open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kritias

**Kritias** (kreeka *Κριτίας*, u 460 – 403 eKr) oli vanakreeka poliitik, kõnemees ja kirjanik, keda on arvatud sofistide hulka. Ta oli pärit Ateena linnast Atikas.

Kritias oli ilmselt kõrgest soost, Soloni venna arhont Dropidese poja Kritiase lapselaps. Kritias kuulus Sokratese õpilaste hulka ning nagu väidab Xenophon teoses "Mälestusi Sokratesest", liitusid tema ja Alkibiades Sokratese õpilaskonnaga poliitilistel eesmärkidel, et õppida Sokrateselt vastaste ümberlükkamise kunsti. Kritiasest sai üks kolmekümnest türannist ning selles rollis asus ta Xenophoni tunnistuse kohaselt koostama seadusi Sokratese vastu, keelates "sõnade kasutamise kunsti õpetamise" (kreeka *λόγων τέχνην μὴ διδάσκειν*). Sellele järgnes Sokratese ja seadusandjate vaheline vaidlus ning selle vastandumise tõttu ongi Kritiast tõenäoliselt peetud sofistiks. 

Sparta ja Ateena vahelise Dekeleia sõja kaotuse järel määrati 404 eKr ametisse 30-liikmeline komisjon Kritiase juhtimisel, kes hakkas kõrvaldama demokraatlikke riigimehi ja muutis peagi oma võimu tõeliseks hirmuvalitsuseks. Tagakiusatud ateenlasi pages massiliselt naabermaakondadesse, kus koondasid sõjasalku 30 oligarhi kukutamiseks. Pagulased tungisid Atikasse ja vallutasid Pireuse sadama. Pireuse ja Ateena vahel toimunud kokkupõrkes sai Kritias surma Peiraieuse sadama juures toimunud lahingus 403 eKr, kus ta tapsid Thrasybulose juhitud Ateena demokraadid. 

Kritias on tegelane Platoni dialoogides "Charmides" ja "Protagoras". Kuigi Kritiase nimega tegelane esineb ka dialoogides "Timaios" ja "Kritias", siis viimase puhul on vanast east tulenevalt tegu ilmselt poliitiku samanimelise vanaisaga.

Väidetavasti oli Kritias saatürdraama "Sisyphos" autor, kuigi selle teose autoriks on peetud teiste hulgas ka Euripidest. Kritiase autorsust kinnitab näiteks Sextus Empiricus. Teosest on säilinud lühike ateismile viitav fragment, mis võib olla tõendiks Kritiase enda usulistest tõekspidamistest.

## Viited
Elazıği provints

**Elazıği provints** (kurdi keeles *Elazîz*) on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Elazığ.

## Haldusjaotus
* Ağıni ringkond (ka Egin)
* Alacakaya ringkond (kurdi: Guleman)
* Arıcaki ringkond
* Baskili ringkond
* Elazıği ringkond
* Karakoçani ringkond (kurdi: Depe, zaza: Qeze)
* Kebani ringkond
* Kovancılari ringkond (kurdi: Macîran)
* Madeni ringkond
* Palu ringkond (kurdi: Palo)
* Sivrice ringkond (kurdi: Xox)

## Viited

## Välislingid
* Elazıği provintsi koduleht (türgi keeles)
Jüri Kravets

**Jüri Kravets** (sündinud 7. aprillil 1950 Tallinnas) on endine Eesti allveeujuja..

1971–1981 kuulus ta Nõukogude Liidu ujumiskoondisse. 

Pärast 1974. aastat keskendus allveeujumisele.

1976. aasta maailmameistrivõistlustelt allveeujumises sai ta pronksmedali.

Eesti meistrivõistlustelt allveeujumises on ta saanud 63 medalit.

## Viited

## Välislingid
*
Ksenia Belomestnova

**Ksenia Belomestnova** (ka **Belomestinova**; sündinud 8. juulil 1996 Tallinnas) on Eesti allveeujuja. 

2013. aastal sai ta Noore sportlase preemia.

## Viited

## Välislingid
*
Mihhail Beljajev

**Mihhail Aleksejevitš Beljajev** (vene Михаил Алексеевич Беляев; 23. detsember 1863 (ukj 4. jaanuar 1864) Peterburi – 19. september 1918 Petrograd) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (jalaväekindral) ja riigitegelane. Ta oli viimane Venemaa keisririigi sõjaminister jaanuarist veebruarini 1917.

## Auastmed

## Välislingid

*Mihhail Beljajevi sõjaväeline karjäär saidil Русская армия в Великой войне
Mihail Beljajev

**Mihail Beljajev** (sündinud 10. veebruaril 1992) on Eesti allveeujuja.

2010. aasta maailmameistrivõistlustelt sai ta pronksmedali.
Deniss Smoldarev

**Deniss Smoldarev** (sündinud 1. aprillil 1990 Narva-Jõesuus) on Eesti sportlik vabavõitleja. 

Ta on auhindu saanud judos, sambos ja kikkpoksis.

Tema elukutselisekarjäär algas 2009. aastal. Ta on 200 cm pikk ja võistleb kehakaalus kuni (120 kg).

## Välislingid
*Smoldarevi koduleht
*Deniss Smoldarev MMA rekord
Eduard Poolakene

**Eduard Poolakene** (16. jaanuar 1914 Perila – 15. august 2003) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna Linna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1936. aastal viiuli erialal Tallinna Konservatooriumi (Johannes Paulseni klassis). Täiendas end aastatel 1937–1940 Budapesti Muusikaakadeemias (juhendaja Ede Zathureczky).

Ta mängis aastatel 1933–1937 ja 1940–1945 Eesti Raadio Sümfooniaorkestris; 1945–1987 mängis Vanemuise teatri orkestris ja 1945–1983 oli samas kontsertmeister; esines ka solistina.

Ta töötas muusikapedagoogina aastatel 1940–1945 Tallinna Konservatooriumis ja 1945–1968 Tartu Muusikakoolis. Tema õpilased olid Elmar Värv, Paul Purga, Hillar Taamal ja Kalle Loona. Ta oli aastast 1959 Eesti Teatriliidu liige.

## Isiklikku
Tema tütar Krista Vogelberg on Tartu Ülikooli inglise filoloogia professor.

## Tunnustus
* 1965 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Kirjandus
*
Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia

**Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia** (inglise keeles *European Academy Sciences, Arts and Letters*, akronüüm EASAL; prantsuse keeles *l’Académie européenne des sciences, des arts et des lettres*, akronüüm AESAL; lühinimi **l'Académie Européenne**) on valitsusväline organisatsioon, mis tegutseb rahvusvahelise akadeemiana. 

Akadeemia on tuntud ka nime **European Academy of Arts, Sciences and Humanities** all, akronüümiga EAASH.

Akadeemia ühendab väljapaistvaid kunstnikke, teadlasi ja kirjanikke, kes soovivad kaasa aidata maailma tähtsamate probleemide analüüsimisel. Akadeemia tegevuse eesmärgiks on edendada riikide ja rahvaste koostööd teaduse, hariduse ning kunsti valdkonnas. Akadeemia nõustab selliseid rahvusvahelisi organisatsioone nagu UNESCO ja WHO.

Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia  kuulub  Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liikmeskonda staatusega "assotsieerunud akadeemia".

## Akadeemia asutamine
Akadeemia loomise initsiatiiv kuulub prantsuse kunstnikule Nicole Lemaire d'Agaggiole, kes käis selle mõtte välja 1973. aastal Moskva Kremli Kongresside Palees peetud ülemaailmsel rahupooldajate kongressil.

Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia  loodi 1979. aastal peakorteriga Pariisis. Asutajaliikmete seas oli mitmete Prantsusmaa akadeemiate liikmeid, sealhulgas Armand Lanoux (Goncourti Akadeemia), René Huyghe (Académie Française), Jean Bernard (Académie de Medecine), Louis Leprince-Ringuet (Académie des Sciences). Teistest riikidest pärit asutajaliikmete seas oli selliseid tuntud teadlasi nagu Ilya Prigogine (Belgia), Per-Olov Löwdin (Rootsi) ja Camille Sandorfy (Kanada). Juriidiliselt kinnitas akadeemia asutamise Prantsuse siseminister 5. mail 1980. aastal.

## Akadeemia juhtimine ja liikmeskond
Akadeemia esimene ja kauaaegne (1980–2006) president oli prantsuse kvantkeemik Raymond Daudel. Järgmine president (kuni aastani 2010) oli arstiteadlane Hugues de Thé. Praegu juhib akadeemiat Briti füüsik Jean-Patrick Connerade.

Akadeemia peasekretär on  alates selle asutamisest Nicole Lemaire d'Agaggio.

Akadeemia valib oma liikmeid rahvusvaheliste akadeemiate ja rahvusakadeemiate liikmete ning tähtsamate teadusauhindade laureaatide seast. Liikmeskonda kuulub 72 Nobeli auhinna laureaati. Akadeemiasse kuulub ka mitmete rahvusakadeemiate presidente, asepresidente ja alalisi sekretäre.

## Viited

## Välislingid
*European Academy Sciences, Arts and Letters (inglise keeles)
Asklepiades

**Asklepiades** on mitme isiku nimi:

* **[[Asklepiades Tragilosest]]** oli vanakreeka kirjanduskriitik ja mütograaf, kes elas 4. sajandil eKr.
* **[[Asklepiades Phleiusist]]** oli vanakreeka filosoof, Elise-Eretria koolkonna esindaja kes elas umbes 350 – umbes 270 eKr.
* **[[Asklepiades Samosest]]** oli vanakreeka poeet, kes elas 4. sajandil eKr.
* **[[Asklepiades Küünik]]** oli vanakreeka filosoof, küünikute koolkonna esindaja kes elas 4. sajandil pKr.
Eelija (Ojaperv)

**Eelija** (kodanikunimega **Ott Ojaperv**; 11. mai 1977 Tartu – 17. detsember 2024) oli eesti õigeusu vaimulik (piiskop). Eelija nimepäev on vkj 20. juulil (ukj 2. augustil). 

21. oktoobril 2008 valiti arhimandriit Eelija (Ojaperv) Oikumeenilise Patriarhaadi Püha Sinodi istungil Oikumeenilise Patriarhaadi autonoomse Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku (EAÕK) Tartu piiskopkonna piiskopiks. 10. jaanuaril 2009 pühitses Tallinna ja kogu Eesti kõrgestipühitsetud metropoliit Stefanus ta EAÕK Tartu piiskopkonna piiskopiks.

## Haridus
Tartu Miina Härma Gümnaasium, lõpetas 1995 

Tartu Ülikooli usuteaduskond, *baccalaureus artium* 2000

Università per Stranieri di Perugia, programm "Itaalia keel ja kultuur" 1999 ja 2001

Peterburi Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskond 2002 

Tartu Ülikooli usuteaduskond, *magister theologiae* 2003

Tartu Ülikooli usuteaduskond, õpetajakoolitus 2003–2004

Voroneži Riiklik Ülikool, programm "Vene keel võõrkeelena" 2006

Läti Ülikool Riias, magistriprogramm "Baltic Sea Region Studies" 2007–2008

Tartu Ülikooli usuteaduskond, doktoriõpe (katkestatud). Tema uurimisteema oli psaltri tõlkimine eesti keelde. 

## Teenistuskäik
28.07.2006–15.04.2007 Karksi-Nuia Püha Aleksei Koguduse diakon

15.04.2007–29.01.2009 Karksi-Nuia Püha Aleksei Koguduse preester

24.09.2007–16.02.2009 Arussaare Issanda Taevaminemise Koguduse hooldaja

Alates 10.01.2009 Tartu piiskopkonna piiskop ja *ex officio* EAÕK Püha Sinodi (piiskoppide kogu) ja kirikuvalitsuse liige

## Pühitsusastmed
Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus pühitses ta diakoniks 28.07.2006, preestriks 15.04.2007, ülendas arhimandriidiks 09.10.2008 ja pühitses piiskopiks 10.01.2009.

## Kiriklikud autasud

* 09.10.2008 Kaunistustega rinnaristi kandmise õigus
* 12.10.2008 Puusaehte kandmise õigus

## Viited

## Välislingid
* Vaimulike andmebaas
*Suri Tartu piiskop Eelija
Mart Kuldkepp

**Mart Kuldkepp** (sündinud 19. septembril 1983) on eesti skandinavist, ajaloolane ja tõlkija. 

Ta on Eesti ja Põhjamaade ajaloo professor University College Londonis. Aastatel 2011–2015 töötas ta eri ametikohtadel Tartu Ülikooli skandinavistika osakonnas, sealhulgas osakonnajuhataja ja programmijuhina. 

2024–2025. õppeaastal oli Mart Kuldkepp väliseesti külalisprofessor Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis ning külalisprofessor Yale'i Ülikooli Euroopa uuringute keskuses. 

Mart Kuldkepi peamised uurimisteemad on olnud Eesti ja Skandinaavia poliitilised ja kultuurikontaktid 20. sajandil, eestlaste põhjamaise identiteedi problemaatika ning vanapõhja kirjandus ja kultuur. 2014. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoritöö "Estonia Gravitates Towards Sweden: Nordic Identity and Activist Regionalism in World War I" ("Eesti kaldub Rootsi poole: põhjamaine identiteet ja aktivistlik regionalism Esimeses maailmasõjas"). 

Ta on põhjalikult tegelenud ka Aleksander Kesküla isiku ja tegevuse uurimisega ning pälvinud selle eest 2015. aastal rahvusvahelise Balti-uuringute edendamise assotsiatsiooni (AABS) alustava teadlase preemia. 

Mart Kuldkepp kuulub üliõpilasseltsi Veljesto ja on Õpetatud Eesti Seltsi liige.

## Tunnustus

* 2016 – Tartu kirjandusfestivali Prima Vista kirjanduspreemia Esimene Samm
* 2023 – ajakirja Keel ja Kirjandus aastaauhind ("Tammsaare ja sõda" – arvustus A. H. Tammsaare raamatule "Sõjamõtted" (Eesti mõttelugu 170) (lühitekst)
* 2026 – Jaan Krossi kirjandusauhind

## Viited

## Välislingid
*
*Põhjamaisuse kodustamine Universitas Tartuensis, detsember 2014, nr 11.
Tamara Miljutina

**Tamara Miljutina** (vene keeles Тамара Павловна Милютина; 1. juuli 1911 Tartu – 4. juuli 2004 Tartu) oli vene ühiskonnategelane ja kirjanik Eestis.

Ta oli enne Teist maailmasõda Eestis tegutsenud Vene Üliõpilaste Kristliku Liikumise liige.

1941. aastal vahistati Tamara Miljutina Nõukogude võimude poolt. Vangistusest ja asumiselt saabus ta Eestisse tagasi 1957. aastal.

1997 ilmus temalt raamat "Люди моей жизни", mille eestikeelne tõlge "Inimesed minu elus" ilmus 2007. aastal (2. trükk 2010). 

Ta on maetud Tartu Uspenski kalmistule.

## Tunnustus

* 1999 Koosmeele auhind

## Isiklikku
Tema ema oli ftisiaater Klaudia Bežanitskaja, vanaisa Nikolai Bežanitski oli õigeusu preester, kes mõrvati Tartu Krediidipanga keldris ja kuulutati aastal 2000 pühakuks.

