Fotoluminestsentsi kustutamine

**Fotoluminestsentsi kustutamine** ehk fotoluminestsentsi summutamine on nähtus, mille tulemusena väheneb valguse kiirgumine (emissioon) fluorestseeruvast või fosforestseeruvast molekulist või kristallist. Elektroonsel tasandil tähendab see, et molekul ei ergastu või siis hajub ergastatud oleku energia ilma nähtava ala footoni kiirgumiseta (näiteks soojusena või energiaülekande tõttu naabruses paiknevale ergastuvale molekulile). Fotoluminestsentsi kustutamist võib esile kutsuda nii keskkonna temperatuur (kõrgemal temperatuuril on molekuli soojusliikumine intensiivsem ning mittekiirgusliku ülemineku tõenäosus tõuseb) kui teised molekulid (nt hapnik) või ioonid (nt halogeniidioon). Teiste molekulide vahendatud fotoluminestsentsi kustutamise puhul eristatakse staatilist ja dünaamilist kustutamist.

Fotoluminestsentsi kustutamine võib olla ebasoovitud kõrvalnähuks fluorestseeruvate materjalide arendamisel, kuid seda saab ka kasutada nii praktilistes rakendustes (nt hapnikusensorites või reaalaja PCR jälgimiseks) kui fundamentaalteaduses (näiteks uurides valkude konformatsioonilisi üleminekuid ja vastastikmõjusid teiste molekulidega).

## Staatilise ja dünaamilise kustutamise füüsikalised mudelid
Staatilise kustutamise puhul tekib kompleks kustutava molekuli ja fotoluminestsentsi „potentsiaali“ omava molekuli vahel. Seejuures tekivad moodustunud kompleksis elektronide sellised energeetilised tasemed, mis ei võimalda kompleksil ergastuda samades tingimustes, mille juures saaks toimuda fotoluminestsentsi potentsiaali omava molekuli ergastumine ilma kustutajata. Staatilist kustutamist võib tingida ka fluorestseeruvate molekulide omavaheliste agregaatide teke, nt planaarsete hüdrofoobsete fluorofooride korral vesilahuses. Staatilist kustutamist kirjeldab nn Weberi võrrand:

\frac{I_f^0}{I_f} = 1+K_A\cdot[\mathrm{Q}]\text{,}

kus *I<sub>f</sub>*0 ja *I<sub>f</sub>* on fotoluminestseeruva molekuli emiteeritud kiirguse intensiivsus vastavalt ilma staatilise kustutajata ja kustutaja juuresolekul, [Q] on kustutaja molaarne kontsentratsioon ning *K*A on tekkiva kompleksi tasakaaluline assotsiatsioonikonstant.

Dünaamilise kustutamise korral fotoluminestseeruv molekul küll ergastub, kuid ergastatud oleku energia hajub põrgete tulemusena, milles osalevad enamasti väikesed molekulid või ioonid. Dünaamilise kustutamise lihtsamaid erijuhtusid (nt fluorestseiini fluorestsentsi kustutamine iodiidiga) kirjeldab nn Stern-Volmeri võrrand:

\frac{I_f^0}{I_f} = 1+k_q\tau_0\cdot[\mathrm{Q}]\text{,}

kus *I<sub>f</sub>*0 ja *I<sub>f</sub>* on fotoluminestseeruva molekuli emiteeritud kiirguse intensiivsus vastavalt ilma dünaamilise kustutajata ja kustutaja juuresolekul, [Q] on kustutaja molaarne kontsentratsioon, *k*q on kustutamise kiiruskonstant (seotud nii fotoluminestseeruva molekuli kui kustutaja difusioonikoefitsientide väärtustega) ning *τ*0 on aeg, mille jooksul fotoluminestseeruv molekuli viibib ergastatud olekus, kui kustutajat ei ole.

Reaalsetes süsteemides võib fotoluminestsentsi kustutamine kulgeda ka mitme erineva mehhanismi kaudu.

## Sarnased nähtused
Fotoluminestsentsi kustutamisega on mehhanismi poolest sarnane fotosünteesivates organismides esinev mittefotokeemiline kustutamine, kus neeldunud päikesekiirguse energia kasutamise asemel fotosünteesi läbiviimiseks toimub liigintensiivse valgustatuse tingimustes neeldunud energia hajumine soojusena.

## Viited