open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mare Palgi

**Mare Palgi** (neiuna **Mare Mägi**; 10. november 1973 Tallinn – 3. november 2014) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1991 Tallinnas Kopli Kunstikeskkooli. Aastatel 1992–1996 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, mille lõpetas bakalaureuse astmega. Aastatel 1996–1997 oli ta Usuteaduse Instituudi pastoraalseminaris; ta oli praktikal Lääne-Nigula, Noarootsi ja Nõva kogudustes (Leevi Reinaru juhendamisel). Ordineeriti 20. oktoobril 1997 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1997–2014 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Tuhala Kaarli koguduse hooldajaõpetaja. Lisaks oli ta aastatel 2004–2007 Ida-Harju praostkonna abipraost; samuti on ta olnud Ida-Harju praostkonna praosti kohusetäitja.

Mare Palgi on maetud Kose kirikuaeda.

## Isiklikku
Ta oli abielus, tal on poeg ja tütar. Ta konfirmeeriti 1989. aastal Muhu koguduses; tema emapoolne vanaisa oli Muhu koguduse köster.

## Kirjandus
* Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Eestis teenivad vaimulikud: seisuga 1. juuli 2013. Koostanud Kristjan Luhamets ja Ülle Keel. EELK Konsistoorium, Tallinn 2013.
* Mälestades õpetaja Mare Palgit Eesti Kirik, 12. november 2014.
Komtuurkond

**Komtuurkond** oli feodalismiaegne ilmalik sõjalis-majanduslik halduspiirkond, mida valitses **[[komtuur]]**.

Halduslikult oli komtuurkond jagatud ordu- ja vasallimõisate vahel, mis tegelesid maksukogumise ja kohaliku kohtumõistmisega.

## Vaata ka
*foogtkond
*Tallinna komtuurkond
*Pärnu komtuurkond
*Viljandi komtuurkond
*Paide komtuurkond
*Kursi komtuurkond
Komtuur

**Komtuur** (saksa keeles *Komtur*) oli feodalismiaegne vaimuliku rüütliordu ametnik, kes oma valitsemispiirkonnas (**[[komtuurkond|komtuurkonnas]]**) omas kõrgeimat kohtu-, haldus- ja sõjalist võimu.

Liivimaa ordus oli kuni 14. sajandini komtuur kõrgem ametnik kui foogt, ent hiljem nende staatused võrdsustati.

## Vaata ka
*maakomtuur

## Viited
Liivimaa õuekohus

**Liivimaa õuekohus** oli Liivimaa kohtuorgan (õuekohus), mis tegutses aastatel 1630–1889. Õuekohus oli eelkõige apellatsioonikohus, mis vaatas üle maakohtute otsuseid.  

Õuekohus asus aastatel 1630–1701 Tartus ja 1701–1889 Riias. Rootsi võimu ajal allus Liivimaa õuekohus Stockholmi õuekohtule. 

Venemaa keisririigis 1737–1797 allus Liivimaa õuekohus (saksa k. *Livländische Hofgericht*) Liivi-, Eesti- ja Soomemaa asjade justiitskolleegiumile ning 1797–1889 Venemaa Keisririigi Valitsevale Senatile ning asus Liivimaa kubermangulinnas Riias, Riia lossis. 

Aastatel 1804–1889 tegutses Liivimaa õuekohtu juures erikoosseis (hiljem osakond), mis oli Liivimaa kubermangu kõrgeim talurahvakohus, Liivimaa kubemangu Kuressaare kreisi kreisikohtu apellatsioonikohtuks oli Saaremaa maanõunike kolleegiumi Õuekohtu talurahva departemang Saaremaa maanõunike kolleegiumi juures (*Hofgerichts-Departement in Bauer-Rechtssachen*).

## Kohtukoosseis
Õuekohtu isikkoosseisus oli president, asepresident ning 6–12 Liivimaa maanõunikku ja õigusteadlast.

## Liivimaa õuekohtu presidendid
*Krahv Hans Heinrich von Liewen vanem (1664–1733), Liivimaa õuekohtu president (*Hofgerichtspräsident*)
*1762–1768, vabahärra Johann Heinrich von Mengden (1701–1768), Liivimaa õuekohtu president
*1769–1783, Johann Adolph von Ungern-Sternberg (1726–1793), Liivimaa õuekohtu president, Liivimaa maanõunik
:Riia asehalduskonnas (1783–1797) tegutses Riias Liivimaa ülemmaakohus
*1797–1802, Paul Reinhold von Rennenkampff (1752–1824), Liivimaa õuekohtu president, Liivimaa maanõunik
*..1812..1816.., George von Hoyningen-Huene (1758–1835), Liivimaa õuekohtu president,
*1835–1845, Georg ''Friedrich von Bruiningk'' (1780–1845), Liivimaa õuekohtu president
*1847–1849, Gotthard ''August von Löwis of Menar'' (1801–1849), Liivimaa õuekohtu president
*1851–1856, Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern (1778–1858), Liivimaa õuekohtu president
*1869–1875, Ernst Peter von Sievers (1795−1876), Liivimaa õuekohtu president
*1877–1889, Arthur von Sivers (1835–1896), Liivimaa õuekohtu president (saksa k. *Präsident des Hofgerichts, Präsident des Livlandische Hofgerichts in Riga*)
### Liivimaa õuekohtu sekretärid
*1710, Melchior von Wiedau (1679−1740), Liivimaa õuekohtu sekretär

## Vaata ka
*Eestimaa Ülemmaakohus
## Viited
Tallinna linnusekohus

**Tallinna linnusekohus** (saksa keeles *Revaler Burggericht*, rootsi k. *Revals borgrätt*) oli Tallinnas Rootsi ajal tegutsenud kohus. Kohtu pädevusse kuulusid Tõnismäe ja Toompea elanike, riigiametnike, sõjaväelaste, riigimaad saanud aadlike ja riigimõisate talupoegadega seotud kohtuasjad. 

Tallinna linnusekohtusse kuulus Tallinna asehaldur ehk president ja neli, või kuni kuus. assessorit. Tallinna asehaldur oli ühtlasi linnusekohtu eesistuja. Kohus käis koos kaks korda aastas, suvel ja talvel. Linnusekohtu otsuseid sai edasi kaevata Stockholmis asunud Svea õuekohtusse.

Lossikohus oli II astme kohtuinstants maakohtute suhtes ja tegutses riigile kuuluvates kindlustes. Lossikohtu esimees,(lääni)asehaldur oli ühtlasi kindluse komandant, käsutas sõjalist võimu ja oli kuninglike domeenide valitseja. Tallinnas, Paides ja Rakveres lõpetasid lossikohtud tegevuse seoses linnuseläänide kadumisega 17. sajandi II veerandil, Haapsalus aga pärast Haapsalu lossi põlemist 1688. aastal.