## Viited

## Välislingid
*Eesti Mälu: Tamara Miljutina "Inimesed minu elus", Rutt Hinrikus, Eesti Päevaleht, 22. oktoober 2007
Johann Burchart I

**Johann Burchart I** (sünninimega **Both Bélaváry de Sykava**; 1546 Pressburg, Ungari kuningriik – 1616 Tallinn) oli sõjaväelane ja apteeker.  

Ta oli Tallinna Raeapteeki 1582–1911 juhtinud Burchartide nn apteekrisuguvõsa esimene esindaja. 

## Isiklikku
Tema poeg oli Johann Burchart II (umbes 1585–1636).
Johannes Burchart X

**Johannes Burchart X** (1843 Tallinn – 1891) oli Tallinna apteeker. Ta oli Tallinna Raeapteeki 1582–1911 juhtinud Burchartide nn apteekrisuguvõsa viimane esindaja.

## Isiklikku
Tema isa oli apteeker Johannes Burchart IX.
2015. aasta Taani parlamendivalimised

**2015. aasta Taani parlamendivalimised** olid Taani parlamendi Folketingi valimised.

Valimised toimusid 18. juunil 2015, mil valiti 179 saadikut Folketingi, seejuures 175 saadikut Taanist, 2 saadikut Gröönimaalt ja 2 saadikut Fääri saartelt. 

## Valimistulemused
Eesti astumine Euroopa Liitu

**Eesti astumine Euroopa Liitu** oli ligi kümneaastane protsess, mis algas Eesti ametliku liitumistaotluse esitamisega 1995. aastal ning lõppes Eesti vastuvõtmisega Euroopa Liidu liikmete hulka 2004. aastal.

25. novembril 1995 allkirjastas Eesti peaminister Tiit Vähi avalduse, milles taotleti Eesti vastuvõtmist Euroopa Liitu. 1998. aastal alustati ametlikke liitumisläbirääkimisi. Liitumist kajastas laialdaselt Eesti ajakirjandus, sealhulgas avaldasid oma seisukohti tuntud kultuuritegelased. 2003. aastal korraldati referendum, misjärel 1. mail 2004 sai Eestist koos üheksa muu riigiga Euroopa Liidu liige. Eesti poolelt andsid lepingule allkirjad president Arnold Rüütel ja välisminister Kristiina Ojuland.

### Eesti Euroopa Liiduga liitumise ajatelg
* 07.02.1992 Euroopa Liidu sünd
* 12.06.1995 Eesti, Läti ja Leedu kirjutasid alla assotsiatsioonilepingud Euroopa Liiduga
* 28.11.1995 Eesti esitas ametliku avalduse EL-ga liitumiseks
* 13.12.1997 EL-i Nõukogu otsustas alustada liitumisläbirääkimisi Eestiga
* 13.12.2002 Lõppesid liitumisläbirääkimised Eesti ja EL-i vahel
* 16.04.2003 Allkirjastati liitumisleping Euroopa Liiduga
* 14.09.2003 Toimus rahvahääletus EL-iga liitumise küsimuses
* 01.05.2004 Eesti ühines Euroopa Liiduga

### Arvamusi Eesti astumise kohta Euroopa liitu
* Jaak Urmet Eesti kirjanik ütleb Euroopaga liitumisele "jah" Eesti Päevaleht, 29. august 2003

## Vaata ka
* Eesti Euroopa Liidus
Eesti-Soome piir

**Eesti-Soome piir** on Eesti ja Soome vaheline riigipiir. Piir on terves ulatuses mereline ehk kulgeb Läänemeres.

1995–2004 oli see Euroopa Liidu välispiir.

## Vaata ka
*Eesti-Rootsi piir
*Eesti-Venemaa piir
Eesti-Rootsi piir

**Eesti-Rootsi piir** on Eesti ja Rootsi vaheline riigipiir. Piir on terves ulatuses mereline ehk kulgeb Läänemeres.

Piir  1995, kui Rootsi astus Euroopa Liitu.

## Vaata ka
*Eesti-Läti piir
*Eesti-Soome piir
*Eesti-Venemaa piir
ZIS-30

**ZIS-30** oli Nõukogude Liidu esimene liikursuurtükk.

Pärast Saksamaa sissetungi Nõukogude Liitu ehitati 1941. aasta hilissuvel sadakond 57 mm tankitõrjekahuriga relvastatud liikursuurtükki, kuid sellega toona seda sorti masinate tootmine piirduski.
Johannes Burchart IX

**Johannes Burchart IX** (18/30. august 1808 Tallinn – 1870 München) oli Tallinna apteeker. Ta oli Tallinna Raeapteeki 1582–1911 juhtinud Burchartide nn apteekrisuguvõsa üks esindajaid. 

## Isiklikku
Tema isa oli apteeker Johannes Burchart VIII ja tema poeg oli apteeker Johannes Burchart X.
45. eriotstarbeline üksik kaardiväebrigaad

**45. eriotstarbeline üksik kaardiväebrigaad** on spetsnazi väeüksus Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude õhudessantvägede koosseisus (väeosa nr 28337). 

## Ajalugu
45. eriotstarbeline üksik kaardiväepolk moodustati 1994. aasta veebruaris 218. ja 901. eriotstarbelise pataljoni baasil. Alates 2014. aasta lõpust brigaad.

2014. aasta märtsis avaldas ajakiri Suomen Sotilas ('Soome Sõdur') analüüsi Krimmi okupeerimise ajal avaldatud ülesvõtetel jäädvustatud "roheliste mehikeste" relvastuse ja varustuse kohta ning kinnitas, et suure tõenäosusega on tegemist 45. eriotstarbelise üksiku kaardiväepolgu võitlejatega.

### Galerii

VOA-Crimea-Simferopol-airport.jpg|
2014-03-09 - Perevalne military base - 0203.JPG|
VOA-armed men 01-03-14.jpg| 


## Viited

## Välislingid
*Секретное подразделение ГРУ «ЧВК Редут» в составе 45 ОБр СпН МинОбороны РФ, www.youtube.com, 28.12.2022
Kazys Skučas

**Kazys Skučas** (3. märts 1894 Mauručiai – 30. juuli 1941 Moskva) oli Leedu poliitik ja sõjaväelane.

Kazys Skučas lõpetas 1912. aastal Veiveriai Pedagoogilise Seminari ja töötas seejärel õpetajana. 1915. aastal mobiliseeriti ta Vene armeesse, võttis osa sõjategevusest Rumeenia rindel. 1918. aastal pöördus ta Leedusse tagasi, võttis osa miilitsa moodustamisest. 1919. aastal astus Leedu armee teenistusse. 1928. aastal sai ta 2. jalaväediviisi ja Kaunase garnisoni komandöriks. 1934–1938 oli ta Leedu sõjaväeatašee Nõukogude Liidus. Leedusse tagasi pöördununa sai ta brigaadikindrali aukraadi, kuid läks erru. 

1939. aasta märtsist kuni 15. juunini 1940 oli Kazys Skučas Leedu siseminister. Pärast Leedu okupeerimist Nõukogude Liidu poolt ta arreteeriti. Esialgu hoiti teda kinni Kaunases, seejärel viidi Moskvasse Butõrka vanglasse. Ta mõisteti surma ja lasti maha. 

## Viited
Kayseri provints

**Kayseri provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Kayseri.

## Haldusjaotus

## Viited

## Välislingid
* Kayseri provintsi koduleht (türgi keeles)
Kriton Alopekest

**Kriton Alopekest** (kreeka Κρίτων Άλωπεκῆθεν), umbes 469 – 4. sajand eKr) oli Sokratese lähikondlane ja kauaaegne sõber, kes oli pärit Ateena eeslinnast Alopekest Atikas.

