open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hundipea sadam

**Hundipea sadam** (sadamakood EE HUN) on sadam Kopli poolsaarel Tallinna lahe ääres. Sadam kuulub Transpordiametile.

Sadamas on üheksa kaid. Sadama juures asub Hundipea sadamakai tulepaak.

## Ajalugu
Hundipea poolsaare loodeotsa kavandati algselt Peeter Suure Sadamana tuntud mereväebaasi hooldelaevastiku sadam. Kui tööd läksid 1912. aastal lahti, kasvas nõudlus süvendite järele. Neid toodi juurde Peterburist Liibavini, kokku oli sadamas töötamas umbes 20 süvendit. Nendest moodustatud karavanid andsid sadamale ka rahva seas tuntud nime **Karavanisadam**. 

Karavanisadamas sai mereväebaasi aegu valmis üks silinderja betoonkatusega mehaanikakoda ja sellega kokku ehitatud sepikoda (tänapäeval Lume tänav 7 alal). Need on praegu osaliselt kasutusel ladudena. 

Hiljem nimetati sadamat Hüdrograafia- ja ka Kabotaažisadamaks, samuti oli sadam kasutusel talvitussadamana. Enne Eesti iseseisvuse taastamist allus Hundipea sadam Nõukogude Liidu sõjaväestatud hüdrograafiateenistusele ja sadamat nimetati Hüdrograafiasadamaks.

## Viited

## Välislingid
*Hundipea sadam Sadamaregistris
Fama bastion

**Fama bastion** (*Fama* tähendab ladina keeles kuulsust) oli Narva kindlustuse täiendamisel Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi 1690. aastal ehitatud bastion. See oli siseruumidega hoov, kus asusid töökojad, sepapajad, hobusetallid, heinaküünid ja vanglaruumid. Bastion lammutati kaubatee ehitamiseks Euroopasse ja seepärast on see ainuke Dahlbergi kavandatud Narva bastion, mis pole säilinud.

Fama bastioni kohale on ehitatud Narva Haigla Polikliinik ja hotell King.

Fama bastioni järgi on nime saanud Fama tänav ja põik ning kaubanduskeskus Fama aadressil Tallinna maantee 19C.

## Vaata ka
*Narva bastionid

## Viited

## Välislingid
* Narva bastionid
Tuukri põik

**Tuukri põik** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Tänav ühendab Tuukri tänavat Karu tänava lõpuga. Tänav on umbes 70 m pikk.

Tänav sai praeguse nime 27. juunil 1950. Enne 1923. aastat oli tänav Hollandi tänava osa. Aastast 1923 oli see iseseisev tänav, mille nimi oli esialgu **Hollandi põik**.

## Viited
Õigus (ajakiri)

**Õigus** oli Eesti õigusajakiri, mis ilmus aastatel 1920–1940.

## Välislingid
*Juriidiline ajakiri Õigus Eesti Rahvusraamatukogu digiarhiivis DIGAR.
Dark Sky Island

**"Dark Sky Island"** on Iiri muusiku Enya kaheksas stuudioalbum. Albumi andis 20. novembril 2015 välja plaadifirma Aigle Music. 

Pärast 2008. aastal ilmunud albumit "And Winter Came..." oli Enya võtnud muusika kirjutamises ja salvestamises pikema pausi ning naasis stuudiosse alles 2012. aastal koos oma kauaaegse sõnadekirjutaja Roma Ryani ja produtsendi Nicky Ryaniga. Lisaks laulmisele mängib Enya albumil ka kõiki pille, välja arvatud kontrabassi laulus "Even in the Shadows", kus seda teeb Eddie Lee.

Albumi pealkiri viitab Sarki saarele, mis tunnistati 2011. aastal esimeseks tumeda taevaga saareks. Albumi lauludest kaks on Roma Ryani leiutatud loxiani keeles.

Album jõudis Suurbritannia albumimüügi edetabelis 4. kohale, olles sellega edukaim Enya album pärast 1991. aastal ilmunud albumit "Shepherd Moons".

## Laulud
Kõikide laulude sõnade autor on Roma Ryan, muusika autor Enya ja produtsent Nicky Ryan. Kõiki pille mängib (välja arvatud kontrabassi laulus "Even in the Shadows") ja laulab Enya.

## Viited
Riigikogu Kantselei

**Riigikogu Kantselei** on riigi ametiasutus, mille põhiülesanne on luua Riigikogule tema põhiseaduslike funktsioonide täitmiseks vajalikud tingimused. Kantselei nõustab Riigikogu, tema organeid ja liikmeid õigusloome ja parlamentaarse kontrolli alal ning Riigikogu muude ülesannete täitmisel, teenindab Riigikogu ning korraldab tema asjaajamist ja välissuhtlemist.

Kantselei taasmoodustati Riigikogu VII koosseisu kokkuastumise päeval, 5. oktoobril 1992. 

Alates 12. jaanuarist 2022 on Riigikogu Kantselei direktor Antero Habicht.

## Riigikogu Kantselei juhid
Riigikogu Kantseleid juhib direktor, kelle nimetab avaliku konkursi alusel viieks aastaks ametisse Riigikogu juhatus. 

* 1919–1920 Alma Lindeman, Asutava Kogu Kantselei juhataja
* 1921–1938 Alma Lindeman, Riigikogu Kantselei juhataja
*1923–1928 Hans Martna, Riigikogu asjadevalitseja
*1928–1938 Eugen Maddisoo (Maddison), Riigikogu asjadevalitseja
*1938–1940 Eugen Maddisoo, Riigivolikogu peasekretär
*1938–1940 Artur Mägi, Riiginõukogu peasekretär
...
*1992–1995 Karl-William Propst, Riigikogu Kantselei direktor
*1995–2012 Heiki Sibul, Riigikogu Kantselei direktor
*2012–2017 Maria Alajõe, Riigikogu Kantselei direktor
*2017–2021 Peep Jahilo, Riigikogu Kantselei direktor
*2021–2022 Antero Habicht, Riigikogu Kantselei asedirektor direktori ülesannetes
*2022– ... Antero Habicht, Riigikogu Kantselei direktor

## Struktuuriüksused
Riigikogu Kantselei struktuuriüksused on:
* Avalike suhete osakond
* Finantsosakond
* Infotehnoloogia osakond
* Istungiosakond
* Majandusosakond
* Personaliosakond
* Stenogrammi- ja tõlkeosakond
* Välissuhete osakond
* Õigus- ja analüüsiosakond
* Riigi valimisteenistus

Samuti on moodustatud sekretariaadid Riigikogu komisjonide ja fraktsioonide teenindamiseks. Näiteks on Riigikogus 11 alatist komisjoni ja kolm erikomisjoni ning nende sekretariaatides oli 2023. aasta seisuga 17 konsultanti, 20 nõunikku ja 11 nõunik-sekretariaadijuhatajat. Kantselei alluvuses tegutseb ka Arenguseire Keskus.

## Personal
Kantselei personalikulude eelarve oli 2019. aastal 6,78 miljonit eurot ja 2023. aastal 9 miljonit eurot.

## Vaata ka
*Riigi valimisteenistus
*Riigikogu Kantselei valimiste osakond
*Vabariigi Presidendi Kantselei
*Eesti riigisekretär

## Viited

## Välislingid
*Riigikogu Kantselei riigikogu.ee
*Riigikogu Kantselei põhimäärus
Papissaare sadam

**Papissaare sadam** on sadam Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsikülas. Sadama kaudu käib laevaliiklus Saaremaa ja Vilsandi vahel. Laevaliiklust korraldab AS Saarte Liinid.

