjapäeva kiriku ehitamist alustati XVI sajandil
* *Cappella di San Castrese*
: Linna kaitsepühakule Castresele pühitsetud kabel
* *Cappella di San Rocco*
: Vanalinnas asuv püha Rochusele pühitsetud kabel valmis 1766. aastal
* *Cappella di Maria Santissima della Civita*

### Tsiviilarhitektuur
* *Castello e il Borgo san Castrese*
: Linna kaitseehitiseks olnud kastelli rajamist alustati X sajandil.
* *Torre di Patria*

## Viited

## Välislingid

* Koduleht (itaalia keeles)
45 mm tankitõrjekahur M1937

**45 mm tankitõrjekahur mudel 1937**, tehasetähisega 53-K (vene keeles *45-мм противотанковая пушка образца 1937 года (53-К)*) oli tankitõrje kiirlaskekahur kaliibriga 45 mm, mida toodeti Nõukogude Liidus aastatel 1937–1943.

## Ajalugu
Kahuri looja oli Mihhail Loginov ja see oli mõeldud kiirelt laetavaks tankitõrjekahuriks. Selle eelkäijaks oli 37 mm tankitõrjekahur M1930, mille litsentsi ostis Nõukogude Liit Saksa firmalt Rheinmetall. Seoses selle kehva soomuseläbivusega hakati seda 1942. aastast alates asendama pikema toruga 45 mm tankikahuriga M1942 ja pärast 37 354 kahuri valmimist lõpetati selle tootmine 1943. aastal.

## Kasutamine

Eelkäija alusvankrit ja suuremat 45 mm relvarauda kombineerides saadi poolautomaatne tankitõrjekahur, mis võeti 1937. aastal Punaarmee relvastusse. Neid kasutati Idarindel Nõukogude-Saksa konflikti esimestes etappides. Nende tankitõrje võimakus oli piisav kergemate tankide ja soomustransportööride vastu. Lühematel distantsidel saadi jagu ka varajastest PzKpfw III ja PzKpfw IV mudelitest, kuid see seadis kahurimeeskonnad suuremasse ohtu. Nende puuduste tõttu hakati neid asendama uute ja võimsamate M1942 kahuritega.

Igas Punaarmee jalaväepataljonis oli tankitõrje rühm kahe sellise kahuriga. Lisaks oli igas laskurdiviisis üks tankitõrjepataljon, kus oli 12 relvameeskonda selliste kahuritega; samuti kasutati neid tankitõrjepolkudes, kus oli 4-5 patareid, igas 4 kahurit.

## Taktikalis-tehnilised andmed
* Kaal: lahingus 560 kg, rännakul 1200 kg
* Mürsk 45x310 mm: soomustläbiv: AP B-240 / BR-240, APCR BR-240P. fugass, suits, konteiner ja keemiline.
* Soomustläbivus: kuni 90 nurga all 88 mm 100 m pealt ja 23 mm 1000 m pealt
* Laskesektor 60 
* Laskekiirus 15–20 l/min
* Suudmekiirus 760 m/s
* Laskekaugus: 4,4 km
Mõhhailo Kotsjubõnski

**Mõhhailo Kotsjubõnski** (ukraina keeles Михайло Михайлович Коцюбинський; pseudonüüm Zahhar Kozub; 17. september 1864, Vinnõtsja – 25. aprill 1913, Kiiev) oli Ukraina kirjanik.

Ta kirjeldas tüüpilist Ukraina elulaadi 20. sajandi algul. Kotsjubõnski varaseid jutustusi on nimetatud etnograafiliseks realismiks. Hiljem arenes ta stiil keerukamaks ning temast sai üks Ukraina andekamaid impressionistlikke ja modernistlikke kirjanikke. Kotsjubõnski populaarsetest romaanidest tehti Nõukogude ajal mitu filmi.

Tema järgi on nimetatud Mõhhailo-Kotsjubõnske alev Tšernihivi oblastis.

