Hispaania ajalugu

*See artikkel on ülevaade [[Hispaania]] esiajast ja ajaloost.

[[Hispaania]] ajaloos on eriti tuntud kolm tõika. Esiteks, osa Hispaania alasid olid 711–1492 islamimaailma osad. Teiseks, järgnevatel sajanditel oli Hispaania suurriik ja koloniaalimpeeriumi emamaa. Kolmandaks, kuni 1975. aastani oli Hispaanias kindral [[Francisco Franco]] fašistlik diktatuur, mis sai alguse [[Hispaania kodusõda|Hispaania kodusõjast]] 1936–1939.

Hispaania varasem ajalugu hõlmab kogu [[Pürenee poolsaar]]e ajaloo, kattudes osalt [[Portugali ajalugu|Portugali ajalooga]]. 


== Esiaeg==

=== Paleoliitikum ===
==== Vanem paleoliitikum ====


Arheoloogilised leiud näitavad, et Hispaania on üks varasema inimasustusega Euroopa maid.   

Vanimaks inimese jäänuseks Hispaanias peetakse 1,4 miljoni aasta vanust hammast, mis avastati 2013 [[Barranco León]]i kuristikust [[Granada]] lähedalt. 1,3 miljoni aasta vanuseks dateeriti fossiilid [[Atapuerca mäestik]]ust, sealhulgas [[Sima del Elefante]]st leitud lõualuu. Viimane leid on teadmata liigist, mis on lähedane kõige algelisematele Aafrika inimliikidele ja *Homo georgicus*ele ([[Dmanisi inimene]]), kuid millel on eripärasid Umbes samast ajast peaks pärinema ka leiukoht [[Fuente Nueva 3]] [[arhailine vanem paleoliitikum|arhailise vanemale paleoliitikumile]] omaste (Acheuli-eelsete) artefaktidega [[Granada provints]]is [[Hoya de Guadix]]i – orus.

Umbes 900 000 aastat vanad on leiud [[Gran Dolina]]st (samuti 
Acapuerca mäestikus), mis omistatakse inimese evolutsiooni ühele võtmeliigile *Homo antecessor*ile. 

Leiud ajast umbes 800 000 aastat tagasi on Hispaanias võrdlemisi sagedased, nagu näiteks [[Cueva de Santa Ana]]st [[Extremadura]]s, leiud ajast 550 000 aastat tagasi on seevastu harvad, jälle sagedasemad on leiud ajavahemikust 524 000 – 470 000 aastat tagasi. 

[[Sima de los Huesos]]e leiukohast [[Atapuerca mäestik]]ust leiti umbes 1300 luud ja hammast 25 isendilt, kes elasid 600 000 aastat tagasi. Meeste keskmine kasv oli 174,4 cm, naiste keskmine kasv 161,9 cm. Arvatakse, et see koht oli kalmistu. Luude vahelt leiti üksainus kivist tööriist, [[kvartsiit|kvartsiidist]] kasutamata pihukirves [[ooker|ookrist]]. *Excalibur* võis olla hauapanus, mis võis viidata emotsioonidele, sümbolilisele ja refleksiivsele mõtlemisele ning kokkupuutele surmaga. See on dateeritud umbes 430 000 aasta vanuseks.. Need kuuluvad [[heidelbergi inimene|heidelbergi inimesele]], [[neandertallane|neandertallase]] eelkäijale. . Luid on väga erinevaid, sealhulgas palju väga hästi säilinud kaljusid. 

Teatud populatsioonikasvu võib oletada ajavahemikus 339 000 – 303 000 aastat tagasi. [[Pihukirves|Pihukirved]] on teada alates ajast umbes 900 000 aastat tegasi [[Cueva Negra del Estrecho del Río Quípar]]i leiukohast Kagu-Hispaaniast, kuid need on vaidluse all. Umbes 760 000 aastale tagasi dateeritakse tulekivist pihukirved [[La Solana del Zamborino]] leiukohast, mis asub samuti Kagu-Hispaanias.

Mainitud pihukirveste olemasoluga defineeritud varajase [[Acheuli kultuur]]i tähtsamad leiukohad on [[Villapando]], [[San Quirce]], [[La Maya III]], [[El Espinar]], [[La Mesa]] ja [[Espinilla Sima de los Huesos]]. Keskmise Acheuli kultuuri leiukohad on [[Cuesta de la Bajada]], [[Gran Dolina]] 10-11 ning [[Torralba ja Ambrona]] (Soria provints), hiliste faaside, sealhulgas lõppfaasi tähtsamad leiukohad on [[El Castillo]] (Kantaabria), [[Lezetxiki]], [[Solana del Zamborino]] (Granada) ja [[Oxigeno]] (Madrid).



==== Keskmine paleoliitikum: neandertallased ====
Tule igapäevane kasutamine algas hiljemalt 300 000 aastat tagasi.



Keskmises paleoliitikumis elasid Hispaania alal [[Moustier' kultuur]]i kuuluvad [[neandertallased]]. Vanimad jäänused neist Gibraltaril on umbes 60 000 aasta vanused. 

Erinevalt varajastest [[neandertallased|neandertallastest]] olid hilisemate neandertallaste kultuuril geograafilised erinevused: erinevad kultuuripiirkonnad olid näiteks Kesk- ja Loode-Euroopa, Itaalia ning Kesk- ja Edela-Prantsusmaa koos Püreneede piirkonnaga, hiljem ka ülejäänud Pürenee poolsaarega. Neandertallased küttisid suurulukeid. Mõned leiud, näiteks [[Jarama]] VI-st ([[Guadalajara provints]]) Madridi lähedal ja [[Zafarraya]] koopast [[Málaga]] lähedal, on dateeritud 45 000 aasta vanuseks. [[Nerja koobas|Nerja koopas]] (Málaga) on dateeritud 42 000 aasta vanuseks mõned orgaanilised jäänused, mis on seotud hüljeste piltidega, mis on võib-olla vanim teadaolev kunstiteos.

Küsimus, kas neandertallased ja Aafrikast juurde rännanud [[kromanjoonlased]] elasid Pürenee poolsaarel ühel ajal, etendab tähtsat osa arutelus [[paleoliitikumi kunst]]i tekke üle. Umbes 39 000 aastat tagasi oli [[Ebro]]st põhja pool külmastepp, lõuna pool aga parasvöötme metsad. See piir pidi tänapäevase inimese levikut oluliselt takistama. See võiks seletada *Homo sapiens*i suhteliselt hilist saabumist poolsaare lõunaossa. 
[[Las Fuentes de San Cristóbal]]i leiukohas Kirde-Hispaanias [[Huesca provints]]i idaosas, mille leiud võivad olla kuni 55 aasta vanused, on faas, mil seda ei kasutanud ei neandertallased ega tänapäevase inimese eellased. See toetab teesi, et *Homo sapiens* ja neandertallane Lääne-Euroopas ei kohtunud. Ka [[Cova Gran de Santa Linya]] koopa kasutamises on selline lünk: leiukihtide vahel on ilma inimjälgedeta "steriilne" kiht. Arvatakse siiski, et neandertallane ja *Homo sapiens* elasid Pürenee poolsaarel tuhandeid aastaid üheaegselt kuni beandertallaste hääbumiseni 27 000 aastat tagasi.

==== Noorem paleoliitikum: anatoomiliselt tänapäevane inimene ====



Kindlalt jääaegsele [[anatoomiliselt tänapäevane inimene|anatoomiliselt tänapäevasele inimesele]] ([[kromanjoonlane|kromanjoonlasele]]) omistatav on [[Aurignaci kultuur]], mis sai alguse vähemalt 40 000 (võib-olla 45 000) aastat tagasi ja lõppes umbes 31 000 aastat tagasi.

Järgmine arheoloogiline kultuur on [[Gravette'i kultuur]], millele on iseloomulik surnute ehtimine [[ooker|ookriga]]. Pürenee poolsaarele Kantaabriasse jõudis see umbes 35 000 aastat tagasi. Selle levikut Pürenee poolsaare kaguossa umbes 32 000 aastat tagasi peeti pikka aega ühtlaseks protsessiks. Lõuna-Hispaaniasse [[Cordillera Bética]]sse jõudis Gravette'i kultuur ja sellega esimest korda *Homo sapiens* 34 000 – 25 000 aastat tagasi.   

Mõned rühmad hakkasid sööma mereloomi. [[Tito Bustillo koobas|Tito Bustillo koopa]] elanikud toitusid eriti [[meritigu]]dest ja [[harilik ranniklane|harilikest ranniklastest]].

Umbes 16 000 aastat tagasi oli [[Astuuria]], [[Kantaabria]] ja osa [[Baskimaa]] alal levinud [[Madeleine kultuur]]. Selle [[koopamaal]]id leiduvad Kantaabrias [[Santillana del Mar]]i lähedal [[Altamira koobas|Altamira koopas]], kus on üle 150 seinapildi, mis on 16 000 – 14 000 aasta vanused. Kuni 20 000 aasta vanuseid koopamaale on leitud [[La Pileta]]st [[Ronda]] lähedalt ja ühest koopast [[Nerja]] lähedalt (mõlemad [[Málaga provints]]is). [[Ekaini koobas|Ekaini koopast]] ja [[Altxerri koobas|Altxerri B koopast]] (mõlemad [[Donostia-San Sebastián]]i lähedal, leiti graveeringuid ja seinamaale ([[Paleliitikumi koopamaalid Põhja-Hispaanias]]). [[Cueva del Mirón]]ist Kantaabriast leiti ligi 19 000 aasta vanune noore naise rikkalikult ehitud luustik ([[La Dama Roja de El Mirón]]).

[[Kaljukunst]] arenes kahes stiililiselt ja kronoloogiliselt erinevas tsoonis: [[Prantsuse-Kantaabria kunst]] ja [[Hispaania Vahemere-äärne kaljukunst]].

===Epipaleoliitikum===
[[Mesoliitikum]], mida Vahemere maade puhul nimetatakse ka [[epipaleoliitikum]]iks, on jääajajärgne periood kuni [[neoliitikum]]ini (u 9600 kuni 6. aastatuhande keskpunktini eKr). Toitumisbaas muutus soojenemise käigus, mille tõttu peale liustike sulamise kadusid ka külmastepid. Suured karjad, eelkõige [[tarvas|tarvad]] ja hobused, kadusid. 