Sadama juures tegutseb ettevõttele OÜ Papissaar kuuluv  kalatööstus, samuti on seal esimese maailmasõja aegsed Venemaa keisririigi sõjaväe Papisaare lennusadama vesilennukite angaarid.

Sadama koordinaadid on .

## Viited

## Välislingid
* Lilian Hansar: Papisaare sadama vesilennukite angaaride DOKUMENTEEERIMINE EKA muinsuskaitse ja restaureerimise osakond, Tallinn 2012
Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure kogudus

EAÕK **Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure kogudus** on Pärnu maakonnas Pärnu linnas Seliste külas tegutsev õigeusu kogudus. Kogudus kasutab Seli Püha Vassili kirikut.

Kogudus asutati 3. juulil 1847. Kogudus sai oma puust kiriku 1861. Koguduse õigeusu kihelkonnakool asutati 1864.

## Kogudust teeninud vaimulikke
Kogudust teeninud vaimulikud kronoloogilises järjekorras:
*1912–1917 Jüri (Välbe)
*1948–1951 Aleksander Toompuu                            
*1951–1954 Joann Uibokand-Beztsennõi
*1954–1957 Artemi Pops 
*1957–1961 Feliks Remberg 
*1961–1966 Vassili Väinloo 
*1966–1985 Mihail Tapp
*Enos Heinsoo
*Agaton Paalberg

## Viited

## Välislingid
*Kogudusest EAÕKi kodulehel
Lõuna tänav (Pärnu)

**Lõuna tänav** on tänav Pärnus Kesklinna linnaosas.

Tänav algab Ringi tänava ja Mere puiestee ristumiskohast ja lõpeb Kuninga tänavaga ristumisel. Tänav ristub veel Akadeemia (vasakult), Vee, Nikolai ja Pühavaimu tänavaga. Tänav külgneb ka Munamäe pargi, Brackmanni pargi ja Koidula pargiga.

Lõuna tänav on ligikaudu 600 m pikkune. Tänav on kogu oma ulatuses ühesuunaline. Ringi ja Akadeemia tänava vahelisel lõigul saab sõita vaid Ringi tänava suunas. Akadeemia tänavast kuni Kuninga tänavani on võimalik sõita vaid Kuninga tänava suunas.

## Nimi
Tänava ajalooline nimi on Lõuna (saksa keeles *Süderstraße*), kuna see oli uusaegse Pärnu kõige lõunapoolsem tänav. Sealt edasi tulid juba linna kaitsekindlustused. Eesti NSV ajal kandis tänav nime Boris Kummi tänav. 1988. aastal ennistati varasem nimi – Lõuna tänav.

## Hoonestus
*Lõuna 2a - Funktsionalistlik villa (ehitatud 1933, arhitekt Anton Lembit Soans)
*Lõuna 2 - Hostel Lõuna
*Lõuna 6 - Kultuurimälestiseks tunnistatud kivielamu
*Lõuna 20 - Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasium

## Viited
Pärnu sadam

**Pärnu sadam** on ajalooline sadamakoht Pärnu jõe suudmes. Tänapäeval hõlmab Pärnu sadam eri ettevõtteile kuuluvaid sadamaid kesklinna sillast Pärnu laheni, mida jõesuudmes piiravad muulid.

Pärast Eesti iseseisvuse taastamist oli Pärnu sadamas kolm sadamaettevõtet:
*AS Pärnu Sadam, mille omanikud olid Pärnu Linnavalitsus ja erainvestorid, hiljem AS Trancom
*AS Pärnu Laevatehas
*AS Reldor, mis ehitas uue kai jõe paremkaldale.

Üks kai kuulus ka kalandusettevõttele Jakari ning jõe vasakkaldal paikneb jahisadam.

Tänapäeval on Pärnu sadama operaator AS Pärnu Sadam.

Sadama koordinaadid on  58°23’ N ja 24°28,8’ E.

## Pärnu sadama ajaloost
19. sajandi lõpul, pärast kitsarööpmelise raudtee ja Waldhofi tselluloosivabriku rajamist hakkas väliskaubandus läbi Pärnu sadama kiiresti arenema ja sellest kujunes oluline väljaveosadam. 1898. aastal alustati sadama renoveerimist ja sissesõidukanali süvendamist.

1912. aastaks oli Pärnu sadamas kaks kaid kolme elektri jõul töötava sadamakraanaga. Kuna faarvaater jäi ka pärast süvendamist suurtele laevadele madalaks, tuli suurema süvisega alustelt lossida osa kaubalastist reidil. Sadamas töötas kolm pukserit ja jäälõhkuja.

Eksporditi peamiselt palke, propse ja puidutooteid, sh raudteeliipreid, saematerjali, lina ja linaseemneid, kanepit, takku, teravilja ja tselluloosi. Importkaupadest olid olulisemad sool, heeringas, kivisüsi, korgipuu, masinad, vein ja kuivatatud kala. Enamik sadamat külastanud laevadest oli registreeritud välismaa sadamates, Venemaa lipu all sõitvaid aluseid oli laevadest 10–15%.

1906. aastal vedasid reisaurikud Vasa ja Dagmar Pärnust Riiga 2945 reisijat ja 11&nbsp;924 t kaupa. Riiast Pärnusse toodi omakorda 2769 reisijat ja 6940 t kaupa. Pärnu Vallikraavis ja Sauga jõe suudmes seisid talvekorteris peamiselt purjekad. 1909/1910. a. talvel ootas Pärnus uut navigatsiooniaega kokku 88 laeva.

## Viited

## Välislingid
*Pärnu Sadama koduleht
*
Karksi kirikumõis

**Karksi kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Karkus*) oli kirikumõis Karksi kihelkonnas Pärnumaal.

Kirikumõisasse 19. sajandil ehitatud kelder on arvele võetud kultuurimälestisena.

## Viited
Mazsalaca raudteejaam

**Mazsalaca raudteejaam** oli raudteejaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Mazsalacas. Jaam asus Riia raudteejaamast 130,5 km kaugusel. 

Jaam avati aastal 1937. Viimane reisirong peatus Mazsalacas 21. septembril 1996, kui suleti Aloja–Ruhja vaheline raudteelõik. 

Aastatel 2005–2006 võeti metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Jaama likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ühekorruseline puidust jaamahoone, abihoone, kuur ja käimla. 

## Viited

## Välislingid
*Jaam vanal kaardil
Pekre mõis

**Pekre mõis** (saksa keeles *Pekker*) oli Vana-Kariste mõisa kõrvalmõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Vana-Kariste mõis

**Vana-Kariste mõis** (saksa keeles *Alt-Karrishof*; kuni 1795. aastani lihtsalt **Kariste mõis**) oli riigimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.

Mõisa kõrvalmõis oli Pekre mõis.

## Ajalugu
Esimesed teated Kariste mõisast on 1600. aastate esimesest poolest (*Karriess* 1601 ja 1641). Esimene teadaolev mõisnik oli Lorentz Kruse. Alates 1680. aastatest oli mõisa rentnik Johann Heinrich von Rosenkampff. Kui Rosenkampff proovis Kuivsaapa talu omanik Peetrilt kõrgemat andamit nõuda, kirjutas viimane Riia kuberner Erik Soopile. Kuberneri otsuse järgi ei tohtinud talult pärast 30 taalri maksmist ratsakohustust nõuda. Põhjasõja ajal peitis talus end Rootsi kuningas Karl XII.

