open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Inge Timoštšuk

**Inge Timoštšuk** (sündinud 25. juulil 1970 Tallinnas) on eesti haridusteadlane.

## Haridus
Ta on lõpetanud Tallinna 10. Keskkooli 1988. aastal. Aastatel 1988–1993 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja sai alglasside õpetaja kutse. Perioodil 1993–1998 õppis ta sealsamas magistriõppes (magistritöö „Näitlikustamise osast loodusalaste teadmiste omandamisel II klassis“) ning hiljem jätkas õpingud Tallinna Ülikooli kasvatusteaduste doktoriõppes, mille lõpetas 2011. aastal väitekirjaga „Õpetajaks õppivate üliõpilaste kutseidentiteet“.

## Töökäik
Inge Timoštšuk on kutsealaste õpingute lõpus töötanud algklasside õpetajana Hiiu Põhikoolis ning aastatel 1993–1999 huvihariduse pedagoogina Tallinna Õpetajate Majas ja Pelgulinna Gümnaasiumis. 

Alates 1999. aastast töötab ta Tallinna Ülikoolis õppejõuna. Aastatel 1999–2000 oli ta Tallinna Ülikooli kasvatusteaduste instituudi lektor, kuni 2003. aastani õpetajakoolituse osakonna juhataja ning aastatel 2003–2015 kasvatusteaduste instituudi pedagoogilise praktika keskuse juhataja, ühtlasi töötas ta aastatel 2009–2011 ka kasvatusteaduste instituudi teadurina. Aastatel 2015–2021 oli ta haridusteaduste instituudi alushariduse ja algõpetuse didaktika dotsent. Alates 2021. aastast on ta Tallinna Ülikooli algõpetuse professor.

## Teadustöö
Inge Timoštšuki teadustöö fookuses on õppimine ja õpetamine algklassides ning avatud õppekeskkonnas. Inge Timoštšuki teadustöö tulemused on ilmunud nii teaduspublikatsioonidena kui ka lastele ja üliõpilastele mõeldud õppematerjalide ning õpetajatele ja lapsevanematele mõeldud artiklitena. 

Inge Timoštšuki koostatud õppematerjalidest on enam kõlapinda ja kasutust leidnud lasteaiaõpetajatele mõeldud „Loodusõpetus alushariduses“ ja põhikooli esimese ja teise kooliastme teemasid käsitlev õppematerjal „Klassiõpetajale õpetamisest“ ning huvihariduse pedagoogidele ja üldhariduskoolide õpetajatele koostatud käsiraamat „Kogemusõpe avatud õppekeskkonnas“. 

Ta on käsitlenud Eesti hariduselus laiemalt huvi pakkuvaid teemasid nagu hindamine ja tagasiside andmine ning õppetöö individualiseerimine, kodutööde tegemine ning uurimusliku õppe läbiviimine algklassides. 

Koostöös teiste autoritega on Timoštšuk uurinud ka õpetaja professionaalsuse ja kutseidentiteedi teemasid ning õppijate kogemuste lõhe vähendamise ning ainete omavahelise lõimimise küsimused.

### Rahvusvaheline koostöö
Ta on teinud teadust nii Eesti kui rahvusvaheliste uurimisrühmade liikme kui ka juhina. Praegu juhib ta Euroopa Komisjoni Horisont programmi projekti „Formaalhariduse ja töökohal õppe lõimimise teadusuuringute edendamine“.

## Tunnustus
Inge Timoštšuki teadustööd hariduse valdkonnas on tunnustatud nii eestisiseselt kui rahvusvaheliselt.
 
## Viited

## Välislingid
* Inge Timoštšuk ETIS
Caspar Veldkamp

**Caspar Cornelis Johannes Veldkamp** (sündinud 23. aprillil 1964 Etten-Leuris) on Hollandi poliitik ja diplomaat. Ta oli alates 2. juulist 2024 kuni 22. augustini 2025 Hollandi välisminister.

Ta on töötanud diplomaadina Varssavis, Washingtonis, Brüsselis ja Londonis. Aastatel 2011–2015 oli ta Hollandi suursaadik Iisraelis ja 2015–2019 Hollandi suursaadik Kreekas.

6. detsembrist 2023 kuni 2. juulini 2024 oli ta Hollandi Esindajatekoja liige.
Osho

**Rajneesh** (sündinud **Chandra Mohan Jain**; 11. detsember 1931 - 19. jaanuar 1990), tuntud ka kui **Acharya Rajneesh**, **Bhagwan Shree Rajneesh** ja hiljem kui **Osho** (hindi hääldus: [ˈo:ʃo:]), oli India vaimne õpetaja, filosoof ja Rajneesh'i liikumise rajaja.

## Viited
Võta oma mantel, lähme koju

**Võta oma mantel, lähme koju** (Бери шинель, пошли домой) on nõukogude kirjaniku, luuletaja ja muusiku Bulat Okudšava laul, mis oli esialgu luuletus.

## Lugu
Bulat kirjutas sageli sõjast; sellele oli pühendatud tema debüütluuletus „Meil külmades vagunites ei tulnud und”. Laulu kirjutas Okudšava 1975. aastal filmile „Koidikust koidikuni”.

Mõne aasta pärast Mõne aasta pärast võttis Levashoviga ühendust Leonid Bõkov, kes töötas filmi „Ati-bati, sõdurid läksid…” kallal:

„Nagu selgus, kuulis ta raadiost minu laulu. See meeldis talle väga, ta oli selle saatel juba sadu meetreid filmilinti üles võtnud. Tema telefonikõne polnud midagi muud kui ettepanek mulle saada filmi heliloojaks. Kui ma talle ütlesin, et laul „Võta oma mantel” on teisest filmist „Koidikust koidikuni”, jäi ta lihtsalt sõnatuks.

Sellegipoolest kõlas filmi lõppstseenis laulu lühendatud versioon. Laulu esitas Leonid Bõkov ise. Pärast seda ei kõlanud laul mitte ainult raadiosaadetes, vaid ka kontsertlavadel, televisiooniekraanidel ja sõjaväeparaadidel.

## Sõnad
 А мы с тобой, брат, из пехоты,
 А летом лучше, чем зимой.
 С войной покончили мы счёты, (3 раза)
 Бери шинель, пошли домой!
 
 Война нас гнула и косила,
 Пришёл конец и ей самой.
 Четыре года мать без сына, (3 раза)
 Бери шинель, пошли домой!
 
 К золе и к пеплу наших улиц
 Опять, опять, товарищ мой,
 Скворцы пропавшие вернулись, (3 раза)
 Бери шинель, пошли домой!
 
 А ты с закрытыми очами
 Спишь под фанерною звездой.
 Вставай, вставай, однополчанин, (3 раза)
 Бери шинель пошли домой!
 
 Что я скажу твоим домашним,
 Как встану я перед вдовой?
 Неужто клясться днем вчерашним, (3 раза)
 Бери шинель пошли домой!
 
 Мы все - войны шальные дети,
 И генерал, и рядовой.
 Опять весна на белом свете, (3 раза)
 Бери шинель, пошли домой!

 Oleme sinuga, vennas, jalaväest,
 suvi on ju parem kui talv.
 Oleme sõjale lõpu teinud, (3x)
 võta oma mantel, lähme koju!
 
 Sõda painutas ja niitis meid maha,
 kuid nüüd on see läbi.
 Neli aasta ema ilma pojata, (3x)
 võta oma mantel, lähme koju!
 
 Tolmuks ja tuhaks meie tänavad on muutunud,
 veel kord, mu seltsimees,
 kadunud kuldnokad on tagasi tulnud (3x)
 võta oma mantel, lähme koju!
 
 Ja sina, kinniste silmadega,
 magad vineerist tähe all.
 Tõuse, tõuse, kaassõdur, (3x)
 võta oma mantel, lähme koju!
 
 Mida ma küll teie perele ütlen,
 kuidas ma saan lese ees seista?
 Kas tõesti on vaja mõtetult süüdistada? (3x)
 Võta oma mantel, lähme koju!
 
