Tehnoloogia aktsepteerimise mudel

**Tehnoloogia aktsepteerimise mudel** (TAM) on osa infosüsteemide teooriast, mis piltlikustab, kuidas kasutajad teatud tehnoloogia aktsepteerimise ja kasutamiseni jõuavad. Mudel annab edasi seda, et uue tehnoloogiaga kokku puutudes mõjutavad kasutajate mõjutab kasutajate otsuseid mitmed tegurid, mil moel ja millal nad sellele tehnoloogiale üle lähevad;
nimelt:
* **tajutud kasulikkus** (PU) – selle mõiste defineeris Fred Davis sellisena: "Kuivõrd inimene usub, et kasutades uut süsteemi, tema töö efektiivsus kasvab".
* **tajutud kasutuskeerukus** (PEOU) – Davise definitsioon: "Kuivõrd inimene usub, et uue süsteemi kasutamine ei nõua ülemäärast pingutust" ().
TAM-i on järjepidevalt uuritud ja laiendatud. Kaks suuremat täiendust kannavad nime TAM 2 ( & ) ja ühendatud tehnoloogia aktsepteerimise ja kasutamise teooria (lühendina UTAUT, ). Lisaks on välja käidud TAM 3 ().

## Ajalugu
TAM on üks mõjukamaid edasiarendusi Ajzeni ja Fishbeini mõistuspärase käitumise teooriat (TRA) käsitlevast teosest. Selle töötasid välja Fred Davis ja Richard Bagozzi. (, ). TAM asendab paljud TRA inimeste hoiakutega seotud terminid kahe tehnoloogia aktsepteerimise terminiga – *kasutuskeerukus* ja *kasulikkus*. TRA ja TAM sisaldavad mõlemad selgeid inimkäitumise aspekte ning mõlemad teooriad eeldavad, et kui isik on valmis tegevust sooritama, siis saab ta seda ilma piiranguteta teha. Reaalsuses on sellisel ideel mitmeid kitsendusi, näiteks piiratud vabadused (). 

Bagozzi, Davis ja Warshaw toovad välja:

:*Et uued tehnoloogiad, nagu näiteks personaalarvutid, on keerulised ja kuna arendajad pole kindlad, kas tehnoloogia omaksvõtmine osutub edukaks, siis tekivad inimestel tehnoloogia vastu hoiakud juba enne kasutama hakkamist. Hoiakud ja kavatsused tehnoloogia suhtes võivad olla valesti kujunenud või kujunevad alles siis, kui algsed kasutamise raskused on ületatud. Seega tehnoloogia tegelik kasutamine ei pruugi olla selliste hoiakute ja kavatsuste otsene tagajärg.* ()* 

Varasemates uurimustes innovatsiooni edasikandumisest on leitud, et tajutud kasutuskeerukusel on suur roll. () analüüsisid tehnoloogia omaksvõttu ja leidsid, et ühildatavus, suhteline eelis ja keerukus evisid kõige tähtsamaid suhteid omaksvõtu protsessiga väga laiahaardelistel innovatsioonitüüpidel. 

==Kasutus==
Mitmed teadurid on Davise esialgset uurimust () korranud, saamaks empiirilisi tõendeid kasulikkuse, kasutuskeerukuse ja süsteemikasutuse omavahelistele suhetele (; ; ; ; ; ). Palju tähelepanu on suunatud Davise kasutatud küsimustiku robustlikkuse ja paikapidavuse testimisele. Adams ja teised () kordasid Davise tööd () demonstreerimaks tema küsimustiku metoodika ja mõõteskaalade usaldusväärsust. Nad muutsid parameetreid ja näitasid kahe erineva valimi peal, et kaks skaalat on ühesed ja korratavad. Hendrickson *et al.* () jõudis järeldusele, et skaalad on kõrge usaldusväärsusega ja hea järeltestitavusega. Szajna () leidis, et metoodika, mis ennustab kasutustahet, kasutust ja suhtumist kasutamise vastu, on paikapidav. Uurimus kinnitab Davise metoodika paikapidavust ja toetab selle kasutamist erinevate kasutajagruppide ja tarkvara valikute peal. 

Segars ja Grover () võtsid Adamsi ja teiste uurimuse () Davise metoodika kohta uuesti analüüsimisele. Nad olid kriitilised kasutatud mõõtmismudeli osas ja postuleerisid uue mudeli, mis põhines kolmel tahul: kasulikkus, efektiivsus ja kasutuskeerukus. Neid leide pole veel taaskasutatud, küll aga testiti osa väiteid ja neid toetas Workmani uurimuse (), mis eraldas sõltuva muutuja tehnoloogiakasutusest informatsioonikasutuseks. 

