open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ojataguse mõis

**Ojataguse mõis** (saksa keeles *Wannamois* ja *Oientacken*) oli Purdi mõisa kõrvalmõis Anna kihelkonnas Järvamaal.

## Viited

## Välislingid
*
Anseküla kirikumõis

**Anseküla kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Anseküll*) oli kirikumõis Anseküla kihelkonnas Saaremaal.

## Viited
Audru kirikumõis

**Audru kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Audern*) oli kirikumõis Audru kihelkonnas Pärnumaal.

Audru kirikumõis riigistati 1919. aasta maareformiga.

## Viited
Jõõpre mõis

**Jõõpre mõis** (saksa keeles *Jaepern*) oli riigimõis Audru kihelkonnas Pärnumaal.

Mõis rajati 17. sajandi keskel. Jõõpre mõisa rajas 17. sajandi keskel Võlla mõisnik Johann von Liphardt, mõisale kuulus tollal kolm küla: Mõisaküla (Jõõpre küla rööpnimi), Lavassaare ja Agasilla. 

17. sajandi lõpust oli mõisnikuks salanõunik insener-kindralmajor Johann Friedrich von Liphardt  (1655–1723),  1724. aastast rentis mõisa tema poeg Magnus Johann von Liphardt ning hiljem pojapoeg, major Christer Wilhelm von Liphart. 1780. aastast sai mõisa rentnikuks. Audru mõisaomaniku vend, Kelba mõisa ja Ohulepa karjamõisa mõisnik, major Karl Magnus von Kirchner. Aastail 1814–1820 erulipnik Peter Albrecht Frey, kes andis 1828. aastal mõisa üle krahvinna Helena Alexandra von Steinheilile. Märtsist 1840 oli mõisa rentnikuks Peter Johann Frey Vee mõisast, kes lasi 1843. aastal ehitada uue härrastemaja. 1870–1881 oli mõisnikuks Friedrich Ludschuweit.

1882. aastal läks mõis rendile Jaan Juntsonile ning 1900–1910 lätlasele Aleksander Kerstenile (Kärstens), viimasteks mõisnikeks (1911–1918) olid parun Wolter Arnold von Stackelberg ja tema abikaasa paruness Margaretha von Stackelberg.


Jõõpre vana kool.jpg|Jõõpre vana kool, ehitatud 1935. aastal endisele Jõõpre mõisa asukohale.


## Viited

## Välislingid
*
*Jõõpre mõisa maarahvas Geni projekt
Lindi mõis

**Lindi mõis** oli mitme Eesti mõisa nimi:
*Lindi mõis (Audru) (Woldenhof), Audru kihelkonnas Pärnumaal
*Lindi mõis (Pärnu) (Lindenland), linnamõis Viljandi kihelkonnas Viljandi maal
Lindi mõis (Audru)

**Lindi mõis** (saksa keeles *Woldenhof*, varem *Nutz*) oli Audru mõisa kõrvalmõis Audru kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Pärnu linna.

Mõisast on teateid alates 16. sajandist. 17. sajandi algul omandas Wilhelm Linten (sünd. 1595) pärandina mõisa, mis jäi Lintenite perekonna valdusse kuni 1744. aastani. Lintenite perekonna nime järgi tekkis mõisa senisele nimele lisaks paralleelnimi: Woldi ehk Lindi (1782), kuid hiljem jäi ainsana tarvitusele viimane.  1782. aastal oli mõisarentnik, Pärnu pataljoni komandör premier-major Johann Friedrich Herzog.

1857. aastal müüdi Lindi mõis enampakkumisel parun Adolph Pilar von Pilchaule  (1814–1870), kelle surma järel läks Lindi mõis Liivimaa õuekohtu 18.10.1874. a otsusega tema pärijate ühisomandisse. Tallinna ringkonnakohtu määrusega 1894. aastal nimetati Helene Bertha Johanna Adelheid (Ada), von Gruenewaldi (sünd Pilar von Pilchau) (surn. 1889) pärijateks jagamatult, tema lesk Walter von Gruenewald ja alaealised lapsed Bertha *Pauline* von Gruenewaldt, *Adolf* Alexander Moritz von Gruenewaldt, *Walter* Arthur Leo von Gruenewaldt, *Katherine (Karin)* Elisabeth Margarethe von Gruenewaldt ja Otto *Wolfgang* Adolf Klaus von Gruenewaldtid.

1895. aasta	Friedrich Adolf Woldemar Pilar von Pilchau pärijatevahelisel kokkuleppel sai Lindi, Are ja Audru mõisad Helene Bertha Johanna Adelheid (Ada) von Gruenewaldi (sünd Pilar von Pilchau) (surn. 1889) vend, Valgu ja Nurtu mõisaomanik Theodor Gustav Otto Peter Pilar von Pilchau.

## Viited

## Välislingid
*
*Kultuurimälestiste riiklik register
*Lindi mõis (Audru khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Võlla mõis (Audru)

**Võlla mõis** (saksa keeles *Wölla*) oli riigimõis Audru kihelkonnas Pärnumaal.

Mõis rajati 16. sajandi II poolel.


Võlla mõisa asukoht.jpg|Võssa kasvanud Võlla mõisa asukoht Aruväljal
Võlla mõisa asukoht 2.jpg|Võssa kasvanud Võlla mõisa asukoht Aruväljal


## Viited

## Välislingid
*
Lõo mõis

**Lõo mõis** (saksa keeles *Leo*, ka *Lode, Lahye*) oli rüütlimõis Anseküla kihelkonnas Saaremaal.

Mõisast on teateid aastast 1473.

## Viited

## Välislingid
*
Tiirimetsa mõis

**Tiirimetsa mõis** (saksa keeles *Tirimetz*) oli riigimõis Anseküla kihelkonnas Saaremaal.

Mõis rajati 16. sajandi keskel.

## Viited

## Välislingid
*
Paukštakiai vald

**Paukštakiai vald** (leedu keeles *Paukštakių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald paikneb Babrungasest idas. Valla madalaim koht asub Babrungase orus ja ulatub 119,2 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht aga ulatub 196,2 meetrit üle merepinna.

Valla pindala on 97 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1179 inimest. Valla keskuseks on Grumbliai küla.


Nugariai1.JPG|Nugariai
Nugariai4.JPG|Nugariai linnamägi


## Viited
Plateliai vald

**Plateliai vald** (leedu keeles *Platelių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald asub Plateliai järve kaldal.

Valla pindala on 137 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1932 inimest. Valla keskus on Plateliai alev (2011. aastal elas seal 857 inimest).


Vaizdas_nuo_Mikytu_alkakalnio_boksto.2007-06-15.jpg|Vaade Mikytai hiiemäelt
BZN_Berzoras_church_sideview_left.jpg|Beržorase kirik
BZN_Gintaliske_church_front_sideview_right.jpg|Gintališkė kirik
Uzpelkiu_piliakalnis.2007-06-15.jpg|Užpelkiai linnamägi
Mikytu_kaimo_gamtovaizdis.2007-06-15.jpg|Mikytai
Jockiai.2007-06-15.jpg|Jockiai
Maciukiu_kaimo_koplytele.2007-06-15.jpg|Mačiūkiai kabel
Plokstines.jpg|Vana nõukogude raketiväebaas


## Viited
Stalgėnai vald

**Stalgėnai vald** (leedu keeles *Stalgėnų seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald paikneb Minija jõe kallastel.

Valla pindala on 83 km². 2011. aasta seisuga elas seal 974 inimest. Valla keskuseks on Stalgėnai küla.