## Teoseid eesti keeles
* Fata morgana. Jutustused. Vene keelest tõlkinud ja järelsõna kirjutanud: A. Randalu. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1958
* Nürnbergi muna. Jutustus nooremale koolieale. Ukraina keelest tõlkinud Ludmilla Raudtits. Tallinn: Eesti Raamat, 1970
Juri Peroganõtš

**Juri Perohanõtš** (ukraina keeles Юрій Пероганич; sündinud 11. juulil 1961 Ukrainas Lvivi oblasti Skole rajoonis Smože külas) on Ukraina ühiskonna- ja haridustegelane ning IKT-visionäär, Ukraina IT-ettevõtete liidu peadirektor ning 2009–2013 Wikimedia Ukraina tegevjuht.

Perohanõtš omandas kõrghariduse programmeerijana (1980) ja majandusinsenerina (1986) ning magistrikraadi rahvusvahelises õiguses (2000). Ta on töötanud mitmes Ukraina riiklikus transpordi- ja kommunikatsiooniasutuses ning mitmes IKT-valdkonna nõuandvas organis Ukraina valitsuse juures. Alates 2007. aastast on ta Ukraina Infotehnoloogiaettevõtete Assotsiatsiooni juht.

1984. aastal abiellus ta Ljudmõla Oršanskaga. Neil on 1985. aastal sündinud poeg Roman. 

2011. aastal abiellus Perohanõtš luuletaja, ajakirjaniku ja tõlkija Tetjana Tšerepiga. Neil on 2012. aastal sündinud poeg Bohdan.
Arhitektuuriansambel

**Arhitektuuriansambel** (ka: **ansambel**) on kunstilise või ajaloolise väärtusega ehitiste rühm, mis arhitektooniliselt moodustab tervikliku hoonestu.

Mõisaarhitektuuris räägitakse mõisaansamblitest.

## Viited
Baltisaksa kunst

**Baltisaksa kunst** on kunst, mille loojad olid baltisakslased või ajutiselt Baltimaades tegutsenud sakslased. Seda terminit kasutatakse peamiselt 19. sajandi kunstiloomingu kohta. 

19. sajandil koondus baltisaksa kunstnike loominguline tegevus peamiselt Tallinna ja Tartusse, kus taasavatud Tartu Ülikooli juurde oli 1803. aastal asutatud joonistuskool. Joonistuskooli kõrval kujunes mitmete baltisaksa kunstnike õpingute kohaks Saksamaa kunstiakadeemiad või Peterburi, sageli oli tegemist aga lihtsalt iseõppijatega.

Paremate teenimisvõimaluste tõttu valisid paljud baltisaksa kunstnikud Peterburi kas ajutiseks või püsivaks elu- ja töökohaks. Kuni sajandi lõpuni olid peamiselt baltisaksa kunstnikud need, kes vahendasid siinsesse kunstiruumi Euroopas vaheldunud kunstistiile. Kohalike baltisaksa aadlike ja linnakodanlaste õdusale ja turvalisele elulaadile vastas eriti hästi kodu ja perekonda hindav biidermeierstiil, ent stiililt ulatuvad nende teosed klassitsismist impressionismihõngulise vabaõhumaalini. Estofiilide liikumisest kantuna jõudis baltisaksa kunsti eesti talupoja kuju, väga populaarsed olid eri graafilistes tehnikates teostatud linna- ja maastikuvaated. 19. sajandi teise poole baltisaksa kunstisse põimus akadeemilise kunsti elutruuduse nõue.

Mitmed baltisakslased sidusid end sel ajal kas õppejõudude või kunstiüliõpilastena Düsseldorfi Kunstiakadeemiaga, pannes aluse nn Düsseldorfi koolkonnale Eesti kunstis. Seoses rahvusliku liikumise ja eestlastest kunstnike jõudmisega kunstiareenile kaotas baltisaksa kunstikultuur 20. sajandi alguseks tasapisi oma mõjujõu, ent Eesti kunsti ühe arenguliinina on see jälgitav kuni Teise maailmasõja puhkemiseni.