Kritoni kohta ei ole palju teada. Ta esineb tegelasena Platoni dialoogides "Phaidon", "Euthydemos" ja tema enda nime kandvas "Kritonis". Lisaks on teda nimetatud "Sokratese apoloogias". Kriton on Sokratese kaaslane ka Xenophoni teostes "Mälestusi Sokratesest" ja "Pidusöök". Diogenes Laertios on oma teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus pühendanud Kritonile lühikese peatüki.

Kriton oli ilmselt edukas loomakasvataja ja ilmselt ka põllumees, kes oli abiellunud kõrgest soost naisega ning tal oli vähemalt kaks poega, kellest tuntum on Sokratese õpilane ning Platoni dialoogide tegelane Kritobulos. Diogenes Laertios väidab, et Kritonil oli enam poegi, nimetades Hermogenese, Epigenese ja Ktesippose nimesid, lisades, et kõik nad olid Sokratese õpilased.

Kuigi Diogenes Laertios väidab, et Kriton oli filosoof ning omistab talle 17 dialoogi autorsuse, mis olevat tema eluajani ühes köites säilinud, siis uuemad teadlased peavad seesugust väidet ekslikuks, kuna sokraatilise dialoogi žanr kujunes välja Kritoni arvatavatest eluaastatest oluliselt hiljem.

## Viited
Kriton (täpsustus)

**Kriton** on mitme isiku ja vähemalt ühe teose pealkiri:

* **"[[Kriton]]"** on Platoni dialoog, mis käsitleb õigluse küsimust seoses Sokratese vangistuse ja surmamõistmisega.
* **[[Kriton Alopekest]]** oli Sokratese lähikondlane, Platoni dialoogide tegelane, kes elas 5.–4. sajandil eKr.
Ülo Parts

**Ülo Parts** (sündinud 14. aprillil 1964) on eesti füüsik ja tehnoloogiaekspert.

Ülo Parts on lõpetanud 1982. aastal Tallinna 1. Keskkooli matemaatika-füüsika eriklassi ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal kiitusega. 1988–1990 töötas Tartu Ülikooli Füüsika Instituudis. 1995. aastal sai ta doktorikraadi Helsingi Tehnikaülikoolis väitekirjaga “Measurements of the Structure and Nucleation of Vorticity in the ³He Superfluid”, uurides keeristelinte ülivoolavas vedelikus.

Ta on saanud mitu patenti tehnoloogia valdkonna leiutiste kaasautorina.

2000. aastatel töötas Soome telekommunikatsiooniettevõtte Nokia tehnoloogiaplatvormide osakonnas. Soome digitehnoloogia arenduskeskuse Digile OY teadusprogrammide direktor. Tarkvara Tehnoloogia Arenduskeskuse teadusnõukogu liige.

## Isiklikku
Tema vend on poliitik Juhan Parts.

## Viited
Aafrika pingviin

**Aafrika pingviin** ehk **prillpingviin** (*Spheniscus demersus*) on pingviiniliste seltsi pingviinlaste sugukonda kuuluv lennuvõimetu lind.

Aafrika pingviin on kantud ohustatud liikide nimestikku. Neid arvatakse elavat veel ligi 75 000 – 80 000 täiskasvanud isendit.

## Kirjeldus
Aafrika pingviin on 60–70 cm pikkune, must-valge sulestikuga lind. 

Täiskasvanud aafrika pingviini kehakaal on keskmiselt 2,2–3,5 kg.

Aafrika pingviini välimus sarnaneb Galápagose pingviini omaga.

Harva esineb albiino aafrika pingviine. 

Silmade kohal on tal roosat värvi näärmed, mis osalevad termoregulatsioonil.

## Pesitsemine
Aafrika pingviinid on monogaamsed ja pesitsevad linnukolooniatena. Aafrika pingviinide paar naaseb igal aastal samasse pesitsuspaika.

## Levik
Looduslikult elavad aafrika pingviinid Aafrika lõunarannikul.

Pingviinide asurkonnad paiknevad Namiibia ja Algoa Bay vahele jäävatel saartel, Port Elizabethi lähistel.

Seitsmel saarel pesitsevad pingviinipaarid moodustavad 80% olemasoleva liigi arvukusest.

Tähtsaimad levikukohad Lõuna-Aafrikas on:
* Dasseni saar: 13 283 paari;
* St. Croix' saar: 8077 paari;
* Robbeni saar: 3697 paari;
* Birdi saar: 2822 paari;
* Dyeri saar: 2076 paari ja 
* Bouldersi saar: 1075 paari

Namiibias Mercury saarel elas 2006. aastal 1813 paari.

Aafrika pingviine on nähtud ka Gabonis ja Mosambiigis.

## Loomaaedades
Aafrika pingviine paigutatakse vahel ka loomaaedadesse elama.


Brillenpinguin_schwimmend.jpg|Sukelduv aafrika pingviin
Snowdrop.penguin.600pix.jpg|Väga haruldane albiino aafrika pingviin
Brillenpinguin04.JPG|Noored pingviinid sulekasukat tuulutamas
Brillenpinguin02.JPG|Aafrika pingviinide koloonia
Spheniscus demersus - skeleton.jpg|Skelett (Museum of Osteology, Oklahoma City)
Spheniscus demersus MHNT.ZOO.2010.11.43.13.jpg|Aafrika pingviini muna


## Viited

## Kirjandus
* Spheniscus demersus
*African Penguin Spheniscus demersus, BirdLife International, 2013
* Live Penguin Cams
Eduard Vilde nimeline kolhoos (Põlva rajoon)

**Eduard Vilde nimeline kolhoos** oli kolhoos Põlva rajoonis Põlva külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Peri külas.

Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 7000 ha, sellest 3200 ha haritavat maad ja üle 2500 ha metsa. Kolhoosil oli 370 töötajat.

1971. aastal liideti Eduard Vilde nimelise kolhoosiga Tammsaare-nimeline kolhoos.

Kolhoosil oli Peril lüpsiplatsiga suurfarm.

Aastatel 1975–1989 oli kolhoosi esimees Hans Kaarna.

1985. aastast andis kolhoos välja iga-aastast Johannes Käisi preemiat.

Kolhoosi erastas Peri Põllumajanduslik Osaühing.

## Vaata ka
*Peri koduloomuuseumituba

## Viited

## Välislingid
*Kultuurimälestiste riiklik register. XX sajandi arhitektuur. Ed. Vilde nimelise kolhoosi kontor-klubi
Augustinas Povilaitis

**Augustinas Povilaitis** (24. veebruar 1900 Pašventys – 12. juuli 1941 Moskva) oli Leedu sõjaväelane ja riigitegelane.

1919. aastal astus Augustinas Povilaitis vabatahtlikult Leedu armeesse ja võttis osa võitlusest Pavel Bermondt-Avalovi juhitud vägede vastu. 1920–1931 töötas ta ohvitserina julgeoleku- ja kriminaalpolitseis. 1931. aastal määrati ta julgeolekupolitsei juhiks.

1. septembrist 1934 kuni 13. juunini 1940 oli Augustinas Povilaitis Leedu Riigi Julgeolekuameti direktor. Pärast Leedu okupeerimist Nõukogude Liidu 15. juunil 1940 poolt ta arreteeriti. Esialgu hoiti teda kinni Kaunases, seejärel viidi Povilaitis Moskvasse. Ta mõisteti kohtuprotsessil surma ja lasti maha.

## Viited
Paul Oras

**Paul Oras** (vene keeles Пауль Юрьевич Орас; 22. aprill 1897 Kehtna, Eestimaa kubermang – 8. juuli 1943 Moskva, NSV Liit) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane (1. järgu sõjaväeinsener) ja diplomaat. 

Paul Oras õppis Kroonlinna mereväeinseneride koolis ja pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni liitus enamlastega. Ta osales Vene kodusõjas. Töötas ka NSV Liidu teenistuses diplomaadi ja sõjaväeluurajana. 