1702. aasta juulis põletasid rüüstavad Vene väed Kariste mõisa maha. Pärast Põhjasõda elas mõisas rentnik Johann Heinrich von Rosenkampffi lesk Anna Dorothea von Rosenkampff (sünninimega von Lode). 1720. aastatel oli Kariste mõisas koduõpetajaks Martin Goldfisch.

1734. aastal kingiti mõis krahv Burchard Christoph von Münnichile. Mõis konfiskeeriti talt 1740. aastate algul. 1795. aastal jagati mõisaalad kaheks (teisest osast moodustati Uue-Kariste mõis). Edaspidi oli Vana-Kariste kroonumõis. 1863. aastast oli mõisa rentnik Carl Julius Werncke, kes oli ka Halliste kiriku vöörmünder. 1880. aasta 19. veebruaril peeti Vana-Kariste mõisas seoses Halliste õpetaja Schneideri ametiaja 25. aastapäevaga pidu. 1902. aasta mais, pärast Werncke surma, rentis mõisa 36 800 rubla eest Polli mõisnik Friedrich Wilhelm von Stryk.

## Viited

## Kirjandus
* Jung, Jaan. Halliste ja Karksi kirikute ja kihelkondade ajalugu: Halliste kiriku 25-aastase juubileumi mälestuseks 29. okt. 1892. Tartu: A. Grenzsteini trükikoda. 1893
* Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Tartu. Kd. 1. 1877.

## Välislingid
*
Vanamõisa mõis (Halliste)

**Vanamõisa mõis** (saksa keeles *Friedrichsheim*) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.

Mõis rajati 1811. aastal Abja mõisast eraldatud alast.

Kuni 1856. aastani kuulus mõis Abja mõisaga samale omanikule, parun Reinhold Johann Woldemar von Stackelbergile, kes müüs selle ja Kamara karjamõisa ning Palu ja Pässaste küla Karoline von Sternile (snd von Patkul). 1872. aastal müüs Karoline von Stern mõisa 60 000 hõberubla eest Andreas Palenbergile, kes suri 1893. Tema pärijad olid Helene, Theodori tütar Palenberg (sünd Erlich), poeg Oskar Palenberg, tütred Emma Glabe (sünd Palenberg) ja Henriette Graff (sünd Palenberg) ning surnud tütre Alma von Nolckeni (sünd Palenberg) alaealised lapsed Eleonore ja Werner Nolckenid. 1899. aastal sai ainuomanikuks Oskar Palenberg, mõisa hindamisväärtus oli 70 000 rubla. 1919. aastal mõis sundvõõrandati, omanik oli Eesti Vabariik.

Mõisa koosseisu kuulus 1282,39 ha müümata mõisamaad, 386,46 ha müüdud mõisamaad, 2069,44 ha müüdud talumaad, Kamara karjamõis (müüdud 1865), 8 ühikut müüdud mõisamaad, 37 talu.

## Viited

## Välislingid
*
Nylands nation

**Nylands nation** on Helsingis tegutsev rootsikeelseid üliõpilasi koondav üliõpilasorganisatsioon. 

## Ajalugu
Nylands nationi ajalugu ulatub aastasse 1643, kui Turu kuningliku akadeemia juures asutati Uusimaalt pärit üliõpilasi koondav organisatsioon. Kuninglik akadeemia kolis 1828 Helsingisse ja ühes sellega ka Nylands Nation.

1905 eraldusid Nylands nationist soomekeelsed üliõpilased, et luua uus üliõpilasorganisatsioon – Eteläsuomalainen osakunta.

## Tegevus
Nylands nationil on ligikaudu 700 liiget, kellest kaks kolmandikku õpivad Helsingi ülikoolis. Ülejäänud liikmed omandavad teadmisi Aalto ülikoolis, Arcada tehnikaülikoolis või Hankeni majanduskoolis.

Organisatsiooni juhivad inspektor ja kuraator, kes valitakse ametisse kolmeks aastaks. 2023. aasta seisuga on inspektor Helsingi ülikooli professor Tom Böhling ja kuraator Fredrik Palmén. Lisaks korraldavad organisatsiooni tegevust veel mitmed teised ametnikud.

Nylands nation annab välja ajakirja Terra Nova, mis ilmub 4–5 korda aastas.

## Välismärgid
Nylands nationi värvid on valge-sinine-kollane.

## Sõprusorganisatsioonid
### Soome
*Eteläsuomalainen osakunta
*Nyländska Nationen Åbo Akademi juures

### Rootsi
*Västgöta Nation Uppsalas
*Värmlands Nation Uppsalas
*Wermlands Nation Linköpingis
*Wermlands Nation Lundis
*Södermanland-Nerikes Nation Uppsalas
*Humanistiska föreningen Stockholmis

### Eesti
*Korporatsioon Ugala
*Korporatsioon Filiae Patriae

### Norra
*Norske Studentersamfund

### Taani
*Studentenforeningen

### Saksamaa
*Burschenschaft Arminia Marburg
*Die Verbindung Berliner Studentinnen Lysistrata (VBSt Lysistrata)

## Viited

## Välislingid
*Nylands nationi koduleht
Ruhja raudteejaam

**Ruhja raudteejaam** (läti *Rūjiena*) oli raudteejaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Ruhja lähedal. Jaam asus Riia raudteejaamast 148,2 km kaugusel. 

Esialgne Ruhja raudteejaam rajati 1897. aastal seoses kitsarööpmelise Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ehitusega. Valka raudteejaamast jäi see 43,7 kilomeetri kaugusele. Toona jäi see Lõuna-Ruhja kihelkonda Lõuna-Ruhja kirikumõisa maadele. Läti keeles oli jaama nimekuju *Rujene*, Rūjiena raudteejaamaks nimetati see aastal 1937 seoses Riiast Ruhja viiva laiarööpmelise raudtee valmimisega. 

Koos kitsarööpmelise raudteega valmis ka puidust ühekorruseline jaamahoone, mis ehitati ühtse tüüpprojekti järgi sarnaselt Mõisaküla ja Paide vaksalihoonetega. Jaamahoone hävis sõjas 1944. aastal. Hiljem on jaamahoone funktsiooni täitnud ajutised ehitised, millest viimane oli diiselrongi DP reisivagun.

Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rinde tarbeks Ruhjast Valka viivat raudteed laiarööpmeliseks ümber ehitama. Punaarmee edasitungi tõttu jäid aga tööd pooleli ja hiljem neid lõpule ei viidud. Nii kujunes Ruhja Riiast tuleva laiarööpmelise ja Eestist tuleva kitsarööpmelise raudtee lõppjaamaks.

Kui 1972. aastal hakati raudteed uuendama, rajati selle käigus ka uus laiarööpmeline Riia–Mõisaküla vaheline raudteelõik, mis avati 1976. aastal.
Raudtee ümberehitamisel viidi jaam Ruhja linnast tunduvalt kaugemale. 1981. aasta suvel, kui Eesti poolel oli valminud Pärnu–Mõisaküla raudteelõik, avati Tallinna–Pärnu–Riia raudteeliin. 
Ruhja naaberjaam Riia suunal oli Mazsalaca ja Tallinna suunal Mõisaküla. 

Viimane reisirong peatus Ruhjas 21. septembril 1996, kui suleti Aloja–Ruhja vaheline raudteelõik. 

Ruhja raudteejaama naaberpeatused erinevad raudteepõhiselt. Algsel Valga–Ruhja–Pärnu raudteel olid need Nausküla ja Pendiga raudteepeatus. Tallinna–Pärnu–Riia raudteel asus jaam Virķēni ja Ķirbiļi raudteepeatuse vahel.