Stalgėnų_Šv._apaštalų_Petro_ir_Pauliaus_bažnyčia.JPG|Stalgėnai kirik
Stalgėnai,_Plungės_raj.JPG|Stalgėnai


## Viited
Šateikiai vald

**Šateikiai vald** (leedu keeles *Šateikių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis. Vald paikneb Minija kaldal, osaliselt kuuluvad selle maad Salantai regionaalparki.

Valla pindala on 134 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2233 inimest. Valla keskuseks on Šateikiai küla.


AleksandravasPlungė.JPG|Aleksandravas
BZN_Shateikiai_church_front.JPG|Šateikiai kirik
Dyburiai_Molkio_akmuo_20100423.JPG|Dyburiai kivi
Godeliai.Zem.2007-08-23.jpg|Godeliai


## Viited
Žlibinai vald

**Žlibinai vald** (leedu keeles *Žlibinų seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Plungė rajoonis.

Valla pindala on 140 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1413 inimest. Valla keskuseks on Žlibinai küla.


Žlibinai,_seniūnija_2.JPG|Vallamaja
Kantaučių_bažnyčia,_vartai.JPG|Kantaučiai kirik
Kantaučiai.JPG|Kantaučiai
Vilkaičiai,_kryžkelė.JPG|Vilkaičiai


## Viited
Jakov Šketan

**Jakov Šketan** (Яков Павлович Шкетан, kodanikunimi **Jakov Maiorov**, Яков Павлович Майоров; 29. oktoober (vkj. 17. oktoober) 1898 Staroje Kreštšeno küla, Jernuri vald, Jaranski maakond, Vjatka kubermang – 16. mai 1937 Oršanka, Mari ANSV) oli mari kirjanik, ajakirjanik ja ühiskonnategelane.

Jakov Šketan oli pärit talupoja perekonnast. 1917. aastal ta mobiliseeriti, osales Esimeses maailmasõjas. Alates 1918. aastast töötas ta nõukogude asutustes, oli nõukogude võimu pooldaja. 1920. aastal oli ta Jaranski maakonna rahvuste osakonna juhataja. Alates 1921. aastast oli ta Krasnokokšaiskis maaosakonna töötaja, ajalehe Joškar Ketše kirjanduslik kaastööline ja toimetaja. Ta oli satiiriajakirja Arslan den Kesten üks asutajaid. Samuti oli ta Mari Riikliku Teatri näitleja, dramaturg ja lavastaja. 1929. aastal pöördus ta tagasi Oršanski rajooni, kes oli üks kolhoosi organisaatoreid. Hiljem töötas ta kolhoosis revisjonikomisjoni esimehena.

Kirjanduslikku tegevust alustas Šketan 1919. aastal. Ta on mari näitekirjanduse rajajaid. Tema olulisemad näidendid on "Üleliigne" (1920), "Sardai" (1922), "Oh neid vanemaid" (1923) ja "Lõikus" (1932).

1933. aastal ilmunud romaanis "Erenger" kujutas ta 1920. aastate mari külaelu ja sotsialistlikke ümberkorraldusi.

Trotskistide ja kodanlike natsionalistide vastase kampaania ajal nimetati teda 6. mail 1937 ajakirjanduses poliitiliseks huligaaniks. Sellised rünnakud kahjustasid tema niigi nõrka tervist ja ta suri 10 päeva hiljem haiglas. Šketan on maetud parki, mis tänapäeval kannab tema nime.

Eesti keeles on 2012. aastal ilmunud kogumikus "Vana maja monoloog: valik mari proosat: 26 lugu 23-lt autorilt aastatest 1927–2010" avaldatud Šketani jutustus "Koman melna".

## Viited
Nõmme pae

**Nõmme pae** on liivakivipaljand Ahja jõel Saesaare paisjärve ääres Kiidjärve küla territooriumil. Nõmme pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal, jõe vasakkaldal Mõtstare mäe ja Kivipalu mäe vahel.

Paljand on vaadeldav jõelt ja vastaskaldalt.

## Viited
Villem Loigom

**Villem Loigom** (sündinud 8. septembril 1965 Tallinnas) on eesti disainer ja ettevõtja.

## Haridus
* 1972–1980 Tallinna Hiiu Põhikool
* 1980–1983 Tallinna 10. Keskkool
* 1989–1991 Eesti Kunstiakadeemia
* 1991–1995 Aalto University School of Art and Design, graafiline disain, *Master of Arts* (MA)

## Töö
* 1993–1996 Hommikuleht, reklaamiosakond ja juhatuse liige
* 1987–1989 Stuudio Tallinnfilm, dokumentaalfilmide operaatori assistent 
* 2008 – Aktiivmarekting OÜ, loovdirektor

## Looming
Villem Loigom on joonistanud ka karikatuure. Tema karikatuure on avaldanud ajakiri Pikker ja teabeleht Memento.

1988 märgiti ära tema karikatuur Tallinna Mererajooni ökoloogiateemalisel karikatuurivõistlusel.

## Viited

## Välislingid
* Facebook – Villem Loigom
Jaroslavli vürstiriik

**Jaroslavli vürstiriik** (vene keeles *Ярославское княжество*) oli riik tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1218–1463,  Kirde-Venemaal. 

Jaroslavli vürstiriik moodustati 1218. aastal, kui Vsevolod Suurpesa poeg 1. Rostovi vürst Konstantin Vsevolodovitš (1186–1219), saades 1216.  Vladimiri suurvürstiks Konstantin I-na  jagas Rostovi vürstiriigi alad oma poegade vahel. 

Vürstiriigi alad asusid Volga jõe ja selle lisajõgede (Mologa, Juhota, Kurba jt) ning Šeksna jõe alamjooksul.

1294. aastal läks valitsemine Smolenski vürst Fjodor Rostislavitšile, uue valitsejadünastia asutajale. 

14.–15. sajandil jagunes vürstiriik osalisvürstiriikideks, mis 15. sajandi esimesel poolel liideti Moskva suurvürstiriigiga ning lõplikult liideti Jaroslavli vürstiriigi alad Moskva suurvürstiriigiga 1463. aastal.
## Vaata ka

*Slaavi vürstiriikide loend
Riine Pajusaar

**Riine Pajusaar** (sündinud 8. jaanuaril 1971) on eesti helilooja.

Ta töötab Keila Muusikakoolis klaveriõpetajana.

## Tunnustus

* 2014 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

## Viited
Veisiejai

**Veisiejai** (, poola *Wiejsieje*, varem ka *Wysoki Dwór*) on linn Leedus Lazdijai rajoonis, Veisiejai valla halduskeskus. Asub merepinnast 119 meetri kõrgusel Ančia järve ääres, Lazdijaist 18 km kagu pool. Seal on Veisiejai regionaalpargi administratiivkeskus.

Linnas on gümnaasium, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on sealse mõis hoonetekompleks, koduloomuuseum, aastal 1817 ehitatud katoliiklik Püha Jüri kirik. Linnas on üks vähestest säilinud puidust sünagoogidest, mis valmis aastal 1925.

Ludwik Zamenhof lõi esperanto töötades Veisiejais silmaarstina. Linnas töötas ka helilooja Juozas Neimontas. Seal sündisid Leedu rahandustegelane Eduardas Vilkelis, poliitik Juozas Krikštolaitis ja majandustegelane Rokas Flikas.

## Ajalugu

Aastal 1253 mainiti ristisõdijate kroonikas jatvingite maal asuvat paika nimega *Weyze* (*Veise*).