Mark Keil arendas oma kolleegidega Davise mudelist kasulikkuse/kasutuskeerukuse 2x2 ruudustiku, kus iga veerand on uus kombinatsioon nendest kahest omadusest. Tarkvara kasutuse kontekstis annab selline mudel võimalused pidada sügavat arutelu konkreetsete tarkvarapakettide kasulikkuse ja kasutuskeerukuse kombinatsiooni üle. Lisaks on selle ruudustikuga võimalik kombinatsioonide muutmise abil valida tarkvarale hoopis teine suund, näiteks keskendumine tarkvara tutvustamisele või luua veelgi suutlikum tarkvara ().

Venkatesh ja Davis laiendasid algset TAM mudelit, seletamaks tajutud kasulikkust ja kasutamise motiive sotsiaalse mõju ja tunnetuslike protsesside kontekstis. Laiendatud mudelit nimetatakse TAM2-ks ja seda testiti nii vabatahtlike kui ka kohustuslike sätetega. Tulemused soosisid tugevalt TAM2 kasutust (). 

Püüdes kahte juhtivat aktsepteerimise mudelit kokku sulandada, lõid Venkatesh ja teised Ühendatud teooria aktsepteerimise ja tehnoloogia kasutuse (UTAUT) mudeli. Uue mudeli näitajad olid paremad kui kahel eraldiseisval mudelil. (). UTAUT mudel on leidnud kasutust hiljutistes tervishoiu uurimistöödes . 

Scherer () arendas 1986. aastal TAM mudelist täiesti sõltumatult [[Isikutüübi & tehnoloogia mudeli]] (MPT). MPT mudelil on täiendavaid hindamismeetodeid, mida kasutatakse tehnoloogia valimises ja otsuste tegemisel. Samuti pakub mudel erinevaid stsenaariume vastavalt tehnoloogia kasutajate, mittekasutajate, vältijate ja vastumeelsete kasutajate grupis. 

==Laisa kasutaja mudel==
Laisa kasutaja mudel (LUM) on infosüsteemides kasutatav mudel, mille käisid välja Tétard jad Collan. See püüab seletada, kuidas üksikisik valib lahenduse mitme alternatiivi hulgast, mis rahuldab tema vajadused. LUM eeldab, et lahendus valitakse olemasolevate lahenduste jadast selle põhjal, kui palju vaeva peab konkreetse lahenduse rakendamiseks nägema. Mudelit saab rakendada mitmetele eri tüüpi olukordade jaoks, kuid see järgib tihedalt TAM mudelit. 

Mudel on välja töötatud varasemate uurimistööde põhjal selle kohta, kuidas vähim pingutus mõjutab inimkäitumist informatsiooniotsinguil.

Varasemad uurimistööd infosüsteemide osas ja eriti tehnoloogia aktsepteerimise ja omaksvõtu teemadel on laisa kasutaja mudeliga lähedalt seotud.

Mudel eeldab, et kasutajal on mingi vajadus, mis oleks selgelt defineeritav ja täiel määral rahuldatav (Teisiti: kasutajal on probleem, mida ta soovib lahendada). Sellega on loodud koht lahendusele, tootele või teenusele. 

Kasutaja konkreetne vajadus määrab kõik võimalikud lahendused (tooted, teenused), mis rahuldavad selle vajaduse. Algeline mudel eeldab lihtsuse mõttes, et vajadused on 100% rahuldatavad ja teenused rahuldavad vajaduse samuti 100%. See tähendab, et tähtsad on vaid need lahendused, mis lahendavad probleemi. Seega vajadus määrab potentsiaalsed lahendused (erinevad tooted/teenused). LUM võimaldab ka korraga mitut lahendust vaadata. 

Kõikidel potentsiaalsetel lahendustel on omad karakteristikud; mõned on head ja sobivad kasutajale, teised mitte ja pole aktsepteeritavad. Näiteks, kui kasutaja on rongis ja tahab tennisemängu tulemust teada, siis võib ta kasutada ainult neid lahendusi, mis on tema olukorras saadaval. Kasutaja olukord määrab olemasolevad/sobilikud lahendused ja sellega piiratakse sobilike lahenduste arvu. Kasutaja olukord on väga lai mõiste, sisaldades kasutaja muutujaid vajaduse tekkimise ajal. Kasutaja olukord võib sisaldada andmeid vanuse, jõukuse, asukoha ja kõige muu kohta, mis on oluline mingile sobilikule lahendustüübile. 

Mudel eeldab, et kõikide sobilike lahenduste hulgast valitakse kõige vähem pingutust vajav variant. Pingutuse mõiste tähendab mudeli jaoks rahalist kulu + ajalise kulu + füüsilist/vaimset pingutust.