## Viited

## Välislingid
* Jaam vanal kaardil (vanas asukohas)
* Jaam vanal kaardil (uues asukohas)
Boriss Godunov (ooper)

**"Boriss Godunov"** () on Modest Mussorgski ooper, mille ta komponeeris aastatel 1868–1873 Peterburis. See on Mussorgski ainus lõpetatud ooper, mida peetakse ka tema meistriteoseks. Ooperi peategelased on Vene valitseja Boriss Godunov, kes valitses tsaarina perioodil, mida nimetatakse Segaduste ajaks (1598–1605), ja Vale-Dmitri I (valitses 1605–1606). 

Venekeelse libreto kirjutas helilooja ise ning see põhineb Aleksandr Puškini draamal "Boriss Godunov". Aastal 1872 valmis heliloojal muudetud versioon, mis põhineb Nikolai Karamzini teosel "Vene riigi ajalugu". Teine, täiendatud versioon toodi lavale 1874. aastal Peterburis.

"Boriss Godunovi" on harva esitatud kummaski helilooja poolt jäetud originaalversioonis, sageli on tehtud kärpeid, kasutatud ümberkomponeerimist, ümberorkestreerimist, muudetud stseene või sulandatud esialgsed ja muudetud versioone.

Mitmed heliloojad, peamiselt Nikolai Rimski-Korsakov ja Dmitri Šostakovitš on loonud uusi väljaandeid ooperist, et "parandada" tehnilisi vajakajäämisi helilooja originaalversioonis. Kuigi need versioonid on olnud laval aastakümneid, on Mussorgski omanäoline stiil ja orkestratsioon nüüd jälle hinnatud oma originaalsuses ja parandused on läinud moest.

"Boriss Godunov" on enim salvestatud vene ooper ja kuulub ooperiteatrite staatust näitavasse repertuaari sagedamini kui ükski teine​ neist, isegi mitte Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegin".

## Süžee

Ooperi süžee põhineb Venemaa ajaloos tegelikult aset leidnud sündmustel. Vene riiki valitses tsaar Ivan IV, kes oli tuntud ka nime all „Ivan Julm“. Ta oli kohutav türann ning hirmuäratav valitseja, kelle võimu all vene rahvas kannatas nälga, piinamist ja hukkamist. Tsaari surma järel tõusis troonile tema poeg, kes oli vaimse alaarenguga. Olukorda ära kasutades haaras tegeliku võimu grupp mõjukaid inimesi, sealhulgas Boriss Godunov. Tsaar Ivanil oli ka teine poeg, kuid see kadus saladuslikult. Kahtlustati mõrva ja seda, et mõrva tellija oli Boriss Godunov ise, kes tahtis iga hinna eest võimule pääseda. Tema eelduseks oli, et vene rahvas valib ta uueks tsaariks.

Mõned aastad hiljem põgenes noor munk kloostrist ja teeskles, et on Ivan Julma kadunud poeg. Ta sai liitlaseks Poola armee, et võidelda Boriss Godunovi vastu. Boriss Godunov tundis endal mõrva pärast tohutut süükoormat ja suri selle raskuse all. Noor munk saabus Moskvasse ja kuulutas ennast tsaariks (Vale-Dmitri I). Vene rahvas jäi ikka haletsusväärselt vaeseks ning tundub, et see ongi nende saatus, kannatada julmade türannide valitsuse all.
## Viited

## Välislingid
*Modest Musorgskij – Boris Godunov (1872 versii)  YouTube
*TEATER: Estonias esietendub Boriss Godunov Eesti Päevaleht 27. aprill 2001
*“BORISS GODUNOV” — NÕUKOGUDE LIIDUST EUROOPA LIIDUNI Kristel Pappel www.temuki.ee
*RAT "Estonia" külalisetendused Moskva Suures Teatris. M. Mussorgski ooperi "Boriss Godunov" tegelased pärast etendust laval. 1. Mati Palm, 3. nimiosaline Jevgeni Nesterenko. Rahvusarhiiv
Muundur

**Muundur** on seade, mis muundab ühte liiki energia teist liiki energiaks. Tavaliselt muundab muundur ühe energiana väljenduvat signaali teise energia signaaliks.

Muundureid kasutatakse automatiseerimise, mõõteriistade ja juhtimissüsteemide piirimaal, kus elektrisignaal muudetakse teisteks füüsilisteks suurusteks (energia, jõud, võimsus, valgus, liikumine, asukoht jne) ja tagasi.

## Muundurite liigid
### Aktiivsed
Aktiivsed muundurid muundavad energiat otse ühest vormist teise. Need ei vaja töötamiseks välist energiaallikat. Näiteks termopaar muudab temperatuurimuutust otse pingeks.

### Passiivsed
Passiivsed muundurid tekitavad muutust mõnes passiivses elektrilises suuruses, näiteks mahtuvus, takistus või induktiivsus. Need vajavad tavaliselt mõõtmiseks välist elektrienergiat.

### Andurid
Andurid on muundurid, mille põhiline eesmärk on mõõta mõnda keskkonna tunnust ja muuta see signaal mõnda muud liiki signaaliks, tihti elektrisignaaliks.

Näiteks rõhuandur võib mõõta rõhku (mehaanilist energia vormi) ja muuta seda elektrisignaaliks, et kuvada seda ekraani peal. Andureid kasutatakse paljudes mõõteriistades.

### Aktuaatorid
Aktuaator on süsteemi liigutav või kontrolliv mootor.

Seda juhitakse energiaallikaga, tavaliselt elektrivoolu, hüdraulilise vedeliku rõhuga või pneumaatilise rõhuga, ja see muundab energia liikumiseks. Aktuaator on keskkonda mõjutav kontrollsüsteemi osa. Kontrollsüsteem võib olla lihtne (mehaaniline, elektrooniline süsteem), tarkvaral põhinev (printeri draiver, roboti kontrollsüsteem), inimene või mõni muu sisend.

## Rakendused
* Elektromagnetilised
** Antenn – muundab elektromagnetlaineid elektrisignaalideks ja tagasi
** Lugemis-kirjutuspea – muundab magnetlainete ja elektrisignaali vahel
** Halli tajur – muundab magnetvälja nivood elektrisignaaliks
* Elektromehaanilised (väljundseadmeid nimetatakse aktuaatoriteks)
** Kiirendusandur
** Tehislihas
** Elektrimootor
** Galvanomeeter
** Elektromehaaniline mikrosüsteem
** Potentsiomeeter
** Rõhuandur
*Elektroakustilised
** Kõlar, kõrvaklapid
** Mikrofon
** Piesokristall
** Fonograaf
** Hüdrofon
** Sonar
* Elektro-optilised (fotoefekt)
** Luminofoorlamp
** Hõõglamp
** Valgusdiood
** Laserdiood
** Fotodiood, fototakisti, fotodiood, fotokordisti
** Fototakisti – muundab valgustugevuse muutuse takistuseks
** Elektronkiiretoru – muundab elektrisignaali visuaalseks
* Elektrostaatilised
** Elektromeeter
* Termoelektrilised
** Takistustermoandur
** Termopaartajur
** Termistor

## Viited
Volõniit

**Volõniit** on porfüürilise struktuuriga vulkaaniline kivim. Volõniidiks nimetatakse daikidena leiduvat suure oligoklassi sisaldusega põhiliselt andesiinist, ortoklassist, päevakivist, kloriidist ja kvartsist koosnevat dioriiti; kivim võib sisaldada ka biotiidi, labradori ja küünekivi fenokristalle. 

