Riiklik perelepitusteenus

**Riiklik perelepitusteenus** on loodud selleks, et pakkuda lapsevanematele, kes kavatsevad kooselu lõpetada või on seda juba teinud, professionaalset abi kokkulepete saavutamisel lapse elukorraldust, suhtluskorda ja muid olulisi küsimusi puudutavas. Teenuse loomise vajadus selgus asjaolust, et varem puudus Eestis ühtne süsteem, mis tagaks perelepituse kättesaadavuse, kvaliteedi ja järjepideva korralduse üle kogu riigi. 

Veebruaris 2020 alustas Sotsiaalkindlustusamet Norra ja EMP-i rahastusega projekti „Riikliku perelepitussüsteemi rakendamine“ eesmärgiga arendada terviklik ja riiklikult koordineeritud perelepitussüsteem, mis toimiks kohtumenetluse alternatiivina. Teenuse abil soovitakse suunata lapsevanemaid vaidlusi lahendama esmalt kohtuväliselt, et laps ei satuks pikaajaliste ja pingeliste protsesside keskmesse. 

Teenuse keskne eesmärk on lapse huvide kaitse. Vanematele luuakse võimalus jõuda oma lapse vajadusi arvestavate kokkulepeteni viisil, mis toetab nende edasist koostööd vanemluses. Perelepitus ei püüa taastada vanemate paarisuhet, vaid aitab kujundada toimivat ja austavat vanemlikku partnerlust pärast lahkuminekut. 

Oluline põhimõte on, et vabatahtlikult saavutatud kokkulepped on tavaliselt püsivamad ning neid täidetakse parema meelega kui kohtulahendeid. See omakorda toetab lapse heaolu ja stabiilset arengukeskkonda. Rahvusvaheline praktika on näidanud, et perelepitus aitab vähendada konfliktide mõju lapsele ning parandada vanematevahelist koostööd. 

Riikliku perelepitusteenuse seadus (RPLS) jõustus 1. septembril 2022 ning sätestab teenuse osutamise aluspõhimõtted ja lapse parimate huvide esikohale seadmise. Perelepitusteenus on samuti sätestatud Perekonnaseaduse §-s 137¹, mis näeb selle ette kohtumenetluse alternatiivina.

Teenus on riiklikult koordineeritud ning selle korralduse ja kvaliteedi eest vastutab Sotsiaalkindlustusamet, kes tagab riikliku perelepitusteenuse osutamise. Perelepitajad peavad vastama seaduses sätestatud kvalifikatsiooninõuetele ning olema läbinud SKA korraldatud koolituse. Sotsiaalkindlustusamet kinnitab lepitusmenetluses saavutatud vanemluskokkulepped ja hindab nende vastavust lapse parimatele huvidele. 

Teenust osutatakse riigieelarvest rahastatuna ning see on lapsevanematele tasuta, tagades ligipääsu sõltumata perede majanduslikust olukorrast. Perelepitusteenust pakub üle Eesti 21 perelepitajat. Perelepitajate tööpiirkondadeks on Tallinn, Haapsalu, Kärdla, Kuressaare, Rapla, Jõgeva, Paide, Pärnu, Tartu, Valga, Viljandi, Võru, Põlva, Narva, Jõhvi ja Rakvere. 

## Teenuse osapooled ja menetlus
Teenust võivad kasutada juba lahku läinud või lahku minevad lapsevanemad. RPLS § 1 lg 2 alusel peavad vanemate ning vaidlust puudutavate laste elukoht olema Eestis. RPLS § 1 lg 3 kohaselt osutatakse perelepitusteenust ka juhul, kui vaidlus allub Eesti kohtule ja kohus on suunanud vanemad tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 5601 alusel perelepitusse.

### Taotlemise protsess

Riikliku perelepitusteenuse kasutajaks võib lapsevanem saada kahel viisil: 
# omal soovil taotluse kaudu, või 
# kohtu kaudu suunamisega, kui lapsega seotud küsimus on jõudnud kohtusse. 

Taotlus esitatakse Sotsiaalkindlustusametile (SKA) eraldi mõlema vanema poolt. Taotluse vorm ja juhised on leitavad SKA kodulehelt. Teenust ei osutata juhtumitele, mis ei sobi perelepituseks (nt lähisuhtevägivald, varavaidlused, pooleliolev kohtuvaidlus samas küsimuses või varasem kehtiv kokkulepe, mida pole oluliselt muudetud). Kui mõlemad vanemad on taotluse esitanud, annab SKA hinnangu, kas teenus on vanemate jaoks sobilik või on tegemist erijuhuga, mille puhul tekib vajadus kaasata lepitusse lisaks kaaslepitaja. Selle info saamiseks töötleb SKA andmeid sotsiaalteenuste ja -toetuste andmeregistris, sotsiaalkaitse infosüsteemis ja rahvastikuregistris.

RPLS §-s 9 nimetatud juhtudel keeldub SKA perelepituseenuse osutamisest. 