Veisiejai mõisa on esimest korda mainitud 1501. aastal. 1525 sai asula alevi õigused, järgmisel aastal ehitati sinna esimene kirik. Esimesed juudid asusid sinna elama XVIII sajandi alguses, aastal 1748 ehitati sinna esimene sünagoog. Aastaks 1854 olid suurem osa alevi elanikest juudid. Alev oli pikka aega Massalskite suguvõsa valduses, nemad rahastasid ka sealse kiriku rajamist. 

1956 sai linnaõigused.

## Elanikkond


* 1 540 (1897)´
* 1 295 (1923)
* 1 513 (1959)
* 1 450 (1970)
* 1 600 (1976)

* 1 687 (1979)
* 2 079 (1989)
* 1 762 (2001)
* 1 430 (2011)
* 1 217 (2018)


2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Veisiejai elanikest leedulasi 98,67%.


Ančia(Veisiejai).JPG|Ančia järv
Veisiejai. Biblioteka ir muziejus.JPG|Raamatukogu
Kosciol w Wiejsiejach Litwa 03.jpg|Veisiejai kirik
Veisiejųgimnazija.JPG|Gümnaasium


## Viited

## Välislingid

*Linn portaalis vietoves.Lt
*http://www.veisiejai.duareka.net/portalas/
Hüperboolsed funktsioonid

**Hüperboolsed funktsioonid** on eksponentfunktsiooni abil määratletud funktsioonid, mis on analoogsed trigonomeetriliste funktsioonidega.
Stanislav Malahhov

**Stanislav Malahhov** (inglispäraselt *Stanislav Malakhov*; (isanimi Timofei) 8. detsember 1935 – 26.veebruar 2019) oli ajakirjanik ja kunstnik (klaasikunstnik ja karikaturist).

Ta on elanud Tuneesias, Leningradis, Tallinnas.

1961. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi klaasikunsti erialal ja sai tarbekunstniku kutse.

Tema karikatuure avaldati ajakirjas Pikker alates 1957. aastast. 

## Töö
Oli ajalehe Sovetskaja Estonija (Nõukogude Eesti) illustratsiooniosakonna juhataja ja illustraator. NSV Liidu Ajakirjanike Liidu liige.

## Tunnustus
* 1986 Eesti NSV teeneline ajakirjanik

## Raamatud
* Stanislav Malahhov. "Naerab... ei naera... = Смешно... не смешно...". EKP KK Kirjastus. Tallinn 1968, toimetaja R. Aarma, kunstiline toimetaja L. Purre, tehniline toimetaja H. Muru

## Avaldatud karikatuurivalimikes
*1966 – "Marsi orjusest lahti!" (Satiirivalimik välispoliitilistel teemadel) – koostaja Edgar Spriit. EKP KK Kirjastus. Tallinn 1966. Lk 85–88
*1967 – "Karikatuure sõnadeta" – koostaja Edgar Spriit, karikatuure karikaturistidelt: Hugo Hiibus, Olimar Kallas, Kalju Kurepõld, Teet Kuusmaa, Stanislav Malahhov, Roman Ohlau, Evald Piho, Aarend Sepp, Heinz Valk, Edgar Valter. 1967
*1968 – "Fatamorgaana". Koostaja Edgar Spriit. Kunst. Tallinn 1968. Lk 43–49
*1974 – "У нас в гостях эстонский журнал сатиры и юмора “Пиккер". // Mастера советской карикатуры. Советский Художник. Mосква 1974. Lk 23–26, esi- ja tagakaas
*1976 – "И смех и грех II. // Сборник современного эстонского юмора. Koostaja Edgar Spriit. EKP KK Kirjastus. Tallinn 1976. Lk 33–36
*1982 – "Mis siin naerda on?" (Karikatuurinäituse kataloog). EKP KK Kirjastus. Tallinn 1982. Lk 45–47
*1989 – "Художники эстонского журнала сатиры и юмора “Пиккер". // Mастера советской карикатуры. Советский Художник. Mосква 1989. Lk 19–21
*1989 – "Hetked ja retked: ajakirjanduses ja ringhäälingus avaldatud sõnavõtte" (Eesti NSV Ajakirjanike Liidu artiklite kogumik). Eesti Raamat. Tallinn 1989. Lk 35

## Viited

## Välislingid
* Cartoonia.ru – Stanislav Malahhov
Aheljoon

**Aheljoon** on selline kõverjoon, mille võtab kahest otsast kinnitatud rippuv kett või nöör. Aheljoone kuju saab matemaatiliselt kirjeldada koosinuse hüperboolse funktsiooniga. Kui eemale visatava eseme poolt õhku joonistatud kaar on kõrvaliste mõjude puudumisel paraboolikujuline, siis rippuv kett on sellega üsna sarnane, aga siiski pisut erineva kumerusega aheljoon. Aheljoone pöörlemisel ümber juhtsirge moodustub pöördkehakatenoid.
Ahelpind

**Katenoid** ehk ahelpind on selline pöördpind, mis tekib aheljoone pöörlemisel ümber oma juhtsirge. Katenoidi kirjeldas esimesena Leonhard Euler 1744 aastal. Katenoidi pind on üks
minimaalpindadest. Kui kaks ringikujulist traati asetada seebivette ja siis veest välja võttes neid aeglaselt üksteisest eemale liigutada, siis moodustub traatide vahele seebiveest katenoidi minimaalne pind. Iglu vertikaalne läbilõige on aheljoone kujuga.

Sõna on moodustatud ladinakeelsest sõnast catena, mis tähendab ketti ja kreekakeelsest sõnast eidos, mis tähendab kuju.

## Vaata ka
* Helikoid

## Välislingid
* Catenoid(mathworld.wolfram.com)
Uduvere mõis

**Uduvere mõis** oli mitme Eesti mõisa nimi:
*Uduvere mõis (Pärnu-Jaagupi) (Uddafer), riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal
*Uduvere mõis (Kaarma) (Uddofer), eramõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal
Viskoosa mõis

**Viskoosa mõis** (saksa keeles *Hohenholm-Viscosa*) oli poolmõis Reigi kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Hiiu maakonda Hiiumaa valda.

Poolmõis oli sisuliselt ettevõtte La Viscosa Kõrgessaare kunstsiidivabriku kompleks, mille jaoks ettevõte oli krundi ostnud Kõrgessaare mõisalt.

## Viited
Balti karikavõistlused jäähokis

**Balti karikavõistlused jäähokis** toimusid aastatel 2004–2005 ning neist võtsid osa Eesti, Läti, Leedu ja Poola meeskonnad. Neljavooruline turniir toimus kõigis neis riikides.

## 2004–2005 hooaeg
Neli kolmepäevast turniiri toimusid 27. augustist 2004 kuni 7. veebruarini 2005, et iga riik saaks turniiri võõrustada.

Tallinnas toimus turniir 2004. aasta 27.–29. augustini, Leedus Elektrėnais 2004. aasta 5.–7. novembrini, Poolas Gdańskis 2004. aasta 17.–19. detsembrini ja Lätis Ogres 2005. aasta 5.–7. veebruarini.

Esimesed kolm turniiri võitis Stoczniowiec Gdańsk ja viimase ehk neljanda võitis ASK/Ogre.

## Vaata ka
* Balti Jäähoki Liiga

## Viited
* Hooaeg portaalis hockeyarchives.info
Kuressaare mõis

**Kuressaare mõis** (ka *Kuresaare mõis*; saksa keeles *Kurresaar*) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

Mõisat on mainitud alates 17. sajandi teisest poolest.