Volõniit defineeriti esimest korda 1885. aastal. See on saanud nimetuse Volõõnia piirkonna järgi Ukrainas (leiukoht asub tänapäeva Žõtomõri oblastis Ovrutši lähedal. Kivimi nimetas nii Poola arheoloog ja geoloog Gotfryd Ossowski. 1913. aastal liigitas Joseph Paxson Iddings selle andesiidiks. 

Volõniiti leidub peale Ukraina ka mujal, näiteks Hiinas Yunnanis.

## Viited
And Winter Came...

**"And Winter Came..."** on iiri muusiku Enya seitsmes stuudioalbum. 2008. aasta novembris avaldatud album sisaldab jõulu- ja talveteemalisi laule. Albumit on müüdud üle 3 miljoni eksemplari.

Albumi kaheteistkümnest loost kümme on inglise keeles, "Oíche Chiúin" iiri keeles ning "Oh Come, Oh Come Emmanuel" inglise ja ladina keeles. Albumi ladinakeelne lisalugu "Miraculum" pole kättesaadav füüsilistel plaatidel.

## Laulud

Kõikide laulude muusika autor on Enya, sõnade autor on Roma Ryan ja produtsent Nicky Ryan. Kõiki pille mängib (välja arvatud kitarre laulus "My! My! Time Flies!") ja laulab Enya. Laulus "My! My! Time Flies!" mängib 12-keelset kitarri ja elektrikitarrisoolot Pat Farrell.

## Viited
Jevgeni Onegin (ooper)

**"Jevgeni Onegin"** op. 24 (vene keeles "Евгений Онегин") on Pjotr Tšaikovski ooper kolmes vaatuses, seitsmes pildis, mis valmis 1878. aastal. Ooperi libreto on koostatud koostöös Konstantin Šilovskiga Aleksandr Puškini samanimelise värssromaani põhjal. Libreto kirjutamisel on kasutatud Puškini romaani algupäraseid värsse ja on valitud just need stseenid, mis kajastavad kangelaste tundemaailma. Lisaks kirjutas Tšaikovski ise teksti Lenski arioosole esimese vaatuse esimeses stseenis ja suure osa vürst Gremini aaria sõnadest kolmanda vaatuse esimeses stseenis. Lugu ise jutustab isekast kangelasest Jevgeni Oneginist, kes lükkab kahetsuseta tagasi noore naise armastuse ja oma kergemeelsusest duellile sattudes tapab oma sõbra Lenski.

Ooper on episoodiline, selles puudub järjepidev süžee, tegemist on valitud paladega Onegini elust. Seetõttu pani helilooja ooperi alapealkirjaks "lüürilised stseenid". Et algupärane lugu oli väga tuntud, siis eeldas Tšaikovski, et publik täidab ise lüngad.
Ooper esietendus 1879. aasta märtsis Moskva Väikeses Teatris ja kanti ette Moskva konservatooriumi üliõpilaste poolt. Laiemale publikule tutvustati ooperit juba jaanuaris 1881 MoskvaSuures Teatris Enrico Modesto Bevignani dirigeerimisel ning seda lavastust saatis suur menu. Esiettekanne PeterburiMaria Teatris oktoobris 1884 Eduard Napravniku juhatusel, tõi juba lõpliku läbilöögi kõigepealt vene ja hiljem ka rahvusvahelisel laval.

## Sisukokkuvõte
Tegevus toimub maal Larinite mõisas ja Peterburis 1820. aasta paiku.

**I vaatus**

Larinite mõisa saabuvad ilusal augustiõhtul külalised, naabermõisnik Lenski koos sõber Jevgeni Oneginiga. Lenski, lüürilise hingelaadiga noor poeet, on armunud rõõmsameelsesse peretütresse Olgasse. Onegin viibib mõisas esmakordselt ja avaldab romantilise hingega nooremale peretütrele Tatjanale sügavalt sentimentaalset mõju. Tatjana armub Oneginisse ja otsustab talle kirjutada ning kõneleda avameelselt oma tunnetest. Saades Tatjana kirja, ei oska Onegin hinnata neiu siiraid tundeid. Ta näitab välja huvipuudust noore naise vastu ja soovitab Tatjanal varjata oma hingeelamusi. See tähendab Tatjanale tema tütarlapseideaalide kokkuvarisemist,

**II vaatus**

25. jaanuar - Tatjana tähistab nimepäeva peoga. Lenski on jälle kaasa kutsunud Onegini, kes on juba tüdinenud provintslikust mõisaseltskonnast. Igavuse peletamiseks hakkab ta provotseerima Lenskit, tehes komplimente Olgale. Sõprade vahel tekib tüli, mis päädib duellikutsega Lenski poolt. Duell lõpeb Lenski surmaga.

**III vaatus**

Möödunud on mõned aastad. Tatjana on abiellunud jõuka aristokraadi, hallipäise Vürst Greminiga. Onegin on veetnud vahepealsed aastad välismaal. Nüüd kohtuvad nad Gremini majas korraldataval ballil. Nähes naist suursuguse seltskonnadaamina, tärkab Oneginis armastus. Pärast balli kirjutab Onegin Tatjanale hulga armastuskirju, rääkides kirglikult oma armastusest. Ka Tatjana südames pole kirg kustunud, kuid tal jätkub jõudu endast võitu saada ja Onegini armastusavaldused tagasi lükata. 

## Viited

## Välislingid
*“Eugene Onegin“ - Opera by Pyotr Ilyich Tchaikovsky YouTube
*Ain Anger singing Gremin's aria from EUGENE ONEGIN  YouTube
Jüri Kaup

**Jüri Kaup** (sündinud 20. märtsil 1932 Lustivere vallas Viljandimaal) on eesti keemik.

Ta lõpetas 1951. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemikuna. Ta oli aastatel 1960–1963 Moskvas asuva NSV Liidu Teaduste Akadeemia Orgaanilise Keemia Instituudi aspirant. Ta kaitses seal 1963. aastal väitekirja ning sai keemiakandidaadi kraadi.

Ta oli aastatel 1958–1993 teadur erinevates uurimisasutistes. Ta oli aastatel 1993–1995 Sisekaitseakadeemia Päästekolledži direktor ning alates 1995. aastast Sisekaitseakadeemia ohtlike ainete ja protsesside õppejõud, sealhulgas ka professor.

## Teoseid
* 1982 – "Lämmastikväetiste transformatsioonist ja kadudest süsteemis muld - taim". // Loodusvarade kasutamine ja keskkonnakaitse. Tallinn 1982.
* 2000 – "Ohtlikud ained". Tallinn 2000.
* 2000 – "Põlemiskeemia". Tallinn 2000.
* 2000 – "Toksikoloogia". Tallinn 2000.
* 2003 – "Keemiarelva läbi on langenud inimesi nagu loogu". // Horisont 1/2003.

## Kirjandus
* 2000 – "Kaup, Jüri". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000. Lk 597

## Välislingid
* "Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemia Instituudi vanemteadur keemiakandidaat Jüri Kaup plasmasünteesi kui uue meetodi rakendamisega seotud katseid sooritamas". Foto: Gunnar Loss, märts 1975. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
Leonas Bistras

**Leonas Bistras** (20. oktoober 1890 Liepāja – 17. oktoober 1971 Kaunas) oli Leedu poliitik, ajakirjanik, filosoof ja tõlkija.

Leonas Bistras oli pärit töölisperekonnast. 1911. aastal lõpetas ta Liepājas gümnaasiumi ja asus õppima Genfi Ülikoolis meditsiini. 1912–1914 õppis ta meditsiini Tartu Ülikoolis. 1913–1914 töötas ta ajalehe Viltis toimetuses. 1914. aastal astus ta Kaunases asuvasse Žemaitija Preestriteseminari, kuid alanud Esimese maailmasõja tõttu mobiliseeriti ta velskrina Vene sõjaväkke, kus teenis kuni 1918. aastani.