### Lepitusmenetluse kulg

Sotsiaalkindlustusameti loodud riikliku perelepituse kokkuvõtte kohaselt läbitakse lepitusmenetluses järgmised etapid: 

1. Esimese kohtumise kokkuleppimine. Kui juhtum jõuab perelepitajani, lepivad vanemad ja perelepitaja kokku esimese kohtumise aja. Sellest hetkest algab ametlik perelepitusteenus.
2. Kohtumised vanematega. Perelepitus koosneb tavaliselt 4–5 kohtumisest umbes kolme kuu jooksul, kuid kokkusaamiste sagedus otsustatakse iga juhtumi puhul vajaduspõhiselt. 
3. Lapse osalemine.

Kuivõrd vaidlus puudutab otseselt last, tuleb lapsele anda võimalus avaldada oma arvamust, arvestades tema vanust ja arengut. Lapse ärakuulamine toimub vestluse vormis, kus keskendutakse küsimustele:
* mis perekonnas praegu toimub, 
* kuidas laps end tunneb, 
* kas lapsel on midagi, mida ta soovib vanematele öelda. 

Lapse ärakuulamisest võib loobuda, kui see on hiljuti tehtud või lapse vanus/areng seda ei võimalda.

4. Vanemluskokkuleppe sõlmimine või edutuse tõend. Riiklik perelepitus võib lõppeda mitmel viisil. Lepitusmenetlus lõpeb eelkõige siis, kui vanemad sõlmivad vanemluskokkuleppe, mille SKA kinnitab. Kui kokkuleppele ei jõuta, väljastatakse pooltele edutuse tõend. Edutuse tõendiga lõpeb lepitus siis, kui üks pool katkestab kohtumised, kokkulepe on ebatõenäoline või see pole lapse huvidega kooskõlas. Lepitusmenetluse lõppemise alused on leitavad RPLS § 13 lg-st 1. 

5. SKA kinnitus ja täitmise alustamine. Kui vanemad sõlmivad kokkuleppe, hindab SKA, kas see vastab lapse huvidele, ning sobivuse korral kinnitab kokkuleppe. Seejärel peavad vanemad hakkama kokkulepet täitma.

Kui perelepitusteenus lõpeb edutuse tõendiga ega saavutata sisulist kokkulepet, võivad vanemad pöörduda lapse õiguste kaitseks kohtusse. Kui vanemad tulid teenusele omal algatusel, jääb edutuse tõendi saamise järel kohtusse pöördumine nende endi otsustada. Kui aga perelepitus toimus kohtult saadud suunamise alusel, edastatakse edutuse tõend automaatselt kohtule ning kohtumenetlus jätkub.

6. Järelprotsess (vajadusel). Kui kokkulepe ei toimi või pereolukord muutub (nt elukoht, tervis, kool), on vanematel võimalus taotleda uut lepitusvooru. Vanemluskokkulepe on täitedokument, mille rikkumise korral võib vanem pöörduda kohtutäituri poole lapsega suhtlemise või elatise sundtäitmiseks.
 
Oluline on märkida, et lepitusmenetluse lõppemisel välja antud otsus ei ole tehtud haldusmenetluses ning seda ei saa halduskohtus vaidlustada. Kui mõni pool leiab, et perelepitus ei toimunud seaduses ettenähtud reeglite järgi, on tal õigus pöörduda maakohtusse, et kohus kontrolliks, kas lepitusmenetluses rikuti mõnda seadusest tulenevat normi. Kohus ei tee seejuures uut lepitusotsust, vaid hindab ainult menetluse korrektsust.

Näide: Kui perelepitaja jätab lapse arvamuse täielikult välja selgitamata olukorras, kus seadus nõuab lapse ärakuulamist, võib üks vanem Lepitusseadus (LepS) § 29 lg 3 alusel esitada maakohtusse avalduse, et kohus tuvastaks, kas lepitusmenetluse reegleid rikuti.

### Sisuküsimused ja kokkulepped
Riiklikus perelepituses käsitletakse lapsega seotud perekonnaõiguslikke küsimusi, mille eesmärk on aidata vanematel jõuda lapse huvidest lähtuva kokkuleppeni. 

Tüüpiliselt arutatakse järgmisi teemasid:
* Lapse elukoht ja suhtlemiskord. Pärast vanemate kooselu lõppemist tuleb kokku leppida, kumma vanema juures laps elama jääb ning kuidas toimub lapse suhtlemine teise vanemaga. Lapsel on õigus suhelda mõlema vanemaga ning vanemad peavad hoiduma tegevustest, mis kahjustavad lapse sidet teise vanemaga. Lepitus aitab koostada selge ja praktilise suhtlemiskorra, mis tagab lapse stabiilsuse ja turvatunde.
* Ülalpidamine ja elatis. Lapsel on õigus saada ülalpidamist mõlemalt vanemalt. Lepitusel kaardistatakse lapse vajadused ning arutatakse läbi kulud, mis tuleb katta. Ülalpidamist võib anda:
# igakuiselt elatist makstes või
# kulusid omavahel jagades.
Kuigi elatise maksmine on tavapärane viis ülalpidamiskohustuse täitmiseks, võivad vanemad mõjuval põhjusel kokku leppida ka muus viisis (nt vahetu ülalpidamine). Sellisel juhul ei ole kokkulepe täitedokument. Elatise arvestamiseks võib kasutada Justiitsministeeriumi elatiskalkulaatorit, mis aitab määrata lapse miinimumelatise, kuid ei arvesta pere eripärasid. 
* Hooldusõigus. Lepitusel on võimalik arutada ka hooldusõiguse küsimusi, näiteks vanemate ühise hooldusõiguse lõpetamist või muutmist. Hooldusõigus hõlmab nii lapse isikuhooldust kui ka varahooldust ning sellega seotud otsuseid. Hooldusõiguse muutmise menetlus algab kohtust, kust vanemad vajadusel suunatakse perelepitusele, et leida lapse huvides tasakaalustatud lahendus. Võimalik on kokku leppida ka üksikutes otsustusõiguse küsimustes, nagu kooli või perearsti valik. 
* Muud lapsega seotud kokkulepped. Perelepitusel saab teha kokkuleppeid kõikides lapse heaolu puudutavates küsimustes.  

