Linnar Priimägi

**Linnar Priimägi** (sündinud 29. märtsil 1954 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane, kriitik ja luuletaja.

## Elukäik
Linnar Priimägi lõpetas 1972. aastal Tallinna 42. Keskkooli ning 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli romaani-germaani filoloogina. Tema diplomitöö kandis pealkirja „Verbaalsünesteesia süsteemist. Brentano luuletekstide verbaalsünesteetiline analüüs“. Hiljem jätkas ta õpinguid kunstiajaloo alal Eesti Kunstiakadeemias, kus kaitses 1995. aastal magistritöö „Albrecht Düreri sulejoonistuse W.261, nn Londoni Apollo ikonograafiline ning ideeline kontekst“. 2005. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis psühholoogia alal doktoritöö „Klassitsism. Inimkeha retoorika klassitsistliku kujutavkunsti kaanonites“, mis ilmus kolmes osas ka Tallinna Ülikooli Kirjastuses.

Priimäe tööelu on olnud seotud nii ajakirjanduse, teatri, kõrgkoolide kui ka avaliku haldusega. Pärast ülikooli lõpetamist alustas ta 1977. aastal tööd Tartu Riiklikus Ülikoolis romaani ja germaani filoloogia õppejõuna ja  samal aastal asus tööle ka ajalehes Edasi, kus töötas kuni 1989. aastani, muu hulgas kultuuriosakonna juhatajana. Aastatel 1987–1990 oli ta Vanemuise teatri peanäitejuhi abi kirjanduse alal ning 1990–1993 sama teatri direktor ja kunstiline juht. 1990. aastal kuulus ta ka Tartu linnavalitsusse, kus tegutses humanitaarnõunikuna teaduse, hariduse, kultuuri ja usuküsimuste alal.

1990. aastate algusest alates töötas Priimägi eeskätt Tallinna Pedagoogikaülikoolis, hilisemas Tallinna Ülikoolis. 1993. aastal sai temast eksperimentaalesteetika laboratooriumi juhataja ja teadur, 1995. aastal reklaami ja meedia õppetooli hoidja kohusetäitja ning 1996. aastal sama õppetooli dotsent. 1998. aastal asus ta reklaami ja meedia osakonna juhataja ametikohale ning jätkas seejärel samas valdkonnas õppekava juhi, lektori, osakonnajuhataja kohusetäitja ja õppetooli juhataja kohusetäitjana. Aastatel 2006–2020 töötas ta Tallinna Ülikooli reklaami ja imagoloogia osakonna dotsendina.

Õppejõuna on Priimägi õpetanud mitmes Eesti kõrgkoolis. Tartu Ülikoolis on ta õpetanud saksa keelt ja kirjanduskriitika teooriat, Eesti Muusikaakadeemias filosoofia ajalugu, Eesti Õigusinstituudis kunstiajalugu ning Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja Tallinna Ülikoolis kultuurilugu, mainekujundust, propagandatehnikaid, režiid, turundust ja stilistikat. Tema tegevus on ühendanud humanitaarteadused, esteetika, kultuuriteooria ja kommunikatsiooniuuringud.

Lisaks akadeemilisele tööle tegutses Priimägi 2002. ja 2003. aastal Tallinna linnavalitsuse lepingulise mainekujundusnõunikuna. Selles rollis nõustas ta linnavalitsust kuvandiloomes ning tema ideedest on teostunud näiteks Vabaduse kell ja Tallinna päeva tähistamine 15. mail. 

## Loominguline tegevus
Linnar Priimägi olnud seotud ka teatri, filmi ja näitusekujundusega. Näitlejana on ta osalenud nii mängufilmides kui ka teatrilavastustes. Juba varakult astus ta üles filmis „Tavatu lugu“ (1974, lavastaja Kalju Komissarov), hiljem mängis ta parun Uexkülli rolli filmis „Jõulud Vigalas“ (1980, lavastaja Mark Soosaar). Tema filmograafiasse kuuluvad ka „Minu Leninid“ (1997, lavastaja Hardi Volmer), „Kapsapea II“ (1998, lavastaja Riho Unt) ning lühifilm „Mis su nimi on?“ (2009, lavastaja Maria Avdjuško). Teatrilaval on ta mänginud muu hulgas Saksa sõjavangi rolli Vanemuise lavastuses „Ma langesin esimesel sõjasuvel“ (1982, lavastaja Kaarel Ird) ning Johann Wolfgang Goethet lavastuses „Aga naised, härra salanõunik?“ (1992, lavastaja Ülo Vilimaa).