1918. aastal pöördus Bistras Leedusse tagasi. 1919. aastal oli ta Kaunase Linnavolikogu liige, Leedu valitsuse pressibüroo juhataja ja ajakirja Lietuva peatoimetaja. 1922–1940 oli ta Kaunases asuva Vytautas Suure Ülikooli filosoofiadotsent.

1921. aastal lõpetas ta Fribourgi Ülikooli doktorikraadiga filosoofia alal.

Alates 1921. aastast oli Leonas Bistras Leedu Kristlik-Demokraatliku Partei liige, 1927–1940 selle esimees. Alates 1922. aastast oli ta Leedu Seimi liige, 1925. aasta jaanuarist kuni septembrini selle esimees. 29. juunist 1923 – 4. veebruarini 1925 oli ta Leedu haridusminister.

25. septembrist 1925 kuni 15. juuni 1926 oli Leonas Bistras Leedu peaminister.

Ta oli Leedu haridusminister veel ka 17. detsembrist 1926 kuni 3. maini 1927 ja 1939. aasta 28. märtsist kuni 21. novembrini.

Pärast Leedu okupeerimist Nõukogude Liidu poolt vahistati Leonas Bistras 11. juulil 1940 ja küüditati seejärel Siberisse. 1945. aastal ta vabastati ja pöördus Leedusse tagasi. Uuesti vahistati ta 1950. aastal. Taas kord tagasi Leedusse pääses Bistras 1956. aastal.

## Viited
Rüpp

**Rüpp** ehk **süli** on istumisel alakeha ja reite kujundatud nurk, ka reite horisontaalne ülapind põlvedest puusadeni.

Rüpp on ka seeliku, särgi või põlle ülestõstetud alaosaga kujundatud ruum millegi hoidmiseks, kandmiseks.

## Vaata ka
* Sülearvuti
Kalev Tammin

**Kalev Tammin** (20. august 1941 Tartu – 21. veebruar 2006 Tallinn) oli eesti näitleja ja trupijuht.

Kalev Tammin lõpetas 1961. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Ta õppis lavakunstikateedri 2. lennus, mille baasil asutati Eesti NSV Riiklik Noorsooteater. Aastatel 1965–1975 töötaski ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris näitlejana, 1975–1979 samas inspitsiendina ja aastast 1979 trupijuhina.

Näitlejana tegi ta kaasa ligi 40 lavastuses. 30 inspitsiendi ja trupijuhina töötatud aasta jooksul täienes tema rollide loetelu veel 50 rolliga.

## Isiklikku
Ta oli alates 1967. aastast abielus Elve Uustaluga.

## Tunnustus
* 2003 – Eesti Teatriliidu tehnilise töötaja auhind

## Viited
Ziediņi raudteepeatus

**Ziediņi raudteepeatus** oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas Skulte vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 60,4 km kaugusel.

Peatus rajati aastal 1934 Skulte mõisasüdame elanike tarbeks. See sai nime Skulte mõisa Ziediņi karjamõisa järgi. Viimane rong peatus Ziediņis aastal 1999. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon ja ooteplatvorm.

## Viited

## Välislingid

* Infot peatuse kohta; fotod (*[[vene keel]]es*)
* Peatus vanal kaardil
Piret Rauk

**Piret Rauk** (sündinud 19. aprillil 1970 Kuressaares) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 1988. aastal Orissaare Keskkooli ning 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (15. lend).

Töötas aastatel 1991–2000 Ugalas ja 2000–2005 Pärnu Endlas. 2005. aastast on ta Kuressaare Teatri juht.

Ta mängis telesarjas "Pilvede all" Innat.

## Tunnustus
* 2001 – Ants Lauteri nimeline auhind
* 2011 – Eesti Teatrikriitikute Ühenduse Hea Teatri Auhind
* 2017 – stipendium "Ela ja sära"
* 2022 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2023 – Saare maakonna teenetemärk
Rinaldo

**"Rinaldo"** on Georg Friedrich Händeli ooper kahes vaatuses. 

1711. aastal spetsiaalselt Londoni publiku jaoks kirjutatud esimese itaalia ooperi eesmärk oli ühendada virtuoosset itaalia laulu 17. sajandi inglise maskimängude ekstravagantsusega. Ooperi libreto kirjutasid Giacomo Rossi ja Aaron Hill Torquato Tasso eepilise poeemi "Vabastatud Jeruusalemm" ainetel, mille teemaks on ristisõda ja Rinaldo ning kuningas Argante lugu. Libretistid tõid sisse uue tegelase Almirena ning tõstsid ooperi keskmesse nimitegelase ja Almirena armastusloo. Tulemuseks on üks paeluvamaid oopereid Händeli repertuaaris, mis alustas kohe võidukäiku Inglismaal. 

Händel kirjutas ooperi valmis hämmastava kiirusega, libretist Rossi sõnul vaid kahe nädalaga. Tema komponeerimiskiiruse taga oli aga laenamine oma varasematest teostest. Hilisemad Händeli-teadlased on oletanud, et kaks kolmandikku aariatest on laenatud tema varasemast loomingust. Händel redigeeris "Rinaldot" mitmel korral, peamiselt räägitakse 1717. ja 1731. aasta versioonidest.

"Rinaldo" esietendus toimus Queen's Theatres 14. veebruaril 1711. Ooper oli Inglismaal populaarne ja seda mängiti kõigil hooaegadel kuni 1717. aastani. 1731. aastal jõudis "Rinaldo" taas kuninglikku teatrisse, kuid pärast seda vajus ligi kahesajaks aastaks unustusse. Ooper taaselustati alles 20. sajandil, 1954. aastal Händeli sünnikodus Halles Saksamaal. 

## Sisukokkuvõte
**I vaatus**

Väepealik Goffredo juhib oma venna Eustazio abiga ristisõdijate armee Jeruusalemma alla, mida kaitsevad saratseenid. Ristisõdijate hulgas on vapper sõdur Rinaldo, kes on armunud Goffredo tütar Almirenasse. Goffredo on lubanud tütre Rinaldole, kui Jeruusalemm on vallutatud. Saratseenide kuningas Argante palub Goffredolt kolmepäevast vaherahu ja viimane nõustub. Argante juurde saabub tema nõiakunste tundev armuke Armida, kes teatab, et ilma Rinaldota on vaenlase vägi jõuetu. Kui Rinaldo ja Almirena looduserüpes kohtuvad, ilmub äkki Armida ja röövib tüdruku. Rinaldo alustab armastatu otsinguid, kuid satub nõiduse küüsi ja haihtub.

Armida ja Argante hoiavad Almirenat vangis, kuid ka Argante on Almirenasse armunud ja üritab tüdruku südant võita, lubades ta vabastada. Almirena ei taha Argante armastusest midagi kuulda. Kohale on saabunud ka Rinaldo, kes nõuab mõrsja vabastamist, aga ta on meeldima hakanud Armidale. Armida püüab meest võrgutada, moondades end Almirenaks. Rinaldo kahtlustab pettust ja tõrjub naise lähenemiskatseid. Saabub Argante, kes peab kuju vahetanud Armidat Almirenaks ja kordab oma armutõotust. Haavunud Armida tõotab kättemaksu.