 Me kõik oleme hullunud sõjalapsed,
 kindralist reameheni.
 Siin maailmas varitseb taas kevad, (3x)
 Võta oma mantel, lähme koju!

## Viited
Karvane riisikas

**Karvane riisikas** (*Lactarius scoticus*) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.

Seen kasvab sookaskede all ja on kupatatult söödav.

## Välislingid
* Karvane riisikas andmebaasis eElurikkus
Elina Öpik

**Elina Öpik** (6. oktoober 1928 Narva, Viru maakond – 20. juuli 2006 Tallinn) oli eesti ajaloolane.

Elina Öpik õppis pärast keskkooli lõpetamist 1947. aastast Leningradi ülikoolis ajalugu, etnograafiat, klassikalist pärsia keelt.

1952. aastast asus tööle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituuti, kus osales kolmeköitelise Eesti NSV ajaloo, esimest köite koostamisel, kirjutades sellesse terve Eesti Rootsi aja käsitlust. 1963. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja “Talurahvaliikumine Eesti alal Põhjasõja esimesel kümnendil (1700–1710).

## Isiklikku
Elina Öpiku isa oli  eesti astronoom, üks Eesti astronoomiakoolkonna rajajaid Ernst Julius Öpik, vend  füüsik Uuno Öpik,  õed botaanik ja kirjanik Helgi Öpik, Tiiu,  Inna ja Maija. Isapoolsed sugulased lelled geoloogia- ja paleontoloogiaprofessor ning filosoof, keeleteadlane, luuletaja ja maletaja Armin Öpik, diplomaat Oskar Öpik ja pankur Paul Öpik, sõtse Anna Kaškina-Öpik.
## Publikatsioone
*Eesti talurahva võitlus feodaalse ja koloniaalse rõhumise vastu aastail 1680-1710. Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised, 1955, IV kd, nr 1
*Eesti talurahval Põhjasõja ajal lasunud Rootsi sõjakoormistest. Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised, 1960, IX kd, nr 4
*Eesti talurahva “rootsi-truudusest” Põhjasõja ajal”, Eesti ühendamisest Venemaaga ja selle ajaloolisest tähtsusest: lühiuurimusi. Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituut, 1960, lk 54–102 Eesti Riiklik Kirjastus 1960, 272 lk
*Fjodor Tumanski ülestähendused isurite ja vadjalaste kohta XVIII sajandi lõpul. Keel ja Kirjandus, 1970, nr 3, lk 142-146
*Talurahva mõisavastane võitlus Eestis 1700-1710. Kirjastus: Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituut. Tallinn, 1964, 202 lk
*Vadjalastest ja isuritest XVIII sajandi lõpul. Etnograafilisi ja lingvistilisi materjale Fjodor Tumanski Peterburi kubermangu kirjelduses. Kirjastus: Valgus,  1970, 207 lk https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:194676/142862/page/52
*Eestlane Rootsi alamana. Keel ja Kirjandus 1992, nr 7, lk 385-393

## Viited

## Kirjandus
*Enn Tarvel, Elina Öpiku mälestuseks, Tuna 4/2006
## Välislingid
*Aili Kogerman, Öpikud “Eesti sajandi perekonnaks”, Eesti Päevaleht, 24.12.1998
John Glen (režissöör)

**John Glen** (sündinud 15. mail 1932 Sunbury-on-Thames´is, Inglismaal) on Suurbritannia filmirežissöör ja monteerija. Ta on enim tuntud oma töö poolest James Bondi sarjas, esmalt mitme varasema James Bondi filmi monteerimisega ja seejärel frantsiisi raames veel viie Bondi filmi lavastajana. 

Glen alustas filmitööstuses sõnumitoojana 1945. aastal. 1940. aastate lõpuks töötas ta Shepperton Studios’i visuaalsetes ja helilistes toimetustes Alexander Korda (1895–1956) produtseeritud filmide jaoks nagu näiteks “Kolmas mees” (1949) ja “Puidust hobune” (1950). Ülespoole liikudes tegi Glen oma pilditoimetuse debüüdi dokumentaalsarjas pealkirjaga “Chemistry for Six Forms” 1961. aastal ja debüüdi režissöörina telesarjas “Man in a Suitcase” 1968. aastal. 

1960. ja 1970. aastatel töötas Glen filmitoimetajana ja teise üksuse režissöörina, töötades selliste filmide kallal nagu “Superman” (1978) ja “The Wild Goese” (1978); ta tegi kaasa ka kolmes James Bondi filmis: “On Her Majesty's Secret Service” (1969), “The Spy Who Loved Me” (1977) ja “Moonraker” (1979). Pärast filmi “Moonraker” ilmumist ülendati Glen sarja ametlikuks režissööriks ning ta jätkas kõigi viie 1980. aastate Bondi-filmi lavastajana. Talle kuulub sarja seni suurima arvu filmide režissööride rekord. 

Gleni lavastatud Bondi-filmid on: 

*Täiesti salajane (1981)
*Octopussy (1983)
*007: Surma palge ees (1985)
*007 ohutsoonis (1987)
*007 ja luba tappa (1989)

Pärast Bondi jätkas Glen filmide lavastamist, tema tehtud on ka “Christopher Columbus: The Discovery” (1992) ja “The Point Me (2001). Ta juhtis ka episoode ulmesarjast “Space Precinct” (1994–1995). 2001. aastal avaldas ta oma mälestusteraamatu "For My Eyes Only". 

Gleni filmides on korduv motiiv jahmunud tuvi näol, mis paneb näitleja (nagu ka publiku) hüppama; see on eriti märgatav tema viies James Bondi filmis. 

Tema kõige sagedasem kaastööline oli Roger Moore, kes töötas koos Gleniga üheteistkümne filmi kallal.
Lõunasadul

**Lõunasadul** (inglise keeles *South Col*) on sadul Himaalajas Mahalangur Himali mäeahelikus Džomolungma ja Lhotse vahel. Kõrgus 7906 m.

Alates 1950. aastast (kui Tiibet mägironijate jaoks suleti) on enamik Everesti ekspeditsioone tippu tõusnud Nepali poolt kaguharja kaudu. Sel juhul teevad mägironijad viimase vahelaagri (tavaliselt IV laager) Lõunasadulale.

Esimesed mägironijad, kes jõudsid Lõunasadulale, olid 12. mail 1952 Šveitsi Everesti ekspeditsiooni liikmed Edouard Wyss-Dunanti juhtimisel. Esimesed eestlased Lõunasadulal olid Tanel Tuuleveski ja Andras Kaasik, kes mais 2011 osalesid Everesti kommertsekspeditsioonil.

2005. aastal maandus prantslane Didier Delsalle kopteriga Lõunasadulale. Kaks päeva hiljem sooritas ta esimese helikopteri maandumise Everesti tipus.

Hiina territooriumile jääv ja Džomolungmat Changtsega ühendav Põhjasadul on madalam (7020 m).

## Vaata ka
*Džomolungma lõunatipp
*Lhotse Middle

## Välislingid
Antoine Armand

**Antoine Armand** (sündinud 10. septembril 1991 Pariisis) on Prantsusmaa riigiametnik ja poliitik, kes oli majandus-, rahandus- ning tööstus- ja digitaalsete asjade minister alates 21. septembrist 2024 kuni 23. detsembrini 2024. Varem esindas ta Rahvusassamblees Haute-Savoie departemangu 2. valimisringkonda. Renaissance’i (RE, endise nimega La République En Marche!) liige oli ta aastatel 2022–2024 Rahvusassamblee majanduskomisjoni president.

21. septembril 2024 nimetas Prantsusmaa president Emmanuel Macron ta Prantsusmaa majandus-, rahandus- ning tööstus- ja digitaalsete asjade ministriks. 33-aastaselt sai Armandist üks nooremaid ministreid, kes seda ametit pidanud Prantsusmaa lähiajaloos. Tema ametisse nimetamine toimus ajal, mil valitsus seisis silmitsi majanduslike väljakutsetega ja vajadusega eelarvehalduse järele.