1797. aastast anti  Kuresaare mõis ja Koonga mõis Liivimaa maanõunike kolleegiumi poolt kasutada Viljandi aadlipreilide kasvatusasutuse (saksa keeles *Fellinsches Adeliger Fräuleinstift*) ülalpidamiseks

## Viited

## Välislingid
*
Orava mõis

**Orava mõis** (saksa keeles *Waldeck*) oli rüütlimõis Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Võru valda.

Põhjasõja esimesel sõja-aastal (1700) toimus veebruaris-märtsis seal Orava mõisa ülestõus.

## Viited
Balti Jäähoki Liiga

2000–2001. aastate Balti Jäähoki Liiga hooajal osales Läti, Leedu ja Eesti meeskonnad. Hiljem pole sellenimelist üritust korraldatud, ent 2004–2005 hooajal toimusid Balti karikavõistlused jäähokis.

## 2000–2001 hooaeg

### Esimene võistlusring
; A-grupp

; B-grupp
*  **HK Liepājas Metalurgs** –  SC Energija 5:3, 6:4

### Viimane võistlusring
; 3. koht
*  **HK Central Kohtla-Järve** –  SC Energija 3:3, 7:4
; Lõppmäng
*  **HK Liepājas Metalurgs** –  HK Riga 2000 0:1, 4:1, 1:0

## Välislingid
* Hooaeg portaalis hockeyarchives.info
Rostovi vürstiriik

**Rostovi vürstiriik** (vene keeles *Ростовское княжество*) oli osastisvürstiriik tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1207–1474,  Kirde-Venemaal. 

Rostovi vürstiriik eraldati 1207. aastal valitsemiseks Vladimiri suurvürst (1176–1212) Vsevolod Suurpesa pojale Konstantin Vsevolodovitšile (1186–1219).

Rostovi vürstiriigi aladel asusid järgmised linnad-asulad: Jaroslavl, Mologa, Uglitš, Rostov, Beloozero, Uglitš.

11. sajandist 13. sajandi alguseni kuulus Rostov Rostovi-Vladimiri-Suzdali vürstkonda, aastast 1207 oli Rostovi vürstiriigi pealinn. Rostovi linna ümbritsevad alad olid algselt osa Rostovi-Suzdali vürst (1151–1157) Juri Dolgoruki aladest. Juri Dolgoruki viis pealinna Suzdali, millest ka vürstkonna kaksiknimi. Kiievi suurvürsti (1149–1151 ja 1155–1157) Juri Dolgoruki poeg Andrei Bogoljubski (c. 1111–1174) lasi end valida  bojaaride ja kaupmeeste kogu poolt Rostovi-Suzdali vürstkonnas Vladimiri, Rostovi ja Suzdali vürstiks (1168–1174). Andrei Bogoljubski  säilitas suurvürsti tiitli, aga ta ei olnud Kiievis peaaegu kunagi  kohal ning keskendas "kogu Suzdali valitseja" võimu oma  Vladimiri-Suzdali vürstkonnale, eelkõige oma uuele pealinnale Vladimirile, mille ta laskis esinduslikult välja ehitada.

Saades 1216. aastal Vladimiri suurvürstiks Konstantin I-na,  jagas Konstantin Vsevolodovitš Rostovi vürstiriigi alad oma poegade vahel ning nende ajal jagunes vürstiriik veelgi: Uglitši, Jaroslavli ja pärast 1238. aastat ka  Beloozero vürstiriigiks.

* Uglitši vürstiriik (1216–1591)
* Jaroslavli vürstiriik (1218–1463)
* Beloozero vürstiriik (1238–1485)
* Ustjugi vürstiriik (1364–1474)
* Bohtjugi vürstiriik (1364–1434)

14. sajandil keskel langesid alad Moskva suurvürstiriigi laienemisprotsessis Moskva suurvürsti valdusse. 
## Rostovi vürstid
* 1207–1218 – Konstantin Vsevolodovitš
* 1218–1238 – Vasilko Konstantinovitš
* 1238–1277 – Boriss Vasilkovitš
* 1277–1278 – Gleb Vasilkovitš
* 1278–1286 – Dmitri Borissovitš ja Konstantin Borissovitš
* 1286–1288 – Konstantin Borissovitš
* 1288–1294 – Dmitri Borissovitš
* 1294–1307 – Konstantin Borissovitš
* 1307–1316 – Vassili Konstantinovitš
* 1316–1320 – Juri Aleksandrovitš

## Vaata ka
*Rostovi-Suzdali vürstiriik ehk Vladimiri-Suzdali vürstiriik
*Slaavi vürstiriikide loend
1994. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

1994. aasta ehk 58. meeste maailmameistrivõistlused jäähokis peeti Itaalias 25. aprillist 8. maini.

12 osalevat meeskonda jagati esimeses võistlusringis kahte gruppi, kus igas grupis oli kuus meeskonda. Igast grupist pääses neli parimat meeskonda edasi veerandfinaalidesse. Otsustavas ringis võitis Kanada Soomet ja sai esimest korda pärast 1961.Kanada kindlustas selle võiduga oma kaheteistkümnenda võidu jäähokis.

Suurbritannia naasis ilma ühegi punktita esimest korda pärast 1951. aastat A-gruppi. C-grupis võistlesid omavahel Valgevene, Horvaatia, Eesti ja Slovakkia. C-grupi võitis Slovakkia. Eesti võitis kaks aastat järjest D-grupis esikoha.

## Viited
Eesti Ragbiföderatsioon

**Eesti Ragbiföderatsioon** oli 1999. aasta 4. märtsil loodud ragbi spordiala esindaja Eestis. 2012. aasta 13. detsembril lõpetas föderatsioon tegevuse.

Ragbiföderatsiooni president oli Briti erusõjaväelane Gilbert John Slade, kes uskus, et ragbi propageerimine vähendab uimastite kasutamist. Slade arvates eristab ragbit Ameerika jalgpallist kolmas poolaeg, kus vastasmeeskonnad lahendavad mängus tekkinud pinged sotsiaalselt ja viisakalt.

## Vaata ka
*Eesti Ragbi Liit

## Viited
Nikolaus Mattias Eck

**Nikolaus Mattias Eck** (ka **Nicolaus** ja **Matthias**; 1620–1690) oli Kuressaare postimeister, tolliametnik ja Nolgimõisa mõisa rentnik, Ecki ja Ekesparre suguvõsa esiisa.

Tema vanemad olid Bernhard Eck ja Anna von Zwirnbach.

Pärast Ecki surma pidas postimeistri ametit edasi tema lesk Catharina Unonia Eck, kes koos poja Carl Johaniga oli Kuressaare postmeister Rootsi aja lõpuni. 1711. aastal pöördusid Catharina ja Carl Rootsi.

## Pojad
*Carl Johan Eck (1683–1761)
*Matthias Olaus Eck (1685–1752)

Kuninganna Ulrika Eleonora andis Carl Johan Eckile 1719. aastal aadliseisuse. Pärast aadeldamist sai nime Ekesparre. Teised N. M. Ecki pojad kandsid edasi Ecki nime.

## Viited
Baltimaade meistrivõistlused ujumises

**Baltimaade meistrivõistlused ujumises **on iga-aastane Eesti, Läti ja Leedu ujumiskoondiste vaheline võistlus.

## Reeglid

Iga rahvuse kaks parimat ujujat koguvad oma võistkonnale punkte. Hoolimata võistlejate rohkusest saab igas kategoorias punkte vaid kuus ujujat: 2 Eestist, 2 Lätist, 2 Leedust. Nende kuue ujuja punktid jagunevad järgmiselt: esimene koht – 7 punkti, teine koht – 5 punkti, kolmas koht – 4 punkti, neljas koht – 3 punkti, viies koht – 2 punkti, kuues koht – 1 punkt. Teateujumises saab punkte igast riigist 1 võistkond. Punktid jagunevad järgmiselt: esimene koht – 14 punkti, teine koht – 10 punkti, kolmas koht – 8 punkti. Riik saab karistuseks 0 punkti, kui vahetusmeeskond (või ujuja) ei alustanud, lõpetanud või diskvalifitseeriti. Meistrivõistlused võidab kõige rohkem punkte kogunud võistkond.