Aitas organiseerida Eestis kommunistide 1. detsembri mässu. 1926. aastal nimetati NSV Liidu mereväeatašeeks Rootsi, kuid 1928. aasta alguses tuli ta aga luureandmete hankimise paljastamise tõttu tagasi kutsuda. 

Nõukogude ekspeditsiooni asejuhina võttis Paul Oras osa jäälõhkujal Krassin (laevakapten Karl Jõgi), Itaalia maadeuurija Umberto Nobile ekspeditsioonimeeskonna päästmise operatsioonist Põhja-Jäämerel 1928. aastal.  1929–1932 aastani tegutses ta  NSV Liidu merejõudude teadus-tehnilise komitee esimehena.

Aastatel 1933–1934 oli NSV Liidu  mereväeatašee Itaalias ja Kreekas ning 1934–1935 mereväeatašee Ameerika Ühendriikides. Hiljem organiseeris Hispaania kodusõjas punast laevastikku. 

1. järgu sõjaväeinsener (vastab Eesti kaitseväe koloneli auastmele) Paul Oras langes 1939. aastal NSV Liidus põlu alla ja suri 1943. aastal vangistuses.

## Isiklikku
Tema isa oli Tallinna linnavolinik Jüri Oras ja isa vennapoeg (lellepoeg) oli tõlkija ja kirjandusteadlane Ants Oras.

## Viited

## Kirjandus
*Миндлин Э. Л. «Красин» во льдах. — М.: Детгиз, 1961
*"Oras, Paul". // Mereleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 302
*В. М. Лурье, 2003. ГРУ: дела и люди (Россия в лицах). Олма-Пресс. ISBN 5765414990. Lk 279 (tema biograafia). Raamat on saadaval ka andmebaasist Google Books: http://books.google.com/books?id=ntdwNtWguWEC&printsec=frontcover#PPA279,M1
*Лурье В. М. Военно-морская разведка СССР (1918—1960-е г.г.). Справочник. Издательство «Дмитрий Буланин», СПб., 2009. ISBN 978-5-86007-588-7
*Tiina Tamman. "Paul Oras – punane admiral". Argo. Tallinn 2016
*Olev Liivik. "Punase "admirali" saatus. // Sirp, 20. jaanuar 2017. Lk 31
Suveviisid Võrtsjärvel

**"Suveviisid Võrtsjärvel"** on 1978. aastal valminud Eesti Telefilmi muusikafilm. 

Filmis astuvad üles ansamblid Elektra, Fix ja Apelsin; Marju Länik ja teised esinejad.
İstanbuli provints

**İstanbuli provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Loode-Türgis. Provints asub (nagu ka Çanakkale provints) nii Euroopas kui ka Aasias, Dardanellide väina ääres. Provintsist läänes asub Tekirdaği provints, idas Kocaeli provints. Provintsi keskus on İstanbul.

## Haldusjaotus

* Adalari ringkond (Aasia)
* Arnavutköy ringkond (Euroopa)
* Ataşehiri ringkond (Aasia)
* Avcılari ringkond (Euroopa)
* Bağcılari ringkond (Euroopa)
* Bahçelievleri ringkond (Euroopa)
* Bakırköy ringkond (Euroopa)
* Başakşehiri ringkond (Euroopa)
* Bayrampaşa ringkond (Euroopa)
* Beşiktaşi ringkond (Euroopa)
* Beykozi ringkond (Aasia)
* Beylikdüzü ringkond (Euroopa)
* Beyoğlu ringkond (Euroopa)
* Büyükçekmece ringkond (Euroopa)
* Çatalca ringkond (Euroopa)
* Çekmeköy ringkond (Aasia)
* Esenleri ringkond (Euroopa)
* Esenyurti ringkond (Euroopa)
* Eyüpi ringkond (Euroopa)
* Fatihi ringkond (Euroopa)
* Gaziosmanpaşa ringkond (Euroopa)
* Güngöreni ringkond (Euroopa)
* Kadıköy ringkond (Aasia)
* Kağıthane ringkond (Euroopa)
* Kartali ringkond (Aasia)
* Küçükçekmece ringkond (Euroopa)
* Maltepe ringkond (Aasia)
* Pendiki ringkond (Aasia)
* Sancaktepe ringkond (Aasia)
* Sarıyeri ringkond (Euroopa)
* Silivri ringkond (Euroopa)
* Sultanbeyli ringkond (Aasia)
* Sultangazi ringkond (Euroopa)
* Şile ringkond (Aasia)
* Şişli ringkond (Euroopa)
* Tuzla ringkond (Aasia)
* Ümraniye ringkond (Aasia)
* Üsküdari ringkond (Aasia)
* Zeytinburnu ringkond (Euroopa)

## Viited

## Välislingid
* İstanbuli provintsi koduleht (türgi keeles)
Aleksei Janson

**Aleksei Janson** (vene keeles Алексе́й Кири́ллович Я́нсон; 3. oktoober 1866 (ukj) Riia – 18. september 1941 Tallinn) oli vene pedagoog ning Venemaa ja Eesti ühiskonnategelane.

Aleksei Janson oli vene õppekeelega Tallinna Linnakooli direktor  ja 1930. aastatel kuulus ta Eesti Õpetajate Liidu juhatusse.

Ta oli 1940. aastal Riigivolikogu II koosseisu liige. Riigivolikokku kandideeris ta 28. valimisringkonnast.
Georg von Stackelberg (1851–1913)

Vabahärra **Georg August Paul [[von Stackelberg]]** (30. juuli 1851 Põlva – 25. juuli 1913 Narva) oli parunitiitliga vene sõjaväelane (jalaväekindral).

Ta osales muu hulgas 1877–1878 Vene-Türgi sõjas ja Vene-Jaapani sõjas.

## Isiklikku
Tema vend oli sõjaväelane ja helilooja Konstantin von Stackelberg (1848–1925).
Esko Oja

**Esko Oja** (sündinud 21. mail 1973 Tallinnas) on eesti helilooja.

Aastal 1991 lõpetas ta Tallinna Muusikakeskkooli, 1997 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia. 

Ta on loonud muu hulgas kaks sümfooniat.

## Viited
Arnold Sepp (muusik)

**Arnold Sepp** (28. veebruar 1900 Tallinn – 2. aprill 1975 Tallinn) oli eesti flöödimängija.

1927 lõpetas ta flöödi erialal Tallinna konservatooriumi Anton Schutinski klassi.

Aastatel 1927–1967 mängis ta flööti Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris ja oli flöödirühma kontsertmeister.

## Tunnustus
*1963 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited
Eduard Vilde nimeline kolhoos

Eduard Vilde auks sai nime mitu kolhoosi:

* **[[Eduard Vilde nimeline kolhoos (Põlva rajoon)|Eduard Vilde nimeline kolhoos]]** Põlva rajoonis
* **[[Eduard Vilde nimeline kolhoos (Rakvere rajoon)|Eduard Vilde nimeline kolhoos]]** Rakvere rajoonis
Douglas Costa

**Douglas Costa de Souza** (sündinud 14. septembril 1990 Sapucaia do Sulis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Austraalia kõrgliigaklubis Sydney.

## Klubikarjäär

### Grêmio
Douglas sündis Sapucaia do Sulis ja alustas jalgpallurikarjääri Grêmios. Ta liitus klubiga 11-aastaselt. Debüüdi esindusmeeskonnas tegi ta 18-aastaselt 2:1 võidumängus Botafogo vastu 4. oktoobril 2008, samas mängus lõi ta ka oma esimese värava. Grêmios mängis ta 37 mängu ja lõi kaks väravat.