Tallinna linnusekohus tegutses 1710. aastani.
## Tallinna linnusekohtu presidente
* Eberhard Bremen (1573–1645),  kuningliku Tallinna linnusekohtu president ja Tallinna asehaldur
* Michael Gottlieb Grass, Tallinna Linnusekohtu president ja Tallinna asehaldur
*Wilhelm von Ulrich (1605−1661), kuningliku Tallinna linnusekohtu assessor ja president ning Tallinna asehaldur 1652–1659
*Johan Christopher von Scheiding (1634–1685),  kuningliku Tallinna linnusekohtu president ja 1673–1685 Rootsi asehaldur Tallinnas
*Adolph Tungel, Tallinna lossikohtu president ja samaaegselt ka aastatel 1685–1690 Tallinna asehaldur

## Tallinna linnusekohtu  assessoreid
*Tallinna linnusekohtu asenõuniku ja assessorina tegutses 1648. aastast Philipp von Krusenstiern, hilisem - 1653. aastast Rootsi Kuningliku Kommertskolleegiumi Eesti- ja Ingerimaa kommertsdirektor, Narva linnusekrahv ning 1655–1658 õigusnõunik Moskvas, 1659 kuni  1670  Tallinna asehaldur; 
*Tallinna linnusekohtu sekretär ja assessor Christian Jhering (1629 – 1697 Tallinn), aadeldati (1673) ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda 1675. aastal nr 838 all, Eestimaa kindralkubermangu sekretär ja abinõunik; 
*assessor (1680) Gabriel Elvering, kes aadeldati 1690. aastal, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda;  
*kaasistuja (1671) Wilhelm Lindtmann
*assessor (1706) Martin Grefvenhjelm, aadeldatult 1687 Martin Grefvenhjelm, keda ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda;
*assessor Gottschalk Krämer (sünd. 1664), kes aadeldati 1694. aastal, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda.

## Vaata ka
*Eestimaa Ülemmaakohus
*Toompea lossifoogtikohus

## Viited
Katusorganisatsioon

**Katusorganisatsioon** on mittetulundusühing, mille on moodustanud juriidilised isikud (sh avaliku sektori, ärisektori ja kolmanda sektori organisatsioonid) selleks, et mingeid ühiseid üldhuvisid edendada jõulisemalt, kui seda saaks teha vaid ühe organisatsiooni kaudu.

Eestis tegutsevad katusorganisatsioonid on näiteks Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liit, Eesti Kaubandus-Tööstuskoda.

## Viited
Eradotsent

**Eradotsent** (saksa keeles *Privatdozent*, lühendid *PD, P.D.* või *Priv.-Doz.*) on eelkõige saksa keelt rääkivates riikides teadusliku kraadiga tavaliselt koosseisuväline õppejõud (dotsent), kellel on *[[venia legendi]]* (loengupidamisõigus). 

Eradotsendid on õpetanud ka Tartu Ülikoolis. 18. augustil 1937 registreeriti Siseministeeriumis Tartu Ülikooli Eradotsentide Ühingu põhikiri. Ühingu esimees oli Hermann Paris.

## Tartu Ülikooli eradotsentide loend 1937

*Johannes Aavik, eradotsent eesti keele alal
*Wilhelm Anderson, astrofüüsika eradotsent
*Vissarion Aleksejev, matemaatika eradotsent (endine rektor)
*August Annist, eesti ja üldise kirjanduse eradotsent
*August Arrak, sisehaiguste eradotsent
*Ernst Blessig, oftamoloogia eradotsent
*Villem Ernits, slaavi keelte eradotsent
*Walter Freymann, filosoofia edadotsent (Eradotsentide Ühingu revisjonikomisjoni liige)
*David Grimm, rooma õiguse eradotsent
*Konstantin Grimm, eradotsent jõumasinate alal
*Jüri Haldre, röntgenoloogia eradotsent
*Peeter Hansen, naha- ja suguhaiguste eradotsent
*Leo Jürgenson, ehitusõpetuse eradotsent
*Mihkel Kask, hügieeni eradotsent
*Georg Kingisepp, farmakoloogia eradotsent
*Reinhold Kleitsman, naistehaiguste ja sünnitusabi eradotsent
*Edgar Krahn, matemaatika eradotsent (Eradotsentide Ühingu kirjatoimetaja)
*Oskar Kuriks, oftamoloogia eradotsent
*Ants Laur, keemia eradotsent
*Feliks Lepp, sisehaiguste eradotsent
*Johannes Letzmann, geofüüsika eradotsent
*Otto Liiv, Eesti ja Põhjamaade ajaloo eradotsent (Eradotsentide Ühingu abikirjatoimetaja)
*Siegfried Lind, hügieeni eradotsent
*Robert Livländer, astronoomia ja geodeesia eradotsent
*Oskar Loorits, rahvaluule eradotsent
*Artur Luha, geoloogia eradotsent
*Ottomar Madisson, tehnilise mehaanika eradotsent
*Hans Madissoon, kohtuliku arstiteaduse eradotsent
*Eduard Markus, geograafia eradotsent (Eradotsentide Ühingu abiesimees)
*Jaan Mets, taimekasvatuse eradotsent
*Paul Mielberg, ehitusõpetuse eradotsent
*Jaan Miländer, naistehaiguste eradotsent
*Herbert Normann, arstiteaduse ajalo eradotsent (Eradotsentide Ühingu laekur)
*Jüri Nuut, matemaatika eradotsent
*Hermann Paris, farmakognoosia-ravimtaimede kultuuri eradotsent (Eradotsentide Ühingu esimees)
*Adolf Parts, keemia eradotsent
*Hugo Bernhard Rahamägi, süstemaatilise usuteaduse eradotsent
*Johannes Rives, närvihaiguste eradotsent (Eradotsentide Ühingu revisjonikomisjoni liige)
*Hugo Salasoo, farmatseutilise keemia eradotsent
*Otto Emil Seesemann, Uue Testamendi usuteaduse eradotsent
*August Sildnik, Eesti ja Põhjamaade ajaloo eradotsent
*Robert Sinka, pediaatria eradotsent
*Jaak Taul, süstemaatilise usuteaduse eradotsent (Eradotsentide Ühingu revisjonikomisjoni liige)
*Paul Thomson, geoloogia eradotsent
*Igor Tjutrjumov, tsiviilõiguse ja protsessi eradotsent
*Alma Tomingas, farmakognoosia eradotsent
*August Velner, hüdroloogia eradotsent

1. jaanuaril 1938 jõustunud Ülikoolide seadusega nimetati eradotsendid ümber dotsentideks, ja senised dotsendid adjunktprofessoriteks.

## Vaata ka
*kaasatud professor
Gustav Raudsepp

**Gustav Raudsepp** (19. juuni 1882 – 23. veebruar 1935) oli eesti koduloolane ja luuletaja, taluperemees.

Ta elas kogu oma elu Võrumaa Urvaste kihelkonna Kärgula valla Hänike küla Lustivere talus. Ta käis vallakoolis, kuid hiljem oli suur iseõppija. 

## Looming
Ta kogus kohalikke rahvajutte, ütlusi ning kirjutas luuletusi (nt "Püha Jõe palve", "Keretü" jt). 
* Keretü. Võromaaveere, 12. märts 2014
* Kodukotus. Karjasoo kaksikud. Sõmerpalu valla aabitsalood
* Värsiria saa aasta takast. Uma Leht. Radokuu 27. päiv 2020
* Peretraditsioonid ja kirik. Eesti kirik, 22. aprill 2020
* Kastepärlis mälestus. Luule- ja pärimustevihik, 24 lk. UT DSpace http://hdl.handle.neti 10062/865120
* Liivakell. Luule- ja pärimustevihik, 24 lk. UT DSpace http//hdl.handle.net/10062/89128

## Isiklikku
Tema lapselaps on majandusteadlane Vambola Raudsepp. 

## Välislingid
*Haud Osula kalmistul
Obool

**Obool** (vanakreeka keeles *ὀβολός* ehk praevarras; mitmuses *ὀβολοί*) oli Vana-Kreekas kasutusel olnud hõbedast münt ja massimõõt. Klassikalise perioodi Ateenas moodustas ühe drahmi kuus obooli ehk täht-tähelt "peotäis". Obooli sai vahetada kaheksa *chalkoí* (*χαλκοί*, "vasetükid") vastu. Kaks obooli moodustasid diobooli, mille kaal oli ligikaudu 1,41–1,43 grammi hõbedat. Kasutusel olid ka trioboolid.

Mündi nimest tuleneb ka sõna "obelisk" (*obelískos*, *ὀβελίσκος*), mille näol on tegemist naljatleva vähendussõnaga.