## Võitjad
*...
*2015 Leedu
*2016 Eesti
*2017 Eesti
*2018 Leedu

## Võistlusalad
Võistlusel on 17 ala nii meestele kui ka naistele.
*Vabaujumine: 50 m, 100 m, 200 m, 400 m
*Seliliujumine: 50 m, 100 m, 200 m
*Rinnuliujumine: 50 m, 100 m, 200 m
*Liblikujumine: 50 m, 100 m, 200 m
*Kompleksujumine: 200 m, 400 m
*Teateujumine: 4×100 m vaba, 4×100 m kompleks

## Viited
Tallinn Trophy

**Tallinn Trophy** on novembris või detsembris Eestis Tallinnas toimuv rahvusvaheline iluuisutamise võistlus, mis on lisatud ISU Challengeri sarjas 2015-2016 hooaega. Medaleid jagatakse järgmistes kategooriates: meeste üksiksõit, naiste üksiksõit, paarissõit ja jäätants.
Pala mõis (Puhja)

**Pala mõis** (saksa keeles *Pallamois*; ka **Palumõisa mõis**) oli Väike-Konguta mõisa kõrvalmõis Puhja kihelkonnas Tartumaal.

Säilinud on mõisa peahoone. 1950. aastatel asus seal kolhoosikeskus, hiljem Konguta sovhoosi töötajate elamu. Praegu eravalduses, kasutatakse talu elumajana. 

## Viited

## Välislingid
*
Puhja kirikumõis

**Puhja kirikumõis** (saksa keeles *Kawelecht*) oli kirikumõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda.

## Viited

## Välislingid
*
Halinga mõis

**Halinga mõis** (saksa keeles *Hallick*) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.

Mõisat on esmamainitud 1623. aastal.

1680. aastal oli Halinga mõisa valdaja leitnant Arend Johann Tausas, kes oli mõisa omandanud pärandvara jagamise kokkuleppega 5.10.1678. 18. sajandi lõpul kuulus mõis Magnus Wilhelm Pilar von Pilchaule  (1734–1801), 1807. aastal omandas mõisa Jakob Heinrich von Lilienfeldt  (1774–1827). 1834. aastast sai mõis Jakob Heinrich von Lilienfeldi pärijate kokkuleppel, Otto Friedrich von Lilienfeldi (1796–1870) ainuomandisse, kelle surma järel läks mõis 1871 pärijate ühisomandisse. 1903. aastal sai Otto Friedrich von Lilienfeldi pärijate (tema pojad ja tütred ning pojapoeg) vahelisel kokkuleppel, Halinga mõisa tema poeg ''Friedrich'' August ''von Lilienfeldt''  (1847–1918).

Mõis riigistati 1919. aastal maareformiga.

Halinga mõisahoones, Tõrdu külas   paikneb 1998. aastast Halinga Turva- ja hooldekodu.

## Vaata ka
*Eesti mõisate loend
*Uusbarokk

## Viited

## Välislingid
*
*Halinga mõis (Pärnu-Jaagupi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Kavilda mõis

**Kavilda mõis**, ka **Vana-Kavilda mõis**, (saksa keeles Kawelecht, ka Alt-Kawelecht) oli riigimõis, varem rüütlimõis Tartumaal Puhja kihelkonnas. Nüüdisajal asub mõis Tartu maakonnas Elva vallas. 

1582. aasta Jam Zapolski vaherahu tulemusena said Rzeczpospolita poolakad Moskva Suurvürstiriigilt endale endise Tartu piiskopkonna alad. Omandatud varade revisjonis oli märgitud ka Kavilda linnus. Revisjonis oli kirjeldatud, et väike linnus, mis kuulus (Liivi sõja algul enne venelaste kätte langemist) Fromhold Tiesenhausenile, on nüüd peaaegu purustatud, kuid olenemata sellest oli 1587. aastal veel osa ruume kasutusel. 

Poola kuningas Stephan Bathory muutis Kavilda krooni majandusmõisaks ning Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna ja Tartu staarostkonna folvark ehk riigimõis. 1584. aastal mainiti Kavildat esimest korda mõisana (Hof Kavlicht).

Ajavahemikul 1744–1751 eraldati Kavilda mõisast maa-ala, millele rajati Uue-Kavilda mõis. Vanemat mõisat hakati nimetati **Vana-Kavilda mõisaks** (saksa keeles Alt-Kawelecht). 1868. aastal jagati mõis, sealjuures eraldati 125 hektarit maad tulevase Kavilda kiriku kirikumõisa tarbeks.
## Vaata ka
*Kavilda vasallilinnus
## Viited

## Kirjandus
*Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 10–12 https://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00001239,00026.html?prozent=.
**Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 366 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:280193/251963/page/384.
Kaelase mõis

**Kaelase mõis** (saksa keeles *Kailes*) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.

## Ajalugu
Mõis sai iseseisvaks 1665, kui talle eraldati Koonga mõisast alasid.

Kaelaase mõis eraldati Koonga mõisast 1665. aastal. Algselt kuulus mõis von Wolfeldile, 1600. aastate lõpus omandas mõisa von Derfelden. 1790. aastal ehitasid nad mõisa varaklassitsismi stiilis.

Hoonet iseloomustas kahekorruselise keskse hiiglasega hoone ees ja taga asuv kolmnurkne sammas, hoone nurka kaunistasid ruudud. Mõisa külge kinnitati palju kõrvalhooneid. 1872. aastal läks mõis üle von Brandti aadliperekonna kätte, kelle see jäi kuni aastani 1919. 

Mõisa viimane omanik oli Carl von Brandt. Mõis pandi põlema 1905. aastal, ülestõusu ajal. 1910. aastal taastati hoone osaliselt muudetud kujul. Algsed väljakute imitatsiooniga kaunistatud nurgad asendati uusklassitsistlike labadega, lisaks muutsid nad akende välimust. Hoone peasissekäigu ees oli modernistlikus stiilis võlvitud akendega rõdu.

Alates 1929. aastast on hoone olnud mõisakool, Eesti NSV ajal tegutses mõisahoonetes Kaelase eriinternaatkool. Lisaks säilitati mitu väiksemat kooli omandis olnud hoonet, sealhulgas direktori maja. 2000. aastate alguses renoveeriti mõisakompleks. Veel 1999. aastal majaesises pargis asunud väike puidust vaatetorn on nüüdseks hävinud.

## Viited

## Välislingid
*
Sõõrike mõis

**Sõõrike mõis** (saksa keeles *Sörik*) oli Parasmaa mõisa kõrvalmõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.

Mõis oli viimased mitusada aastat Parasmaa mõisa kõrvalmõis ja enne seda sajandeid rendimõis, riigimõisa staatuses.

## Viited

## Välislingid
*
*
Uduvere mõis (Pärnu-Jaagupi)

**Uduvere mõis** (saksa keeles *Uddafer*) oli riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.

Mõis rajati 1620. aastatel.