**II vaatus**

Goffredo ja Eustazio leiavad maagi, kes annab neile kaitsva võluväe, et siseneda Armida lossi. Nad päästavad Almirena ja Rinaldo ning põgenevad. Argante ja Armida lepivad ära ning ühendavad jõud, et Rinaldo juhitud armeele vastu seista. Rinaldo väed on võidukad ning Argante ja Armida võetakse vangi. Rinaldo ja Almirena kuuluvad teineteisele ning Rinaldo lubab vangidele vabaduse kui nad ristiusku astuvad.

## Viited
 

## Välislingid
*https://www.youtube.com/watch?v=WuSiuMuBLhM YouTube
*Rinaldo di George Frideric Handel Regia Pier Luigi Pizzi  YouTube
Ehavere mõis

**Ehavere mõis** (saksa keeles *Ehafer*) oli Luua mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Imukvere mõis

**Imukvere mõis** (saksa keeles *Immofer*, varem *Brinkenhof*) oli rüütlimõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.

Mõisast on teateid alates 1582.

Imukvere mõisavallas on pandud järgmised perekonnanimed: Arstrebane, Arts, Aruksaar, Elevant, Ilves, Jürgenjaak, Jürgensits, Karu, Klaus, Kotkas, Kukk, Laurson, Lind, Luuk, Orjavits, Prull, Root, Rott, Tõruke, Unt, Vaht, Vau, Vennink ja Villemi. Neist Arstrebane (Arstrebbane), Arts, Aruksaar (Arroksar), Jürgenjaak (Juergenjack), Jürgensits (Juergensitz), Orjavits (Orjawitz), Prull (Brull), Tõruke (Toerrocke) ja Vennink (Wennink) on omased ainult Imukverele ja neid pole pandud üheski teises Eesti mõisas. 

## Viited

## Kirjandus
*Leonhard von Stryk. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 8-9 https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001239,00024.html?prozent=
*"Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus". Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 350 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:280193/251963/page/368.

## Välislingid
*
Järvepera mõis

**Järvepera mõis** (saksa keeles *Jerweperra*) oli Kaarepere mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Nava mõis

**Nava mõis** (saksa keeles *Nawwa*) oli Kudina mõisa (saksa keeles *Kudding*; Maarja-Magdaleena kihelkonnas) karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Vana-Puka mõis

**Vana-Puka mõis** (saksa keeles *Alt-Bockenhof*, varem *Bockenhof, Buxhövdenshof*) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.

Puka mõisat, mille jagamisel Vana-Puka mõis tekkis, on esmamainitud 1529. aastal. Esialgu oli mõisa nimi Perende ja seda on mainitud 1543. aastal kujul *Perrend.* See viitas omaniku Lippold Perendi perekonnanimele. Keskajal kuulus mõis Buxhoevedenitele.

16. sajandi lõpus said mõisa omanikuks Bockid. Sajandi lõpus oli mõisa omanik Thomas Bock. Saksa keeles tähendab *Bock* või *Buck* sikku või sokku. See varieerumine on nii eesti kui ka saksa keelde andnud nimevariante, kus teine täht on kas o või u. Saksa keelde kinnistus o-ga variant *Bockenhof*, eesti keelde u-ga variant Puka. Need nimed viitavad samuti mõisniku perekonnanimele.

Soome keeleteadlane Heikki Ojansuu on arvanud, et nime alus on sama mis Soome kohanimel Putko ja saksakeelne nimi on rahvaetümoloogiline mugandus sellest. Koidu Uustalu on selle oletuse ümber lükanud.

18. sajandil jagati Puka mõis kolmeks: Vana-Puka mõis ehk *Alt-Bockenhof*, Väike-Puka mõis ehk *Klein-Bockenhof* ja Vastse-Puka mõis ehk *Neu-Bockenhof*. 1819. aastal sai kõikide nende mõisate omanikuks Peucker. Väike-Puka karjamõisa nimeks kujunes eesti keeles Koosa ja Vastse-Puka karjamõisa nimeks Ruuna. Koosa mõis asus tänapäevases Kolli külas, see pole säilinud.

1852. aastal müüdi Vana-Puka, Väike-Puka ja Vastse-Puka mõis Karl Gustav Johann Samson von Himmelstiernale. Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Samson-Himmelstjernad.

## Viited

## Kirjandus
* Puka minewik Postimees, nr. 198, 25 juuli 1927
## Välislingid
*
*Vana-Puka mõis (Sangaste khk) Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
*Puka minewik Postimees (1886–1944), nr. 198, 25. juuli 1927
Marje Loorits

**Marje Loorits** (aastani 1966 **Marje Dubkovsky**, 1966–1970 **Marje Otto**; 26. jaanuar 1944 Pärnu – 7. märts 2026) oli eesti näitleja ja pedagoog.

Ta lõpetas 1962. aastal Pärnu 2. Keskkooli. Aastatel 1962–1965 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat. 1970. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (4. lend).

Töötas aastatel 1970–1992 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris. Tema meeldejäävamaid rolle olid näiteks Zina Mikk Mikiveri lavastuses "Orpheus" (Žuhhovitski, 1973), Erika Mati Undi lavastuses "Ma armastasin sakslast" (Tammsaare, 1980) ja Marguerite Gautier Mati Undi lavastuses "Kameeliadaamid" (Unt, 1981). Ta mängis ka telesarjades.

Aastast 1992 töötas Tallinna Pedagoogilise Seminari kõnekunsti- ja draamatöö õppejõuna ja aastast 1996 ühtlasi Tallinna Bakalaureuse Erakooli kõnetehnikaõpetajana. Täiendas end aastatel 1995–1996 Jyväskylä Ülikoolis ja Tallinna Ülikoolis sotsiaaltöö õpetajate ning 1998. aastal Helsingis diakoonia ametikõrgkoolis kõnekunsti kursustel. 2003. aastal omandas ta Tallinna Ülikoolis pedagoogika magistrikraadi. Ta õpetas hiljem ka Akadeemia Nordis ja Tallinna Ülikoolis ning oli külalislektor Tampere Ülikoolis, Põhja-Karjala Kutsekõrgkoolis ja Turu Ülikoolis, samuti avaldas mitmeid teadusartikleid.

## Viited
Smuravjovo-2

**Smuravjovo-2** (ka Ljubimets) on suur küla Venemaal Pihkva oblasti Oudova rajoonis Dobrutši vallas. Asub Oudovast 12 km kirdes.

Küla moodustab sõjaväelinnak, mis teenindas lähedal asuvat Smuravjovo sõjaväelennuvälja. 2014. aastal andis sõjavägi küla 68 lagunevat objekti valla valdusse, kes andis need omakorda rajooni valdusse.

Elanikke oli 2002. aastal 1858, 2010. aastal 802.

## Viited
Täppislähenemistrajektoori näitur

**Täppislähenemistrajektoori näitur** (inglise: **''P**recision **A**pproach **P**ath **I**ndicator*, [[akronüüm]] *'PAPI*') on [[lennuväli|lennuvälja]] [[lennurada|maandumisraja]] kõrval paiknev pilootidele mõeldud visuaalne abivahend maandumise lihtsustamiseks.

Enamasti nelja valgustiga süsteem paikneb tavaliselt maandumisraja algusest umbes 300 meetri kaugusel.


==Vaata ka==
* [[Instrumentaalmaandumissüsteem]]

==Välislingid==
* [http://www.flightlight.com/airportlighting/4.0/4.0.html PAPI - Precision Approach Path Indicator], Flight Light Inc, vaadatud 2016.03.07 <small>(*inglise keeles'')
Uue-Puka mõis

**Uue-Puka mõis** ehk **Vastse-Puka mõis** (ka **Ruuna mõis**; saksa keeles *Neu-Bockenhof*) oli Vana-Puka mõisa kõrvalmõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.