## Elulugu
Pärast keskkoolihariduse omandamist mainekas Camille Sée lütseumis õppis Antoine Armand Pariisi maineka Henri-IV lütseumi majandus- ja kirjandusklassides (2009–2011).

Pärast riiklikku eksamit õppis ta Pariisis École normale supérieure'is (2011–2015) majandusteadust. Samal ajal omandas ta 2-aastase magistrikraadi Pariisi Majanduskoolis (*École d'économie de Paris*'is), tema lõputöö keskendus Saksa ordoliberalismile (2012–2014). Samuti lõpetas ta 2012. aastal Sorbonne’i bakalaureuseõppe filosoofia erialal. 2015. aastal omandas ta Sorbonne'is rahvusvaheliste suhete teadusmagistrikraadi (2013–2015) Saksamaa vastutusest Armeenlaste genotsiidis.

Seejärel astus ta École nationale d'administrationi (Georges Clemenceau klass, 2017–2018), kooli, mis koolitab tulevasi vanemametnikke (paljudest neist saavad ka ministrid, pankurid ja presidendid).

21. septembril 2024 nimetas Prantsusmaa president Emmanuel Macron ta Prantsusmaa majandus-, rahandus- ning tööstus- ja digitaalsete asjade ministriks.

## Isiklikku
Ta on inseneri, kõrge riigiametniku ja Prantsuse vastupanuvõitleja Louis Armandi (1905–1971) lapselapselaps, kes oli Prantsusmaa riikliku raudtee-ettevõtte SNCF endine esimees. Louis oli ka Euroopa Aatomienergiaühenduse (Euratom) president aastatel 1958–1959 ja ta valiti 1963. aastal Académie française liikmeks.
Gunnar Tõnning

**Gunnar Tõnning** (sündinud 1. jaanuaril 1960 Tallinnas) on eesti ujuja, treener ning spordi- ja omavalitsustegelane.

## Elulugu
Ta lõpetas aastal 1978 Tallinna 2. Keskkooli ja 1982 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Tõnning hakkas harrastama ujumist 1965. aastal, oli Leida Tõnnuse ja Ave Oru õpilane, jätkas 1967. aastal treeninguid Tallinna Dünamo ujumiskoolis Viio Helmi juhendamisel. Ta tuli aastatel 1975–1979 10 korda Eesti meistriks selili-, liblik- ja kompleksujumises, kuulus aastatel 1974–1980 Eesti koondisse ning püstitas lühikeses ja pikas basseinis kokku 23 Eesti rekordit, sh 4 teateujumises.

Tõnning oli aastatel 1978–1980 Dünamo instruktor, 1980–1985 Tööjõureservide ujumiskooli treener ja direktor, 1986–1987 ENSV Spordikomitee spordivalitsuse juhataja asetäitja, 1987–1992 Kadrina Keskkooli õpetaja, 1992–1993 Kadrina vallavanem, 1994–1996 Kadrina valla volikogu aseesimees, 1998–2001 Vinni spordikompleksi juhataja ning 2001–2003 Aura Keskuse juht, on 2004. aastast Rakvere Spordiklubi ujumistreener (IV kutsetase, 2005) ja triatlonitreener (6. kutsetase, 2012). Ta oli aastatel 1991–1996 spordiklubi Kadrina president, 1992–1994 Eesti Koolispordi Liidu ja 2002–2008 Ujumisliidu juhatuse liige, Vinni VAK-i, Tartu Ujumisklubi, Ujumise Spordiklubi ja Wiru Swimi asutaja, on Isamaa Erakonna liige.

Tema õpilaste seas on Mikk Ööbik, Ahto Perling, Pille Aettik, Ruth Roger, Ralf Tribuntsov, Martin Merimaa, Kaidi Kivioja, Markko Etverk, Anette Hallik, Lisett Tokovenko, Jakob Toming, Mirtel Merimaa, Egle Salu, Etriin Etverk.

## Isiklikud rekordid

* 25 m basseinis 200 m kompleksi – 2.12,8 (1978)
* 50 m basseinis 200 m liblikat – 2.16,3 (1978)
* 50 m basseinis 200 m selili – 2.17,1 (1979)
* 50 m basseinis 200 m kompleksi – 2.14,11 (1978)
* 50 m basseinis 400 m kompleksi – 4.42,24 (1978)

## Tunnustus

* 1977 NSV Liidu meistersportlane
* 2023 Rakvere Kroonimärk

## Isiklikku
Tema abikaasa on ujuja ja treener Monika Tõnning, tütar on ujuja Kätlin Tõnning.

## Viited
Lõhispoolusmootor

**Lõhispoolusmootor** (nimetatud ka  ekraneeritud poolustega mootoriks) on väga lihtsa ehitusega ühefaasiline asünkroonmootor, mis võeti kasutusele juba 1890. aastail. 

## Ehitus
Lõhispoolusmootori staator koosneb  terasplekkidest koostatud südamikust, millel on peapoolused ja lõhispoolused. Nende südamikuosade ümber on vastavalt peamähis (võrgutoitemähis) ja 1–3 keerust koosnev lühismähis. See lühismähis, mida nimetatakse ka lühisrõngaks (või ekraaniks), moodustab koos võrgumähisega lühistatud sekundaarmähisega trafo.

Rootor on ehituselt lühisrootor. Rootori mähiseks on terassüdamiku uuretes paiknevad vaskvardad, mis on mõlemast otsast ühendatud lühisrõngastega.. Pöördemoment tekib rootoris staatori pöörleva välja toimel.

## Tööpõhimõte

Vool peamähises tekitab staatoris magnetvoo *Φ*. See jaguneb peapooluste väljaks *Φ*H ja lõhispooluste väljaks *Φ*S. Lõhispooluse väli indutseerib lühismähises pinge, mis tekitab lühisvoolu *I*S. See kutsub eneseinduktsiooni kaudu esile magnetvoo *Φ’*S, mis jääb põhiväljast *Φ*H maha. Mõlemad vood koos tekitavad rootoris   pöördvälja, mis haarab rootori kaasa, pannes selle pöörlema. See pöördväli on ebaühtlane (ei mõju pöörde jooksul mitte ühtlaselt, vaid elliptiliselt), mis võib põhjustada lisasuminat.

Käivitusmoment sõltub lõhispooluse südamiku ja selle lõhise laiusest, suurenedes koos sellega. Käivitusmoment võib olla kuni 50% nimipöördemomendist. Staatori erikuju tõttu tekivad mootorites suured hajuväljad koos vastava hajuväljakaoga, samuti tekib võimsuskadu lühiskeerdudes. Seetõttu on kasutegur  oluliselt madalam kui sama võimsal kolmefaasilisel asünkroonmootoril. 

Vältimaks lühismähisest tulenevat energiakadu, võib selle asemele paigaldada abimähise, mille lühis pärast käivitamist katkestatakse. Mootor töötab nüüd vähem sujuvalt, kuid suurema kasuteguriga. Seda meetodit kasutatakse külmikute kompressorites, kus käivitusvoolu või termistori (PTC) abil juhitav relee lülitab abimähist.

## Eelised ja puudused
Lõhispoolusmootoreid on lihtne ja odav valmistada, nad ei vaja hooldust ja neil on pikk kasutusiga. Siiski on neil väike käivitusmoment, kasutegur (alla 0,5) ja võimsustegur  (cos φ  = 0,4…0,6). Ka on nad märksa raskemad kui sama võimsusega kondensaatormootorid. Seetõttu toodetakse neid ainult väikese võimsuse jaoks, alates mõnest vatist kuni mõnesaja vatini. 

Lõhispoolusmootorite standardversioonis pole pöörlemissuuna muutmine võimalik. Mootorite ehitusest tulenev ebaühtlane pöördemoment võib põhjustada mõnel kasutusalal häirivat müra.