### Donetski Šahtar
10. jaanuaril 2010 sõlmis Douglas viieks aastaks lepingu Donetski Šahtariga, ülemineku summa oli 8 miljonit eurot. Debüüdi tegi ta 18. veebruaril Euroopa Liiga kohtumises Inglismaa klubi Fulhami vastu. Šahtar kaotas 2:1. Esimese värava Šahtaris lõi ta 14. märtsil 2010 Metalist Harkivile.

Aastatel 2010–2014 võitis ta viiel korral Ukraina liiga (2010, 2011, 2012, 2013, 2014), kolmel korral Ukraina karika (2011, 2012, 2013) ja kolmel korral Ukraina superkarika (2011, 2013, 2014). Kokku mängis ta Ukraina klubis 141 mängu ja lõi 29 väravat.

### Müncheni Bayern
1. juulil 2015 avalikustas Müncheni Bayern, et Douglas Costa on sõlminud viie aasta pikkuse lepingu. Üleminek Donetski Šahtarist oli väärt 30 miljonit eurot ja oli klubi ajaloo hinnalt neljas ost. Costa sai särginumbri 11, mis enne kuulus Xherdan Shaqirile.

## Koondisekarjäär
Douglas Costa mängis Brasiilia alla 20-aastaste koondises 2009. aasta Lõuna-Ameerika meistrivõistlustel ja juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta tuli Lõuna-Ameerika juunioride meistriks ja võitis juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 12. novembril 2014 sõprusmängus Türgiga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 2015. aasta Copa América esimeses alagrupimängus Peruu vastu.

Ta kuulus Brasiilia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

## Saavutused
;Donetski Šahtar
* Ukraina meister (5): 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
* Ukraina karikavõitja (3): 2011, 2012, 2013
* Ukraina superkarikavõitja (3): 2010, 2012, 2013
;Müncheni Bayern
* Saksamaa meister (3): 2015–16, 2016–17, 2020–21
* DFB-Pokal (1): 2015–16
* Klubide maailmameistrivõistlused (1): 2020
;Juventus
*Itaalia meister (3): 2017–18, 2018–19, 2019–20
*Coppa Italia (1): 2017–18
*Supercoppa Italiana (1): 2018
;Fluminense
*Recopa Sudamericana: 2024

;Brasiilia U20
*U20 Lõuna-Ameerika jalgpalli meistrivõistlused (1): 2009

## Viited

## Välislingid
Leonid Soibelman

**Leonid Soibelman** (vene Леонид Сойбельман; sündinud 20. juulil 1966 Bălțis) on vene rokkmuusik (kitarrist).

Ta oli ansambli Ne Ždali laulja ja kitarrist.

## Välislingid
Puud olid ...

**"Puud olid"** on 1985. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Mats Traadi romaanil "Puud olid, puud olid hellad velled".

## Sisu
Filmi tegevus toimub 1840. aastatel. Palanumäe talu peremees, perenaine ja vanem poeg on surnud. Nooruke Hind peab hakkama talu pidama, kuid see kipub tal üle jõu käima. Vennale tulevaseks naiseks toodud Paabu on töödes osav, kuid sulasest Jaagust on rohkem tüli kui abi. Hind kuuleb Pakk-Rätsepalt, et õigeusku üle minnes võib välja rännata soojale maale, kus tingimused on palju paremad. Ta sattub aga vastuollu mõisaga ja tagajärjed ei jää tulemata.

## Osatäitjad
*Üllar Põld –Hind
*Maria Avdjuško – Paabu
*Uno Rannaveski – Jaak
*Kärt Hansberg – Ell
*Margus Terasmees – Moorits
*Kaljo Kiisk – Pakk-Rätsep
*Arvo Kukumägi – Vihma-Peeter
*Herardo Kontreras – Alajaani Märt
*Tõnu Aav – Müllerson
*Tõnu Kark – Mõra Siimon
*Evald Hermaküla – Evert Ajalik
*Urmas Kibuspuu – mõisahärra
Spondeus

**Spondeus** (vanakreeka sõnast *σπονδή*, spondē 'jookohver') on värsijalg, mis koosneb kahest pikast silbist (kvantiteerivas värsimõõdus) või kahest rõhulisest silbist (silbilis-rõhulises värsimõõdus).
Ružany sünagoog

**Ružany sünagoog** ehk **Ružanõ sünagoog** on endine sünagoog Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Ružanys aadressil ву. Якуба Коласа, 6.

Sünagoog ehitati XVIII sajandil Słonimi sünagoogi väiksema koopiana. XIX sajandi teisel poolel ehitati selle juurde juudi lastele samas stiilis kool. Sünagoog tegutses aastani 1940, misjärel sulgesid Nõukogude võimud asutuse. Pärast teist maailmasõda on koolimajas asunud laod, veski, katlamaja ja mitme kohaliku ettevõtte garaažid. Sünagoogihoone on sestpeale tühjalt seisnud.

Sünagoogihoone on kõrge vundamendiga ühekorruseline hoone, mida kaunistavad väljast pilastrid ja karniisid. Aknad lõpevad ülal ümarkaartega.

Hoones on osaliselt säilinud seda ehtinud kirjad ja freskod. Hoone keskel asub halvas seisukorras bima – üks vähestest, mis Valgevene aladel veel säilinud on. Hoone on arhitektuurimälestisena kaitse all.

## Viited

## Välislingid

*Sünagoog portaalis Radzima.org
*Sünagoogist (*poola keeles*)
*Fotod sünagoogi varemetest
Charles Aránguiz

**Charles Mariano Aránguiz Sandoval** (sündinud 17. aprillil 1989 Puente Altos) on Tšiili jalgpallur. Ta mängib Tšiili rahvuskoondises ja Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional poolkaitsjana.

2012. aastal valiti ta Tšiili aasta jalgpalluriks.

## Klubikarjäär
Aránguiz alustas 2006. aastal klubikarjääri Tšiili klubis Cobreloa. 2009. aastal liitus ta klubiga Colo-Colo, kellega võitis samal aastal turniiri Torneo Clausura. 2010. aastal mängis ta lühikest aega Argentina klubis Quilmes.

2011. aasta jaanuaris suundus ta klubisse Universidad de Chile, kus tõusis kohe algrivistusse. Ta aitas klubi võidule sama aasta Lõuna-Ameerika karikavõistlustel, kus jäädi löömatuks. 2013. aastal võitis ta klubiga Tšiili karika.

2014. aasta jaanuaris suundus ta laenule Brasiilia klubisse Internacional. Samal aastal nimetati ta Rio Grande do Suli osariigi liiga Campeonato Gaúcho väärtuslikumaks mängijaks. 2014. aasta juunis sõlmis ta klubiga lepingu 2018. aastani.

2015. aasta augustis liitus ta Saksamaa Bundesliga klubiga Leverkuseni Bayer.

2023. aasta aprillis naasis ta Internacionali.

## Koondisekarjäär
2009. aastal esindas ta Tšiilit alla 20-aastaste koondises Lõuna-Ameerika juunioride meistrivõistlustel neljas mängus ja lõi ühe värava. Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi ta 4. novembril 2009 sõprusmängus Paraguayga, kuid ei mänginud järgmiste aastate suurturniiridel.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta teises alagrupimängus värava Hispaaniale. 2015. aastal lõi ta koduse Copa América viimases alagrupimängus kaks väravat Boliiviale. Ta tuli turniiril Tšiili koondisega esimest korda Lõuna-Ameerika meistriks.

2016. aasta Copa América Centenario poolfinaalis 22. juunil lõi ta värava Colombiale. Finaalis alistas Tšiili taas penaltiseerias Argentina. Lisaks valiti ta ka turniiri sümboolsesse koosseisu.