[[Azili kultuur]]i (u 12 300 – 9600 eKr), varajasse epipaleoliitikumi, kuulub vanim kalmistu [[Los Azulese koobas]] Kantaabrias. Astuuriast (8000–5000 eKr) pärineb [[Molino de Gasparíni kaljueend]]i haud. Hauapanuseks võib pidada [[punahirv]]e [[sääreluu]]d, eelkõige aga kolme Astuuria kirkat, millest üks oli teritatud. Erinevalt nendest kahest surnust lebas [[Tito Bustillo mees]] (7590–7470 eKr) vasakul küljel põlvest kõverdatud vasaku jalaga ja ilma hauapanusteta lamedal koopapõrandal. Seejuures viitavad värvijäänused rituaalsele ümbrusele. On näha, et sageli sajandeid kasutatud matuseala välditi. Hauapanusteks olid üha enam isiklikud esemed, on viiteid ka peietele. Võib-olla ilmneb matusepaikade pikaajalises kasutamises ka tendents kasvavale paiksusele või hooajalisele mobiilsusele ja territooriumide moodustumisele.

==Eelajalugu ja eel-Rooma rahvad Pürenee poolsaarel==

Tänapäeva inimese eellased, [[kromanjoonlased]], hakkasid [[Ibeeria poolsaar]]ele saabuma [[Püreneed]]est umbes 35&nbsp;000 aastat tagasi. Tuntuimad mälestised ja kunstiteosed sellest perioodist on kuulsad maalingud Põhja-Hispaanias, [[Kantaabria]]s, [[Altamira]] koobastes. Need loodi ilmselt 15&nbsp;000 aastat eKr. [[Astuuria]]s elasid juba *Homo erectus*, [[neandertallased]] ja [[kromanjoonlased]]. Nooremast [[paleoliitikum]]ist pärineb Ida-Astuurias [[kaljujoonis]]eid. [[Pronksiaeg|Pronksiajal]] rajati [[megaliit]]e ja [[kääbas|kääpaid]].

Poolsaare ajaloolised asukad olid [[ibeerlased]] ja [[keldid]], neist esimesed ida- ja teised läänerannikul. Keskplatool segunedes said neist [[keltibeerid]]. 

Varaseim linnakultuur usutakse olevat poolmüütiline lõunapoolne linn [[Tartessos]] (enne 1100 aastat eKr). Umbes perioodil 500–300 aastat eKr asutasid meresõitjatest [[foiniiklased]] ja [[Vana-Kreeka|kreeklased]] hulga [[koloonia]]id Vahemere rannikul. Kiirelt aga võtsid [[Puunia sõjad|Puunia sõdade]] käigus jõupositsiooni Vahemerel üle [[kartaago]]lased – kuni [[roomlased]] nad purustasid ja positsiooni üle võtsid.
== Kartaago Ibeeria==

Kaotuste tõttu [[Esimene Puunia sõda|Esimeses Puunia sõjas]] pöörasid kartaagolased oma pilgud [[Pürenee poolsaar|Ibeeria]] poolsaarele, kuhu nad olid oma esimesed kolooniad rajanud juba 6. sajandil eKr. Väejuht Hamilkar Barkas vallutas kiiresti ja ühtset vastupanu kohtamata poolsaarel suuri alasid. Hamilkar Barkase järglane väejuhina, Hasdrubal asutas [[Cartagena (Hispaania)|Uus-Kartaago]] linna Ibeeria poolsaare idarannikul, mill
est sai järgnevalt puunlaste peamine tugipunkt Hispaanias. Uute vallutustega sai Kartaago uusi juurdepääse hinnalistele hõbedakaevandustele, mis võimaldasid tal roomlastele suuri [[kontributsioo]]ne maksta ning uuesti suure sõjaväe üles ehitada. [[226 eKr]] sõlmisid Rooma ja Kartaago lepingu, mille kohaselt nimetati [[Ebro]] jõgi kahe rivaali huvialade vaheliseks võimupiiriks. Hasdrubali mõrvamise järel, valis sõjavägi uueks juhiks [[221 eKr]] Hamilkar Barkase 25-aastase poja Hannibali. [[219 eKr]] vallutas [[Hannibal]] [[Sagunto|Saguntum]]i linna, mis jäi küll lepingualusest Ebro jõest lõuna poole, kuid mida roomlased pidasid enda kaitse all olevaks ja mis Rooma liitlasena keeldus tunnistamast Kartaago ülemvõimu. Selle teoga sai Rooma ettekäände õiglase sõja (*bellum iustum*) väljakuulutamiseks.

===Puunia sõjad===
, *Teine Puunia sõda*

[[Teine Puunia sõda|Teise Puunia sõja]] ([[218 eKr|218]]–[[201 eKr|201 aastat eKr]]) alguses, [[219 eKr|219. aastal eKr]] toimus [[Pürenee poolsaar]]e idarannikul asuvas [[Saguntum]]i linnas Rooma toetatud võimuhaaramine, [[Kartaago]] väejuht [[Hannibal]] vallutas [[219 eKr|samal aastal]] Rooma liitlaslinna [[Saguntum]]i ja ületanud [[Püreneed]] ja [[Alpid]], kihutas [[gallia]]lased üles room­laste vastu ning jõudis [[218 eKr|218. aastal eKr]] [[Apenniini poolsaar]]ele.

[[209 eKr|209. aastal eKr]] vallutas Rooma väepealik [[Publius Cornelius Scipio Africanus]] [[Pürenee poolsaar]]e idarannikul asuva [[Cartagena (Hispaania)|Cartagena]], moodustades peatselt tänase Hispaania aladel kaks provintsi, [[Hispania Citerior]] ja [[Hispania Ulterior]]. [[207 eKr|207. aastal eKr]] said [[Kartaago]] väejuhi [[Hasdrubal]]i ([[Hannibal]]i noorem vend) väed [[Metauruse lahing]]us lüüa konsulite [[Gaius Claudius Nero|Claudius Nero]] ja [[Marcus Livius Salinator]]i juhitud vägedelt [[Metauro]] jõe juures.[[205 eKr|205. aastal eKr]] alustas Publius Cornelius Scipio Africanus invasiooni [[Sitsiilia]]st Aafrika mandrile. Ta sõlmis liidu [[Numiidia]] kuningaga ja vallutas [[Cap Boni poolsaarel]] [[Utica]] ning suundus [[Kartaago]] suunas. [[203 eKr|Aastal 203 eKr]] kutsuti Hannibal Aafrikasse tagasi [[Publius Cornelius Scipio Africanus]]e vastu sõdima, kuid sai temalt [[Zama lahing]]us aastal [[202 eKr]] otsustavalt lüüa. Kartaago alistus, loovutades oma sõjalaevastiku ja Hispaania, makstes suurt [[kontributsioon]]i ning nõustudes Hannibali väljaandmisega roomlastele. Sellest kuulnud, põgenes Hannibal Aasiasse. Järgmise viiekümne aasta jooksul oli Rooma ja Kartaago vahel rahu.

== Rooma impeeriumi Hispanica==
[[Teine Puunia sõda|Teise Puunia sõja]] ajal allutas laienev [[Rooma Impeerium|Rooma impeerium]] endale Vahemere rannikul olevad [[Kartaago]] kaubanduskolooniad. See toimus umbes 210–205 aastat eKr. Nii sattus peaaegu kogu Pürenee poolsaar rohkem kui 500 aastaks roomlaste kontrolli alla. Pürenee poolsaart sidus Rooma seadus, keel ja Rooma teed. Kohalikud juhid sulandati roomlaste hulka, kuid põhiosa keltidest ja ibeerlastest säilitas oma rahvuse.

Umbes [[202 eKr]] tungisid roomlased tänase Portugali lõunaossa ja hakkasid liikuma järk-järgult põhja suunas. 197 aastal eKr jagati [[Pürenee poolsaar]] kaheks poliitiliseks haldusüksuseks: *Hispania Ulterior* ja *Hispania Citerior*.
===Rooma kodusõdade ajastu===

81 eKr puhkes Hispaanias ülestõus Rooma vastu, mida juhtis [[Sulla]] jälitamise eest Hispaaniasse põgenenud [[Quintus Sertorius]]. Sertorius kogus mitmesuguste Hispaania suguharude keskelt kokku suure sõjaväe. Rooma saatis Sertoriuse vastu tugevaid sõjajõude eesotsas parimate väejuhatajatega. Quintus Sertorius pidas Hispaanias kolm aastat edukalt sõda ühe Sulla parima kindrali, [[Quintus Caecilius Metellus Pius]]e vastu. Pompeius sõdis Hispaanias viis aastat (76–71 eKr.), kuid sellest hoolimata ei suutnud ei tema ega Metellus Sertoriuse üle otsustavat võitu ega eelist saavutada. 

[[Pompeius]]e silme all vallutas Quintus Sertorius ühe linna teise järel. Sõdides rooma väejuhtidega, võitles Sertorius tema poolt vihatud Sulla [[diktatuur]]iga. Sertorius sõlmis liidu Pontose kuninga Mithridatesega, kes astus samuti Rooma vastu välja.

Grupp vandeseltslasi tapsid 72 eKr Sertoriuse peol, Hispaania sõjavägedes algasid korratused ja Rooma kasutas seda ning 71 eKr summutati ülestõus lõplikult. Sertorius mõrvati ühe omaenda ohvitseri Marcus Perperna Vento poolt, Pompeius võitis Perpernat aga mängleva kergusega ning aastaks 71 eKr alistati kogu Hispaania. Kui Pompeiuse väed naasid 71 eKr Itaaliasse, lõid nad puruks [[Spartacus]]e [[Spartacuse ülestõus|orjavägede laialipillutud riismed]]. 
 *(83–72 eKr)*

Aastatel [[61 eKr|61]]–[[44 eKr]] okupeerisid Hispania Ulteriori kubernerid [[Julius Caesar]] ja [[Pompeius|Gnaeus Pompeius]] lõplikult [[Tejo]] ja [[Douro]] jõe vahele jäänud maad. Ka vähesed iseseisvuse säilitanud lusitaanlased integreerusid aja jooksul kultuurimõjude tulemusel [[Rooma riik]]i. Portugali alade vallutamise viis lõpule aastatel [[24 eKr|24]]–[[19 eKr]] keiser [[Augustus]], kes alistas Portugali mägise põhjaosa ja [[Astuuria]].


[[1. sajand|1.]]– [[3. sajand]]ini oli Pürenee poolsaare haldusjaotus [[Rooma keisririik|Rooma keisririigis]] järgmine:
*[[Baetica]]: Astigitanus, (Pealinn (ladina keeles) Astigi ja linn tänapäeval (hispaania keeles) [[Écija]]); Cordubensis (Corduba, [[Córdoba]]); Gaditanus (Gadir, [[Cádiz]]); Hispalensis (Hispalis, [[Sevilla]])
*[[Tarraconensis]]: Asturum (Asturica Augusta, [[Astorga]]); Braccarensis (Bracara Augusta, [[Bragança]]); Caesaraugustanus (Caesaraugusta, [[Zaragoza]]); Carthaginensis (Cartago Nova, [[Cartagéna]]); Cluniensis (Clunia, [[Coruña del Conde]]); Lucensis (Lucus Augusti, [[Lugo]])
*[[Lusitania (Rooma provints)|Lusitania]]: Emeritensis (Emerita Augusta, [[Mérida]]); Pacensis (Braccara,...); Scalabitanus (Scalabis, ...)