Näiteks võib käsitleda: 
* huviharidust ja vaba aja korraldust, 
* lapsega reisimist, 
* lapse päevakava, 
* vanemate omavahelist suhtlust ja teabevahetust,
* kasvatuspõhimõtteid ja väärtusi, millest lapse kasvatamisel lähtutakse.

### Praktika ja mõjud
#### Kohtumenetluse koormuse vähenemine

Riiklik perelepitusteenus suunab lapsega seotud vaidlusi lahendama kohtuväliselt ning kohtude koormuse vähenemist võib pidada üheks võimalikuks teenuse mõjuks.

Ajavahemiku 01.09.2022–30.08.2024 statistika põhjal on lapsega seotud kohtuvaidluste arv Eesti kohtutes mõõdukalt vähenenud. Esimese astme kohtutes on suhtlusõigust puudutavate kohtuasjade arv langenud 2,6% ning elatise nõudmise asjade arv 4,7% võrreldes eelnenud aastaga. Teise astme kohtutes on suhtlusõiguse asjade arv vähenenud 1,2% ning elatise vaidlused 12%.

#### Vanemluskokkulepete tulemused

01.09.2022–30.08.2024 sõlmiti kokku 412 vanemluskokkulepet ning väljastati 690 edutuse tõendit.

Kuigi ametlikku kokkulepet ei saavutata kõigis juhtumites, selgub uuringust, et mõnel juhul saavutavad vanemad kokkuleppe siiski mitteametlikult, mis ei kajastu statistikas. Vanemluskokkuleppe täitedokumendi staatus annab sellele samaväärse jõu jõustunud kohtulahendiga, võimaldades tagada lapse õiguste parema kaitse. 

### Kitsaskohad ja kriitika
Riikliku perelepitusteenuse senise toimimise analüüsi (Pavlov jt 2025) tulemusena tuvastati mitmeid kitsaskohti:

# Teenuse nimetus on eksitav. Nimetus „perelepitus“ jätab mulje, nagu eesmärk oleks taastada paarisuhe, mitte toetada vanemlust ja lapse heaolu. See tekitab vanemates juba alguses tõrksust ja vähendab motivatsiooni teenusega edasi minna.
# Lapsevanemate teadlikkus teenusest on puudulik. Vanemad ei saa enne alustamist piisavalt infot, mis täpselt teenuses toimub ja millist tulemust oodata. See võib viia teenuse liiga kergekäelise katkestamiseni juba pärast esimest kohtumist.
# Teenuse sobivus vägivalla juhtumites ei ole tagatud. Riiklik perelepitusteenus ei ole paljudel juhtudel sobilik lahendus peredele, kus esineb lähisuhtevägivalda. Selliste juhtumite käsitlemine nõuab perelepitajalt spetsiifilisi erialaseid oskusi ja põhjalikku ettevalmistust, mis ei ole alati tagatud.
# Laste kaasamine on ebajärjekindel ja ebapiisav. Kuigi lapse arvamus peaks olema kesksel kohal, ei pruugita lapsi alati kuulata või tehakse seda väga formaalselt. Ebapiisav ettevalmistus ja lapsele sobimatu keskkond ei taga tema arvamuse sisulist esile pääsemist.
# Edutuse tõend ei pruugi kajastada tegelikku tulemust. Edutuse tõend väljastatakse ka juhtudel, kus vanemad on küll jõudnud sisulisele kokkuleppele, kuid ei soovi seda ametlikult vormistada. Selline praktika ei anna teenuse tulemuslikkusest objektiivset ülevaadet. 
# Vanemluskokkulepete õiguslik selgus on puudulik. Praegu käsitletakse ainsa teenuse edukuse indikaatorina vanemluskokkulepete sõlmimist, kuid kokkulepete sisu võib olla juriidiliselt ebatäpne või raskesti täidetav. Ei ole selge, millised kokkuleppe osad on täitedokumendina täidetavad ja millised mitte. Seetõttu on oluline kasutada struktureeritud vormi ning kaasata kokkulepete ülevaatamisse õigusalase pädevusega spetsialistid. 

## Viited