## Saavutused
;Colo-Colo
*Primera División (1): 2009 Clausura
;Universidad de Chile
*Chilean Primera División (3): 2011 Apertura, 2011 Clausura, 2012 Apertura
*Copa Sudamericana (1): 2011
*Copa Chile (1): 2012–13
;Internacional
*Campeonato Gaúcho (2): 2014, 2015

## Viited
Herman Talmre

**Herman Talmre** (5. september 1912 Peetri – 19. august 1999 Tallinn) oli eesti oboemängija ja muusikapedagoog. 

Ta mängis pikka aega Eesti Raadio sümfooniaorkestris, kus oli oboerühma kontsertmeister. 

## Tunnustus
*1963 Eesti NSV teeneline kunstnik
Nikolai Vassiljev

**Nikolai Vassiljev** (vene keeles Николай Васильевич Васильев; 8. detsember 1875 (ukj) Uglitš, Venemaa – 16. oktoober 1958 New York) oli vene arhitekt ja maalikunstnik.

Rahvusromantilise suunitlusega juugendstiili tähtsamaid esindajaid. 

Arhitektuuritöid tegi ta muu hulgas koos Aleksei Bubõriga. Tema projekteeritud on ka mitu maja Eestis, näiteks Tallinnas.

## Arhitektuuritöid
* Umbes 1904 – Tartu saksa teatri hoone (ühendprojekti üks osaline koos Aleksei Bubõriga)
* 1910 – Tallinna saksa teatri (praeguse Eesti draamateatri) hoone (koos Aleksei Bubõriga) 
*1909–1910 – Lutheri vabriku omaniku villa Pärnu mnt. 67 (praegu Tallinna perekonnaseisuamet, koos Aleksei Bubõriga)
*1912 Tallinna raekoda (võistlusprojekt, ei ehitatud) 
*1913 Lutheri vabriku tööstushoone Vana-Lõuna 39 Tallinnas (praegu Lutheri ärimaja, koos Aleksei Bubõriga)
*1913 endine passaaž Liteinõi prospektil Peterburis

## Viited

## Välislingid
Lutheri Ärimaja arhitektuur
Kiikonid

**Kiikonid** ehk **kikonid** (vanakreeka keeles: Κίκονες, *Kikones*) olid müütiline Traakia hõim, kelle sõjaline keskus asus Ismarose linnas Traakia lõunarannikul (praeguses Kreekas). 

Iliase eepose teises laulus öeldakse, et kiikonid astusid Trooja sõtta Euphemose juhtimisel troojalaste poolel. 

"Odüsseia" üheksandas laulus ründab Odysseus oma sõjaväega ootamatult Ismarose linna. Tapetakse suur hulk kiikoni mehi ning röövitakse naisi. Odysseus veenab oma mehi koos sõjasaagiga lahkuma, kuid need jäävad rannale pidutsema. Pääsenud kiikonid kutsuvad abiväge ning ründavad üheskoos ahhailasi. Hommikuni kestvas tapluses langeb nii palju Odysseuse mehi, et viimased on sunnitud taanduma oma laevadele ja põgenema.

## Viited
Vladimir Lunski

**Vladimir Ivanovitš Lunski** (vene keeles *Владимир Иванович Лунский*; 1862 Vilnius – 1920 Riia) oli Baltimaades tegutsenud arhitekt. Teda tuntakse eelkõige kirikute arhitektina.

Ta töötas Riias, Jelgavas, Ķemeris, Tartus ja Pärnus.

## Eluloolist
Vladimir Lunski lõpetas Peterburi Kunstide Akadeemia ja töötas pärast akadeemia lõpetamist Riias. 1892. aastal määrati ta Liivimaa kubermanguarhitekti ametikohale. 13 teenistusaastast (1892–1905) osa oli ta kirikute projekteerijana ka Riia piiskopkonna arhitekt.

Riias sai ta tuntuks tööka, andeka ja kohusetundliku arhitektina, kes tegutses kõigis oma haldusalasse kuuluvates piirkondades: esmajoones pealinnas Riias, Vidzemes ja Lõuna-Eestis, Tartus ja Pärnus. Tema kui kubermanguarhitekti teeneks võib lugeda ka uuendusmeelse arhitektuuri soosimist oma piirkonnas: tema toetusel valmisid praeguse Läti Rahvusteatri hoone (arhitekt August Reinberg), Uus Püha Gertrudi luteri kirik, Riia Kommertskool (praegune Läti Kunstiakadeemia) ja palju juugendstiilis maju (arhitektid Wilhelm Bockslaff, Mihhail Eisenstein, Heinrich Scheel, Alfred Aschenkampff, Karl Felsko), mis loovad Riia arhitektuurilise ilme.

Vladimir Lunski on maetud Riia Ivanovo kalmistule.

## Teoseid
* 1889 Jelgava Jumalaema Uinumise õigeusu kirik
* 1892–1893 Ķemeri Peeter-Pauli õigeusu kirik
* 1892–1894 Eesti Rahva Muuseumi endine peamaja. Veski 32, Tartu
* 1897 Riia maja aadressil Elizabetes 11
* 1897–1898 Lohusuu Issanda Ristimise kirik
* 1897–1898 Valga Issidori peakirik
* 1897–1898 Tänassilma Arsenios Suure kirik
* 1899–1900 Angerja Issanda Taevaminemise kirik
* 1902–1904 Tapa Ristija Johannese kirik
* 1902–1904 Pärnu Issandamuutmise kirik
* 1904 Jaama Püha Nikolause kirik
* 1914–1918 Tartu Püha Aleksandri kirik

## Pildid

Dievmātes atdusas pareizticīgo baznīca - panoramio.jpg|Jelgava Jumalaema Uinumise kirik
Ķemeru pareizticīgo baznīca 10.jpg|Ķemeri Peeter-Pauli kirik 
Rīga, Elizabetes str - panoramio (1).jpg|Maja Riias Elizabetes iela 11
ERM-hoone-2012 7282.JPG|Eesti Rahva Muuseumi peamaja Veski 32 
Lohusuu õigeusu kirik.jpg|Lohusuu Issanda Ristimise kirik 
Valga õigeusu kirik.jpg|Valga Issidori peakirik
Tänassilma õigeusu kirik 2013 (2).jpg|Tänassilma Arsenios Suure kirik
Kohila kirik3.jpg|Kohila Angerja Issanda Taevaminemise kirik 
Tapa Ristija Johannese õigeusu kirik.jpg|Tapa Ristija Johannese kirik
Konstantinoopolile alluv õigeusu kirik Pärnus, 1904.JPG|Pärnu Issandamuutmise kirik
Tartu Aleksandri kirik.jpg|Tartu Püha Aleksandri kirik


## Viited

## Välislingid
* Владимир Лунский. - Русские Латвии. - russkije.lv
Charlestoni kirikutulistamine

**Charlestoni kirikutulistamine** oli terroriakt, mis toimus 17. juunil 2015 Charlestoni Emanueli Aafrika Metodisti Episkopaalkirikus (Lõuna-Carolina osariigis Ameerika Ühendriikides), mille tulemusena hukkus üheksa inimest ja üks inimene sai haavata.

2015 aasta 17. juuni õhtul kell kaheksa tuli 21-aastane valgenahaline Dylann Storm Roof autoga mustanahaliste Emanueli metodisti kiriku juurde, astus kirikusse, kus toimus piiblitund, ta osales selles. Ent ühel hetkel ta ütles: 

:: *Ma pean tegema seda. Te vägistate meie naisi ja tahata hõlvata meie maad. Teist tuleb vabaneda.* 

Seejärel avas ta püstolist Glock 41 tule koguduseliikmete pihta. Kell 21.05 (kohaliku aja järgi) saabus Charlestoni politseile teade tulistamise kohta.

Dylann Storm Roof arreteeriti 18. juunil 2015 liikluskontrolli käigus Shelbys Põhja-Carolina osariigis (umbes 354 kilomeetri kaugusel Charlestonist).