Mõis rajati vahemikul 1723–1731 Vana-Puka mõisast eraldatud alast.

## Viited

## Kirjandus
* Puka minewik., Postimees, nr. 198, 25 juuli 1927
## Välislingid
*
*Vastse-Puka mõis (Sangaste khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Vaalu mõis

**Vaalu mõis** (saksa keeles *Wahlenhof*) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.

Mõisast on teateid alates 1516.

1723. aastal ostis Gerhard Johann von Plater (1658–1728) Keeni, Vaalu ja Uniküla mõisad, kelle pärijaks sai tema poeg: leitnant ja sillakohtunik Carl Magnus von Plater (1724 - 1771), kes omakorda pärandas need mõisad poeg Hans Reinhold von Plater'ile  (1750–1817).

1790. aastal omandas Vaalu mõisa Hans Reinhold von Plateri vara oksjonilt Paul Ludwig Johann von Löwenstern (1752–1802), kellele kuulusid eri aegadel Tartumaa Pringi, Soontaga, Vaalu, Kuigatsi, Viljandimaa Suure-Kõpu ja Valgamaa Vana-Laitsna mõis . 1814. aastal loovutas Paul Ludwig Johann von Löwenstern, Pringi, Kuigatsi, Soontaga ja Vaalu mõisa oma abikaasale Christine Friederikele (sünd von Gersdorff). 1849. aastal loovutas Friederike von Löwenstern Kuigatsi, Vaalu, Pringi ja Soontaga mõisa titulaarnõunik Paul von Löwensterni omandusse. 

Paul von Löwensterni surma järel tema vennapoja Paul von Löwensterni omandisse ja Paul von Löwensterni surma järel läks Vaalu mõis Liivimaa õuekohtu 21.02.1877. a otsusega tema laste omandusse. Pärandvara jagamise lepinguga läksid Kuigatsi, Pringi, Vaalu ja Soontaga mõis Ludwig von Löwensterni (1856–1883) omandusse. Ludwig von Löwensterni surma järel läks Vaalu mõis Liivimaa õuekohtu 19.07.1883. aasta otsusega tema õdede paruness Josephine von Nolckeni (sünd Löwenstern) ja Charlotte von Löwensterni ühisomandisse, kelle vahel 1884. aastal sõlmitud pärandvara jagamise lepingu järgi läks Vaalu mõis Josephine von Nolckeni (1857–1919, abikaasa Arved Georg von Nolckeni ainuomandisse. Mõis võõrandati 1919. aasta maareformiga.

## Viited

## Välislingid
*
*Vaalu mõis (Sangaste khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register
*Muistsed külad ja läänid., Postimees (1886-1944), nr. 16, 17 jaanuar 1928
Vastse-Tõlliste mõis

**Vastse-Tõlliste mõis** (saksa keeles *Neu-Teilitz*) oli Tõlliste mõisa kõrvalmõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Seliste mõis

**Seliste mõis** (ka **Seli mõis**; saksa keeles *Sellie*) oli riigimõis Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Kalli mõis (Mihkli)

**Kalli mõis** (saksa keeles *Kallie*) oli riigimõis Mihkli kihelkonnas Pärnumaal.

## Viited

## Välislingid
*
Kastna mõis

**Kastna mõis** (saksa keeles *Kastna*) oli linnamõis (teistel andmetel rüütlimõis) Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal.

Mõis rajati 17. sajandil. Mõisa omanik oli Pärnu linn.

## Viited

## Välislingid
*
Donkey Kong

**"Donkey Kong"** oli videomäng Nintendo Entertainment Systemi konsoolil. Mängus nähti esimest korda tegelast nimega Mario.
Musica ficta

***Musica ficta*** (ladina keeles *fingere*, ette kujutama, leiutama, välja mõtlema) ehk ***musica falsa*** (ladina keeles *falsus*, vale) on 12.–17. sajandi muusikas heksakordi helide valikuline altereerimine.

*Musica ficta* mõistet kasutasid muusikateoreetikud 12. sajandi lõpust kuni 16. sajandini vastandina mõistetele *musica recta* ehk *musica vera*. *Musica ficta* all  mõisteti Guido käe abil esitatud heksakordide süsteemi kunstlikke laiendusi. 

Tänapäeval arvatakse, et keskaja ja renessansi polüfooniline muusika oli noteeritud preskriptiivselt. See nõudis esitajatelt noodikirja tõlgendamist vastavalt oma väljaõppele teatud kontrapunktiliste ja meloodiliste kriteeriumide alusel, mille põhiliseks nõudeks oli tagada konsonantside puhtus ja kadentside õige lahendamine. Neid nõudeid suudeti enamasti täita ka *musica recta* puhul, mistõttu *musica ficta*t kasutati ainult vajadusel, tänapäevases mõttes juhuslikke alteratsioonimärke lisades.

Tänapäeval mõistetakse *musica ficta* all nii noodiväljaannetes kui ka esitustes algsest nooditekstist kõrvale kalduvaid noteerimata variante. Väljaannete toimetajad lisavad partituuridesse esitajate arvamustel põhinevaid juhuslikke alteratsioonimärke kas noodi kohale, sulgudesse või väiksemas kirjas, et eristada neid algses käsikirjas märgitust.

## Mõiste ajalugu

Juba 11. sajandil kasutati omadussõna *falsa* intervalliõpetuse kontekstis.

Alates 12. sajandist kasutatakse terminit *musica falsa* võimaluse tähenduses tõlgendada heksakordide üksikuid helisid altereeritavatena.

Mõned 13. sajandi teoreetikud omistasid terminile *musica falsa* negatiivse tähenduse, mõistes seda alteratsioonide väära kasutamisena.

Alates 13. sajandist kasutatakse lisaks *musica falsa*le ka rööpterminit *musica ficta*, millest alates 15. sajandist sai põhitermin. *Musica falsa* jäi siiski kasutusse seoses intervallide klassifitseerimisega. 

Alates 14. sajandist kirjeldatakse termini *musica ficta* abil juba võimalust altereerida heksakordi kõiki astmeid.

Alates 15. sajandist on *musica ficta*t kirjeldatud *musica vocalis regulata* erijuhtumina.

Alates 16. sajandist hakatai terminit *musica ficta* kasutama tervete heliridade transponeerimise ehk itaalia keeles *scala finta* tähenduses. *Musica ficta*'st tuletati ka mõisted *cantus falsus* ja *cantus fictus*, *voces falsae* ja *voces fictae*, *scala ficta* ja *scala finta*, intervalli tähistamiseks näiteks *falsa quinta*.
Kõpu mõis (Tõstamaa)

**Kõpu mõis** (saksa keeles *Keppo, Köppo*) oli Pootsi mõisa kõrvalmõis Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal.

## Viited

## Välislingid
*
*
Play

**"Play"** on laul, mis esindas Eestit Stockholmis 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kuna võitis konkursi Eesti Laul 2016. Loo autorid on Fred Krieger, Stig Rästa ja Vallo Kikas, esitas Jüri Pootsmann. Lavaesituses osalesid taustalauljad Kaire Vilgats, Dagmar Oja ja Silver Laas. 

"Play" astus üles Eurovisiooni esimeses poolfinaalis 10. mail, kus Jüri Pootsmann esitas seda õhtu teises pooles 13. võistluslauluna. Laul kogus 24 punkti, jäi 18. kohale ega pääsenud lauluvõistluse finaali. Eesti jäi kõigi riikide arvestuses viimasele kohale, mis tähendab, et see on Eesti jaoks kõige kesisem poolfinaali tulemus kõigi Eurovisioonil osaletud aastate jooksul.