Roomlased arendasid juba olemasolevaid linnu, näiteks [[Lissabon]]i (Olissipo), [[Tarragona]] (Tarraco) ja asutasid [[Zaragoza]] (Caesaraugusta), [[Mérida]] (Augusta Emerita) ja [[Valencia]] (Valentia). Rooma eestkoste all arenes poolsaare majandus. Hispaania toimis Rooma turu jaoks kui viljaait: [[sadam]]ad eksportisid [[kuld]]a, [[vill (materjal)|vill]]a, [[oliiviõli]], [[vein]]i. Põllumajanduslik toodang kasvas hüppeliselt, kui võeti kasutusele niisutussüsteemid, millest osa on kasutusel siiani. Hispaanias on sündinud keisrid [[Traianus]], [[Hadrianus]], [[Marcus Aurelius]] ja [[Theodosius I]] ning filosoof [[Lucius Anneus Seneca]]. 1. sajandil tutvustati Hispaaniale kristlust ning linnades sai see populaarseks juba [[2. sajand]]il. Enamik Hispaania tänapäevastest keeltest, usunditest ja seaduste alustest on pärit sellest perioodist. 
==Suur rahvasterändamine==
Esimesed Hispaaniat vallutanud [[barbarid]] saabusid [[Suur rahvasterändamine|suure rahvasterändamise ajal]] [[5. sajand]]il, samal ajal kui Rooma impeerium kokku kukkus. Hispaaniasse jõudsid üle [[Püreneed]]e [[goodid]], [[läänegoodid]] (ehk visigoodid), [[sueebid]], [[alanid]], [[asdingid]] ja [[vandaalid]]. 

===Sueebi kuningriik Gallaecias===
Kui [[vandaalid]] ja [[alaanid]] põrkusid kokku ülemvõimu pärast [[Gallia]]s [[Rooma riik|Rooma]] liitlase [[frangid|frankidega]], suundusid [[sueebid]] oma kuninga [[Hermeric]]u juhtimisel lõunasse, ületades lõpuks [[Püreneed]] ja jõudsid [[Ibeeria poolsaar]]ele, kus pärast [[Gerontius (üld)|Gerontius]]e ja [[Maximus (Hispania)|Maximuse]] ülestõusu [[409]]. aastal ei kehtinud enam [[Rooma impeerium]]i seadused. Roomlased andsid [[vandaalid]]ele [[Galicia]] ja [[Andaluusia]] (Vandaluusia); [[alaanid]] said [[Portugal]]i ja [[Cartagena (Hispaania)|Cartagena]] ümbruse.


Läbides [[Baskimaa]], asustasid nad Rooma provintsi [[Gallaecia]], Loode-[[Hispaania]]s (nüüdne [[Galicia]]) ja põhja [[Portugal]]is ([[Região Norte (Portugal)|Região Norte]]). [[Sueebid]] ja [[vandaalid]] koos oma liitlaste ([[alaanid]]e ja [[sarmaatlased|sarmaatlastega]]) hõivasid peaaegu kogu territooriumi peale [[Tarraconensis]]e provintsi. Vallutatud maad jagati rahvaste vahel ära – Lusitaania provintsi said oma valdusse alaanid, Gallaecia läks vandaalide valdusse. Vandudes truudust imperaator [[Honorius]]ele tunnustati neid kui *foederati* ning lubati neil seal elada oma autonoomse valitsuse kontrolli all. Samaaegselt [[omavalitsus]]liku provintsi [[Alam-Rooma Britain|Britannia]]ga, sueebide kuningriik Gallaecias sai esimeseks [[Alam-Rooma]] kuningriigiks, mis moodustati [[Lääne-Rooma keisririik|Lääne-Rooma keisririigi]] laostunud aladel. Sueebide Gallaecia oli esimene Rooma keisririigist eraldunud kuningriik, mis hakkas münte vermima. Müntide vermisel võtsid nad eeskuju eelnevatest [[Rooma Impeerium]]i kogemustest.


[[Sueebid]]e kuningriik Gallaecias ja Põhja-[[Lusitania]]s (tänapäeva [[Centro Region (Portugal)|Centro Region]] [[Portugal]]is) rajati [[409]]. aastal ja see kestis [[586]]. aastani pärast sajandit vältavat aeglast langust. Oma väiksuse tõttu (kuningriigi rajamise aegu oli sueebide arv umbes 30 000) ei saavutanud ta kunagi olulist poliitilist tähtsust. Kuna sueebid hakkasid kiirelt kasutama kohalikku keelt, jäi nende alggermaani keelest vähe järele. Sueebide kuningriigi pealinnaks sai praeguse [[Braga]] eelkäija [[Bracara Augusta]], mis oli Rooma-aegse Gallaecia provintsi pealinn. Aastal [[438]] ratifitseeris Hermeric kohaliku elanikkonnaga rahulepingu ning võitlustest kurnatuna, loovutas ta trooni oma pojale [[Rechila]]le.

[[Visigoodid|Visigootide]] ootamatu sissetung Ibeeria poolsaarele [[416]]. aastal – saadetuna [[Akvitaania]]st Lääne-Rooma imperaatori poolt, et võidelda [[vandaalid]]e ja [[alaanid]]ega – põhjustas sueebide kuningriigi mõningase laienemise: oma õitsengu tipul ulatus sueebide Gallaecia [[Merida (Hispaania)|Meridani]] või [[Sevilla]]ni. [[448]]. aastal [[Requila|Rechila]] suri ja pärandas krooni oma pojale, [[Rechiarius]]ele, kes võttis vastu [[447]]. aastal [[ristiusk|ristiusu]]. Ristiusk muutus ametlikuks usuks [[pagan]]likele sueebidele ja peamiselt [[pritsillianism|pritsillianistlik]]ule elanikkonnale. Sueebide kuningriigi võim Pürenee poolsaarel laienes kuni [[456]]. aastani, mil nad sattusid konflikti läänegootide valitseja [[Theoderich II]], kes purustas sueebide väed, hukkas nende kuninga [[Rechiarius]]e ja laastas nende valdused. Pärast [[Requiario|Rechiarius]]e surma [[456]]. aastal algas sueebide kuningriigi hääbumine. Sueebide kuningriigi ajalugu lõppes [[586]]. aastal, mil tõugati troonilt nende viimane kuningas [[Amalaric]].

===Vandaalide Galicia ja Andaluusia===
[[5. sajand]]i alguses liikusid [[vandaalid]] liikusid mööda [[Doonau]]d lääne poole, ent [[Rein]]i jõeni jõudes kohtasid nad vastupanu [[frangid|frankidelt]], kes asustasid ja kontrollisid Rooma valdusi Põhja-[[Gallia]]s. Lahingus frankidega õnnestus neil alaanide abiga franke lüüa ning [[406]] tungisid vandaalid üle Reini [[Gallia]]sse. [[Gunderic]]i juhtimisel rüüstasid nad lääne ja lõuna poole liikudes Galliat. Oktoobris [[409]] ületasid nad [[Püreneed]] ning jõudsid Hispaania aladele. Roomlased andsid vandaalidele [[Galicia]] ja [[Andaluusia]] (Vandaluusia).

Vandaalide valitseja [[Geiseric]]i juhtimisel ületasid nad [[429]] [[Gibraltari väin]]a ning liikusid mööda [[Vahemeri|Vahemere]] lõunarannikut, [[Põhja-Aafrika]]s itta [[Kartaago]] poole. Aastal [[435]] andsid roomlased neile mõningaid alasid Põhja-Aafrikas, ent [[439]] langes Kartaago vandaalide kätte. Geiseric arendas vandaalide ja alaanide kuningriigi võimsaks riigiks. Vandaalid lõid suure merelaevastiku ning vallutasid [[Sitsiilia]], [[Sardiinia]], [[Korsika]] ja [[Baleaarid]]. Nad moodustasid mereriigi, mis oma ulatuselt sarnanes väga 7 sajandit varem õitsenud Kartaagoga. Oma võimu tipul olid nad aastal [[477]]. 
===Läänegootide kuningriik===
[[Romaniseerumine|Romaniseerunud]] läänegoodid saabusid Hispaaniasse [[415]]. aastal ja hilisem [[Läänegootide kuningriik]] haaras enda alla kogu [[Pürenee poolsaar]]e. 

, *Läänegootide kuningriik*
[[5. sajand|5.]]–[[8. sajand]]ini hõlmas tänapäeva Edela-[[Prantsusmaa]]d ja [[Pürenee poolsaar]]t [[Läänegootide kuningriik]]. Olles üheks [[Lääne-Rooma keisririik|Lääne-Rooma keisririigi]] [[Germaanlased|germaani]] järglasriigiks, loodi see algselt kuningas [[Wallia]] võimualusest [[Läänegoodid|läänegoodi]] asustusest Rooma võimualuses [[Akvitaania]] provintsis Edela-Prantsusmaal ja laienes siis vallutuste teel üle kogu Pürenee poolsaare.

[[Läänegoodid|Läänegootide]] kuningriik säilitas sõltumatuse Ida-Rooma või [[Bütsants]]i keisririigist, kelle püüded taastada Rooma võim Ibeerias olid lühiajalised ja ainult osaliselt edukad.

[[6. sajand]]i algul kaotas kuningriik Gallia territooriumi [[Frangid|frankidele]], säilitades kitsa rannikuriba [[Septimania]], kuid läänegootide kontroll Ibeeria üle tagati selle sajandi lõpuks [[sueebid]]e ja [[baskid]]e allutamisega.

Läänegootide riik jäi püsima kuni [[8. sajand]]i alguseni, mil seda tabasid üheaegselt viljaikaldusest tingitud näljahädad ning [[araablased|araablaste]] ja [[berberid|berberite]] rünnakud.
==Islami ülemvõim==


[[8. sajand]]il vallutasid lühikese aja jooksul (aastail [[711]]–[[718]]) [[läänegoodid|läänegootidelt]] peaaegu kogu Pürenee poolsaare peamiselt [[berberid|berberi]] moslemid ([[maurid]]), kes tulid [[Põhja-Aafrika]]st. Enamuse läänegootide kuningriigist vallutasid [[Moslemite vallutused Pürenee poolsaarel|moslemiväed]] [[Maroko]]st aastal 711, ainult Hispaania põhjaserv jäi kristlaste kätte. Seal sündis keskaegne [[Astuuria kuningriik]]. Moslemite vallutused moodustasid osa [[islam]]i [[Umaijaadide kalifaat|Umaijaadide]] [[impeerium]]i laienemisest. Vaid kolmel väikesel maapiirkonnal ([[Astuuria]], [[Navarra]] ja [[Aragón]]) Põhja-Hispaanias õnnestus oma vabadus säilitada. 711. aasta 19. juulil tapeti [[Guadalete lahing]]us [[Läänegootide kuningriik|läänegootide]] kuningas [[Roderich]] (Rodrigo), kes püüdis vastu seista lõunast sisse tunginud [[Umaijaadid]]ele. See tähistas [[Pürenee poolsaare vallutamine moslemite poolt|moslemite Hispaania-vallutuse]] algust, milles enamus poolsaarest läks aastaks 718 moslemite võimu alla. Läänegootide aadlimeest [[Pelayo]]t tunnustatakse kristliku [[rekonkista]] alustamise eest Pürenee poolsaarel aastal 718, kui ta võitis [[Umaijaadid|Umaijaade]] [[Covadonga lahing]]u ja rajas poolsaare põhjaosas [[Astuuria kuningriik|Astuuria kuningriigi]].