## Kasutamine
Lõhispoolusmootoreid kasutatakse laialdaselt odavate ja töökindlate ajamimasinatena,  kui pole vaja suurt käivitusmomenti. Nende ülalnimetatud eelised ja puudused, võrreldes teiste asünkroonmootoritega, määravad nende kasutusvaldkonnad, kusjuures madal kasutegur piirab kasutamist suure võimsuse korral. Selle mootoritüübi peamine eelis on töötada vahelduvpingel ilma lisakondensaatorita. Mootor sobib eriti hästi lühiajalise tööga majapidamisseadmete ajamites. Hooldusvaba töö ja asünkroonmootoritele omane pikk kasutusiga on teinud sellest väikeste ventilaatorite standardajami.
Võrkpalli Balti liiga 2024/25 hooaeg

**[[Võrkpalli Balti liiga]] 2024/25 hooaeg** (sponsornimega **Cronimet liiga**) oli 20. korda toimunud kõrgeim iga-aastane liiga Baltikumi võrkpalliklubidele.

## Võistkonnad
2024/25 hooajal osales Balti liigas 7 Baltimaade meeskonda (4 Eestist ja 3 Lätist).

### Asukohad ja personal

## Põhiturniir
Kõik meeskonnad mängisid omavahel läbi kolmel korral. Põhiturniiri paremusjärjestuse määramisel arvestati esmalt punkte, siis võitude arvu, pärast mida geimide ja punktide suhet ning lõpetuseks omavaheliste mängude tulemusi. Põhiturniiri võitja pääses otse poolfinaali.

Esimese ringi järel juhtis põhiturniiri 13 punkti ja 5 võiduga (6st mängust) Bigbank Tartu. Teisel kohal oli sama punktide ja võitude arvudega Barrus Võru. Neile järgnesid Jēkabpils Lūši (12 punkti), Robežsardze/Rīga (11 punkti), Pärnu VK (8 punkti) ja Ezerzeme/DU (5 punkti). Viimasel (seitsmendal) kohal oli Balti liiga valitsev meister Selver x TalTech, kes oli saanud ühe punkti ning kaotanud kõik kuus peetud kohtumist.

Teise ringi järel juhtis põhiturniiri jätkuvalt Bigbank Tartu (27 punkti, 10 mänguvõitu). Suurima tõusu tegi Pärnu VK (22 punkti), kes tõusis viiendalt kohalt teiseks, kusjuures kaotati vaid üks mäng (Selver x TalTechile). Neile järgnesid Barrus Võru ja Jēkabpils Lūši (mõlemal 20 punkti), Robežsardze/Rīga (16 punkti), Ezerzeme/DU (11 punkti) ning viimasel kohal oli jätkuvalt liiga valitsev meister Selver x TalTech (10 punkti).

Põhiturniiri võitis Bigbank Tartu, kes tagas sellega koha poolfinaalis ning õiguse korraldada finaal ja kolmanda koha mäng.

*Tabel uuendatud põhiturniiri lõpus.*Allikas: Baltic League 24/25 Main Tournament

## Väljalangemismängud
Veerandfinaalpaarid jagati vastavalt põhiturniiri kohtadele (teine läks vastamisi seitsmendaga, kolmas kuuendaga ja neljas viiendaga). Iga paari võitja pääses poolfinaali ja kaotaja langes konkurentsist. Põhiturniiri võitjale tuli poolfinaalseerias vastaseks kõige madalama asetusega võistkond, kes poolfinaali jõudis. Veerand- ja poolfinaalid mängiti kahe mängu võiduni, kus kõrgema asetusega võistkonna kodusaalis toimus esimene ja vajadusel kolmas mäng. Finaal ja kolmanda koha mäng peeti põhiturniiri võitja kodusaalis ning otsustati ühe mänguga.

Allikas: Baltic League 24/25 Play-off

### Veerandfinaalseeriad

### Poolfinaalseeriad

### Finaal

### Kolmanda koha mäng

## Lõppjärjestus

## Kuu parim mängija
Alljärgnevad mängijad valiti Balti liiga kuu parimateks.

## Finaalpäeva parimad mängijad

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
*Mängude andmebaas
Heidi Kaasik

**Heidi Kaasik** (1983. aastani **Heidi Praakel**; sündinud 23. jaanuaril 1961 Tallinnas) on eesti ujumistreener.

Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikool kehakultuuriteaduskonna. 

Kaasik alustas sportimist 1969. aastal, harrastas Enn Lepiku ja Ann Schiffi juhendamisel ujumist ning Inge Pindi käe all sõudmist. Ta töötas ujumistreenerina aastatel 1983–1994 Kalevi Ujumiskoolis ja 1994. aastast TOP-i Ujumisklubis (2009. aastast 7. kutsetase), on 2008. aastast TOP-i Ujumiskooli koolijuhataja. Ta kuulus aastatel 2002–2006 ja 2015. aastast Eesti Ujumisliidu treenerite kogu juhatusse ning 2005–2007 treenerite kogu programmikomisjoni.

Tema õpilaste seas on Martti Aljand, Martin Viilep, Jaak Savvi, Laura Nuudi-Da Silva, Kätlin Sepp, Annika Saarnak, Tess Grossmann, Katriin Kersa, Pjotr Degtjarjov, Karleen Kersa, Sigrid Sepp, Merle Liivand, Margaret Markvardt, Meribel Saar, Mark Sovtsa, Polina Sovtsa, Kirke ja Hanna-Marleen Mõtsnik, Miriam Jürisoo, Artur Tobler, Lars Kuljus.

## Isiklikku
Ta abikaasa on ujuja ja treener Ain Kaasik, tütred on ujuja Kret Kaasik ja tennisist Anet Kaasik.

## Viited


## Välislingid

* Heidi Kaasik TOP-i Ujumisklubi kodulehel
Marina Vallik

**Marina Vallik** (1984. aastani **Marina Šarajeva**; sündinud 25. aprillil 1961 Paides) on eesti ujuja ja ujumistreener.

Ta on lõpetanud 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna ja 1995. aastal Eesti Kõrgema Kommertskooli.

Vallik hakkas ujumist harrastama 1973. aastal Tallinna Kalevi ujumiskoolis Maie Muraševi õpilasena, hiljem jätkas Enn Lepiku ja Ann Schiffi juhendamisel. 

Ta tuli aastal 1977 4 × 100 m teateujumises (vabalt) Nõukogude Liidu juunioride meistriks ja 1975–1978 vaba- ja teateujumises 11 korda Eesti meistriks, püstitas lühikeses ja pikas basseinis kokku 29 Eesti rekordit, sh teateujumises 9, kuulus 1975–1978 Eesti koondisse, oli 2004–2016 Haapsalu Ujumisklubi juhataja ja treener (V kategooria). 

Ta on harrastanud 2011. aastast petanki, on Haapsalu Petanque Klubi Wicia asutaja ja juhatuse liige, tuli 2014. aastal segatrios ja 2016. aastal segapaarismängus Eesti sisemeistriks.

## Isiklikud rekordid

* 50 m basseinis vabalt 100 m – 1.02,6 (1977)
* 50 m basseinis vabalt 200 m – 2.13,1 (1977)
* 50 m basseinis vabalt 400 m – 4.38,45 (1977)
* 50 m basseinis vabalt 800 m – 8.39,87 (1978)

## Tunnustus
* 1976 NSV Liidu meistersportlane

## Viited
Kaia Kulla

**Kaia Kulla** (1981. aastani **Kaia Suup**, aastatel 1981–2000 **Kaia Mesipuu**; sündinud 20. septembril 1961 Tallinnas) on eesti ujuja.

## Elulugu
Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna 2. Keskkooli, 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna, 2012 Eesti Infotehnoloogia Kolledži IT süsteemide administreerimise ja 2014 Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppe äriinfotehnoloogia erialal.