## Viited

## Välislingid
*
Vahenurme mõis

**Vahenurme mõis** (saksa keeles *Wahhenorm*) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal.

Mõisast on teateid alates 18. sajandi algusest. Mõis kuulus 18. sajandist Vahenurme Ulrichitele, kelle suguvõsaliin algas Preisimaalt pärit Johann Andreas Ulrichiga (1687−1751), kes teenis leitnandina Preisimaa sõjaväes. 1732. aastal rändas ta Peterburi ja astus Venemaa teenistusse. Oma viimastel eluaastatel teenis ta alampolkovnikuna Pärnu garnisonis. Tema vanem poeg major Johann Ludwig Ulrich (u 1722−1793) tõusis 1770. aasta paiku teenistuse kaudu aadliseisusse. ja abielu kaudu Ursula Margarethe von Dohreniga (1740−1801) omandas ta Vahenurme mõisa, mille tema poeg kapten Kornelius Eduard von Ulrich (1770−1844) müüs 1816. aastal, Reinhold Magnus von Nasackinile. 

## Viited

## Välislingid
*
*Vahenurme mõis (Pärnu-Jaagupi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Lauka mõis

**Lauka mõis** (saksa keeles *Lauk*, ka *Lauck*) oli Hiiumaal asuva Kõrgessaare mõisa kõrvalmõis Reigi (Roicks) kihelkonnas ajaloolisel Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõisa asukoht Hiiu maakonna Hiiumaa valla Lauka külla.

## Hooned
Lauka mõisal oli peahoone ja kõrvalhooned. Puidust peahoone esise väikese auringi ääres asetsesid tähtsamad kõrvalhooned. Lauka mõisa südamesse viis 750 meetri pikkune sihitee, mis oli kujundatud alleena. Peahoone ja mitmed kõrvalhooned on praeguseks hävinud, neist on säilinud varemed. Tänapäeval on säilinud vaid mõisa moonakatemaja ja ait.

Ait ehitati 19. sajandi I poolel paekivist ja on lubjatud seintega. Hoone oli algselt poolkelpkatusega.

Moonakatemaja on rajatud 18. sajandi teisel poolel. See on ehitatud puidust rõhtpalkseintega ja kõrge kelpkatusega, mis hiljem kaeti eterniidiga. Aknad on väikesed. Hoonel on mantelkorsten.

Lauka mõisas tegutses 18. sajandil ka Lauka tellisetehas.

## Ajalugu
Lauka mõis oli rajatud Saare-Lääne piiskopkonna alale – võimalik, et kaitseks mereröövlite eest. Mõisakohta on esmamainitud 1552. aastal, kui Diedrich von Fahrenbech (Fahrensbach) ostis selle Mathias von Langeni leselt. Diedrich von Fahrenbechi tütar Anna abiellus enne 1592. aastat Jürgen Peetziga, kelle teine abikaasa Margaretha Holstfer (Holstfern) pärandas lesena 17. märtsil 1658 koostatud testamendiga Lauka mõisa Kukruse mõisniku Gerhard Lode abikaasale Anna Maria von Treydenile. 1677. aastal pantis mõisa Axel Julius De la Gardie Hiiumaa Hauptmanni Joachim Transehe lesk Brigitta Grönbeck, 1678. aastal Gustav von Clodt ja 26. oktoobril 1696 Hiiumaa foogt Hans Becker.

1715. aastal omandas mõisa major David Philipp Herzog, 1718. aastal tema lesk Sophia Christina Herzog, kes 25. juulil 1751 loovutas mõisa Reigi pastorile Jonas Glanströmile 2753 riigitaalri eest. Glanström loovutas mõisa omakorda 18. mail 1753 major Adam von Borningile. 1765. aastal sai omanikuks Friedrich Borning, kes 30. juunil 1776 pantis mõisa 12 500 rubla eest assessor Woldemar Konrad von Ungern-Sternbergile 40 aastaks 12 500 rubla eest, kuid Ungern-Sternberg loovutas 11. mail 1776 pandi 12 500 rubla eest kapten Moritz von Pistohlkorsile. 1. märtsil 1781 müüs ooberst Georg Heinrich von Erdmann mõisa kammerhärra parun Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile 14 500 hõberubla eest. Pärast Ungern-Sternbergi surma sai 20. juulil 1811 mõisa omanikuks leitnant Eduard von Ungern-Sternberg 80 000 hõberubla ja 80 000 bankorubla eest. 6. märtsil 1858 müüs parun Eduard von Ungern-Sternberg Kõrgessaare ja Lauka mõisa maanõunik krahv Reinhold von Stackelbergile 120 000 rubla eest. Pärast Stackelbergi surma päris mõisa 1. märtsil 1870 tema õde Adele von Ungern-Sternberg, kes kinkis 1900 Kõrgessaare ja Lauka mõisa oma pojale Ewald von Ungern-Sternbergile. 1907 omandas mõisa Eugenie Bodarevskaja 3 276 800 rubla eest. 1913. aastal sai mõisa omanikuks Vene Talurahva Põllupank.

## Viited

## Välislingid
*
*Ülevaade Lauka mõisast. Muinsuskaitseamet.
Orava mõis (Tarvastu)

**Orava mõis** (saksa keeles *Orrawa*) oli Kuressaare mõisa kõrvalmõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal.

## Viited

## Välislingid
*
Saare mõis (Tarvastu)

**Saare mõis** (saksa keeles *Saaremois*) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal.

Saare mõis rajati arvatavasti 18. sajandi lõpul Tarvastu mõisast eraldatud alast.

## Viited

## Välislingid
*
Tarvastu kirikumõis

**Tarvastu kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Tarwast*) oli kirikumõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

## Viited
Uue-Suislepa mõis

**Uue-Suislepa mõis** (saksa keeles *Neu-Suislep*) oli rüütlimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

Mõis asutati 1796 Vana-Suislepa mõisast eraldatud aladest.

Eesti NSV ajal tegutses mõisahoones Suislepa 8-klassiline kool.

## Viited

## Välislingid
*
Kõpu mõis (Reigi)

**Kõpu mõis** (saksa keeles *Köppo*) oli Kõrgessaare mõisa karjamõis (varem iseseisev rüütlimõis) Reigi kihelkonnas tänapäeva Hiiumaa vallas Hiiumaa lääneküljel, mis varem kuulus Läänemaa alla. 

Kõpu mõisa ase ei ole kultuurimälestisena kaitse all, kuid tegemist on pärandkultuuriobjektiga. 

Mõisast on säilinud majaalune võlvitud lagedega kelder ja korstna vare, samuti kõrvalasuva hoone kelder ning mõisa ümbritsevad põlispuud. Mõisatallid jäävad Ojakülla. 

Mõisaasemest lõuna pool asub Kõpu alumine kalmistu.

## Viited

## Välislingid
*
Vana-Suislepa mõis

**Vana-Suislepa mõis** (saksa keeles *Alt-Suislep*) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal.

Mõis rajati 17. sajandi lõpul.

1796 eraldati Vana-Suislepa mõisast Uue-Suislepa mõis.

## Viited

## Välislingid
*
Vooru mõis

**Vooru mõis** (saksa keeles *Worroküll*) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

Mõis rajati 17. sajandil.

## Viited

## Välislingid
*
Eikla mõis

**Eikla mõis** (saksa keeles *Euküll*) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõis rajati 17. sajandil. 

Eikla mõis (saksa k *Euküll*) loodi 17. sajandil. Algul kuulus mõis von Nolckenitele, hiljem oli aga von Ekesparrede aadliperekonna omanduses. Nende valdusse jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. 
 
## Viited

## Välislingid
*
Elme mõis

**Elme mõis** (saksa keeles *Magnushof*) oli rüütelkonnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda.

Mõisa asutas pärast 1560. aastat Meedla mõisast alles jäetud ala baasil Taani hertsog Magnus. Tema järgi sai mõis ka saksakeelse nime (Magnushof). Aastani 1798 oli mõisal riigimõisa staatus ja seejärel sai mõisa omanikuks Saaremaa rüütelkond.