Priimägi on tegutsenud ka lavastajana, eriti aktiivselt Vanemuise teatris, kus ta tõi lavale nii draamateoseid kui ka muusikalisi kavu. 1989. aastal lavastas ta Heiner Mülleri „Philoktetese“, millele kujundas ka lava ja kostüümid. 1991. aastal tõi ta lavale Oscar Wilde’i „Ideaalse abikaasa“, samuti enda kujundusega, ning samal aastal valmis vanema saksa ja inglise salongilaulu kava „Merci, mon ami“. 1992. aastal lavastas ta Johann Wolfgang Goethe „Fausti“ esimese osa, millele lõi ka lavakujunduse, samuti Oscar Wilde’i „Salomé“, Vera Lynni laulude kava „Ma homme sinilindu näen“, Napoli laulude kava ning Eesti laulude programmi, mida esitati külalisetendustel Saksamaal Parchimis ja Rostockis. Hiljem lavastas ta Ugala teatris Friedrich Schilleri „Don Carlose“ (2000) ning Pärnu Endlas Giuseppe Verdi ooperi „Rigoletto“ (2003), mõlemal juhul kujundades ka lavaruumi.

Tema tegevus ei ole piirdunud üksnes teatriga, vaid on laienenud ka näitusekujunduse ja kuraatoritöö valdkonda. 1998. aastal kujundas ta Pärnu Uue Kunsti Muuseumis näituse „Mees ja naine V“, samal aastal kureeris ta Tartu Rüütli Galeriis näituse „Aapo Pukk: Kolmkümmend üks seeklit“. 2002. aastal kujundas ta Tallinna Sammas Galeriis näituse „Agu Pildi XIX sajand“. 

Linnar Priimäele on pühendatud Jaan Malini luuletus "Ükskord ammu kargas Tartu sügis..." (Looming 2009, nr 1).

## Teosed
Ta on kirjutanud raamatuid, esseistikat ja kriitikat. 1978. aastal ilmus Tartus omakirjastusliku väljaandena Ants Juske ja Linnar Priimäe kirjutis "Tartu sügis".

#### Raamatud
* "Mälestusi Euroopast", Tallinn, Vagabund 1995.
* "Kommentaarium. Kultuurikommentaare aastatest 1994–1996", Loomingu Raamatukogu 1997, nr 1–2. Tallinn (Valgus).
* "Reklaamikunst". Tallinn, BNS-i kirjastus 1998.
* "Klassitsism. Inimkeha retoorika klassitsistliku kujutavkunsti kaanonites", I–III. Tallinn, Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu 2005 (trükis).
* "Kelle tee on varjul". Luuletused. Tallinn, Eesti Ekspressi Kirjastus 2005.
* "Reklaam & imagoloogia : mõistevara". Tallinn, Vara-abi 2007 ja 2008
* "Reklaam & imagoloogia : mõistevara". 2., täiendatud trükk. Tallinn, Infotele 2010.
* "Propaganda sõnastik". 2011.
* "Propagandasõda : teooria ja praktika". Tallinn, EKSA 2015. 
* "Minu Goethe". Tartu, Ilmamaa 2018.
* "Luule ja tõde". Tartu, Ilmamaa 2019.
* "Inimese ilu : kümme esseed". Tartu, Ilmamaa 2020.
* "Minu sekundid : protokoll 2019". Tallinn, EKSA 2020.
* "Hilised sirelid : Nachlaß 1975-2020". Tallinn, EKSA 2021.
* "Eesti keele ruunid : paarsada mõistatust, paar tuhat vastust : iseõpik edasijõudnutele". Tartu, Ilmamaa 2022.
* "Kunstiraamat : 105 kõnekat teost". Tallinn, CelebMe 2025.

#### Elektroonilised õppevahendid
* Linnar Priimägi. Klassikaline kultuuriteooria I. Tallinn (CD-ROM) 2001.
* Linnar Priimägi. Imidžikujundus. Tallinn (CD-ROM) 2003.
* Linnar Priimägi. Propaganda tehnikad. Tallinn (CD-ROM) 2004.