Kulla õppis ujuma lasteaias Vaike Strandbergi käe all, aastatel 1967–1969 tegeles sportvõimlemisega, 1970–1976 treenis Dünamo ujumiskoolis Ulvi Indriksoni ja Vilma Soosaare juhendamisel. Ta tuli 1974. aastal 2-kordseks Eesti meistriks rinnuliujumises, on 1987. aastast Meisterujumise U-klubi liige, kuulub 2011. aastast klubi juhatusse, lõi ja haldab U-klubi kodulehte. Ta võitis aastal 2019 meisterujumise MM-il rinnuliujumises 50 m-s hõbe- ja 100 m-s pronksmedali, 2011 EM-il rinnuliujumises 50 m-s ja 100 m-s kuld-, 2024 50 m-s ja 100 m-s, 1995 ja 2011 200 m-s hõbe- ja 2024 200 m-s pronksmedali ning 2018 4 x 50 m vabaujumises hõbe- ja 4 x 50 m kombineeritud teateujumises pronksmedali. Ta osales aastatel 1994–2000 mäesuusatamises Euroopa Firmaspordi karikavõistlustel. 

Ta on töötanud Sideameti peadirektori asetäitjana, Tallinna Pensioniameti direktori kohusetäitjana, Kodakondsusameti osakonnajuhataja ja Harju büroo juhina ning Statistikaameti juhtivmeetodikuna.

## Isiklikud rekordid rinnuliujumises

* 25 m basseinis 100 m – 1.22,2 (1974)
* 25 m basseinis 200 m – 2.55,9 (1974)
* 50 m basseinis 100 m – 1.24,0 (1974)
* 50 m basseinis 200 m – 2.56,0 (1974)

## Isiklikku
Tema abikaasa on endine Norma spordiklubi esimees Elmo Kulla.

## Viited


## Välislingid

* Meisterujumise U-Klubi koduleht
Gilberto Teodoro

**Gilberto Eduardo Gerardo “Gilbert”/“Gibo” Cojuangco Teodoro, Jr.** (sündinud 14. juunil 1964 Manilas) on Filipiinide jurist, ärijuht ja poliitik. Ta on 5. juunist 2023 Filipiinide kaitseminister.

Ta õppis kaubandust *De La Salle ülikoolis* ja õigusteadust *Filipiinide Dilimani Ülikooli* juures asuvas õigusteaduse kolledžis (asukohaga Quezon Citys); ta sooritas aastal 1989 advokatuurieksami. Seejärel omandas ta Harvardi ülikooli juures asuvas *Harvard Law School*'i juures õigusteaduse magistrikraadi. Seejärel tegutses ta advokaadina, kuni valiti Tarlaci 1. ringkonna (asub Luzoni saarel Kesk-Luzoni piirkonnas) esindajaks, teenistuses aastatel 1998–2007.

Teda on kirjeldatud tehnokraadina. Kaitseministriks oleku ajal oli ta tuntud oma jõupingutuste poolest riikliku katastroofi koordineerimisnõukogu (NDCC) esimehena, kui Manila linnastut tabas taifuun Ketsana (Ondoy).

## Isiklikku
Tema isa Gilberto Teodoro seenior oli Filipiinide Sotsiaalkindlustussüsteemi administraator, ema oli Mercedes Cojuangco-Teodoro. Ta on abielus Monica Prieto-Teodoroga, neil on poeg.
Périgueux

**Périgueux** [peʁiɡø] (oksitaani keeles *Peireguers* [pejɾeˈɣɥes, pejɾeˈɡœː] või *Periguers* [peɾiˈɣɥes, peɾiˈɡœː]) on linn Edela-Prantsusmaal Uus-Akvitaanias Dordogne'i departemangus. See on Dordogne'i departemangu suurim linn ja selle halduskeskus (prefektuur).

Périgueux on ajaloolise provintsi Périgordi pealinn. Linnas asub roomakatoliku piiskopkonna keskus.

Linna vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Périgueux' Frontusele pühitsetud Périgueux' katedraal, keskaegne vahitorn Tour Mataguerre, rida 15. sajandist säilinud elumaju, näiteks Hôtel de Ladouze (rue Aubergerie 16) ja maja Rue des Farges 4–6, kus olevat elanud Bertran du Guesclin, Maison du Pâtissier (Rue St. Louis). Vanalinnast eemale jäävad Prantsuse revolutsioonis purustatud Château Barrière varemed.

Linnas on Périgueux' kohal asunud Rooma linna Vesunna ajaloole pühendatud Musée gallo-romain ja Périgordi kunsti- ja arheoloogiamuuseum (MAAP, Musée d'Art et d'Archéologie du Périgord).

## Viited

## Välislingid
* Ville de Périgueux (linna koduleht)
Ferdinand Johann Wiedemanni tänav (Haapsalu)

**F. J. Wiedemanni tänav** tekkis 1923. aastal Rüütli tänava Suur-Mere ja Lahe tänava vahelise lõigu ümbernimetamise tulemusel. Sellel tänaval paiknev väidetav Wiedemanni sünnimaja on tähistatud  mälestustahvliga.

Ferdinand Johann Wiedemanni tänav 15 asub Läänemaa Ühisgümnaasium. Enne riigigümnaasiumi moodustamist tegutses samal kohal Haapsalu Wiedemanni Gümnaasium.
Rohusilmik

**Rohusilmik** (*Aphantopus hyperantus*) kuulub liblikaliste seltsi ja on *[[Nymphalidae]]* sugukonnast.

## Levik

Rohusilmik on palearktilise levikuga liblikaliik. Euroopas on ta levinud enamikus riikides. Väljaspool Euroopat leidub rohusilmikut Aasias, sealhulgas Venemaal, Siberis, Mongoolias, Hiinas ja Koreas.  

## Kirjeldus
 

*Aphantopus hyperantus* on keskmise pikkusega liblikas, kelle tiibade siruulatus on kuni 35–42 millimeetrit. Tiibade ülemised ja alumised küljed on ühtlaselt pruunid, kollase äärisega silmtäppidega. Äsja koorunud rohusilmiku tiivad on sametised ja peaaegu mustad, valge servaga. Silmtäppide arv ja suurus varieeruvad ning täpid võivad puududa tiibade ülemisel pinnal. Kesk-Euroopas ja Lõuna-Inglismaal esineb rohusilmiku haruldane vorm *arete*. Tema munad on algul kahvatukollased, hiljem muutuvad kahvatupruuniks.

Röövikud võivad kasvada kuni 25 millimeetri pikkuseks. Nad on tihti hallid või punakaspruunid, tumedate punakaspruunide väga väikeste täppidega. Seljal on tume pikitriip. Pea on tumedam ning sellel on mitu õrna pikitriipu.

(MHNT) Aphantopus hyperantus - Foret de Bouconne, France - male dorsal.jpg| ♂ 
(MHNT) Aphantopus hyperantus - Foret de Bouconne, France - male ventral.jpg| ♂  △
 
### Värvus ja tiiva mustrite varieeruvus

Ringlet butterfly (Aphantopus hyperantus) 1 spot newly emerged.jpg|Äsja koorunud isend, ühe täpiga 
Ringlet butterfly (Aphantopus hyperantus) 1 spot.jpg|Noor isend, ühe täpiga 
Ringlet butterfly (Aphantopus hyperantus) 2 spots worn.jpg|Kulunud tiibadega isend, kahe täpiga
Ringlet butterfly (Aphantopus hyperantus) 3 spots.jpg|Pleekinud tiibadega isend, kolme täpiga


## Elupaik
Rohusilmik elab metsaservades, kus tema meeliselupaik on põldmurakapõõsastel. Rohusilmik on levinud ka põldohaka või hariliku pune kasvukohtades.

## Lennuperiood
Üksik isend lendab juuni keskpaigast augusti lõpuni. Isased lendavad värskelt koorunud emasloomade otsinguil ning tiirutavad rohttaimede kohal.