Vastavalt Plutarchose poolt kirjapandule olid spartalastel kasutusel rauast oboolid, mis jagunesid neljaks *chalkoíks*. Spartalased valisid jõukuse taga ajamise mittesoodustamiseks müntide asemel kohmakate ja ebapraktiliste oboolide kasutamise.

## Obool kui kaaluühik
Lisaks mündile oli obool ka kaaluühik ning Vana-Kreekas oli see kindlaks määratud kui kuuendik drahmi ehk ligikaudu 0,5 grammi. Vana-Roomas võrdus see aga 1/48 Rooma untsiga ehk ligikaudu 0,57 grammiga, kuid erinevalt Kreekast ei saanud obool varajase Rooma vabariigi rahasüsteemi ajal mündi kuju. Tänapäeva Kreekas võrdub obool ühe detsigrammi ehk 0,1 grammiga.

## Nimest
Sõna "óbolós", teistes dialektides ka "óbelós" (*ὀβελός*) või "ódelós" (*ὀδελός*), tähendab pikka õhukest metallnaela või -varrast, nagu näiteks küpsetusvarras. Ajal, mil münte veel ei kasutatud, kasutati valuutana selliseid metallist vardaid. Nad sümboliseerisid väikseid vasest või pronksist kange, millel oli standardiseeritud kaal ning millega kaubeldi. Prantsuse arheoloog T. Reinach defineeris neid kui "tarberaha" (*ustensiles monnais*). Peloponnesose poolsaarel Argoses läbi viidud väljakaevamistel leiti kümneid vardakujulisi oboole, mis dateeri aega enne aastat 800 e.m.a ning mis on välja pandud Ateena Numismaatikamuuseumis.

## Ostujõud
Ühe obooli eest võis klassikalise ajajärgu Ateenas saada joomisel kasutatava anuma kántharose koos ligikaudu kolme liitri veiniga. Prostituudi teenuste eest maksmisel oli tavapäraseks tasuks kolm obooli.

## Münt Charonile
Surnud maeti Vana-Kreekas nii, et nende suhu oli asetatud obool. Seda selleks, et kui surnu vari jõudis Hadese allmaailma, saaks ta maksta paadimees Charonile selle eest, et viimane ta üle Acheroni jõe viiks. Legendi järgi olid need, kes ei olnud piisavalt jõukad või need, kelle matjad keeldusid õigeid rituaale järgimast, sunnitud sada aastat Acheroni kallastel uitama.

## Vaata ka
* Vanakreeka rahasüsteem

## Viited

## Välislingid
Riigitaaler

**Riigitaaler** (rootsi keeles *riksdaler*, lühend *Rdr*) oli Rootsi riigi hõbemünt. 

Rootsis hakati vermima hõbedast taalreid 1534. aastal, mille eeskujuks oli Saksa Joachimsdaler, taalri kõrval võeti 1536. aastal kasutusele markmünt. Ühele taalrile pidi vastama 4 marka ehk 32 ööri. Esimesed riigitaalrid vermiti 1604. aastal ning 1604. aasta Norrköpingi riigipäeval otsustati, et taaler peab sisaldama 25,6 grammi puhast hõbedat. Uut münti hakati nimetama riigitaalriks ja senist taalrit hõbetaalriks ning viimane muutus arvestusühikuks varasema kursiga 4 marka ehk 32 ööri. 1624. aastal  hakati kuningas Gustav II Adolfi käsul vermima vaskmünte.

Aastatel 1777–1873 oli riigitaaler Rootsi rahaühik.

Riigitaalrid on käibinud ka Eesti alal, kui see oli Rootsi võimu all.


Duca carlo IX di svezia, menta tipo daler (tallero), 1583, forse coniato a heidelberg (pezzo unico).JPG|Hertsog Karli (1599–1604) taaler
Gustavo II adolfo di svezia, 3 daler del 1618 (pezzo unico) e un daler (rovescio).JPG|Kuningas (1611–1632) Gustav II Adolfi  taaler
Sverige Karl XII daler 1718, nødmønter Kmm 0353.tif|Kuningas (1697–1718) Karl XII taaler
1 daler silvermynt 1719.jpg|Hõbetaaler, 1719
1 Riksdaler Specie 1845, 1.jpg|pisi|1 Riksdaler, 1845
1 Riksdaler Specie 1845, 2.jpg|pisi|1 Riksdaler, 1845


## Vaata ka
*Isandtaaler (Herrenthaler), Rootsi riigis kasutusel olnud arvestustaaler
*Hispaania Madalmaade ja Ühendatud Madalmaade Albertustaaler
*taaler
## Viited

## Kirjandus
*Enn Küng, Riigitaalrite kasutusest Rootsi Läänemereprovintsides 17. sajandil. Ajalooline Ajakiri, 2013, 2 (144), 183–201
Väinö Leskinen

**Väinö Olavi Leskinen** (8. märts 1917 Helsingi – 8. märts 1972 Helsingi) oli soome poliitik ja ujuja.

Ta sündis aastal 1917 Helsingis töölisperekonnas. Enne poliitikasse siirdumist tegeles ta ujumisega (spordiühingus Helsingin Työväen Uimarit (HTU) (:fi); ta võitis Antwerpeni töölisolümpial aastal 1937 rinnuliujumises nii 200 meetri kui ka 400 meetri distantsil esikoha. Ta oli Soome Töölisspordi Liidus (soome keeles *Suomen Työväen Urheiluliitto*, :fi) aastatel 1940–1942 peasekretär ja aastatel 1951–1955 eesistuja. Ta võttis osa nii Talvesõjast kui ka Jätkusõjast, teenides niinimetatud ässade rügemendis. Augustis 1941 sai ta haavata ja oli aastatel 1942–1944 Soome Relvavendade Liidu sekretär.

## Välislingid
* http://www.eduskunta.fi/triphome/bin/hx5000.sh?{hnro}=910958&{kieli}=su&{haku}=kaikki
John Perkins

**John Perkins** (sündinud 28. jaanuaril 1945) on ameerika kirjanik ja aktivist. Sai tuntuks tänu raamatule "Confessions of an Economic Hit Man", kus ta paljastas Ameerika Ühendriikide laostamistegevust kolmanda maailma riikides dollari laenu kaudu.

## Elulugu
* 1963 – lõpetas Tiltoni kooli. Pärast kooli õppis Middlebury College'is, kust ta langes välja edasijõudmatuse tõttu. 
* 1968 – sai bakalaureusekraadi Bostoni Ülikoolis ärijuhtimise erialal.
* 1968–1970 – Rahukorpuse vabatahtlik töötaja Ecuadoris. 
* 1970. aastatel töötas ta konsultatsioonifirmas Chas. T. Main. John Perkins väidab, et teda võeti tööle seda firmale tänu NSA – Perkins oli side NSA ja konsultatsioonifirma vahel, kuid aga ametlikult see informatsioon ei ole kinnitatud.
* 1980. aastatel – John Perkins lahkus Chas. T. Mainbakalaurus*ist ja asutas oma energeetikaga seotud ettevõtte, kus ta oli juhatuses. Oma raamatus John Perkins väidab, et tema edu oli tingitud USA äriühingute hävitamistegevuse tõttu teistes riikides, aga mitte ausalt teenitud.

## Vasturääkivus
Majandusajakirjanik Sebastian Mallaby kritiseeris Perkinsi raamatut: "Kirjeldades ennast siseinformaatorina, eneseuhke rändkaupmees tegi oma raamatust menuraamatut". Sebastian Mallaby väidab, et Perkinsi "kontseptsioon" rahvusvahelises rahanduses on suur illusioon ja põhilised väited on kindlasti valed. Mallaby sõnutsi, Indoneesia vähendas imikusuremust ja kirjaoskamatust kaks kolmandikku pärast liidrite veendumist laenu vajaduses majandusteadlaste poolest 1970. aastatel.