#### Artikleid ja kommentaare
* Koos Maret Nukkega. Enesetapp ja kultuur. – Tervis, 1999, nr 4, lk 17.
* Mõtteavaldus. Indrek Petersoo. Triumf ja pisarad. – Sporditäht, 2002, nr 2, lk 41.
* Aed ja jõuluaeg. – *[[Aed (ajakiri)|Aed]]*, 2002, nr 5, lk 4–7.
* Pure visual metaphor: Juri Lotman's concept of rhetoric in fine arts. – *[[Sign Systems Studies]]*, 2002, 30.2, ISBN 9985-56-711-0, lk 725–741.
* The problem of the autocatalytic origin of culture in Juri Lotman's cultural philosophy. – *Sign Systems Studies*, 2005, 33.1, lk 191–204. 
* Pedepüramiid – Eesti Ekspress, 9. august 2007.
* Semiosfääri piir. – *[[Acta Semiotica Estica]]*, 4, Tartu 2007, ISBN 978-9949-11-645-4, lk 11–25.
* Kriitika diskursus: minevik ja tänapäev. – *Acta Universitatis Tallinnensis*, A, Humaniora, 28, Tallinn 2008, ISBN 9789985585825, lk 46–57.
* Võistlus ja võitlus. – Looming, 2008, nr 7, lk 1102–1103.
* Veel kord mõistetest "kuulsus" ja "au" (kujutavkunsti ainese põhjal). – *Acta Semiotica Estica, 5, Tartu 2008, lk 75–82.*
* Kommentaar. Alo Lõhmus. Igapäevane keelepäev Helju Valsi köögilaua taga. – Postimees, 2. märts 2009.

## Isiklikku
Tal on tütar Hedvig ja poeg Tristan Priimägi. Linnar Priimägi eelistab kanda valgeid riideid, kuna tal pole enda sõnul midagi varjata ega karta.

## Liikmesus
* Eesti Kirjanike Liidu liige (1985)
* Eesti Goethe Seltsi asutajaliige (1988)
* Euroopa Muusikateatrite Akadeemia asutajaliige (1992)
* Eesti Oscar Wilde'i Seltsi auliige (1995)
* Eesti Meediakoolitajate Liidu asutajaliige (1997)

## Tunnustus
* 1982 – Loomingu aastapreemia (arvustus ja artiklid)
* 1983 – ajakirja Keel ja Kirjandus aastapreemia ("Puškin, magister vitae")
* 1986 – ajakirja Teater. Muusika. Kino aastapreemia ("Valerio Zurlini "Tatarlaste kõrbest" ja metonüümilisest filmikeelest")
* 1987 – Eesti Kinoliidu kriitikapreemia ("Seitse "teist"")
* 1996 – Loomingu aastapreemia (luule ja arvustus)
* 1996 – "Kunstikanali" aastapreemia (kunsti- ja kultuuripedagoogiline tegevus)
* 1996 – ajakirja Teater. Muusika. Kino aastapreemia ("Farinelli" arvustus)
* 1996 – Eesti Kultuurifondi aastapreemia ("Mälestusi Euroopast")
* 1997 – Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaalteaduskonna teaduspublitsistikapreemia ("Kommentaarium")
* 2006 – Tallinna teenetemärk
* 2019 – Tallinna Ülikooli kirjandusauhind (kogumik "Minu Goethe")
* 2019 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ("Luule ja tõde“)

## Viited

## Välislingid
* Sven Haljand. Lemmikraamat: Raamatugurmaan Linnar Priimägi Kroonika, 14. aprill 2000
* Verni Leivak. Linnar Priimägi: aastaid lahutatakse lõpust! (intervjuu). Urmas Vaino ja Vitali Kuznetsovi kommentaar. Postimees, 28. märts 2009
* Kirsti Vainküla, Kreitzberg tahab Priimäe naisega abielluda Eesti Päevaleht, 25. mai 2001
* Kalle Kurg, Priimägi kui avalik saladus Sirp, 8. juuli 2005
* Priimägi Saksa Gümnaasiumi peale vihane: no mida m***i? Käin nagu lits lapsega... Õhtuleht.ee, 3. november 2015
* Linnar Priimägi: mis nad on teinud minu koolist? Eesti Päevaleht, 11. november 2015
* Linnar Priimägi demonsteeris intelligentsi: Angela Merkel näeb välja nagu taignast tehtud pühadekakk Postimees.ee, 27. september 2017
*Olev Remsu. Priimäe loogikast: otsekui satuks prantslane vihmasel päeval Eestisse ja räägiks siis, kuidas siin kogu aeg sajab. Eesti Päevaleht, 14. juuli 2019