## Baltisaksa kunst Eesti Kunstimuuseumis

Eesti Kunstimuuseumis hakati baltisaksa kunsti koguma juba muuseumi algusaastatel. On iseloomulik, et esimesed muuseumi enda kunstiostud olid tänini populaarsed Gustav Adolf Hippiuse "Eesti pruut" ja "Eesti noorik". Tõhus alus baltisaksa kunsti kogule pandi 1924. aastal, mil Aleksander Tassalt omandati Hermann Eduard Hartmanni, Johannes Hau, Gustav Adolf Hippiuse, Georg Friedrich Schlateri, Woldemar Friedrich Krügeri, Karl August Senffi ja paljude teiste kunstnike teosed. Hiljem on Eesti Kunstimuuseumi baltisaksa kunsti kogu täienenud kunstiostude ja annetuste kaudu.

Baltisaksa kunsti kogu moodustavad Eestist pärit või siinse kunstiajalooga seotud saksa või baltisaksa päritolu kunstnike teosed. Tänu eestlastega jagatud kultuuriruumile ja aktiivsusele siinse kunstielu korraldamisel on baltisakslastest kunstnike loomingut nende rahvusest hoolimata õigusega peetud siinse kunstiajaloo loomulikuks osaks.

## Vaata ka
*baltisakslased
*baltisaksa kirjandus

## Viited

## Välislingid
* T. Abel. Baltisaksa ja akadeemiline kunst Eestis. - Eesti Kunstimuuseum. Digitaalkogu
* Haus Galerii: Eesti kunst 19. saj, teisel poolel ja sajandivahetusel
Eksponaat

**Eksponaat** (ladina sõnast *exponere*) on avalikus kohas (nt muuseumis, näitusel) välja pandud ehk eksponeeritav kunstiteos vm ese.

## Vaata ka
*museaal

## Viited
Esindustraditsionalism

**Esindustraditsionalism** oli Eestis aastatel 1934–1940 viljeldud arhitektuuristiil.

Esindustraditsionalistlikus stiilis hoonetele on omane kõrge katus ning sümmeetriline fassaad, mille juures on kasutatud stiliseeritud orderimotiivi ja tihti ka rahvuslikku ornamenti.

Esindustraditsionalismi on esindanud näiteks Alar Kotli ja Elmar Lohk.

## Vaata ka
*Art déco
*Uusbarokk

## Viited
Keelehooldekeskus

**Keelehooldekeskus** oli 17. oktoobril 2007 Haridus- ja Teadusministeeriumi, Tartu linnavalitsuse, Eesti Keele Instituudi ja Tartu Ülikooli koostöös loodud asutus, mille ülesanne oli parandada avalikku keelekasutust. 2020. aastal võttis keelehooldekeskuse ülesanded üle Eesti Keele Instituudi koolituskeskus.

Keelehooldekeskus korraldas keelekoolitusi ja andis välja keelehooldebrošüüre, mis on tasuta allalaaditavad Eesti Keele Instituudi koolituskeskuse lehelt ja leitavad ka DIGARist.

## Juhtimine
Keelehooldekeskuse tööd juhtis nõukogu, kuhu kuulus igast partnerasutusest kaks liiget. Nõukogu esimees oli Peeter Päll.