Artiklid ajakirjanduses on viidanud tõendite puudumisele. 

2006. aastal väitis Riigidepartemang, et suur osa raamatust "tundub olevat täielik väljamõeldis": NSA on krüptoloogine organisatsioon, aga mitte majanduslik; ükski tema ülesanne ei sisaldanud välismaa majandusteadlaste paigutamist välisriikides seda riiki laenuga orjastamise eesmärgiga; ning Perkins polnud kinnitatud oma sõnad USA osalemist oluliste poliitiliste tegelaste mõrvades.

## Raamatud
* *Hoodwinked: An Economic Hit Man Reveals Why the World Financial Markets Imploded – and What We Need to Do to Remake Them* (2009) 
* *The Secret History of the American Empire* (2007) 
* *A Game as Old as Empire: the Secret World of Economic Hit Men and the Web of Global Corruption* 2007 
* *Confessions of an Economic Hit Man* (2004) 
* *Spirit of the Shuar: Wisdom from the Last Unconquered People of the Amazon* (2001) 
* *Psychonavigation: Techniques for Travel Beyond Time* (1999)
* *Shapeshifting: Shamanic Techniques for Global and Personal Transformation* (1997)
* *The World Is As You Dream It: Teachings from the Amazon and Andes* (1994)

## Vaata ka
* Zeitgeist, the Movie

## Välislingid
* John Perkinsi koduleht 
* Internet Movie Database
Servači järv

**Servači järv** ehk **Servatši järv** (valgevene keeles  *Возера Сэрвач*) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Dokšycy rajoonis. Järv asub merepinnast 179 meetri kõrgusel, selle valgala on 51,8 km².

Kaldajoone pikkus on 12,9 kilomeetrit. Kaldad on madalad, järve ümbrus on suuremalt jaolt soostunud. Kohati palistab kallast õõtsik. Järve põhja katab enamasti sapropeel, aga põhjakalda all on põhi turbane.

Kaladest elavad järves haug, särg, ahven, linask, latikas ja koger. Taimedest kasvab järves ohtralt valge vesiroos. Servači ümbrusesse on moodustatud Servači hüdroloogiline kaitseala.
Lisna järv

**Lisna järv** (valgevene keeles *Возера Лісна*, vene keeles *Лисно* (Lisno)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Vierchniadźvinski rajoonis. Järv asub merepinnast 124 meetri kõrgusel. Piki järve põhjakallast kulgeb kohati Venemaa ja Valgevene vaheline piir.

Kaldajoone pikkus on 25,3 kilomeetrit. Järve lõuna- ja läänekallas on kõrged (keskmiselt 15–20 meetrit, kohati kuni 30 meetrit), ida- ja põhjakaldad on aga madalad ja soised, neid katab hõre männimets. Järve lõunaosas asub üks suur saar. Lisnat läbib Svolna jõgi. Järve valgla on 943 km².

Kuna järv on madal, on Lisna vee läbipaistvus väike (1 meeter). Järve valglas inimtegevus praktiliselt puudub, seega on vesi puhas. Aastal 1995 loodi järve ümbrusse maastikukaitseala.

Kaladest elavad järves ohtramalt haug, latikas ja linask, teised levinumad kalad on särg, ahven, koha, säga, angerjas ja koger. Järvel toimub ka tööstuslik kalapüük.

## Välislingid
* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Asvieja järv

**Asvieja järv** või **Asviejskaje järv** (valgevene keeles *Возера Асвейскае*, vene keeles *Освейское*) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Vierchniadźvinski rajoonis. Järv asub merepinnast 129,8 meetri kõrgusel, selle valgla on 259 km². Asvieja on pindalalt teine järv Valgevene territooriumil.

Kaldajoone pikkus on 33,4 kilomeetrit. Kaldad on madalad, kohati liivased, kohati turbased. Järve lääneosas asub Manastyrščyna saar, mis on oma ligi 5 km² pindalaga Valgevene suurim saar. Lisaks sellele on järvel ka ujuvad saared. Asvieja järve lõunakaldal asub Asvieja agrolinnake.

Vee läbipaistvus on 2,5 meetrit. Asvieja on eutroofne järv. Järvel pesitseb ohtralt veelinde, nende seas sinikael-part, punapea-vart ja lauk. Järvel pesitseb ka Valgevene suurim kajakakoloonia. Viimasel ajal on järve veetase alanenud, osalt võib selle põhjuseks olla järve lähedal asuv turbatööstus, teine võimalik põhjus on järve veetaset reguleeriva tammi halb tehniline seisukord.

Kaladest leidub järves haugi, lutsu, angerjat, koha, latikat, linaskit ja kokre. Järve kallastel elutsevad koprad ja ondatrad. Taimedest kasvab järves ohtralt valget vesiroosi. Asvieja järve ümbrusse on moodustatud samanimeline maastikukaitseala.

## Välislingid

* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Asparagiinhape

**Asparagiinhape** (inglise *aspartic acid*; lühend Asp või D) on α-aminohape, mille keemiline valem on HOOCCH(NH2)CH2COOH. Asparagiinhappe sooli (kus karboksüülhape esineb anioonina) nimetatakse aspartaatideks ning asparagiinhappe esinemisvorm (st happe või soola kujul) oleneb seega keskkonna pH-st. Asparagiinhappe lühendit D ei tohiks segamini ajada kiraalsust tähistava lühendiga (L/D-isomeeria klassifikatsioon).

Looduses esineb asparagiinhappe erandlikult nii L- kui D-isomeerina (viimasena siiski oluliselt harvem). Asparagiinhapet sisaldavates valkudes esineb L-isomeer, samas kui D-isomeer esineb mõningates peptiidides ning ka vabal kujul neurotransmitterina.

Asparagiinhape ei kuulu asendamatute aminohapete hulka; inimorganismis saab asparagiinhapet sünteesida oksaloatsetaadist ja glutamaadist transamineerimise teel. Asparagiinhappe sünteetilistest ühenditest on üks tuntumaid mitte-sahhariidne magusaine aspartaam, mille lagunemisel loomorganismis tekib asparagiinhape (koos fenüülalaniini ja metanooliga).

Asparagiinhappe ja ka sellele lähedase aminohappe asparagiini nimetus tuleneb sparglist (ingl k *asparagus*), kuna selle köögivilja mahlast need aminohapped esmakordselt ka eraldati.

## Viited
Kaubanduskeskus

**Kaubanduskeskus** ehk **ostukeskus** on hoone või hooned, kuhu on koondatud palju kauplusi ja teenindusasutusi. Kaubanduskeskuses on enamasti mõni super- või hüpermarket, apteek, rauakauplus, pangaesindused, rõivakauplused, juuksuri- või ilusalong jne.

## Eesti kaubanduskeskusi
*Lasnamäe Centrum
*Viru keskus
*Ülemiste keskus
*Rocca al Mare kaubanduskeskus
*Auriga keskus
*Astri keskus
Nuumen

**Nuumen** (ladina keeles *numen* 'jumalus, jumalik vägevus') oli looduslikes objektides sisalduv üleloomulik hing või vägi vanarooma mütoloogias ja religioonis.
Tõstamaa mõisa kalmistu

**Tõstamaa mõisa kalmistu** on kalmistu Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tõstamaa alevikus Pärnu linnas Pärnu maakonnas. Kalmistu jääb Tõstamaa mõisa südamest linnulennult umbes 300 meetri kaugusele põhjakirdesse.
 