## Viited

## Välislingid
*
Haamse mõis

**Haamse mõis** (saksa keeles *Hanpus*) oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.

Haamse mõis rajati 1731–1738 Elme mõisast eraldatud alast.

## Viited

## Välislingid
*
Kaarma-Suuremõisa mõis

**Kaarma-Suuremõisa mõis** (saksa keeles *Karmel-Großenhof*) oli rüütelkonnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.

Mõisast on teatud alates 16. sajandi keskpaigast. Mõisa omanik oli Saaremaa rüütelkond.

## Viited

## Välislingid
*
Laadjala mõis

**Laadjala mõis** (saksa keeles *Ladjall*) oli rüütelkonnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda.

Mõis asutati umbes 1740 Elme mõisast eraldatud alast. Mõis oli aastani 1798 riigi käes (riigimõis). Seejärel sai mõisa omanikuks Saaremaa rüütelkond. 

## Viited

## Välislingid
*
Meedla mõis

**Meedla mõis** (saksa keeles *Medel*) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.

Mõisast on teateid alates 1560. aastast.

## Viited

## Välislingid
*
Muratsi mõis

**Muratsi mõis** (saksa keeles *Murratz*) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda.

Mõis rajati 1560.–1570. aastatel. 

## Viited

## Välislingid
*
Hageri kirikumõis

**Hageri kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Haggers*) oli kirikumõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saue valda, Kirikla külla. Mõis kuulus Hageri kogudusele, viimane Hageri koguduse õpetaja, kes seal elas, oli Albert Soosaar.

## Viited
Kelba mõis

**Kelba mõis** (saksa keeles *Kelp*) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Rapla valda.

Mõisat on esimest korda mainitud 1508. 

## Viited

## Välislingid
*
*Kelba mõis (Hageri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Mäeküla mõis (Hageri)

**Mäeküla mõis** (saksa keeles *Mähküll*) oli Sutlema mõisa kõrvalmõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.

## Viited

## Välislingid
*
Maidla mõis (Hageri)

**Maidla mõis** (saksa keeles *Wredehagen*) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saue valda.

Mõisat on esmamainitud 1465. aastal. Mõisa eestikeelne nimi pärineb Maydellide suguvõsalt, kes mõisat 17. sajandil omasid.

1871. aastast kuni võõrandamiseni oli mõis Markgrafide perekonna omanduses. Alates 1902. aastast kuulus mõis kinkelepingu alusel Tallinna kodanikule Hugo Markgrafile.

## Viited

## Välislingid
*
Ohulepa mõis

**Ohulepa mõis** (saksa keeles *Erlenfeld*) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal.

Mõis rajati 1806 Kelba mõisast eraldatud alast. Ohulepa koosnes Ohulepa karjamõisast, Aigitze külast ja kahest metsavahitalust.

## Viited

## Välislingid
*
*Ohulepa mõis (Hageri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Idavere mõis

**Idavere mõis** (saksa keeles *Itfer*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda .

Mõisast on esimesed teated 1474. aastast.

Idavere mõisa peahoone on hävinud, hooneasemest järeldub, et hoone oli keskmise suurusega kivihoone, ilmselt ühekordne. 

## Viited

## Välislingid
*
*Idavere mõis (Haljala  khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Metsiku mõis

**Metsiku mõis** (saksa keeles *Metzikus*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Mõisast on esimesed teated 1524. aastast.

Mõisa viimane omanik oli Alexander von Üxküll-Güldenband. Mõis, välja arvatud härrastemaja, oli 18-ks aastaks (1909–1927) väljarenditud Hans Brevernile, lepingu katkestas maaseadus

19.5.1926 ostsid 4 meest oksjonil mõisa härrastemaja mille hiljem lammutasid ning ehitusmaterjalideks müüsid .

## Viited

## Välislingid
*
*Metsiku mõis (Haljala khk), Kinnisturegister
Sauste mõis

**Sauste mõis** (saksa keeles *Sauß*) oli rüütlimõis Virumaal Haljala kihelkonnas. Tänapäeval asub Lääne-Virumaal Haljala vallas.

## Ajalugu

Sauste küla kohta on teateid 1450. aastast, mil see kuulus Lodedele. Selle Virumaa võimsa vasallisuguvõsa kätte jäi valdus XVII sajandi alguseni. Tönnis von Wrangelli ajal 1618. aastal on esimest korda nimetatud mõisa. Wrangellid jäid omanikeks 1779. aastani, mil mõisa omandas Hans Wentzel von Tiesenhausen. Seejärel vahetusid omanikud sagedasti; mõisavaldajateks olid Nolckenid, Dolstid, Ungern-Sternbergid, Hasslegrenid ja Walterid. 

1818. aastal ostis mõisa vabahärra Friedrich Adolf von Dellingshausen (1769–1839), kelle järeltulijad majandasid mõisa 1919. aastani; Sauste ja Aaspere mõisal olid edaspidi ühised omanikud. Viimane omanik enne võõrandamist oli Eestimaa rüütelkonna peamees vabahärra Eduard Julius Alexander von Dellingshausen (1863−1939).

## Viited

## Välislingid
* (vaadatud 24.01.2016)
*Sauste mõis (Haljala khk), Kinnisturegister
Varangu mõis (Haljala)

**Varangu mõis** (saksa keeles *Wrangelshof*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

## Ajalugu
Varangu küla  on esmamainitud 1241 Taani hindamisraamatus. Wrangelite esiisale rüütel Eilardusele, kes pärines Lüneburgi kandist Löwenwolde (või Levenwalde) soost, läänistati selle kandi maad juba 13. sajandi algul. Eilardusele ja tema vennale Robertusele kuulusid Põhja-Eestis ulatuslikud maa-alad.  Wrangellidele kuulus Varangu aastani 1402, pärast seda kuulus küla Liivi sõjani Rakvere foogtile. 

1613. aastal Rootsi kuningas Gustav II Adolf doneeris Varangu koos Arknaga, rittmeister Moritz Wrangellile.

Mõis rajati 1652. aastal. Mõis oli pikka aega selle rajanud Wrangellide perekonna käes, hiljem Ungern-Sternbergide perekonna käes. 

1855. aastal läks mõis Magnus Georg von Luederi kätte, ja tema viimane omanik enne võõrandamist oli Alexander von Lueder. Kirjandusteadlase Helmi Aspeli suvel 1931 kogutud suulistes lugudes Haljala kihelkonnast kirjeldatakse nii vanemat kui ka nooremat mõisaomanikku von Luederit karmi ja õela mehena, kes mitmel juhul talurahvast relvadega ähvardas.

Nõukogude ajal kuulus mõisÕitsengu kolhoosile.

## Mõisahooned
Mõisa peahoone on 1918. aastal toimunud tulekahju tagajärjel varemetes. Säilinud on 19. sajandil ehitatud kivist kahekorruseline valitsejamaja, ait, tallid, karjalaut, viinavabrik, sepikoda, kuivati. Mõisaansamblisse kuulub ka väikese pargi keskel asuv 1895. aastal ehitatud kivist kabel.

## Vaata ka
* Varangu mõisa kalmistu (Haljala)

## Viited

## Välislingid
* 
*Varangu mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Kesk-Euroopa Ülikool

**Kesk-Euroopa Ülikool** (inglise Central European University, **CEU**; ungari Közép-európai Egyetem; saksa Zentraleuropäische Universität) on kraadiõppega ingliskeelne ülikool, akrediteeritud USA-s ja Ungaris, asukohaga Budapestis. Ülikool annab kraadiõpet sotsiaal- ja humanitaarteadustes, õiguses, politoloogias, ärijuhtimises, keskkonnateadustes ja matemaatikas.