Keelehooldekeskuse tööd koordineerisid

* 2007–2008 Helen Plado (Koks)
* 2008–2009 Katrin Mandra
* 2009 Anneliis Kilk (Klaus)
* 2009–2014 Egle Heinsar (Pullerits)
* 2014–2018 Jüri Valge
* 2018–2019 Riina Reinsalu
* 2019–2020 Marit Alas 

## Keelehooldekeskuse väljaanded
# Maire Raadik 2008. Kuidas vormistada ametikirja. Keeleline juhend omavalitsusasutuste töötajatele
# Helen Plado, Katrin Mandra 2008. Väike paronüümisõnastik
# Tuuli Rehemaa, Argo Mund 2009. Kust saada keeleabi
# Egle Pullerits 2010. Kuidas hoiduda kantseliidist
# Helju Vals 2010. Ei päevagi kirjareata
# Asta Õim 2011. Komistusi metafooridega
# Sirje Mäearu 2011. Valik rektsioone
# Katrin Kern, Egle Pullerits 2011. Keelekiirabi ajakirjanikule
# Katrin Kern 2012. Nõuandeid toimetajale
# Asta Õim 2013. Komistusi metafooridega II
# Helika Mäekivi, Argo Mund, Tuuli Rehemaa 2013. Õigekirjutuse näpunäiteid
# Egle Pullerits, Maris Jõks 2014. Keelesäutsud I
# Egle Pullerits, Maris Jõks 2015. Keelesäutsud II
# Katrin Kern 2015. Kuidas sellest kirjutada
# Einar Kraut 2015. Võõrnimed eesti häälduses. Praktilisi vihjeid üleüldse ja keeliti. Üldlaused. Inglise keel. Vene keel
# Tuuli Rehemaa 2016. Arvukirjutus
# Riina Reinsalu 2016. Lepingukeel
# Peeter Päll 2017. Võõrnimekirjutus
# Tiit Hennoste 2017. Kuidas teha ja esitada ettekannet?
# Einar Kraut 2018. Võõrnimed eesti häälduses II. Praktilisi soovitusi. Saksa keel. Soome keel. Rootsi keel. Läti keel. Leedu keel. Ukraina keel. Itaalia keel
# Helika Mäekivi 2020. Keerukast klaariks. Kantseliit ja tema kaaslased

## Viited

## Välislingid
*Eesti Keele Instituudi koolituskeskuse koduleht
*Jüri Valge. Keelehooldekeskus 10. – Sirp, 8. september 2017
*Helika Mäekivi. Palju õnne, keelehooldekeskus! – Päevakera blogi, 18. oktoober 2012
*Peeter Päll. Peeter Päll: keelehooldekeskus tegutseb siiski. – Tartu Postimees, 13. veebruar 2008
Jahipidamisvahendid

**Jahipidamisvahendid** on vahendid, mille abil püütakse ja surmatakse jahiloomi. Nendeks on näiteks tulirelvad, piigid, noad, püünised, lõksud.

## Jahipidamisvahendeid
* Auk
*Hundiork
*Hundivõrk
*Hundiõng
*Hülgeoda
*Hülgepüss
*Hülgevõrk
*Hülgeõng
*Jänesepaelad
*Käks
*Linnupaelad
*Loorvõrk

## Vaata ka
*jahipidamine
*jahipidamisviisid

## Viited
Jahisarv

**Jahisarv** on ventiilideta luu- või metallpuhkpill, millega saab anda jahisignaale. Tänapäeval on need kasutusel pigem muusikainstrumendina.

Jahisarv on metsasarve otsene eelkäija.

## Viited

## Kirjandus
* Enn Vaino, "Laanes kaigub jahisarv" 1.–3., 2003–2006
Püssirohusarv

**Püssirohusarv** (ka *jahisarv*) on mahuti, milles hoiti jahil või sõjas püssirohtu. Algselt valmistati neid loomasarvedest, hiljem metallist, kuid nimetus säilis. Tänapäeval tarvitatakse käsitulirelvades üldiselt püssirohtu sisaldavaid padruneid, mistõttu pole vajadust kanda kaasas eraldi kuule ja püssirohtu, millega relvi laadida.

Püssirohusarvele sarnaneb kujult jahisarv, millega kütid andsid üksteisele jahi käigus signaale, kuna mõne jahivormi (näiteks ajujahi) ajal olid osalejad üksteisest eemal ning teiste asukohta oli tähtis teada.