## Röövikute toitumine
Röövikud toituvad rohttaimedest. Toidutaimede hulka kuuluvad: 
**[[Mets-aruluste]]*
**[[Sulg-aruluste]]*
**[[Põldtimut]]*
**[[Harilik kerahein]]*
**[[Punane aruhein]]*
**[[Püstluste]]*
**[[Pehme luste]]*
**[[Harilik sugapea]]*
**[[Aasnurmikas]]*
**[[Salunurmikas]]*
**[[Karvane tarn]]*
**[[Salutarn]]*
**[[Harilik kastehein]]*
**[[Harilik orashein]]*
**[[Pehme mesihein]]*
**[[Vill-mesihein]]*
**[[Luht-kastevars]]*
**[[Harilik sinihelmikas]]*
**[[Kõrge raikaerik]]*
**[[Jäneskastik]]*

## Areng ja bioloogia
Emane muneb munad rohttaimedele. Munad ei ole kleepuvad ega kinnitu pinnale. Vastne on öise eluviisiga. Toimub neli kestumist. Vastne talvitub kolmandas kasvujärgus, katkestades diapausi, et toituda. Toitumine jätkub kevadel. Nukk asetseb tavaliselt püsti, õrnas siidist kookonis. See staadium kestab kaks nädalat.

## Viited

## Välislingid

*Eurobutterflies Matt Rowlings
*Moths and Butterflies of Europe and North Africa
*UK Butterflies
Oliivkõrv

**Oliivkõrv** (*Chlorencoelia versiformis*) on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente liik.

## Välislingid
* Oliivkõrv andmebaasis eElurikkus.
Tallinna keskmine muhamedi kalmistu

**Tallinna keskmine muhamedi kalmistu** on endine kalmistu Tallinnas Kesklinna linnaosas Juhkentali asumis. 

Kalmistu pindala 1930. aastatel oli umbes 0,15 hektarit.

Tänapäeval on kalmistuala säilinud umbes 0,1 hektarit. Kinnistu, millel kalmistu asub, ametlik aadress on Tehnika tänav 171 ja pindala on umbes 0,26 hektarit.

## Ajalugu
Kalmistu rajati 18. sajandil järjekorras teise muhamedi kalmistuna. Miks ei saanud laiendada ja pidi sulgema vana kalmistu Hundipeal, pole teada.

Kalmistu võõrandati ja suleti Nõukogude teise okupatsiooni ajal 1941. aastal. Saksa teise okupatsiooni ajal linnapea otsustas 1942. aastal uuesti sulgeda kalmistu alates 1. jaanuarist 1944.

Märtsipommitamises sai kalmistu kannatada, kuid piirdemüür ja värav taastati. Väravapostid tehti küll oluliselt lihtsamad, kuid algsed väravalehed ja postiotste poolkuud säilisid.

Matmisi toimus ka hiljem. Praegu teadaolevalt uusim hauakivi on Fateh Zakerovi matuselt 4. juunist 1951. Praegu teadaolevalt oli viimane tema abikaasa Bebefaticha Zakerovi matus 7. jaanuaril 1953. Kalmistu suleti matmiseks 1955. aastal.

Kalmistu kaguküljele hakati 1960. aastatel rajama ladusid ja tõenäoliselt hävis siis ka kagumüür. Peavärav edelaküljel oli säilinud veel 1980. aastal.

Kalmistu ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all.

## Viited

## Kirjandus
*"Tatarlaste kuninga matus Tallinnas". Uudisleht nr 57, 14. aprill 1939. Lk 8
*Karl Laane. "Muhamedi kalmistu". // "Tallinna kalmistud". Maalehe Raamat. Tallinn 2002. Lk 77–78
*"Muhamedi kalmistu". // Entsüklopeedia Tallinn 1 (A-M). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2004. Lk 344
*Carl-Dag Lige, Oliver Orro. "Muhamedi kalmistu". Lk 90 ja 92 // "Igaviku paigad kaasaegses linnaruumis. Tallinna hüljatud kalmistud". Muinsuskaitse Aastaraamat 2007. Muinsuskaitseamet, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, EKA Muinsuskaitse ja restaureerimise osakond. Tallinn 2008. ISSN 1736-468X

## Välislingid
*"Mahajäetud endise muhamedi kalmistu väravad". Foto: Karl Laane, 25. mai 1972. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.683.0.200150
*"Siselinna endise Muhamedi kalmistu värav". Foto: Karl Laane, 20. oktoober 1980. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.683.0.202003
Johan Rekand

**Johan Rekand** (20. juuni 1885 – juuli 1944) oli eesti pedagoog, ühiskonnategelane ja omavalitsusjuht.

Ta sündis Holstre vallas talupidaja pojana, hariduse omandas Pirmastu vallakoolis ja Paistu kihelkonnakoolis. Õpetaja kutse omandas ta Valgas, seejärel tegutses koolijuhina Morna, Pirmastu ja Mõnniste koolides. 1914–1917 teenis Vene sõjaväes. 1917. aastal sooritas ta drogisti eksamid ja tegutses rohu- ja värvipoe omanikuna Mustlas. Ta oli Tarvastu Vabatahtliku Tuletõrjeseltsi esimees (1921–1924 ja 1928–1929), Tarvastu Põllumajandusseltsi juht (1921–1940), Tarvastu Ühispanga asutaja ja nõukogu esimees.

1923. aastast oli ta  Mustla alevivolikogu liige ja alates 1933. aastast Mustla alevivanem. 1938. aastal sai Mustla linnaks ja Johan Rekand linnavanemaks. Enamlased tagandasid ta 1940. aastal linnavanema ametikohalt, ent Saksa okupatsiooni ajal jätkas ta linnavalitsuse juhina kuni oma haigestumise ja surmani. 

Johan Rekand on maetud Paistu kalmistule.

## Viited
Anastassia Sinitsina

**Anastassia Sinitsina** (ka **Anastassia Sinitsõna**; vene keeles Анастасия Сергеевна Синицына; sündinud 2004) on endine Eesti maletaja, kes alates 2025. aastast esindab males Venemaad; naiste rahvusvaheline meister (2024). 

Oktoobris 2014. aastal võitis Sinitsina klassikalises males  pronksmedali Bathumis peetud Euroopa noorte meistrivõistlustel neidude kategoorias vanusegrupis U10. Sama aasta novembris Tallinnas peetud Euroopa noorte kiir- ja välkmale meistrivõistlutel tuli Sinitsina vanusegrupis U10 Euroopa noortemeistriks nii kiir- kui ka välkmales. Ta võitis kõik mängitud partiid.

Eesti naiste  malemeistrivõistlustel on ta võitnud kolm kuld- (2021, 2022, 2023) ja Eesti meeste/''open'' meistrivõistlustel hõbemedali (2023. aastal Kaido Külaotsa järel).

2022. aastal Indias peetud 44. maleolümpial mängis ta Eesti naiskonnas teisel-kolmandal laual ja kogunud seitse punkti kümnest mängitud partiist, osutus naiskonna resultatiivseimaks mängijaks. 

2023. aastal osales ta 201 osavõtjaga Riia Tehnikaülikooli A-maleturniiril, kus saavutas naistest parima tulemuse. 

2025. aastast, pärast Venemaale elama asumist, esindab ta males Venemaad. 

## Viited

## Välislingid
*Anastassia Sinitsina FIDE andmebaasis
*Eesti võitis noorte male EM-il 19 medalit, võistluse täheks kerkis 10-aastane Sinitsina. sport.delfi.ee, 16. november 2016
Haapsalu Kreiskool

**Haapsalu Kreiskool** oli Haapsalus 1805–1888 tegutsenud saksakeelne kreiskool. 

1802. aastal loodi Venemaa Rahvahariduse Ministeerium ja korraldati ümber kogu Venemaa keisririigi ja Eesti haridussüsteem. 1803. aastal kinnitatud rahvahariduse esialgsete eeskirjade ja neid täpsustava ülikoolidele alluvate koolide määrustik seadustasid linnades 1-klassiliste elementaarkoolide ja 3-klassiliste kreiskoolide asutamise.  Venemaa keisririigi Rahvahariduse Ministeerium töötas välja uued koolikorralduse alused ja 5. novembril 1804. aastal kinnitatud ülikoolidele alluvate õppeasutuste põhimäärus nägid ette ka igas kubermangulinnas ja maakonnalinnas, maakonna- ehk kreiskooli asutamise.