Kesk-Euroopa ülikoolis õpib rohkem kui 1500 üliõpilast 100 riigist ja seal töötab 300 õppejõudu enam kui 30 riigist. Õppeasutuse rajas 1991 filantroop George Soros, kes on toetanud seda 880 miljoni dollariga, tehes selle üheks rikkamaks ülikooliks Euroopas.

Kesk-Euroopa ülikoolil on kaks kooli – politoloogiakool ja ärikool, 14 õppeosakonda ja 17 teaduskeskust.

2017. aasta aprillis kiitis Ungari parlament heaks uue seaduse, mis seab varasemast rangemaid nõudmisi välisülikoolidele. Uue seaduse järgi peab välisülikoolil olema ülikoolilinnak nii Budapestis kui ka oma koduriigis. Kesk-Euroopa Ülikool tegutseb rahvusvahelise kolledžina vaid Budapestis ja sellel ei ole mujal harusid. Budapestis toimus seaduse vastaste meeleavaldus. Ülikoolile on avaldanud toetust üle 500 välismaa akadeemiku.

## Viited

## Välislingid
*Ülikooli koduleht
Marburgi ülikool

**Marburgi Philippi Ülikooli** (saksa keeles Philipps-Universität Marburg) rajas 1527 Hesseni maakrahv Philipp I. See on üks vanemaid Saksa kõrgkoole ja maailma vanim protestantlik ülikool. Riikliku ülikoolina pole ta enam religioosse kuuluvusega.

See oli Hesseni vürstiriigi tähtsaim ülikool ja on praeguse Saksamaa Hesseni liidumaa ülikool. Praegu on seal umbes 25 000 üliõpilast ja 7500 töötajat ning seega võib Marburgi, 72 000 elanikuga linna, nimetada ülikoolilinnaks. Kuigi enamik õppekavu on grupeeritud, ei ole Marburgi ülikool laiemas mõttes ülikoolilinnakuga õppeasutus. Umbes 12% üliõpilastest on rahvusvahelised (suurim osakaal Hesseni kõrgkoolide hulgas). Kool korraldab igal aastal rahvusvahelise suveülikooli ja on liitunud Erasmuse üliõpilasvahetuse programmiga. Marburgis asub ülikooli arstiteaduskond. 

Saksa Arstide Liitu kutsutakse Marburgi Liiduks (saksa keeles *Marburger Bund*).

## Viited

## Välislingid
*Ülikooli koduleht
Illinoisi Ülikool

**Illinoisi Ülikool** (inglise keeles **University of Illinois**, lühemalt **UIUC** ja ka **U of I**) on Ameerika Ühendriikides Illinoisi osariigis Urbana ja Champaigni linnas tegutsev avalik-õiguslik teadusmahukas ülikool. Riigimaal tegutseva ülikoolina (inglise keeles *land-grant university*) on ta lipulaevaks Illinoisi ülikoolide seas. 

Ülikool asutati 1867. aastal ja on vanuselt teine avalik-õiguslik ülikool osariigis (Illinoisi Riikliku Ülikooli järel) ja Suure Kümne Spordiliidu (Big Ten Conference) asutajaliige. Ta on Ameerika Ülikoolide Liidu liige ja väga aktiivse teadustegevusega teadusülikool. Ülikoolilinnaku raamatukogusüsteemil on suuruselt teine ülikooliraamatukogu USA-s Harvardi Ülikooli järel.

Ülikool koosneb 17 kolledžist, kus toimub õpe rohkem kui 150 õppekava järgi. Lisaks on seal võimalik õppida täienduskursustel, millele registreerub aastas 2,7 miljonit inimest Illinoisi osariigist ja väljastpoolt. 

## Viited

## Välislingid
*Ülikooli koduleht
Nikolai Abramov (kirjanik)

**Nikolai Viktorovitš Abramov** (vene keeles Никола́й Ви́кторович Абра́мов; 24. jaanuar 1961 Leningradi oblast, Podporožje rajoon, Ladva küla –  23. jaanuar 2016 Petroskoi) oli vepsa luuletaja.

Pärast keskkooli lõpetamist õppis Nikolai Abramov Leningradis ja Karjala pedagoogilises instituudis Petroskois. Elu lõpul töötas ta Karjala kirjastuse Periodika väljaantava vepsa ajalehe Kodima toimetajana.

Abramovi vepsa- ja venekeelseid luuletusi on avaldatud aastast 1980 alates. Aastal 1994 ilmunud luulekogu *Koumekümne koume* (”Kolmkümmend kolm”) oli esimene vepsakeelne ilukirjandusteos. Abramovi teoste teemad pärinevad üldiselt maaelust. Abramov on tegutsenud ka tõlkijana ja tema teoseid on tõlgitud paljudesse keeltesse. 

Eesti keeles on ilmunud Abramovi valikkogu "Kurgede aeg" Jaan Õispuu ja Arvo Valtoni tõlkes.

## Teoseid
* *Koumekümne koume: runokirj*. Petroskoi: Karjala, 1994.
* *Kurgiden aig*. Petroskoi: Periodika-paindišt, 1999.
* *Pagiškam, vel’l’ = Поговорим, брат*. Petroskoi: Periodika, 2005.
* *Kurgede aeg*. Tallinn: Kirjastuskeskus, 2010. ISBN 9789949445400

## Välislingid
* Surmateade Fenno-Ugria kodulehel
* Järelehüüe Finnougria veebilehel (vene keeles)
* Lühike elulugu  (vene keeles)
* Elulugu soome-ugri kirjanike 8. konverentsi lehel
McMasteri Ülikool

**McMasteri Ülikool** (inglise keeles *McMaster University*, lühemalt *McMaster* või *Mac*) on avalik-õiguslik teadusülikool, mis asub Kanadas Ontario provintsis Hamiltoni linnas. 

Ülikoolis on kuus teaduskonda: DeGroote'i ärikool, inseneri-, tervise-, humanitaar-, loodus- ja sotsiaalteaduskond. 

McMasteri Ülikool kuulub U15 hulka, mis on Kanada teadusmahukate ülikoolide rühm. 

Ülikool kannab väljapaistva Kanada senaatori ja pankuri William McMasteri nime. Ta annetas kooli asutamiseks 900 000 Kanada dollarit. McMasteri Ülikool loodi Ontario seadusandliku kogu otsusega aastal 1887 Toronto baptisti kolledži ja Woodstocki kolledži liitmisel ning avati Torontos aastal 1890.

Ülikoolis õpib üle 25 000 üliõpilase, kellest rohkem kui 4000 on kraadiõppes.

## Viited

## Välislingid
*Ülikooli koduleht
Tammispea mõis

**Tammispea mõis** (saksa keeles *Tammispäh*) oli Essu mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Tammispea mõis oli Essu mõisa kõrvalmõis poolmõisa staatuses, eraldati Essu mõisast 1848. aastal. 1849. aastal müüs Essu mõisnik Karl Thomas von Dellingshausen Essu mõisa juurde kuuluva Tammispea karjamõisa Toompea kodanikule Andreas Goldbergile. 1902. aastal ostis paruness Julie Therese von Ungern-Sternberg (sünd von Dellingshausen) mõisamaatüki Tammispe 21 000 rubla eest ja liitis taas Essu mõisaga.

## Viited

## Välislingid
*
Tatruse mõis

**Tatruse mõis** (saksa keeles *Tatters*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Mõisat on esmamainitud 1390. aastal.

Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Tatruse kihistu.

## Viited

## Välislingid
*