Kalmistu rajasid arvatavasti millalgi 19. sajandi teisel või kolmandal kolmandikul mõisa tollased omanikud Staël von Holsteinid. 

Kalmistule maetute üldarv pole teada, see on praegu jäetud maha ja rüüstatud. Kalmistu on 1997. aastast koos Toomingamäe nime kandva muinaskalmistuga ühine riiklik kultuurimälestis.

## Vaata ka
*Tõstamaa kalmistu

## Viited

## Kirjandus
*Alo Särg. "Tõstamaa (*Testama*)". - Pärnumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 90
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

## Välislingid
*Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Posttraumaatiline stressihäire

**Posttraumaatiline stressihäire** (**PTSH**; inglise keeles *post-traumatic stress disorder*; rahvusvaheline lühend **PTSD**) on ärevushäire, mis võib tekkida, kui inimene kogeb ühte või mitut traumeerivat sündmust. 

Traumeeriv sündmus võib olla näiteks surma pealtnägemine, vägistamise ohvriks langemine või sõda. PTSH võib kujuneda ka pideva vaimse vägivalla tagajärjel. 

Posttraumaatilist stressihäiret saab diagnoosida, kui selle sümptomid on kestnud üle kuu aja ning häirivad oluliselt elu ja toimetulekut.

Naistel on suurem tõenäosus PTSH tekkeks kui meestel ja lastel. Lastel on sellest pääsemine eriti tõenäoline, kui nad on alla 10-aastased. PTSH riskirühma kuuluvad sõjaveteranid.

## Vaata ka
*Lein

## Viited
Puiatu mõisa kalmistu

**Puiatu mõisa kalmistu** on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Leemeti külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. 

## Ajalugu
Kalmistu rajasid Puiatu mõisa tollased omanikud Krüdenerid tõenäoliselt millalgi 19. sajandi algul, sest esimene matus oli 1815. aastal. Kalmistule on maetud kokku 24 lahkunut. 
 
## Kirjeldus
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult 850 meetri kaugusele lääne-edelasse. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on hauatähiseid ja nende osasid.

## Kabel
Kalmistul asus ka lihtne puust kabel, mis lammutati millalgi 1950. aastatel. See oli ainuke teadaolev puust kabel Eesti mõisakalmistutel.

## Kalmistule maetuid
*1910, 5. oktoober (vkj) - Friedrich Amadeus von Krüdener (3. oktoober (vkj) 1862 - 29. september (vkj) 1910)

## Viited

## Kirjandus
*Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
*Valdo Praust. "Viljandimaa mõisad". Tänapäev. Tallinn 2010. Lk 59 ja 62
*Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013

## Välislingid
*
*Puiatu mõisa kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
*Matus Puiatu mõisa kalmistul. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
Eesti Noorte Segakoor

**Eesti Noorte Segakoor (ENSK)** on üle-eestiline noortekoor, mille eesmärgiks on tutvustada eesti koorimuusikat ja olla kasvulavaks noortele andekatele lauljatele. Koori eelkäijaks on aastatel 1998–2014 tegutsenud Eesti Koolinoorte Segakoor.

Eesti Noorte Segakoori peadirigent ja kunstiline juht on Silja Uhs. Aastatel 2014–2016 oli koori peadirigendiks Peeter Perens ja koormeistriks Inta Roost.   

Koor on edukalt osalenud erinevatel konkurssidel ja festivalidel nii Eestis kui ka välisriikides, näiteks saavutati Tallinn 2019 konkursil I koht rahvamuusika kategoorias. Lisaks on koor kaasa teinud erinevates projektides: andnud Etnosfääriga kontserdi XXVI Viljandi pärimusmuusika festivalil, osalenud koos teiste üle-eestiliste kollektiividega kontsertlavastuses “Eestimaa atmosfäärid”, kandnud 2020. aastal ette Kaari Sillamaa oratooriumi "Kristus" ning teinud kaasa 2021. aasta taasiseseisvumispäevaks ilmunud Joel Markus Antsoni muusikavideos "Ükskord niikuinii". 2022. aastal saavutas Eesti Noorte Segakoor segakooride võistulaulmisel Tuljak A-kategoorias I koha ja andis vabariigi aastapäevaks välja oma liikme Eerik Robert Ots'a laulu "Kodu" .    

## Viited
* Facebook
* http://eestinoortesegakoor.ee/
Buduaar

**Buduaar** (prantsuse keeles *boudoir*) on hästi sisustatud intiimne daami magamistuba, elutuba või riietustuba.
Buduaar (ajakiri)

**Buduaar** on Eesti naisteajakiri. Ajakirja teemade seas on ilu ja mood, tervise- ja pereteemad, alternatiivmeditsiin, esoteerika. 

Ajakiri ilmub neli korda aastas. Peatoimetaja ja tegevtoimetaja oli kuni 2021. aasta märtsi lõpuni Marge Tava. 

## Vaata ka
* BuduaarTEEN

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Kirikukell

**Kirikukell** on kirikus olev kell, mida helistatakse (lüüakse) jumalateenistusele kutsumiseks, et inimesed teaksid kirikusse tulla. Kirikukella võidakse helistada ka pulmade, matuste või muude kiriklike talituste ja pühade puhul, aga ka tähelepanu äratamiseks hädaolukorras (häirekell) ning aja märkimiseks (nt täistunnil).

Kirikukell asub tavaliselt kellatornis ja siis nimetatakse seda ka **[[tornikell]]aks**.


Church bell in Prangli church.jpg|Prangli kiriku tornikell aastast 1896
Häädemeeste kiriku tornikell (2).JPG|Häädemeeste õigeusu kiriku tornikell aastast 1874
Tartu Jaani kiriku kellad.JPG|Tartu Jaani kiriku kellad
Paldiski Sergi kirikukell.JPG|Paldiski Sergi kiriku suur tornikell


## Vaata ka
* Kariljon
BuduaarTEEN

**BuduaarTEEN** on naisteajakirja Buduaar "noorem õde", mis on mõeldud teismelistele tüdrukutele. BuduaarTEENi esimene number ilmus suvel 2014. Praegu on see ainus eestikeelne 7–14-aastastele tüdrukutele suunatud ajakiri. 

BuduaarTEEN käsitleb teismeliste jaoks aktuaalseid teemasid ilu, moe, tervise, suhete ja elustiili vallast, mis kaasnevad nooreks naiseks sirgumisega. 

Esimese numbri kaanestaar oli Getter Jaani, kes oli ühtlasi ka esimese ajakirja patroon. Teise numbri kaanestaar oli populaarse TV3 seriaali "Padjaklubi" Miša – näitleja Kristel Aaslaid. Ajakiri ilmub neli korda aastas. Lisaks korraldab BuduaarTEEN tüdrukutele üritusi, kinoseansse jpm. 

## Vaata ka
 
*Ajakiri Buduaar
Jaak Simm (arvutiteadlane)

**Jaak Simm** (sündinud 6. juunil 1981) on eesti arvutiteadlane.

Ta lõpetas 1999. aastal Tallinna Reaalkooli hõbemedaliga, sai 2002. aastal Stockholmi Kõrgemas Majanduskoolis Riias bakalaureusekraadi majanduses, 2004. aastal Tartu Ülikoolis teadusmagistri kraadi informaatikas, õppis aastatel 2004–2007 TÜ-s doktorantuuris ja 2007–2010 Tokyo Tehnoloogiainstituudis, kus sai doktorikraadi arvutiteaduses.

Simm oli aastatel 2010–2014 Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika-loodusteaduskonna integreeritud süsteemide bioloogia keskuses teadur, 2013–2014 kaasprofessor, 2014–2020 Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis järeldoktorantuuris ning 2020–2024 G-Researchis ja alates 2024. aastast XTX Marketsis kvanitatiivne teadur.