Kreiskool reorganiseeriti ümber Haapsalu linnakooliks. 1918. aastal loodi samasse koolimajja eestikeelne Haapsalu Poeglaste Gümnaasium, millest kasvas hiljem välja ajalooline Läänemaa Ühisgümnaasium/Haapsalu Gümnaasium. Tänapäeval asub siin 2013. aastal rajatud riigigümnaasium, Läänemaa Ühisgümnaasium.

## Viited
Väävelkollane jumikas

**Väävelkollane jumikas** (*Centaurea sulphurea*) on üheaastane rohttaim korvõieliste (*Asteraceae*) sugukonnast. Taim on looduslikult levinud Lääne-Euroopas, kuid sisse toodud liigina on esindatud ka teistel mandritel. 

Väävelkollane jumikas kuulub Põhja-Ameerikas Californias üliinvasiivseks muutunud kiirja jumika (*Centaurea solstitialis*) lähisugulaste hulka. Kuigi väävelkollane jumikas introdutseeriti Californiasse juba 19. sajandil, ei ole liik seal invasiivseks kujunenud.

## Botaaniline iseloomustus
Üheaastane rohttaim, kasvab 30–90 cm kõrguseks. Täiskasvanud taime vars on harunenud, noorel taimel on vaid üks vars. Lehed on vahelduvad.

## Paljunemine
Paljuneb seemnetega. Pole uuritud, kui kaua seemned elujõulised püsivad, kuid sarnaste liikide seemned säilivad mullas kuni kolm aastat. 

## Kasvukoht
Kasvab peamiselt avatud, päikesepaistelistel ja inimtegevusest mõjutatud aladel, sealhulgas rohumaadel, põldudel, karjamaadel, teeservadel ja jäätmaadel. 

## Sarnased liigid
Teistest Kirde-Ameerikas esinevatest sarnastest jumikaliikidest eristub väävelkollane jumikas okastega õisikute poolest. Kollased õied eristavad seda liiki lillaõielistest jumikatest. Ehkki ka liikidel *[[Centaurea melitensis]]* ja *[[Kiirjas jumikas|Centaurea solstitialis]]* (kiirjas jumikas) on kollased õied, on neil väävelkollasest jumikast erinevad lehed, mis on valgete vatjate karvakeste tõttu hallikasrohelised. Samuti on väävelkollase jumika õisikud suuremad kui liikide *[[Centaurea melitensis]]* ja *[[Kiirjas jumikas|Centaurea solstitialis]]* õisikud ning seemned on kaks korda suuremad ja tumedamad.  

## Viited
Muusikaline hetk

**Muusikaline hetk** (otsetõlge prantsuse keelest *moment musical*) viitab hetkemeeleoludele, mis valdavad heliloojat pala luues.

## Viited
Shigeru Ishiba

**Shigeru Ishiba** (jaapani keeles 石破 茂 *Ishiba Shigeru*; sündinud 4. veebruaril 1957 Yazus) on Jaapani poliitik, alates 1. oktoobrist 2024 Jaapani peaminister ja alates 27. septembrist 2024 kuni 4. oktoobrini 2025 Liberaaldemokraatliku Partei esimees. 

Ta oli 26. septembrist 2007 kuni 2. augustini 2008 Jaapani kaitseminister.
Alar Eiche

**Alar Eiche** (sündinud 23. septembril 1961 Tallinnas) on eesti karateka ja advokaat.

## Elulugu
Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna 2. Keskkooli, 1984 dirigendi ja muusikaõpetajana Tallinna Riikliku Konservatooriumi ning 1993 juristina Tartu Ülikooli, täiendas end Hollandis, Iirimaal ja Suurbritannias. 

Eiche harrastas Tallinna Rahumäe Põhikoolis Vassili Külaotsa õpilasena kergejõustikku, karatetreeninguid alustas 1978 Lembit Kolgi juhendamisel. Ta sai 1981. aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel kehakaalus kuni 70 kg hõbe- ja Eesti meeskonnas pronksmedali, tuli 1981 Eesti meistriks, osales 1989 klubide EM-il, kuulus 1989–1991 Idamaade Võitlusviiside Liidu juhatusse, tegutses treeneri ja kohtunikuna (1989. aastast üleliiduline kategooria).

Eiche oli aastatel 1991–1996 Eesti Linnade Liidu juhatuse liige ja õigusnõunik, 1997–1999 advokaat Tõnu Liiviku advokaadibüroos, 1999–2007 advokaat RODI Advokaadibüroos, 2008–2018 Eiche & Partnerid Advokaadibüroo partner, 2018–2024 Aavik & Partnerid Advokaadibüroo partner, 2024. aastast Advokaadibüroo Barrister juhatuse liige.

Eiche on olnud Lenini rajooni täitevkomitee osakonnajuhataja, Tallinna Maa-ja Majaomanike Liidu juhatuse esimees, aastatel 1989–1993 Tallinna linnavolikogu liige, 2006–2017 Tallinna Reaalkooli hoolekogu esimees, 1997. aastast Eesti Advokatuuri liige, 2023. aastast Eesti Karateveteranide Ühenduse juhatuse liige, 2025. aastast Eesti Vehklemisliidu president.

## Tunnustus

* 1981 Eesti parim karateka

## Viited


## Välislingid

* Tiiu Põld. Ebaseadusliku «jänesejahi» lõpetaja arvamus.postimees.ee, 24. mai 2008
* Lembit Peegel. AjaPeegel: Karateka, kes nüüd võitleb sõnarelvaga epl.delfi.ee, 9. juuni 2008
Viljandi juudi kalmistu

**Viljandi juudi kalmistu** on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Võidu külas Viljandi  vallas Viljandi maakonnas.

## Kirjeldus
Kalmistu peavärav asub Viljandi linna piirist umbes 1 km kaugusel Tartu maantee vana lõigu ääres. Tee on hiljem õgvendatud ning kalmistu asub praegu hõreda liiklusega tee ääres.

Kalmistu perimeetrit ümbritseb terasvõrgust aed. Kahepoolset sissepääsuväravat kaunistab puitpaneelidest kate.

Kalmistu pindala on olnud 1 vakamaa (suuruse järgi otsustades pigem tallinna vakamaa). Praegu on kalmistu kinnistu pindala umbes 0,09 hektarit, taraga piiratud kalmistuala on 0,062 hektarit.

Kalmistul asub ka mälestusmärk Viljandis 1941. aastal Saksa teise okupatsiooni algul hukatud juutidele.

Kalmistu territooriumil tohivad mehed vastavalt juudi tavadele viibida ainult peakattega.

Kalmistu ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all. 

## Ajalugu
Kalmistu on rajatud umbes 1870. aastal.

## Viited

## Kirjandus
*Maire Sala. "Juudi kalmistu". // "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 74–75
*"Viljandi juudi koguduse kalmistu". // Meil ei ole siin jäädavat linna. Viljandi linna ja kihelkonna kalmistute lugu. Koostaja Janis Tobereluts. Viljandi Muuseumi Toimetised 10. Viljandi 2024. Lk 38–40

## Välislingid
*Pärandkultuuri objekt: "Juudi kalmistu" (892:HAU:001)
Tartu muhamedi kalmistu

**Tartu muhamedi kalmistu** on endine kalmistu Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas. 

Tänapäeval on kalmistuala säilinud osa pindala umbes 0,015 hektarit. Raadi kalmistute kinnistu, millel muhamedi kalmistu asub, ametlik aadress on Kalmistu tänav 18a, kuid kalmistu ise asub Surnuaia tänava ääres.