719. aastaks pühkisid [[maurid]] [[Al-Ándalus]]i kuberner-kindrali [[Al-Samh ibn Malik al-Khawlani|Al-Samh ibn Malik]]i juhtimisel üle Pürenee poolsaare, valgudes üle [[Septimaania]]. [[732]]. aastal tungisid [[Umaijaadide kalifaat|Umaijaadide]]e [[kalifaat|kalifaadi]] väed Frangi riiki, kus kohtusid [[Frangi riik|Frangi riigi]] [[majordoomus]]e [[Karl Martell]]i vägedega [[Poitiers' lahing (732)|Poitiers' lahingus]]. Frangi väed võitsid araablasi ja hiljem nad enam nii kaugele ei tunginud. Karli võitu on tihti peetud maailmaajaloos otsustavat tähtsust omavaks, millega päästetud Euroopa kristlik tsivilisatsioon [[moslem]]ite invasioonist.

Pärast vallutust jagati [[Al-Ándalus]] Pürenee poolsaarel viieks halduspiirkonnaks, mis vastavad umbkaudu tänapäeva [[Andaluusia]]le, [[Galicia]] ja [[Lusitaania]]le, [[Castilla-León|Kastiilia ja León]]ile, [[Aragón]]i ja [[Kataloonia]]le ning iidsele [[Septimaania]] provintsile.
, *Septimaania*

Sisevastuolude tulemusel tulid Abu Muslimi juhitud ülestõusuga (747–750) võimule Abbassiidid. [[Bagdad]]i asevalitseja kukutas Damaskuse kaliifi võimult ning võttis ise endale kaliifitiitli. Enamik Umaijaadide dünastia liikmeid tapeti, ellujäänud [[‘Abd ar-Raḩmān I]] põgenes [[Hispaania ajalugu#Islami ülemvõim|Hispaania]]sse, haaras seal 756. aastal võimu ja rajas [[Córdoba emiraat|Córdoba emiraadi]]. Kalifaadi allakäik algas kohe pärast Umaijaadide kukutamist 750. aastal.
===Córdoba===
 *(756–929 )*, *Córdoba kalifaat (929-1031)*


Córdobat, islamistliku Hispaania pealinna, peeti keskaegse Euroopa rikkaimaks ja vaimselt arenenuimaks linnaks. Vahemere majandus ja kultuur õitses. Moslemid tõid sisse rikka intellektuaalse traditsiooni Lähis-Idast ja Põhja-Aafrikast. Moslemi ja juudi õpetlased mängisid väga suurt rolli klassikalise kreeka keele taaselustamises ja selle õpetamise alustamises Lääne-Euroopas. Hispaania romaniseeritud kultuurid toimisid koos moslemi ja juudi kultuuriga väga erinevatel viisidel, andes Hispaaniale äratuntava, iseloomuliku kultuuri. Linnadest väljaspool jäi maaomandus põhiliselt puutumata, kuna moslemist juhid võõrandasid maad vaid väga harva. Seevastu tõid nad hoopis sisse uusi tehnoloogiaid ja uusi kasvatuskultuure, mis viisid märkimisväärse tõusuni põllumajanduses. 

Islami ülemvõimu all Hispaania aladel tunnistati juute ja kristlasi kui "raamatuinimesi". Nad võisid küll vabalt praktiseerida oma usku, ent siiski neid diskrimineeriti mõneti. Pöördumine islamisse toimus stabiilselt kasvavas tempos, alates [[aristokraatia|aristokraatidest]], kellele see lihtsalt pakkus võimalust põgeneda "dhimmi" – mitte[[moslem]] – olemise piirangutest ja alandustest. Arvatakse, et 11. sajandiks olid [[Al-Ándalus]]is moslemid ülekaalus.

Moslemi kogukond Hispaanias oli väga mitmekülgne ja ohustatud pidevaist sotsiaalsetest pingetest. Põhja-Aafrikast pärit berberid olid kokku pannud suure enamuse armeest ja neil tekkis kokkupõrge Lähis-Idast Ibeeriasse tulnud juhtivate araabia hõimudega. Aja jooksul tekkisid suured mauri asulad – eriti Guadalquiviri jõe orus, Valencia rannikuplatool ja hiljem ka Granada mägisel alal.

10. sajandil laienesid moslemite kontrolli all olevad alad [[Vahemeri|Vahemerepiirkonnas]], nad kontrollisid lisaks Al-Ándalusile ka [[Baleaari saared|Baleaari saari]], alasid [[Provence#Provence'i krahvid (9.–13. sajand)|Provence]]s, [[Korsika]]t, [[Sardiinia]]t, [[Sitsiilia]]t ja [[Põhja-Aafrika]]t.

Siiski, 11. sajandiks olid moslemite maavaldused jagunenud hispaania kuningriikide vahel, mis küll sisult allusid moslemitele. Kui saabusid Põhja-Aafrikast juhtivad jõud Almoraviidi ja Almohaadi armeede näol, taastati ühtsus moslemi maavaldustes, seekord juhituna rangemast, vähem tolerantsest islamist. Kuid islami aeg Ibeeria poolsaarel oli lihtsalt möödas, ning kuigi algul oli mõningast edu Põhja-Hispaania vallutamisel, ei suutnud moslemite väed vastu panna kristlike piirkondade sõjajõududele.

==Islami võimu langus ja taasühinemine==
Termin "[[rekonkista]]" ([[hispaania keel|hispaania]] *reconquista*, 'tagasivallutus') on kasutusel, et kirjeldada sajandite pikkust Hispaania kristlike kuningriikide laienemist [[Pürenee poolsaar]]el. Rekonkista alguseks peetakse aastat [[722]], mil loodi [[Astuuria kuningriik]], kõigest 11 aastat pärast [[maurid]]e sissetungi. Juba [[739]]. aastal aeti moslemi väed välja Loode-Hispaania [[Galicia]]st, kus asus [[keskaeg]]se kristluse üks pühamaid kohti – [[Santiago de Compostela]]. See, et Al-Ándalus ülejäänud Hispaaniast [[taifa]] (moslemi maaüksus Hispaanias) kuningriiki irdus, aitas kaasa kristlike kuningriikide laienemisele.
 
[[778]]. aastal läks [[Frangi riik|Frangi riigi]] kuningas [[Karl Suur]] esimesele sõjaretkele mauride vastu, kuid pidi leppima [[Zaragoza]] lühiajalise piiramise ning seejärel taandumisega. Seejuures sattusid osad tema vägedest [[baskid]]e rünnakute alla, milles hukkus ka [[Bretagne|Bretagne'i]] markkrahv Roland. Selle sündmuse põhjal loodi hiljem "[[Rolandi laul]]". Hiljemgi jätkas Karl Suur katseid võita moslemitelt tagasi Püreneed, kuid lõppkokkuvõttes pidi ta leppima vaid [[Barcelona]] [[Barcelona krahvkond|krahvkonna]] vallutamisega.
, *Frangi riik*
===Al-Ándalus===

[[Pürenee poolsaar]]e ja Lõuna-Prantsusmaa ala [[Al-Ándalus]] oli [[Keskaeg|keskajal]] aastatel 711–1492 [[moslem]]ite võimu all. Pärast [[Moslemid|moslemite]] tungimist Pürenee poolsaarele oli al-Ándalus kõigepealt [[Põhja-Aafrika]] piirkonna Umaijaadide [[Kalifaat|kalifaadi]] osaks, muutudes hiljem [[Emiraat|emiraadiks]] ning seejärel iseseisvaks [[Abbassiidid]]e [[Kalifaat|kalifaadiks]]. Pärast Córdoba [[Kalifaat|kalifaadi]] lagunemist 1031. aastal jagunes see territoorium nn esimesteks taifade kuningriikideks, pärast almoraviidide pealetungi "teisteks taifade kuningriikideks" ning pärast almohaadide pealetungi "kolmandateks taifade kuningriikideks". 
Poolsaare põhjaosas mägedesse tõrjutud [[Kristlased|kristlaste]] tagasivallutuse ehk [[rekonkista]] edasiliikumisega seoses kohandati al-Ándalusi nimi [[Moslemid|moslemite]] võimu all olevale kahanevale piirkonnale, mille piire lükati aina rohkem lõuna suunas, kuni katoliiklik kuningapaar 1492. aastal [[Granada]] vallutas.
===Astuuria kuningriik===
, *Leóni kuningriik, Galicia kuningriik*
Esimene kristlik riik, mille vastupanu osutavad kristlased pärast islamiusuliste vallutust [[Pürenee poolsaar]]el ([[711]]–[[719]]) rajasid oli Astuuria kuningriik. Ta tekkis muslimite vastu edukalt mässava [[Pelayo]] võimupiirkonnast, kuid alles [[Alfonso I]] (valitses [[739]]–[[757]]) rajas uue kuningriigi alused. Riik jagati [[Alfonso III (Astuuria)|Alfonso III]] poolt [[910]] kolmeks riigiks – [[Leóni kuningriik]], [[Galicia kuningriik]] ja Astuuria kuningriik.

===Navarra kuningriik===
 *(826–1620)*
Navarra kuningriik loodi 824. aastal, mil [[baskid|baski]] ülik [[Íñigo Arista]] Pamplona kuningaks kuulutati. Kuningriik saavutas oma suurima võimsuse [[Sancho III]] valitsusajal [[11. sajand]]i esimesel poolel.

[[1284]]–[[1328]] oli Navarra kuningriik [[personaalunioon]]is [[Prantsusmaa]]ga. Kui [[1085]]. aastal vallutati tagasi [[Toledo]], oli peaaegu kogu põhjapoolsem osa Hispaaniast tagasi vallutatud. Pärast moslemite taganemist ja väljarännet Hispaaniast [[12. sajand]]il langesid [[13. sajand]]il sellised suured mauri kindlused nagu [[Cordoba]] [[1236]] ja [[Sevilla]] [[1248]]. Mauridele jäi vaid [[Granada]]. 13. sajandil laiendas [[Aragóni kuningriik]] oma piire üle Vahemere [[Sitsiilia]]ni.