## Viited

## Välislingid

* Jaak Simm Google Scholaris
Howard Levi

**Howard Levi** (9. november 1916 – 11. september 2002) oli USA matemaatik. Ta töötas peamiselt algebra alal.

Ta oli Joseph Fels Ritti õpilane.

## Raamatud

* *Elements of Algebra* (1953)
* *Elements of Geometry* (1956)
* *Foundations of Geometry and Trigonometry* (1956)
* *Fundamental Concepts of Mathematics* (1957)
* *Modern Coordinate Geometry: A Wesleyan Experimental Curricular Study* (1961)
* *Polynomials, Power Series, and Calculus* (1967)
* *Topics in Geometry* (1968)

## Viited
Linnaõigus

**Linnaõigus** on keskajast pärinev õigusnormide kogum linnakogukonna jaoks. 

Lääne-Euroopas tekkisid linnaõigused alates 11. sajandist, kui linnad vabanesid feodaalide võimu alt.

Linnaõiguste väljatöötamisel tugineti näiteks kohalikule tavaõigusele, privileegidele (nt turuõigus) ja raemäärustele. 

## Eesti linnade linnaõigused

Eesti keskaegsete linnade linnaõigused pärinesid Saksamaa linnade õigustest. Näiteks Tallinnas kehtestas Taani kuningas Erik IV 1248. aastal Lübecki õiguse. See õigus kehtestati ka 1302. aastal Rakveres ja 1345. aastal Narvas.

Riia sai 13. sajandi II poolel Hamburgi linnaõiguse ning selle põhjal tekkis Riia linnaõigus, mis levis Tartusse, Haapsallu, Paidesse, Uus-Pärnusse ja Viljandisse.

Eesti linnades kehtisid linnaõigused 1877. aasta linnareformini.

## Linnaõigused Saksamaal

Vanim linnaõigus Saksamaal on Soesti linnaõigus, mis põhines Lombardia linnasid valitsevatel seadustel. Selle alusel koostati paljud varasemad linnaõigused (Magdeburgi, Nürnbergi, Kölni ja Lübecki linnaõigused), XIII sajandil aga Lippe linnaõigus. Kölni kaudu jõudis linnaõigus unifitseeritud ja kirjapandud kujul ka tagasi Lombardiasse. Magdeburgi linnaõigus oli aluseks Poola ja Saksa ordu alade Kulmi linnaõigusele.

Ka Bremeni linnaõigus ja Salzwedeli linnaõigus olid kasutusel mitmes teises linnas.

Aastaks 1803 oli Saksamaale alles jäänud 53 vabalinna, mille elukorraldust juhtisid sealsed linnaõigused. Toona viidi läbi reformid, millega jäid vabalinnadeks üksnes Bremen, Hamburg, Frankfurt ja Lübeck. Edaspidi jätkus riigi seaduste ühtlustamine ja viimased linnaõigused kaotati 1. jaanuaril 1900, mil võeti kasutusele "Bürgerliches Gesetzbuch".

## Viited
Linnakodanik

**Linnakodanik** (ka **pürjel, bürger**, saksa keeles *Stadtbürger*) oli feodalismiajal linnakogukonna liige, kes oli täieõiguslik ja isiklikult vaba.

Linnakodanikke hõlmav seisus (**linnakodanikuseisus**) tekkis Lääne-Euroopas 10.–12. sajandil.

Linnakodanikuseisuse juures eristati mitut alarühma, näiteks rae liikmed, kaupmehed ja käsitöölised. Linnakodaniku õigused ja kohustused sõltusid tema elukutsest ja varanduslikust seisust.

Linnakodanikuks saadi kas linnakodaniku perre sündides või rae otsuse põhjal. Rae otsusele järgnes kodanikuvande andmine ja värske kodaniku kandmine kodanikuraamatusse.

Linnakodanikel tekkis feodaalidega vastuolusid peamiselt põgenenud talupoegade pärast. Linnakodanikud toetasid põhimõtet "Linnaõhk teeb vabaks", sest tahtsid odavat tööjõudu, ega andnud põgenikke meelsasti välja.

Linnakodanikuseisus kadus 18.-19. sajandil, kui kaotati seisuslik ühiskonnakorraldus. Kapitalismi süvenedes muutusid linnakodanikud kodanlasteks või proletaarlasteks. 

## Eesti linnakodanikud

Eesti linnades oli enamik keskaegsetest linnaelanikest linnakodanikke baltisakslased. 

Tallinna ajaloolise linnakogukonna moodustasid Tallinna linnakodanikud ja Tallinna linnaelanikud. Tallinna kodanikuks võis saada iga abielus täisealine majanduslikult iseseisev isik, kes oli linnas elanud kauem kui kolm kuud. Linnakodanikuks soovija pidi olema sündinud vabade vanemate seadusliku lapsena. Tallinna raad võis aga kodanikuõiguse andmisest ka keelduda. Kodanikuõiguse omandamiseks tuli anda kodanikuvanne ja tasuda kodanikumaks, misjärel kanti uue kodaniku nimi kodanikeraamatusse. Ainult linnakodanik tohtis tegutseda linnas kaupmehe või käsitöölisena (see kehtis küll "paremate" käsitööametite puhul). Kodanikustaatus andis linnakodanikule, koos aadlike ja literaatidega õiguse kinnisvara soetamiseks Tallinna linna piires. Sakslased moodustasid Tallinnas privilegeeritud ladviku. Tallinna linnakodanike nimekirjad on ka avaldatud.

Venemaa keisririigi asehalduskorra ajal (1783–1796) 1785. aastal kehtestati Baltimaades uus Vene linnaseadus. Uue linnaseadusega said kõik vabad linnaelanikud kodanikuõigused ning haldusvõim läks linnakodanike poolt valitud linnapeale ning kõiki linlaste kihte esindavale nõukogule. Lõplikult kaotati linnakodanikuseisus linnareformiga, mis toimus Venemaa sisekubermangudes 1870. aastal ja Balti kubermangudes 1877. aastal.

## Vaata ka
*Bürgermusse
*Linnaelanikud

## Viited
Joonia obool

**Joonia obool** oli Joonia Saarte Ühendriigis aastatel 1819–1863 käibel olnud münt. Kuni aastani 1834 võrdus üks obool nelja leptoniga, pärast seda aga viie leptoniga.

Kogu käibel olemise aja jooksul oli üks obool võrdne ka Suurbritannia poolepennisega. Käibele tulles asendas obool rea seni käibel olnud münte (Türgi parad ja Joonia gazétad), mis olid varustatud neile löödud lisamärgisega.

Obooli lasksid käibele inglased, kelle protektoraadina riik eksisteeris. Pärast seda, kui Joonia saared Kreekale kingitusena üle anti, asendati oboolid Kreeka drahmidega (kursiga 1 drahm = 20 obooli).
Sündik

**Sündik** on Eestis kõrgem ametnik, kes tegeleb õigusalaste küsimustega.

Sõna *sündik* pärineb vanakreeka keelest, kus σύνδικος (*súndikos*, σύν (*sún*) + δικος (*dikos*)) tähendas advokaati. Hispaanias ja Prantsusmaal on sündikuteks nimetatud mitmesuguseid valitsus- ja omavalitsusametnikke. Andorras on *Síndic General* parlamendi spiiker, kes 1993. aasta konstitutsioonimuudatuseni oli sisuliselt ka valitsusjuht. Inglismaal nimetatakse sündikuteks mitmete vanemate organisatsioonide administratiivkomisjonide liikmeid, näiteks Cambridge'i Ülikoolis. Prantsusmaal ja Belgias on sündikud ühisomandis hoonete omanike valitud haldurid (*syndic de copropriété*). Frantsiskaani ordu sündikud on ilmikud, kes laenavad ordule oma kinnisvara. Samuti kutsutakse sündikuteks anarhistlike sündikaatide liikmeid. Poolas nimetatakse sündikuks (*syndyk*) juristi, kes võib olla ettevõtete pankrotihaldur ja saneerimisnõustaja.
## Eestimaal
Ajaloos on tuntud keskaegse linnavalitsuse ja kohtuorgani, rae liikmeskonda kuulunud rae sündikud. Tallinna raes tegutsesid sündikud 1474–1688 ja 1710–1889. (Aastatel 1688–1710 oli sündikute asemel kuninglik ülemsekretär.) Tartu raes tegutsesid sündikud aastast 1766. Hiljem on neid linnades asendanud justiitsbürgermeistrid ja linnasekretärid. 