Kalmistu eraldi ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all, kuid kuulub kultuurimälestise nr 4322 "Tartu Vana-Juudi kalmistu" koosseisu.

## Ajalugu
Kalmistu rajati millalgi 18. sajandil. Kalmistu kasutamise lõppemise ajast ja asjaoludest pole midagi teada.

1937. aastal oli kalmistul veel näha suuri puid ja kolm kalmu.

## Viited

## Kirjandus
*"Igawene puhkus kalmistu rahus". Postimees nr 316, 21. november 1937. Lk 4

## Välislingid
*Kultuurimälestis nr 4322 "Tartu Vana-Juudi kalmistu"
*Tartu muhamedi kalmistu Tartu linna kalmistute ajaloo lehel
Tartu vana juudi kalmistu

**Tartu vana juudi kalmistu** on endine kalmistu Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas.

Kalmistu on muudest Raadi kalmistutest eraldi kultuurimälestis nr 4322 "Tartu Vana-Juudi kalmistu", kuid selle koosseisu kuulub ka Tartu muhamedi kalmistu.

Algselt on kalmistuala pindala olnud umbes 0,16 hektarit, tänapäeval on kultuurimälestisena kaitstud osa pindala on umbes 0,145 hektarit (ei sisalda muhamedi kalmistut). Raadi kalmistute kinnistu, millel vana juudi kalmistu asub, ametlik aadress on Kalmistu tänav 18a, kuid kalmistu ise asub Surnuaia tänava ääres.

Praeguseks on säilinud üks hallist graniidist ümara ülaosaga hauakivi. Kalmistule on 2010. aastate keskel paigutatud teabetahvel.

## Ajalugu
1859. aastal rajati Jaani kalmistu kaguküljele juudi kalmistu. Esimene juut, kes siia maeti, oli Kaunase kubermangust tulnud ja Tartu ümbruses tegutsenud külakaupmees Dov Ber br' David Hakohen Wainrok. Aastal 1870 laiendati kalmistut, kuid peagi polnud siin enam matmisruumi.

Linnalt saadi 1895. aastal tasuta maad vanausuliste kalmistu kõrval, kuhu rajati uus juudi kalmistu. Vana kalmistut matmiseks enam ei kasutata.

1937. aastal oli kalmistul veel näha suuri puid ja mitu kallihinnaliste hauatähistega kalmu.

1970. aastatel oli arhitekt Udo Tiirmaa teatel kalmistul alles veel kaks hauakivi.

## Vaata ka
*Tartu juudi kalmistu
*Lohkva juudi kalmistu

## Viited

## Kirjandus
*"Igawene puhkus kalmistu rahus". Postimees nr 316, 21. november 1937. Lk 4
*Kopl Jokton. "Juutide ajaloost Eestis". Tartu 1992

## Välislingid
*Kultuurimälestis nr 4322 "Tartu Vana-Juudi kalmistu"
*Tartu vana juudi kalmistu Tartu linna kalmistute ajaloo lehel
Eve Mikson

**Eve Mikson** (sündinud 12. aprillil 1974 Viljandis) on eesti koolijuht.

1. veebruarist 2023 on ta Rapla Gümnaasiumi direktor. Enne direktoriks saamist töötas ta samas koolis meedia- ja noorsootööjuhina. Miksonil on üle kümne aasta juhtimiskogemust, sealhulgas Gustav Adolfi Gümnaasiumis, kus ta osales mitmesugustes algatustes, et edendada kehalist aktiivsust ja keskkonnateadlikkust.

Ta osaleb aktiivselt Raplamaa Ettevõtlike Naiste ühenduses ning Naiste Ööde filmifestivali (NÖFF) korraldustiimis.
MTÜ Ettevõtlikud Naised Raplamaal

Ettevõtlikud Naised Raplamaal MTÜ on 2009. aastal asutatud ettevõtlike naiste ja

ettevõtjate ühendus. MTÜ on võtnud oma eesmärgiks aidata tuua senisest enam naisi

ettevõtlusesse ning teha naiste hääl kuuldavaks laiemas ühiskondlikus elus.

2022. aasta lõpul on ühingul üle 8o liikme. Suur osa liikmetest on Raplamaal

tegutsevad ettevõtjad, ettevõtete võtmepositsioonidel töötavad naised, aga ka autorid,

loojad, õpetajad ning ühiskondlikult aktiivsed inimesed.

Ühingu liikmeid ühendab soov edendada oma kodukandi elu. Peamiselt tehakse seda

läbi erinevate ürituste korraldamise ja oma liikmeskonna ning avalikkuse harimise.

Ettevõtlike naiste eestvedamisel on seni toimunud arvukalt koolitusi, teemaõhtuid,

kontserte, matku ja muid tegevusi.
The Sphere

**The Sphere** (ametlikult **Große Kugelkaryatide N.Y.**) on saksa kunstniku Fritz Koenigi (1924–2017) pronksist valatud monumentaalskulptuur.

Maailma suurim kaasaja pronksskulptuur seisis 1972. aastast kuni 11. septembri rünnakuteni New Yorgi Maailma Kaubanduskeskuse Austin J. Tobin Plazal kaksiktornide vahel. 25 tonni kaaluv teos on ainus kunstiteos, mis on kokkuvarisenud kaksiktornide varemetest suures osas tervena leitud. Pärast skulptuuri kompleksi rusudest eemaldamist ja John F. Kennedy rahvusvahelise lennujaamas hoiustamist, paigutati The Sphere 2002. aastal Battery Parki. 

2017. aastal kolis New Yorgi ja New Jersey Sadamaamet selle Liberty Parki, kust avaneb vaade 11. septembri memoriaalile ja selle algsele asukohale. The Sphere on pärast rünnakuid olnud sellises seisukorras nagu päästjad selle rünnakujärgselt leidsid ning sellest on saanud üks rünnakute mälestusmärke.

## Viited
Roostepunane pisisirmik

**Roostepunane pisisirmik** (*Cystodermella granulosa*) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seen.

## Välislingid
* Roostepunane pisisirmik andmebaasis eElurikkus
Grete Olde

**Grete Olde** (sündinud 26. aprillil 2002 Tallinnas) on eesti maletaja ja malekohtunik, FIDE arbiiter (2024). 

Ta on lõpetanud 2021. aastal Tallinna Reaalkooli. Maletajana on ta esindanud Eestit rahvusvahelistel tiitlivõistlustel alates 2009. aastast. Tegutsenud 2018. aastast ka kohtunikuna, sealhulgas 2019. aastal kiir- ja välkmale Euroopa meistrivõistlustel. Töötanud 2018. aastast Tallinna Euroopa Koolis maleõpetajana. Ta on 2021. aastast Maleklubi Gambiit juhatuse liige ja treener.

Ta on võitnud 2016. aasta EM-il vanusegrupis U-14 võistkondliku pronksi, 2017. aasta MM-il vanusegrupis U-16 kiirmales hõbeda ja välkmales pronksi, 2018. aasta EM-il kiirmales vanusegrupis U-16 hõbeda ning 2018. aasta EM-il välkmales vanusegrupis U-18 hõbeda ja naiskondliku pronksi. 

## Isiklikku
Ta on Margit Brokko ja Hendrik Olde tütar. 

## Välislingid
*Grete Olde FIDE andmebaasis
*Grete Olde ESBL-is
Hambune sistotreem

**Hambune sistotreem** (*Sistotrema raduloides*) on kandseente hulka kuuluv seeneliik.

## Välislingid
* Hambune sistotreem andmebaasis eElurikkus
Sofia Blohhin

**Sofia Blohhin** (sündinud 2006) on Eesti maletaja, naiste FIDE meister (2022). 

Ta on võitnud Eesti naiste  malemeistrivõistlustel kulla (2019) ja hõbeda (2021).

Budapestis peetud 45. maleolümpial, kus Eesti naiskond saavutas 169 võistkonna hulgas 33. koha, mängis Blohhin naiskonna kolmandal laual.

## Välislingid
*Sofia Blohhin FIDE andmebaasis