Navarra kuningriigi lõunapoolne osa liideti [[1513]]. aastal [[Kastiilia]] krooniga. Alates [[1589]]. aastast oli Navarra taas [[personaalunioon]]is Prantsusmaaga, kuna senine Navarra kuningas [[Henri IV|Henri III]] sai Henri IV nime all Prantsuse troonile. [[1620]]. aastal liideti Navarra kuningriik [[Prantsusmaa kuningriik|Prantsusmaa kuningriiga]].

===Leóni kuningriik===

 (*910–1230)*, *Portugali ajalugu*
[[910]]. aastal Astuuria kuningriigi jagamisel Alfonso III poolt kolmeks riigiks sai tema poeg García I, Leóni kuningaks. Leóni kuningriik asud Ibeeria poolsaare põhjarannikul. Kuningriigist eraldus 1139. aastal [[Portugali kuningriik]].

Leóni kuningriigi iseseisva eksistentsi lõpuks loetakse [[1230]]. aastat, mil kuningriigi vallutas [[Kastiilia kuningriik|Kastiilia]] kuningas [[Fernando III]] ja liitis selle oma kroonivaldustega. Ametlikult kahte riiki ei ühendatud ja León moodustas Kastiiliaga [[personaalunioon]]i, kuid võimukeskuseks kujunes Kastiilia.
===Córdoba kalifaat===


Aastatel 929–1031 eksisteeris [[Pürenee poolsaar]]el tänapäeva [[Hispaania]] ja [[Portugal]]i aladel [[islam]]i[[riik]], Córdoba kalifaat, mille [[pealinn]] oli [[Córdoba]].
===Aragóni kuningriik===


Aragóni kuningriigi alguseks peetakse [[1035]]. aastat, mil suri [[Navarra kuningriik|Navarra kuningas]] [[Sancho III]] ning jaotas oma valdused poegade vahel. [[Aragóni krahvkond|Aragóni krahvkonna]] alad sai endale tema vallaspoeg [[Ramiro I]], kellele kuulusid juba varem piirkonnas ulatuslikud valdused ning keda seepeale kuningaks hakati nimetama. [[Tudela emiir]] ja Ramiro korraldasid peagi sõjakäigu Navarrasse, kus valitses nüüd Ramiro vend [[García Sánchez III]]. Ramiro sai [[Tafalla lahing]]us lüüa, kuid suutis siiski saavutada iseseisvuse Navarrast. Pärast oma venna [[Gonzalo]] surma [[1043]]. aastal liitis Ramiro Aragóniga [[Ribagorza krahvkond|Ribagorza]] ja [[Sobrarbe krahvkond|Sobrarbe krahvkonna]].

Aragóni kuningriik laienes peagi lõunasse, vallutades osa [[Al-Ándalus]]i alasid. [[1096]]. viidi kuningriigi pealinn [[Jaca]]st [[Huesca]]sse ja [[1118]]. aastal [[Zaragoza]]sse.

===Kastiilia kuningriik===
 *(1035–1230)*, *Kastiilia kroon, Kastiilia, Granada emiraat*

===Aragóni kroon===


[[1150]]. aastal abiellus Aragóni kuninganna [[Barcelona krahv]] [[Ramon Berenguer IV]]-ga. Nende poeg [[Alfonso II]] päris mõlema vanema valdused, pannes aluse [[Aragóni kroon]]ile. Aragóni kroon hõlmas lisaks Aragóni kuningriigile eri aegadel ka [[Kataloonia vürstiriik|Kataloonia vürstiriigi]], [[Mallorca kuningriik|Mallorca]], [[Valencia kuningriik|Valencia]], [[Sitsiilia kuningriik|Sitsiilia]] ning [[Napoli kuningriik|Napoli kuningriigi]], [[Ateena hertsogkond|Ateena]] ja [[Neopatria hertsogkond|Neopatria hertsogkonna]], samuti [[Korsika]], [[Sardiinia]], [[Andorra]], [[Roussillon]]i ja [[Malta]].

===Rekonkista===

===Hispaania ühinemisprotsess===

[[1469]]. aastal abiellus [[Aragóni kuningas]] (1479–1516) ja [[Aragóni kroon]]i alade valitseja [[Fernando II (Aragón)|Fernando II]] [[Isabel I (Kastiilia)|Kastiilia Isabeliga]], [[Kastiilia kuningas]] [[Enrique IV de Castilla]] poolõega, kellest sai Kastiilia ja Leóni kuninganna (1474–1504) pärast Enrique IV surma aastal 1474. Nende abielu oli dünastiline unioon, millest sai [[Hispaania|Hispaania kuningriigi]] koidikule teedrajav sündmus. Sel ajal jäid nii [[Kastiilia kroon|Kastiilia]] kui ka Aragóni kroon eraldi territooriumile, kumbki hoidis oma traditsioonilisi institutsioone, parlamente ja seadusi.

[[1492]]. aastal vallutas ühendatud kuningriik [[Granada]], viimase [[Ibeeria poolsaar]]e mauride kantsi, 781 aastat islami võimu all olnud linna. Aasta 1492 märkis ära ka [[Christoph Kolumbus]]e jõudmise [[Ameerika|Uude Maailma]]. Seda ekspeditsiooni, milles osales 3 laeva – Pinto, Nina ja Santa Maria, rahastas Isabel I. Samal aastal aeti Hispaaniast välja ka suur hulk juute – oli alanud Hispaania [[Inkvisitsioon]].

[[Renessanss|Renessans]]iaegsete monarhidena tsentraliseerisid Isabel ja Fernando kuningavõimu kohaliku [[aadel|aadli]] arvelt. Selle [[tsentraliseeritud võim]]u kohta hakati kasutama sõna *España*, mis märkis tollal kahte riiki – Kastiiliat ja Aragóni. Nende ulatuslike poliitiliste, õigus- ja sõjaväereformide tulemusel sai Hispaaniast suur jõud Euroopas.

Territoriaalse konsolideerumise protsess lõpetati, kui kuningas [[Karl V|Carlos I]], tuntud kui keiser Karl V, ühendas aastal 1516 kõik kuningriigid Pürenee poolsaarel, välja arvatud [[Portugali kuningriik|Portugali]] ja [[Algarve]] kuningriigid, ühe monarhi alla – tema kaasmonarh ja emakuninganna [[Juana]] oli vangistuses – edendades seeläbi Hispaania riigi loomist, kuigi detsentraliseeritud riigina.

===Itaalia sõjad (1494–1559)===

Itaalia sõdades, milles osales aastatel [[1494]]–[[1559]] enamik Itaalia [[linnriik]]e, [[Kirikuriik|paavstiriik]], enamik Lääne-Euroopa suurriike ([[Prantsusmaa kuningriik]], [[Hispaania kuningriik]], [[Püha Rooma riik]] ja [[Šotimaa kuningriik]] ning ka [[Otomani impeerium]]), leidis sõjategevus aset peamiselt [[Apenniini poolsaar]]el, aga ka [[Madalmaad]]es, [[Prantsusmaa]]l, [[Inglismaa kuningriik|Inglismaal]], [[Vahemeri|Vahemeres]] ja mujal. Sõja poliitiliseks tulemiks oli Hispaania ülemvõimu kindlustumine suuremal osal poolsaarest, maa poliitilise killustatuse kinnistamine ja Itaalia riikide kõrvaletõrjumine Euroopa rahvusvaheliste suhete ääremaale.

==Hispaania Habsburgide valitsusajal==


[[Habsburgid]]e [[dünastia]]st [[Karl V|Carlos I]] (1500–1558), kes oli [[Aragóni kuningriik|Aragón]]i ja [[Kastiilia kuningriik|Kastiilia]] (hilisema [[Hispaania]]) kuningas [[1516]]–1556, *'Karl V** nime all [[Saksa-Rooma riik|Saksa-Rooma riigi]] valitseja [[1519]]–[[1556]], [[Saksa-Rooma keiser|keiser]] alates [[1530]]. aastast, [[Saksa kuningas]] 1519–[[1531]], [[Itaalia]] ja [[Napoli kuningriik|Napoli kuningas]] (**Carlo IV**), [[Burgundia hertsog]] (**Charles II**) ([[1506]]–1555) ja [[Austria ertshertsog]], Austria valitseja aastatel 1519–[[1521]], ajal jõudis Habsburgide dünastia oma võimsuse tipule. Tema võimu alla kuulusid ka Hispaaniale asumaad [[Lõuna-Ameerika]]s.

[[Saksa-Rooma keiser|Saksa-Rooma keisri]] [[Karl V]] poeg Felipe ehk Philipp von Habsburg sai [[Milano hertsogkond|Milano hertsogkonna]] ja juba [[1556]]. aastal [[Madalmaad]]e valitsejaks. Esialgu püüdis Karl teda enda järel seada ka [[Saksa-Rooma riik|Saksa-Rooma]] troonile, kuid see katse siiski ebaõnnestus. [[Karl V|Carlos I]] loobus Hispaania (Aragóni ja Kastiilia) kuninga kohast Philippi ([[1527]]&ndash;[[1598]]) kasuks, kellest sai Hispaania kuningas ja Madalamaade valitseja [[Felipe II]].
===Habsburgid Hispaania troonil===
Ametlikult nimetas end Hispaania kuningaks esimesena Felipe II, mõeldes sellega kogu Ibeeria poolsaare valitseja staatust (Portugali, Aragóni ja Kastiilia kuningas). Kuid selle eelkäijaid, hiljem Hispaania moodustanud riike, valitsesid Habsburgid ka varem.

*[[1504]]–1506 [[Felipe I]] (Philipp Ilus) ([[1478]]–1506), [[Kastiilia]] kuningas koos [[Juana]] Nõdrameelsega ([[1479]]–[[1555]]), viimane oli kuninganna ametlikult surmani.
*[[1506]]–1516 valitsesid Kastiiliat regendid ja [[Aragon]]i [[Fernando II (Aragoni)|Fernando II]].
*[[1516]]–1556 Carlos I ([[Karl V]]) ([[1500]]–[[1558]]), Kastiilia ja Aragoni kuningas
*[[1556]]–1598 [[Felipe II]] (Philipp von Habsburg) ([[1527]]–1598), sai endale ka [[Madalmaad]], [[Hispaania]] dünastia looja, alates [[1580]] ka [[Portugali kuningas]]
*[[1598]]–1621 [[Felipe III]] ([[1578]]–1621), ka [[Portugal]]i kuningas
*[[1621]]–1665 [[Felipe IV]] ([[1605]]–1665), kuni [[1640]] ka Portugali kuningas
*[[1665]]–[[1700]] [[Carlos II]] ([[1661]]–1700)
*[[1703]]–[[1715]] [[Karl VI|Carlos (III)]] ([[1685]]–[[1740]]), oli Habsburgide troonipretendent [[Hispaania pärilussõda|Hispaania pärilussõja]] ajal.