Samas oli oma sündik ka Venemaa keisririigi aegsel Tartu Ülikoolil ning sõjaeelses Eesti Vabariigis mõnedel ettevõtetel (nt AS Eesti Õli).

## Viited
Oldermann

**Oldermann** oli keskajal mõne organisatsiooni (nt gildi, tsunfti) esimees. Oldermann valiti enamasti kolmeks aastaks. 

## Viited
Anastenária

***Anastenária*** (kreeka keeles αναστενάρια; bulgaaria keeles нестинарство) on traditsiooniline hõõguvatel sütel kõndimise rituaal, mida praktiseeritakse mitmes Põhja-Kreeka külas, nt Ayia Eleni, Langadas, Melike, Mavrolefke ja Kerkine, samuti mitmes külas Lõuna-Bulgaarias.

*Anastenária* praktiseerijad on õigeusklikud. Nende traditsioonile eriti olulised pühakud on püha Konstantin ja püha Helena. Neile pühakutele on pühendatud kaks olulist iga-aastast pidustust, üks jaanuaris ja teine mais. Pidustus kestab mitu päeva, sisaldades muusikat ja tantsu, rongkäiku ja sümboolset loomohvrit. Pidustuse kõrgpunktiks on sütelkõndimise rituaal, mille käigus praktiseerijad (*anastenarides*) kõnnivad paljajalu hõõguvatel sütel, kandes püha Konstantini ja püha Helenat kujutavaid ikoone.

*Anastenária* rituaali praktiseerival kogukonnal on eriline pühamu *konaki*, kus asuvad pühakuid kujutavad ikoonid koos nende "riietamiseks" kasutatavate punaste rätikutega ja teised pühad esemed. Maikuu pidustuste esimese päeva õhtul tantsivad osalejad muusika ja teemakohaste laulude saatel. Pidustuste teisel päeval toimub rituaalis osalejate ja külaelanike rongkäik püha veega kaevu juurde ja sümboolne looma ohverdamine. Süüdatakse suur lõke, millest jäänud süte ümber osalejad õhtul tantsivad, kõndides üle hõõguvate süte ilma, et kuumus nende jalgu vigastaks.

Legendi kohaselt pärineb selline tava keskajast: nüüdses Bulgaarias asuva Kosti küla püha Konstantini kirikus oli tulekahju ja külaelanikud kuulsid põlevast kirikust pühakute appihüüdeid. Ikoone päästma läinud külaelanikud ei saanud tules kahjustada, sest pühakud kaitsesid neid.

*Anastenária*'t uurinud etnograafid on väitnud, et *anastenária* praktika algupära ulatub kristluse-eelsete rituaalideni.
Elmo Lööve

**Elmo Lööve** (15. jaanuar 1941 Tartu – 20. november 2014) oli eesti muusik ning muusikasaadete ja -filmide režissöör.

Ta õppis aastatel 1955–1959 Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist (Richard Ritsingu juhtimisel) ja aastatel 1959–1964 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Gustav Ernesaksa klassis).

Ta oli 1965–2005 Eesti Televisioonis muusikasaadete režissöör, ta on teinud umbes 2000 muusikasaadet, sealhulgas sarjad "Horoskoop", "Käokava", "Orkestrimängud", "Kammertoon" ja "Klassika koos Klasiga", 400 "Reklaamiklubi" saadet, palju portreesaateid ja üldlaulupeo ülekandeid. 

Ta tegi stuudios Eesti Telefilm 28 muusikafilmi, sealhulgas "Ahvatluste tund" (1969), "Pärnu" (1974), "Pillipuu" (1976), "Laulud lumes" (1981) ja "Laulutuli" (1991). 

Ta on mänginud mitmes koosseisus kontrabassi ja basskitarri, sealhulgas aastatel 1960–1964 Tallinna stringorkestris Aleksander Rjabovi juhatusel, aastatel 1965–1985 ETV ansamblis Kustas Kikerpuu juhatusel ja ETV režissööride ansamblis Con Amores ning esinenud koos Uno Naissoo, Georgi Garanjani, Eri Klasi ja teiste muusikutega.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli klaveripedagoog Frieda Lööve.

## Kirjandus
* 

## Välislingid
* Suri muusikasaadete ja -filmide režissöör Elmo Lööve
* Suri unustamatu režissöör Elmo Lööve
Kastellaan

**Kastellaan**  oli keskajal ja varauusajal linnuse (*linnuseülem, linnusepealik* ehk *linnusefoogt*) või lossi (lossifoogt) ülem. Kastellaan võis olla kuningaametnik, kellele kuulus haldus- ja kohtuvõim.

Eesti aladel olid kastellaanid Poola valitsemisaladel Liivimaa hertsogkonna vojevoodkonnakeskustes, linnuste- ja lossipealikud, sõjalise kaitse ja haldusametnikud. Nt. Caspar von Oldenbockum, Salatsi linnuse ja Turaida linnuse kastellaan.

## Viited
Liivimaa maanõunik

**Liivimaa maanõunik** (saksa keeles *Livländische Landrat* ja *Landrat von Livland*) oli Liivimaa omavalitsusliku institutsiooni Liivimaa maanõunike kolleegiumi (1643−1920) liige, kes valiti Liivimaa rüütelkonna maapäeval aadliseisusest mõisaomanike seast − alates XVIII sajandist matrikliaadli hulgast − eluajaks ja kelle kinnitas ametisse kindralkuberner (hiljem Venemaa siseminister). 

Aastatel 1643−1648 oli Rootsi Liivimaa kolmest kreisist korraga ametis kuus maanõuniku, seejärel 12. Igast kubermangu kreisist valiti kaks, pooled esindasid Liivimaa läti ja ülejäänud eesti distrikti. Nende hulgast valiti alates 1654. aastast **resideerivad maanõunikud** (*residirender Landrat*), kes resideerisid osa aastast vaheldumisi Riias (alalise resideeriva maanõuniku institutsioon loodi 1875. aastal). 

Kui Rootsi võimuperioodil oli maanõunike roll seotud eelkõige rüütelkonna asjadega, siis Venemaa keisririigi võimu ajal koondus nende kätte Liivimaa kubermangu tegelik juhtimine. 

Maanõunik oli Balti aadli võimuhierarhias kõrgeim. Teenistusastmete tabelis oli see neljandal astmel ehk võrdne kindralmajoriga (rüütelkonna pea Liivimaa maamarssal asus kuuendal astmel). Aastatel 1643−1920 oli ametis 252 maanõunikku.
## Liivimaa maanõunikud 1643−1920

### I. Liivimaa maanõunikud 1643−1694
Esimesed maanõunikud valiti 1643. aasta maapäeval, mil loodi Liivimaa maanõunike kolleegium. 4. juulil 1643 välja antud kuningliku resolutsiooni järgi tuli Liivimaa kolmest kreisist määrata igaühest kaks maanõunikku - üks rootslane ja üks sakslane. Nende hulgast valiti alates 1654. aastast resideerivad maanõunikud, kes resideerisid osa aastast vaheldumisi Riias.  Kolleegium kaotati mõisade reduktsioonist lähtunud Liivimaa rüütelkonnalt 1694. aastal vastuolude tõttu Rootsi kuningavõimuga, saadeti Liivimaa kindralkuberner Jakob Johann Hastferi poolt laiali 15. septembril ja see taastati alles Venemaa keisririigi valitsusajal 1710. aastal.