## Ohvrid
* Cynthia Marie Graham Hurd (54)
* Susie Jackson (87)
* Ethel Lee Lance (70)
* Depayne Middleton-Doctor (49)
* Clementa C. Pinckney (41) Emanueli Aafrika Metodisti koguduse vanemvaimulik ja Lõuna-Carolina osariigi senaator (demokraat)
* Tywanza Sanders (26)
* Daniel Simmons (74)
* Sharonda Coleman-Singleton (45)
* Myra Thompson (59)

## Kahtlusalune
Dylann Storm Roof (sündinud 3. aprillil 1994 Columbias)
Alexander Rosenberg (arhitekt)

**Alexander Rosenberg** (vene *Александр Владимирович Розенберг*; 1877– 22. veebruar 1935) oli Venemaa arhitekt. 

Ta lõpetas 1904. aastal Peterburi tsiviilinseneride instituudi.

Ta on tuntud eelkõige meditsiiniasutuste hoonete projekteerijana.

Ta on töötanud ka Tallinnas, kus projekteeris aastatel 1912–1916 koos Erich Jacobyga Tallinna Inglise Kolledži hoone.

## Välislingid
Valge laev (film)

**"Valge laev"** on 1970. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm.

## Sisu
Nõukogude ametliku ühiskonna suhtes opositsiooniline sõpruskond noori käib koos ja arutleb poliitika üle, neile meeldib ka mootorratastega kihutada. Nendest Enn omakorda hakkab aga sõpruskonna valitud tee õigsuses kahtlema. Omavaheline arveteklaarimine lõpeb tema ootamatu tapmisega. 

Heino ja Jakob annavad end Nõukogude võimudele üles. Juhan, Linda ja Olev põgenevad jahiga Rootsi, tormis jääb Olev merre. Linda lell Armin Päri on Rootsi eestlastel organisatsioonides tähtis tegelane. Ühel seltskonnaüritusel kohtab Linda välisraadio töötajat Rudolf Talgret, kes on Lindale hääle järgi tuttav Nõukogude Eestis salaja kuulatud raadiosaadete järgi. 

Hoolimata Linda lelle vastuseisust palub Talgre Linda kätt ja nad abielluvad. Samal ajal hoitakse Juhanit mitmel ettekäändel ja lõpuks ka jõuga kinni Talgre maamajas. Eestist saadetakse ajakirjanik Ilmar Tomson Rootsi ülesandega noored leida ja veenda neid tagasi tulema.

## Osatäitjad
*Enn Kraam – Juhan Saks
*Katrin Kumpan – Linda Päri
*Kalju Komissarov – Enn Alling
*Ago Roo – Olev
*Tõnu Tepandi – Heino
*Tõnu Mikiver – Jakob
*Einari Koppel – Rudolf Talgre
*Gunnar Kilgas – Ilmar Tomson
*Aarne Üksküla – Barry Rose
*Paul Kilgas – Toomas Tomson
*Ellen Alaküla – Ulla
*Ants Lauter – Armin Päri
Simeon (Kružkov)

**Simeon** (kodanikunimega **Semjon Semjonovitš Kružkov**, vene Семён Семёнович Кружков; 2. veebruar 1929 Tallinn – 21. september 1998 Tartu) oli Eesti õigeusu vaimulik, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku piiskop. 

Aastatel 1949–1953 oli ta preester Petseri mungakloostri Püha Varvara koguduses ja seejärel teenis Leningradi piiskopkonnas. 

1. detsembril 1961 pühitseti ta Tartu Jumalaema Uinumise katedraalkirikus Tallinna ja Eesti piiskopi Aleksiuse II poolt ülempreestriks ning oli samast päevast kuni surmani Tartu Jumalaema uinumise koguduse ülempreester. 

Aastatel 1962–1982 oli Kružkov EAÕK Tartu praost. 

16. mail 1998 pühitses metropoliit Meliton ta Konstantinoopolis piiskopiks. Neli kuud hiljem Simeon suri, jõudmata piiskopina ühtki teenistust pidada.

## Viited

## Välislingid
*Biograafia Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kodulehel
Mihhail Kobetski

**Mihhail Kobetski** (vene keeles Михаи́л Вениами́нович Кобе́цкий; 26. oktoober 1881 (ukj) Odessa – 28. aprill 1937 Moskva) oli karaiimi päritolu vene revolutsionäär, Kominterni tegelane.

1920–1921 oli ta Kominterni Täitevkomitee sekretär. 1921–1923 oli ta Kominterni Täitevkomitee esimehe asetäitja. 

21. juunist 1924 kuni 10. detsembrini 1924 oli ta Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis, 1924–1933 Taanis, 1934–1937 Kreekas, alates 1935 ka Albaanias.

Mihhail Kobetski sõitis 20. novembri paiku Moskvasse, olles nimetatud täievoliliseks esindajaks Taani, ja ei naasnud enam Eestisse, vaatamata Eesti kommunistide intensiivsele pealekäimisele ("kuradi nahk"). Võimalik, et ta kartis enda seostamist ettevalmistatava riigipöördekatsega, mis võinuks teda kompromiteerida ja takistada uuele kohale asumast. 1. detsembril 1924 puudus Tallinnas Nõukogude Venemaa esindaja, kuna Kobetski järglane Adolf Petrovski astus ametisse alles 10. detsembril.

## Viited
Faiaagid

**Faiaagid** (vanakreeka keeles Φαίακες, *Phaíakes*) olid Homerose "Odüsseias" kirjeldatud muinasjutuliselt õnnelik rahvas, kes elas Scheria saarel, kuhu Odysseus sattus oma rännakute lõpus. Nende kuningas oli Alkinoos, kelle tütar Nausikaa õpetas Odysseusele, kuidas faiaakide linna tulla. Odysseus jutustab Alkinoosele oma rännakutest ning faiaagid viivad ta lõpuks oma laeval Ithakale.

## Viited
Trooja

**Trooja** (vanakreeka keeles Ἴλιον, *Ilion*, või Ἴλιος, *Ilios*; ja Τροία, *Troia*; ladina keeles *Trōia* ja *Īlium*; heti keeles: *Wilusa* või *Truwisa*; türgi keeles *Truva*) oli linn Väike-Aasia loodeosas Anatoolia piirkonnas, praeguse Türgi territooriumil. 

Ajalooline Trooja asus Skamanderi jõe orus Hissarliki mäel ning oli Homerose eepostes "Ilias" ja "Odüsseia" ning Vergiliuse eeposes "Aeneis" kirjeldatud Trooja sõja toimumiskohaks.
Monika Komorova

**Monika Komorova** (sündinud 23. mail 1971 Rimavská Sobotas Slovakkias) ehk õde Veronika on Tartu Katoliku Hariduskeskuse president aastast 2013. 

Ta on lõpetanud 2005. aastal Ružomberoki Katoliikliku Ülikooli magistrikraadiga (Slovakkias). Ta on Pühima Neitsi Maarja Pärispatuta Saamise Õdede Kongregatsiooni liige.

## Viited
Kirke

**Kirke** (vanakreeka keeles Κίρκη, Kírkē) on vanakreeka mütoloogias päikesejumal Heliose ja okeaniid Perseise tütar, nõiatarist nümf, kes elas Aiaie saarel. Homerose eeposes "Odüsseia" moondas Kirke Odysseuse kaaslased sigadeks, kuid  vabastas nad hiljem nõidusest. Odysseus jäi Kirke juurde üheks aastaks, nende poeg on Telegonos.
Alkinoos

**Alkinoos** (vanakreeka keeles Ἀλκίνους või Ἀλκίνοος, *Alkínoös*) oli Scheria saarel elava muinasjutuliselt õnneliku rahva faiaakide kuningas Homerose eeposes "Odüsseia".

Alkinoose abikaasa oli Arete. Neil oli viis poega ja tütar Nausikaa.

## Viited