==Hispaania kuningriik==
Tänapäeva Hispaaniale ja Hispaania [[impeerium]]ile pani alguse [[Aragoni kuningriik|Aragoni]], [[Kastiilia kuningriik|Kastiilia]], [[Leóni kuningriik|Leóni]] ja [[Navarra kuningriik]]ide ühendamine. Hispaaniast sai väga mõjuvõimas riik Euroopas, see positsioon kestis terve 16. ja 17. sajandi esimesel poolel. Seda soodustasid muidugi [[koloniaalvaldus]]test tulenevad rikkused. Oma tippu jõudis Hispaania kahe esimese Hispaaniat valitseva [[Habsburgid|Habsburgi]] ajal ([[Karl V|Carlos I]] 1516–1556 ja [[Felipe II]] 1556–1598). Sellesse perioodi jäävad [[Itaalia sõjad (1494–1559)|Itaalia sõjad]], [[Madalmaade ülestõus]], sõjaväelised aktsioonid [[Osmanite riik|Osmanite riigi]] vastu, [[Inglise-Hispaania sõda (1585–1604)|Inglise–Hispaania sõjad]] ja sõda Prantsusmaaga.

===Madalmaade ülestõus===

, ''[[Madalmaad]]'', ''[[Seitseteist provintsi]]'', ''[[Hollandi Vabariik]]''
[[1556]]. aastal läksid [[Madalmaad]] [[Hispaania kuningas|Hispaania kuninga]] ja [[Burgundia hertsog]]iks saanud [[katoliku usk]]u [[Felipe II]] võimu alla. 1555. aastatest (?) oli aga levinud Madalmaades [[reformatsioon]]i tulemusel [[kalvinism]] ning Põhja-Madalmaades toimusid rahvarahutused, mida toetasid ka Hispaania ülemvõimuga rahulolematud aadlikud, kellest juhtivat osa etendasid [[Oranje Willem]], krahv Egmont ja krahv Hoorn. [[Madalmaade ülestõus]]u tulemusel eraldus Madalmaade põhjaosa [[Lõuna-Madalmaad|lõunaosast]] ning 1581. aastal kuulutati välja [[Hollandi Vabariik|Hollandi Vabariigi]] iseseisvus. [[Kaheksakümneaastane sõda|Kaheksakümneaastase sõja]] ([[1568]]–[[1648]]) tulemusel saavutas Holland iseseisvuse. Lõplikult kuulutati Holland iseseisvaks [[Kolmekümneaastane sõda|Kolmekümneaastase sõja]] lõpetanud [[Vestfaali rahu]]ga. 
===Püha Liiga sõda Osmanitega===
, ''[[Lepanto merelahing]], [[Don Juan de Austria]]''
[[1560]]. aastal vallutasid Hispaania väed laevastikuga [[Tuneesia ajalugu|Tuneesia]] rannikul oleva [[Jarbah|Djerba]], mille aga [[Osmanite riik#Vahemeresaarte vallutamine ja Püha Liiga sõda|Osmanite]] laevastik 22 päeva pärast taasvallutas. Vastuseis Osmanitele põhjustas ka Hispaania liitumise Rooma katoliku kiriku poolt organiseeritud [[Püha Liiga (1571)|Püha Liigaga]] ning osalemise [[Lepanto merelahing]]us. Juulis-augustis 1571 kogunesid Sitsiilias [[Messina]] esisel kristlaste Püha Liiga merevägi – koondades [[Hispaania ajalugu#Püha Liiga sõda Osmanitega|Hispaania]], [[Veneetsia vabariik|Veneetsia]], [[Kirikuriik|Kirikurii]]gi, [[Genova vabariik|Genova]], [[Savoia hertsogkond|Savoia]] ja [[Malta]] sõjalaevastikke. Kreeka [[Pátra]]se [[Pátra laht|lahest]] itta sõudes põrkus nende laevastik endast märksa suurema Osmanite laevastikuga Lepanto (praeguse [[Nafpaktos]]e) juures. Püha Liiga laevastik koosnes kokku 206 [[galeer]]ist ja kuuest galeassist (kahurigaleerist), Osmanite laevastikku kuulus 230 galeeri ja 56 väiksemat galiotti. Neljatunnise merelahinguga 7. oktoobril 1571 löödi osmanite laevastikku. Püha Liiga kaotas lahinguga 50 galeeri, Osmanite laevastik kaotas aga kokku 210 laeva, neist 130 langes vastaste kätte. Osmanite laevastik, ehitati küll mõne aastaga jälle üles, aga nüüd polnud enam piisavalt mehi, et laevu mehitada, ning laevastik keskendus pigem Istanbuli kaitsmisele.

===Portugali liitmine===
[[1581]]. aastal liideti [[Portugali kuningriik]] Hispaaniaga, Portugal taasiseseisvus [[1640]]. aastal eraldumisega Hispaaniast. [[Avisi dünastia]] hääbumise tõttu,, kui kaks selle viimast kuningat, [[1578]]. aastal [[Maroko]]s [[Alcácer Quibiri lahing]]us langenud [[Sebastião I]] ning tema vanaonu ja järeltulija [[Henrique I]] surid ilma järeltulijateta, kutsus esile [[1580. aasta Portugali troonipäriluskriis]]i. Portugali troonipäriluskriisist väljus võitjana [[Hispaania]] (ametlikult endiselt [[Aragóni kroon|Aragóni]] ja [[Kastiilia kroon|Kastiilia]]) kuningas [[Felipe II]], kes krooniti [[1581]]. aastal Portugali kuningaks Filipe I nime all. Formaalselt olid riigid ühendatud vaid valitseja isiku kaudu, nii et ametlikult oli tegemist [[personaalunioon]]iga, kuid Felipe II järeltulijad asusid Portugali autonoomiat oluliselt piirama. Portugal kaotas ka õiguse ajada iseseisvat välispoliitikat ning tõmmati Hispaania poolel [[kaheksakümneaastane sõda|kaheksakümneaastasesse sõtta]] [[Holland]]iga.

[[Felipe IV]] (Portugali kuningana Filipe III) soosiku ja peaministri, Olivarese krahvi [[Gaspar de Guzmán y Pimentel]]i (ametis [[1621]]–[[1643]]) ajal püüti Portugali ühendada Kastiilia haldus- ja finantssüsteemi, suurendati kastiillaste osakaalu Portugali riigiametites ja paigutati Portugali aladele Kastiilia garnisonid. Portugallased tõusid Hispaania ülemvõimu vastu üles [[1634]]. ja [[1637]]. aastal, kuid need ülestõusud lõppesid tulemusteta. Edukaks osutus [[1640]]. aasta ülestõus, sest see sattus samale ajale [[Kataloonia]]s puhkenud ülestõusuga ning Hispaania ja [[Prantsusmaa]] vahel puhkenud sõjategevusega. Ülestõusu etteotsa asus [[Bragança hertsog]] [[João IV|João]], kes kuulutati pärast Hispaania garnisonide väljakihutamist [[15. detsember|15. detsembril]] [[1640]] Portugali kuningaks João IV nime all. Sellega sai ühtlasi alguse Portugali [[Bragança dünastia]]. Hispaania keeldus aga Portugali iseseisvust tunnistamast ja nii puhkes detsembris 1640 [[Portugali iseseisvussõda]], mis kestis kuni [[1668]]. aastani.

===Hispaania koloniaalimpeerium===

, ''[[Tordesillase leping]]''
Hispaania [[impeerium]] laius peaaegu kogu [[Lõuna-Ameerika|Lõuna-]] ja [[Kesk-Ameerika]]s, [[Mehhiko]]s, [[Põhja-Ameerika]] keskosas, [[Filipiinid]]el, [[Ida-Aasia]]s, [[Ibeeria poolsaar]]el (sh [[Portugal]] alates [[1580]]. aastast), [[Lõuna-Itaalia]]s, [[Sitsiilia]], samuti ka osad tänapäeva Saksamaast, [[Belgia]]st, [[Luksemburg]]ist ja [[Madalmaad]]est. See oli esimene impeerium, mille kohta öeldi, et "Päike ei lähe seal kunagi looja". See oli avastuste aeg, tehti julgeid uurimisretki merel ja maal, avati uusi kaubateid üle ookeanide, oli vallutuste ja Euroopa kolonialismi aeg. Koos hinnaliste metallide, vürtside, luksuskaupade ja põllundustaimede saabumisega, tõid Hispaania uurijad ja muudki, tagasi teadmisi, mis muutsid Euroopa arusaamist maailmast.

[[Konkistadoor]]id – [[adelantado]]d (hispaania keeles ''adelantado'' "esmaavastaja") suunati kuninga poolt Hispaania valdustest välja maade uurimiseks ja vallutamiseks. Esimesed adelantadod oli [[Christoph Kolumbus]]e sugulased – vend [[Bartolomeo Kolumbus|Bartolomeo]] ja poeg [[Diego Kolumbus|Diego]]. [[Bimini]] saare adelantadoks oli [[Juan Ponce de León]], lõunamerede – [[Vasco Núñez de Balboa]], [[Maluku saared|Maluku saarte]] – [[Fernão de Magalhães]], [[Peruu]] – [[Francisco Pizarro y González]], [[Tšiili]] – [[Diego de Almagro]], [[Põhja-Ameerika]] – [[Hernando de Soto (konkistadoor)|Hernando de Soto]], [[Florida poolsaar]]e – [[Pedro Menéndez de Avilés]], [[Filipiinid]]e – [[Miguel López de Legazpi]]. Konkistadoorid vallutasid alasid [[Kesk-Ameerika]] ja [[Lõuna-Ameerika]] piirkonnas. Hispaania ekspeditsioonid [[maiad]]e aladele toimusid aastatel [[1517]] [[Francisco Hernández de Córdoba]] juhtimisel, [[1518]] [[Juan de Grijalva]] juhtimisel ja [[1519]] [[Hernán Cortés]]i juhtimisel. Aastatel [[1528]]–[[1540]] püüdis [[Francisco Montejo]] mitmel korral [[Yucatán]]i vallutada, kuid luhtus. Euroopast kaasa toodud haiguste levimine, Campeche ja Champotoni pärismaalastest sõdalaste massiline värbamine ning Xiu maiade ja Cocomi valitsejate vaheline vaen pööras olukorra lõpuks Francisco de Montejo Juuniori kasuks ja tõi kaasa Chichén Itzá langemise [[1570]]. aastal. [[1542]]. aastal alistus talle ka Yucatáni poolsaare lääneosa. [[Francisco Pizarro]] (umber 1475–1541) vallutas [[inkad]]e impeeriumi.