### II. Liivimaa maanõunikud 1710−1920

Liivimaa maanõunike kolleegium taastati alles 1710. aastal, Põhjasõjas Liivimaa ja Riia vallutamise järel, kui  12. oktoobril 1710 kinnitas Venemaa tsaar Peeter I kapitulatsiooniakti ja ka kõik baltisakslastest Riia linnakodanike ja Liivimaa rüütelkonna õigused ja privileegid, mis olid aluseks ka hilisemale Balti erikorrale Liivimaal Venemaa keisririigis.

### III Liivimaa alalised resideerivad maanõunikud 1875−1920

## Vaata ka
*Eestimaa maanõunik
*Liivimaa maamarssal
*Liivimaa maanõunike kolleegium
*Liivimaa rüütelkond Liivimaa rüütelkonna aadlimatrikkel

## Viited

## Kirjandus
*Krusenstjern, Georg von. *Die Landmarschälle und Landräte der Livländischen und der Öselschen Ritterschaft in Bildnissen*. Hamburg: Harry von Hofmann Verlag, 1963.
*Wolff, Nicolas  (1866–1940). *Livland's Landräte und Landmarschälle*. Tartu: K. Matthiesens Buchdruckerei Ant. Ges., 1932 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:386185/334497/page/1 - DIGARis.

## Välislingid
*Baltisches Rechtswörterbuch. Landrat saidil balt-hiko.de
Lidia Agosti

**Lidia Agosti** (aastani 1940 ja aastatel 1951–1959 **Lidia Grauen**, aastatel 1940–1951 **Lidia Stix**; 14. detsember 1915 Peterburi – 9. november 2014) oli eesti laulja (metsosopran) ja muusikapedagoog.

Ta sündis 1915. aastal Peterburis eestlasest mereväelase (ja hilisema ärimehe) perekonnas. Tema vanemad opteerusid 1923. aastal Tallinna, kus ta alustas ka kooliteed; ta õppis laulmist aastatel 1932–1935 Varvara Malama stuudios ja võttis eratunde Sergei Mamontovi juures. 1936. aastast õppis ta Varssavi konservatooriumis ja 1938. aastast Viini muusikaakadeemias laulu (Zegers de Peili klassis) ja näitekunsti. Lõpetas viimase 1940. aasta suvel osatäitmistega "Traviatas", "Boheemis", "Rigolettos", "Roosikavaleris" ja "Nõidkütis".
Ministeriaal

**Ministeriaal** oli Lääne-Euroopas suurfeodaali teenija, kelle kohustuste hulka võisid kuuluda majandus-, haldus-, sõjalised või õukondlikud küsimused. Ministeriaali tasuks võis olla mõni maavaldus või privileegid. Ministeriaalid kadusid 13.–14. sajandil, kui nad vabanesid suurfeodaalide sõltuvusest ja ühtlasi sulandusid aadlisse.

## Viited
Nieščarda järv

**Nieščarda järv** ehk **Neštšarda järv** (valgevene keeles *Возера Нешчарда*, ka *Няшчэрда* (Niaščerda, transkribeeritult Njaštšerda), vene keeles *Нещердо* (Neštšerdo)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Rasony rajoonis. Järv asub merepinnast 147,7 meetri kõrgusel, selle valgla on 143 km².

Kaldajoone pikkus on 50,18 kilomeetrit, Nieščarda on pikima kaldajoonega järv Valgevene territooriumil. Järves on kolm saart pindalaga 0,23 km². Kaldad on madalad, kagus ja idas moodustab kalda kohati õõtsik. Järve põhja- ja läänerannal on kohati moreenist künkad suhtelise kõrgusega 10–15 meetrit.

Järve sügavaim koht asub põhjaosas, ent ka lõunaosas ulatub sügavus kohati üle 7 meetri. Järve põhi on kaetud sapropeeliga.

Vee läbipaistvus on 1 meeter, soolsus 0,15‰. Nieščarda on eutroofne järv. Taimkattega on kaetud 22% järve pinnast, taimestiku põhiosa moodustavad järvkaisel ja harilik pilliroog. 

Kaladest elavad järves haug, särg, angerjas, koha, latikas, nurg, karpkala, säinas ja roosärg. Järve kallastel elavad kobras ja ondatra.

## Välislingid
* Järve koduleht
Mäeküla piimamees (film)

**"Mäeküla piimamees"** on 1965. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Eduard Vilde samanimelise romaani ainetel.

Filmi plakati on kujundanud Alfred Saldre.

## Süžee
Talumehe Tõnu Prillupi naine sureb ära. Kuna ta väikesed lapsed vajavad hoolt, abiellub Prillup mõne nädala pärast oma naise noorema õe Mariga. Nägus ja nooruke Mari jääb silma vanale mõisnikule parun von Kremerile. Parun teeb Tõnule ettepaneku, et Mari võiks tulla tema armukeseks, siis saaks Tõnu vastutasuks rendile Mäeküla piimatalu. Tõnu elab küllalt viletsasti ning unistab rikkakssaamisest ja paremast elust. Kui Tõnu Marile von Kremeri ettepanekust räägib, saab too vihaseks ja keeldub. Mõni aeg hiljem Mari siiski nõustub. Tõnu saabki Mäeküla piimatalu endale. Kuid igatsetud rikkust ja õnne ta ei saavuta. Tõnul puuduvad piimatalu pidamiseks vajalikud omadused ja majandamine ei edene. Prillupit häirib ka see, et Maril nagu ei olegi eriti midagi mõisniku armukeseks olemise vastu. Tõnu laostub, joob end põhja ja sureb.

## Osatäitjad
*Jüri Järvet – Tõnu Prillup
*Elle Eha – Mari
*Ants Lauter – parun von Kremer
*Jüri Järvet juunior – Juku, Tõnu poeg
*Lea Unt – Anni, Tõnu tütar
*Jaan Sammul – Kuru Jaan
*Evald Hermaküla – Juhan

## Filmi vastuvõtt
Kriitika võttis filmi vastu suhteliselt positiivselt. Filmile heideti aga ette seda, et pingestatust on vähe ning seetõttu on filmi emotsionaalne tonaalsus üheülbaline. Samuti leiti, et filmis puudub kulminatsioonimoment. Üksmeelselt aga kiideti Jüri Järveti meisterlikku osatäitmist. Üleliiduline kriitika ei olnud filmi suhtes nii leebe ja mõistev kui kodumaine.

## Viited
Holstre mõisa kalmistu

**Holstre mõisa kalmistu** on kalmistu Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Holstre külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu jääb Holstre mõisa südamest linnulennult 400 meetri kaugusele kirdesse.

Kalmistu rajasid mõisa tollased rentnikud Bergid tõenäoliselt millalgi 18. sajandi lõpul, sest siis suri Magnus Johann von Berg, kes maeti siia kalmistule. Kalmistul võis asuda ka kabel.

Kalmistule maetute üldarv pole teada. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on ehitiste osasid.

## Kalmistule maetuid
*1784 - Magnus Johann von Berg (26. märts (vkj) 1720 - 9. august (vkj) 1784)

## Viited

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
*Alo Särg. "Holstre (*Holstfershof*)". // Viljandimaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2007. Lk 24

## Välislingid
*Holstre mõisa kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
*Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013