===Hispaania-Inglise sõjad===

Osana [[16. sajand]]i ja [[17. sajand]]il Euroopas toimunud vastasseisust protestantide ja katoliiklaste vahel pidasid katoliiklik Hispaania ja [[protestantism|protestantlik]] [[Inglismaa kuningriik]] sõdu: [[Inglise-Hispaania sõda (1585–1604)]] ja [[Võitmatu Armaada]] häving ([[1588]]), [[Inglise-Hispaania sõda (1625–1630)]], osana [[Kolmekümneaastane sõda|Kolmekümneaastasest sõjast]] ja [[Inglise-Hispaania sõda (1654–1660)|Inglise–Hispaania sõda (1654–1660)]].


===Hispaania kuldne ajastu===
Hispaanias kutsutakse seda aega [[Hispaania kuldne ajastu|Hispaania kuldseks ajastuks]] ja seda intellektuaalset liikumist [[Salamanca Kool]]iks.

Aeglane "Hispaania allakäik" algas 17. sajandil, ning selles olid kaasatud ka poliitilised, sotsiaalsed ja majanduslikud asjaolud, kuid põhjustajaks oli pidev pinge sõjaväelistes püüete näol – seda kogu Euroopas. Hispaania sõjavägi oli üldiselt edukas laialipaisatud [[Habsburgid]]e [[Habsburgid impeerium|impeerium]]i kaitsmisel, kuid see ettevõte viis lõpuks Hispaania [[kolmekümneaastane sõda|kolmekümneaastase sõja]] ajal pankrotti. 1640. aastaks, mil Hispaania jõud olid Euroopas laiali, kaotas Hispaania [[Portugali ajalugu|Portugali]] ja selle [[Portugali koloniaalvaldused|koloniaalvaldused]].
===Hispaania pärilussõda===
18. sajandi esimesi aastaid täitsid vaidlused päriluse üle. 1701–1714 oli [[Hispaania pärilussõda]], laiaulatuslik rahvusvaheline konflikt segunenud kodusõjaga; sõda läks Hispaaniale lõpuks maksma Euroopa maavaldused ja positsiooni Euroopa juhtiva jõuna, kuid säilisid ülemere valdused. 

Selle sõja ajal sai troonile uus dünastia – Prantsuse [[Bourbonid]] – ning kuulutati välja ka tõeline [[Hispaania Kuningriik]], kui esimene Bourbonist kuningas, Hispaania [[Felipe V]], trooniti 1707 ja ühendati [[Kastiilia ja Aragoni kuningriik|Kastiilia ja Aragon]]. See tähendas ka paljude piirkondlike [[privileeg]]ide tühistamist.

18. sajand nägi järkjärgulist paranemist ja kasvavat jõukust. Uus Bourboni monarhia võttis eeskuju Prantsusmaalt – moderniseeris majandust ja haldust. Sajandi lõpu poole hakkas kaubandus lõpuks tugevalt kasvama. Ja tänu sellele, et Hispaania saatis brittidele abivägesid, kui [[Briti kolooniad]] [[Ameerika Iseseisvussõda|Ameerika Iseseisvussõja]] ajal mässasid, sai Hispaania tagasi oma rahvusvahelise positsiooni.

==Napoleoni valitsus ja selle tagajärjed==
Hispaania sõlmis 1795 rahu Prantsusmaaga ja viimast toetades kuulutas sõja [[Suurbritannia]]le ja [[Portugal]]ile. Hispaania kohutav majanduslik olukord – ja ka muud faktorid – sundisid [[Hispaania kuningas|Hispaania kuningat]] troonist loobuma, ja seda [[Napoleon I]] venna, [[Joseph Bonaparte]]'i kasuks.

Võõrasse monarhi suhtuti põlgusega. [[2. mai]]l 1808 tõusis Madridi rahvas üles Prantsuse sõjaväe vastu – seda tuntakse [[Poolsaare sõda|Poolsaare sõja]] nime all, hispaanlased nimetavad seda Hispaania iseseisvussõjaks. Napoleon oli sunnitud isiklikult sekkuma, lüües hispaania vägesid ja anglo-portugali vägesid. Siiski, järgnevad sõjalised aktsioonid Hispaania [[gerilja]]de poolt ja [[Wellingtoni hertsog]]i [[Arthur Wellesley]] anglo-portugali armee kombineeritud Napoleoni kohutava läbikukkumisega [[1812. aasta isamaasõda|sissetungil Venemaale]], kihutati 1814 Prantsuse sõjavägi Hispaaniast välja ja troonile naasis kuningas [[Ferdinand VII]].

Prantsuse invasioon oli Hispaania majandusele hävitav ja jättis endast maha sügavalt lõhenenud riigi, mis oli väga aldis poliitilisele ebastabiilsusele enam kui sajandi jooksul. Võimutülid [[19. sajand]]i alguses viisid kõikide Hispaania [[Ladina-Ameerika]] kolooniate kaotamiseni, erandeiks vaid Kuuba ja [[Puerto Rico]].

==Hispaania-Ameerika sõda==
19. sajandi lõpus kaotas Hispaania kõik endised kolooniad viimseni, sealhulgas Kuuba, Puerto Rico, Filipiinid ja [[Guam]]i USA-le pärast Hispaania-Ameerika sõda 1898. 1899 müüs Hispaania ülejäänud Vaikse ookeani maadest Saksamaale.

1898. aasta katastroof, nagu Hispaania–Ameerika sõda tuntuks sai, andis hispaania kultuurielule tugeva tõukejõu ([[1898. aasta põlvkond]]), milles oli palju kriitilist eneseuurimist.

==20. sajand==
===Primo de Rivera diktatuur===



20. sajand algas suure majanduskriisi ja sellele järgneva ebastabiilsusega. Tänu erapooletusele [[Esimene maailmasõda|Esimeses maailmasõjas]] järgnes ajavahemik, mil valitses kaubanduslik õitseng. Järgnevad valitsuskriisid, ebaõnnestunud [[Rifi sõda]], mis teravnes Maroko hõimude vastasseisu tõttu Hispaania protektoraadile, rahva rahutus ja sõjaväe rahulolematus olid põhjused, mis viisid kindral [[Miguel Primo de Rivera|Primo de Rivera]] riigipöördeni 13. septembril 1923. Kehtestati sõjaväeline diktatuur, mis kiideti heaks suure osa sotsiaalsete jõudude ja kuningas [[Alfonso XIII]] poolt.

Diktatuuri ajal kaotatakse vabadused ja õigused. Raske majanduslik olukord ja vabariiklike parteide kasv muudavad olukorra üha vähem vastuvõetavaks. Aastal [[1930]] esitas [[Miguel Primo de Rivera|Primo de Rivera]] kuningale lahkumisavalduse ja suundus pärast seda [[Pariis]]i, kus ta veidi hiljem suri. Tema asemel asus ametisse kindral [[Dámaso Berenguer]] ja üsna pea pärast teda admiral [[Juan Bautista Aznar-Cabañas|Aznar]]. Seda perioodi hakati nimetama [[Dictablanda]]ks ('pehme diktatuur' [[hispaania keel]]es).

<gallery>
Pilt:Guerra del Rif 1922 - 1.jpg|[[Rifi sõda]]
Pilt:Guerra del Rif 1922 - 2.jpg|[[Rifi sõda]]
Pilt:Guerra del Rif 1922 - 3.jpg|[[Rifi sõda]]
</gallery>

===Teine Vabariik===


Otsustanud leida lahendus poliitilisele olukorrale ja luua põhiseadus, toetas kuningas 12. aprilli [[Hispaania 1931. aasta kohalikud valimised|1931 kohalike valimiste]] toimumist. Valimistel saavutasid riigi suuremates linnades ja provintsikeskustes vaieldamatu võidu vabariiklaste sotsialistlikud kandidaadid, kuigi nõunikud olid suuremas osas rojalistid. Esines organiseeritud meeleavaldusi, mis nõudsid vabariigi asutamist ning mis viisid kuninga lahkumiseni riigist. Pärast kuninga loobumist oma kohustustest, kuulutati 14. aprillil välja [[Hispaania Teine Vabariik|Teine Vabariik]].

Vabariigi ajal suurenes poliitiline ja sotsiaalne rahutus, mida iseloomustas vasak- ja parempoolse poliitika esindajate äärmuslikuks muutumine. Mõõdukust pooldavaid liidreid boikoteeriti ning iga partei üritas Hispaaniat enda standardite järgi muuta. Esimeste aastate jooksul oli võimul vabariiklaste ja sotsialistide koalitsioon, 1933. aasta valimistel võitsid parempoolsed parteid ja 1936. aastal vasakpoolsed. Alates aastast 1936 levis vägivallalaine, millega kaasnes kirikute põletamine, [[José Sanjurjo]] algatatud monarhia taastamise pooldajate ülestõus, [[1934. aasta revolutsioon]] ning arvukad poliitiliste liidrite atentaadid. Teisest küljest on [[Hispaania Teine Vabariik|teise vabariigi]] aeg Hispaania ajaloos periood, mille ajal viidi täide reforme, et riiki moderniseerida (demokraatlik põhiseadus, põllumajandusreform, sõjaväe ümberstruktureerimine, esimesed eri piirkondade autonoomsust puudutavad määrused jm) ja laiendati kodanike õigusi, näiteks anti ka naistele valimisõigus.

===Riigipööre ja Franco diktatuur===

17.–18. juulil 1936 algatasid Hispaania Aafrika kolooniate garnisonid vabariigi vastu ülestõusu, mis õnnestus vaid osaliselt. Hispaania jagunes kaheks tsooniks: üks, milles oli teoreetiliselt võimul vabariiklik valitsus, ning teine, mida kontrollisid ülestõusnud. Mässanud alustasid [[Hispaania kodusõda|kodusõda]], mille tulemusel sai kindral [[Francisco Franco]]st Hispaania riigipea. Monarhiat pooldavad mässajad saavutasid võidu 1. aprillil 1939. Sellise tulemuseni viis suuresti [[Hitler|Hitleri]] [[Natsi-Saksamaa|Saksamaa]] ja [[Mussolini]] [[Itaalia kuningriik (1861–1946)|Itaalia]] sõjaline toetus, mis oli palju kindlam kui [[Nõukogude Liit|Nõukogude Liidu]] ja [[Mehhiko]] poolt vabariiklastele osutatud abi; samuti aitasid kaasa vabariigi pooldajate erinevate fraktsioonide omavahelised vastuolud.

Kindral [[Francisco Franco|Franco]] võit tähendas totalitaarse režiimi algust. Kaotajatele kehtestatud repressioonid sundisid tuhandeid hispaanlasi pagulusse ning paljud mõisteti surma või saadeti sunnitöölaagritesse. Kuigi [[Francisco Franco|Franco]] võttis Teises maailmasõjas neutraalse hoiaku, põhjustas ta teljeriike varjamatult toetades Hispaania majandusliku ja poliitilise isoleerituse. Vaatamata [[Külm sõda|külma sõja]] ajal kehtestatud piirangutele [[Ameerika Ühendriigid|Ameerika Ühendriikide]] ning [[Nõukogude Liit|Nõukogude Liidu]] ja nende liitlaste vahel, muutus frankistlik režiim läänemaailmale siiski vastuvõetavaks, hiljem ka tunnustatuks, lõpetades nii isolatsiooni. Allkirjastati lepped, et lubada Hispaania-Ameerika ühiste sõjaväebaaside rajamist Hispaaniasse. 1956. aastal sai iseseisvaks [[Maroko]], mis oli varem olnud Hispaania ja Prantsusmaa protektoraat, ning käivitati riigi majandusliku stabiliseerimise plaan. 1969. aastal nimetas [[Francisco Franco|Franco]] oma järeltulijaks prints [[Juan Carlos I|Juan Carlose]], kes oli [[Alfonso XIII]] (Hispaania kuningas kuni aastani 1931, kuigi aastatel 1923–1930 valitses riiki kindral [[Miguel Primo de Rivera|Primo de Rivera]] ning kuningas valitses vaid nimeliselt) pojapoeg. Kuigi [[Francisco Franco|Franco]] diktatuuri ajal suruti maha iga poliitiline opositsioon, toimus samal ajal märkimisväärne majanduslik ja tööstuslik areng.

===Demokraatia===


Diktaator suri 20. novembril 1975 ning [[Juan Carlos I|Juan Carlos]] kuulutati kuningaks kaks päeva hiljem nimega [[Juan Carlos I]]. Nende sündmustega algas üleminekuperiood, mis lõppes parlamentaarse monarhia rajamisega 1978. aastal pärast seda, kui kuninga isa, Juan de Borbón, loobus oma õigustest troonile. Esimeste demokraatlike valimiste järel sai peaministriks [[Adolfo Suárez]] tsentristlik-parempoolsest ühendusest Demokraatlik Keskpartei ehk [[UCD]]. Ta viis lõpule tähtsad poliitilised reformid ja alustas läbirääkimisi [[Euroopa Majandusühendus]]se astumiseks. 1981. aastal läks [[Adolfo Suárez]] erru.

Sellel ajajärgul korraldas baskide terrorirühmitus [[Euskadi ta Askatasuna|ETA]] mitmeid atentaate, mis olid suunatud eriti sõjaväelaste ja kaitsejõudude vastu, aga toimus ka kindla sihtmärgita rünnakuid. 23. veebruaril toimus [[Adolfo Suárez]]e järglase, [[Leopoldo Calvo-Sotelo]] ([[UCD]]) ametisse nimetamise hääletus, mille ajal leidis aset riigipöörde katse (tuntud ka kui [[F-23]] kuupäeva järgi), mille eestvedajateks olid juhtivad sõjaväelased. Kongressi võttis oma kontrolli alla kolonelleitnant Tejero. Kuningas [[Juan Carlos I|Juan Carlos]] astus põhiseadusliku korra säilimise eest välja ning riigipööre nurjati juba samal päeval. 1981. aastal allkirjastati Brüsselis ühinemisprotokoll [[NATO]]ga, mis pani aluse liiduga integreerumisele, mis viidi lõpule 1982. aastal [[UCD]] valitsuse ajal.

Järgmistel, 1982. aasta valimistel võidutses Hispaania Sotsialistlik Töölispartei ([[PSOE]]), mille juht [[Felipe Gonzáles]] sai peaministriks. Võimule jäädi kolmeks järgmiseks valitsemisajaks. Aastal 1986 ühines Hispaania [[Euroopa Majandusühendus]]ega, [[Euroopa Liit|Euroopa Liidu]] eelkäijaga, ning samal aastal toimus referendum, kus rahvaga arutleti NATOsse jäämise küsimust. Aastal 1992 ilmus Hispaania hiilgavalt rahvusvahelisele areenile, näidates end tugeva ja kaasaegse riigina nii Barcelona olümpiamängude korraldamisega, Madridi Euroopa kultuuripealinnaks nimetamise ning [[Sevilla]]s toimunud ülemaailmse näitusega EXPO 92, samuti olles [[Euroopa kultuuripealinn]].

Sel perioodil viidi ellu põhjalik majanduse ja ühiskonna moderniseerimine, mida iseloomustasid tööstuse ümberkorraldamine ja hilisfrankistliku majandusmudeli asendamine palju liberaalsemaga, (mis viis hiljem kolme tähtsa üldstreigini), mõtlemise ja kaasaegsete väärtuste levik Hispaania ühiskonnas, piirkondade autonoomsus, sõjaväe muutmine ning tohutu infrastruktuuri areng, näiteks maanteevõrgustiku laienemine. Sellegipoolest oli töötus kõrgel tasemel ning lõpuks tekkis majanduslik seisak, olukord, mis ei hakanud paranema enne 1999. aastat, mil töötuse tase langes 23%-lt 15%-le. Samuti toodi aastal 1994 avalikkuse ette Hispaania terrorismirühmitus [[GAL]].

1996. aasta valimised andsid võidu Rahvaparteile ([[Partido Popular]]), mille juhiks oli [[José Maria Aznar]], mis jäi võimule kaheks valitsusajaks, saades 2000. aasta üldvalimistel absoluutse häälteenamuse.

==21. sajand==
=== Sajandi alguse konfliktid ===

**XXI sajand*' algas [[11. september|11. septembril]] [[2001]] toimunud [[terrorirünnak]]ute tagajärgedega, mis tõid endaga kaasa Hispaania osalemise kahes konfliktis: [[Afganistani sõda (2001)|Afganistani]] ja [[Iraagi sõda|Iraagi sõjas]]. See viimane konflikt ja 11. märtsil 2004 [[Madrid]]is toimunud terrorirünnaku mõju, kus suri 191 inimest, põhjustasid valitsuse ja Hispaania avaliku arvamuse kaugenemise. Kõik see kulmineerus uue valitsuse valimisega, mille võitis Hispaania Sotsialistlik Töölispartei ([[PSOE]]) pärast [[14. märts]]il [[2004]] toimunud üldvalimisi.

[[Euro]] muutus ametlikuks maksevahendiks [[1. jaanuar]]il [[2002]], vahetades välja [[peseeta]]. Kodanikud hakkasid seda kasutama igapäevaelus, vaatamata protestidele varjatud hinnatõusu vastu, mille see rahaühiku vahetus kaasa tõi. [[1994]]. ja [[2007]]. aasta vahel toimus Hispaania majanduses märkimisväärne kasv, mis tugines peamiselt ehitussektorile, ja mida hakkasid ohustama [[2008]]. aasta [[majanduskriis]]i globaalsed tagajärjed.

20. sajandi lõpus saabus Hispaaniasse suur hulk [[immigrant]]e sellistest [[Ladina-Ameerika]] riikidest nagu [[Ecuador]], [[Colombia]], [[Argentina]], [[Boliivia]], [[Peruu]] ja [[Dominikaani Vabariik]], samuti ka [[Aafrika]], [[Aasia]] ja [[Euroopa]] eri iirkondadest. Tugev ja pidevalt laienevat tüüpi majanduskasv, mida riik oli näidanud 1993. aastast alates, oli nõudnud palju tööjõudu. Nagu kuulutas välja Hispaania Panga direktor 2007. aasta veebruaris, võiks Hispaania asetseda seitsmendal kohal maailma suurima majandusega riikide seas.

===Terrorirünnakud ja poliitika ===


Pärast [[11. märts]]i terrorirünnakuid Madridis võitis [[PSOE]] 14. märtsil [[2004]] toimunud valimised ja [[José Luis Rodríguez Zapatero]]st sai viies demokraatlik peaminister.

Pärast Zapatero peaministriks saamist toodi Hispaania väed [[Iraak|Iraagist]] välja. Sellega kaasnes märkimisväärne diplomaatiliste suhete jahenemine [[Ameerika Ühendriigid|Ameerika Ühendriikidega]]. Allkirjastati [[Euroopa konstitutsioon]] ja viidi läbi referendum, mille tulemusena kiitsid Hispaania kodanikud lepingu heaks. Teiste sotsiaalreformide seas, mida sotsialistid valimiste eel lubasid, kiideti heaks ka [[samasooliste abielu]].

[[22. märts]]il [[2006]] kuulutas terroriorganisatsioon [[Euskadi ta Askatasuna|ETA]] teist korda välja relvarahu, mida rikuti sama aasta [[30. detsember|30. detsembril]], kui [[Madridi Barajase lennujaam]]a vastavatud 4. terminali paigutati autopomm. Atentaat nõudis kaks inimelu.

[[9. märts]]il [[2008]] korraldatud valimised tõid võidu taas [[PSOE|PSOE-le]] ja uuendasid [[José Luis Rodríguez Zapatero]] valitsust. Sotsialistid võitsid valimised 169 kohaga (5 kohta rohkem kui 2004. aasta valimistel) vastukaaluks [[Rahvapartei (Hispaania)|Rahvapartei]] (*Partido Popular*) 154 kohale (6 kohta rohkem kui 2004. aasta valimistel).

Välja arvatud [[CiU]] (*Convergència i Unió*, [[Kataloonia]] kahe rahvusmeelse [[partei]] liit), kes hoidis jätkuvalt 10 saadikukohta, tabas rahvusmeelseid parteisid märkimisväärne allakäik. [[Hispaania Ühendatud Vasakpartei|Ühendatud Vasakpartei]] (*Izquierda Unida*) mis võitis vaid 2 kohta, kaotas [[Saadikute Kongressis]] (*Congreso de los Diputados'') häälteosaluse. 2008. aasta valimistel kindlustus ja tugevnes kaheparteisüsteem. Samal aastal peeti Zaragozas EXPO näitust, mille peateemaks oli vesi ja sellega seostuv jätkusuutlik areng.

### Erakorralised valimised
20. novembril 2011 toimusid erakorralised valimised, mille põhjusteks olid muuhulgas alates 2007. aastast lääne majandust mõjutav sügav kriis ning Zapatero valitsuse vasturääkiv toimimine selles vallas, lisaks veel rahva rahulolematus, välisturgude surve Hispaania siseturule ja 21% töötuse määr. Kui Rahvapartei oli mõned kuud varem võitnud ka kohalike omavalitsuste valimised, siis Sotsialistliku Töölispartei puhul tabas erakonda demokraatiale üleminemisest alates suurim läbikukkumine (nad said ainult 110 saadikukohta ja 48 senaatorikohta), kuigi oli esitatud Alfredo Pérez Rubalcaba kandidatuur, kes oli töötanud nii Zapatero valitsuse asepeaministri kui ka siseministrina.

Rahvapartei eesotsas Mariano Rajoyga teenis häälteenamuse nii saadikute kongressis (186 saadikut) kui ka senatis (136 senaatorit), mis omakorda tähendas suurimat valimisedu partei ajaloos. 2012. aastal oli Vitoria Euroopa Roheline Pealinn ning 2016. aastal oli San Sebastián Euroopa kultuuripealinn.

## Viited