==Vastand: tehnoloogia kodustamise teooria==
Kodustamise teooria on lähenemine teadus-, meedia- ja tehnoloogiauuringutes, mis kirjeldab neid protsesse, mida kasutajad läbivad uute tehnoloogiatega leppimiseks ja kasutama hakkamiseks. Esiteks integreeritakse uus tehnoloogia igapäevaellu ja kohandatakse vastavalt tavapärasele käitumisviisile. Seejärel kohanevad kasutaja ja tema keskkond toimunud muutustega. Info kohanemise kohta on tagasisideks tööstuse innovatsiooniprotsessile, mille järgi vormitakse uue põlvkonna tehnoloogiad ja teenused. Teooria arendati algselt mõistmaks kodukasutajate uue meedia tehnoloogiate omaksvõttu ja kasutust (Silverstone *et al.* 1992), aga nüüdseks on see kasvanud tööriistaks, mis aitab mõista innovatsiooni ja tehnoloogiaid igasuguse tarbijakeskkonna jaoks (töökohad, riigid jne Lie *et al.*, Habib, Punie, Sørenson), mida saab majanduslikust, kultuurilisest ja sotsioloogilisest aspektist analüüsida. Kodustamise teooria võtab arvesse tehnoloogia kohandamise praktilisi kui ka sümboolseid külgi. Kõik see näitab, kuidas need kaks elementi – asjade mõte ja nende füüsilised omadused – on võrdse tähtsusega mõistmaks seda, kuidas tehnoloogia saab igapäevaelu osaks. See on ennekõike sotsiaalteooria, sest toob esile need väljakutsed, läbirääkimised ja reeglistikud, mis käivad kaasas tehnoloogia tutvustamisega igasugusesse sotsiaalsesse olustikku. 

Kodustamisel on juured meediakasutuse kultuurseid nähte analüüsivas teadustöös, samuti teaduse ja tehnoloogia uurimistöödes, koduelektroonika soolise kasutamise uuringutes, igapäevaelu sotsioloogias, tarbimise ja innovatsiooni uurimistöödes, kuid kõige laialdasemalt on seda kasutatud arvutite, interneti ja mobiiltelefonide massilise omaksvõtu uuringutes. 

Kodustamise teooria toob innovatsioonis esile kasutajate rolli. Põhjalikult jälgitakse seda tööd, mis tehakse ära indiviidi ja kogukonna poolt selleks, et algselt võõras tehnoloogia hakkaks ka praktikas töötama ja oleks konkreetses kogukonnas loogiline valik (Williams *et al.* 2004). 

Kodustamisprotsessi uuritakse tavaliselt kvalitatiivsete meetodite abil, näiteks pikad intervjuud ja etnograafia, et avastada tehnoloogia tärkavaid tähendusi, muutuvaid rutiine ja konflikte, mida kvantitatiivsete meetoditega üldjuhul tuvastada ei saa. 

Kodustamise lähenemine kasutab erinevaid meetodeid, mis eristab protsessi erinevaid külgi. Näiteks sobilikkuse määramine on tehnoloogia sissetoomine kodukeskkonda või mingisse kultuurilisse tausta; konversioon on tehnoloogiaga seotud tähenduste, väärtuste ja normide muutmine ning nende edastamine tagasi väliskeskkonda.

Kodustamise teooria puudusteks peetakse selle liigset toetumist üksikjuhtudele ja ülemäära kirjeldavat lähenemist, millest on raske näpunäiteid ja õppetunde eraldada, mida ärikeskkond oma reeglistike loomisel eeldab. Seda kirjeldavat loomust peetakse ka kodustamise teooria suureks tugevuseks, sest võimaldab keerulisi puudujääke ja kultuurseid nähtusi sügavamalt uurida, kui kvantitatiivsed meetodid seda teeksid. 

Kodustamise teooria, mis kirjeldab kvalitatiivsete meetoditega saadud tehnoloogiate integratsiooni sotsiaalseteks suhestikeks ja struktuurideks, on seega vastandiks individualistlikele ja kvantitatiivsetele lähenemistele nagu näiteks TAM.
 
==Kriitika==
TAM mudelit on saanud laialdase kriitika osaliseks, olenemata selle sagedasest kasutamisest. Seetõttu on mudeli väljatöötajad püüdnud mudelit mitmel korral ümber defineerida. TAM-i kui teooriat kritiseeritakse tema küsitava heuristilise väärtuse ja prognooside tõttu. Samuti süüdistatakse seda triviaalsuses ja praktilise väärtuse puudumises. ()  

Benbasat ja Barki leiavad, et TAM on uurijate tähelepanu teistest tähtsatest uurimisaladest kõrvale juhtinud ja loonud illusiooni teadmiste kogumise arendamises. Lisaks on mitme eraldiseisva uurimusega üritatud laiendada TAM-i sisu kohandamaks seda pidevas muutumises oleva infotehnoloogia keskkonnaga; selle tulemuseks on kaos ja segadus mudeli teoorias. (). 

==Allikad ja lisalugemist==

* 
* 
* 
* 
* 
*  In V. Mahajan & Y. Wind (Eds.), *Innovation Diffusion Models of New Product Acceptance*.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  In N. Bjørn-Andersen, K. Eason, & D. Robey (Eds.), *Managing computer impact: An international study of management and organizations*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Habib, Laurence (2005). Domesticating learning technologies in a higher education institution: a tale of two virtual learning environments. In: Bjarnø, Vibeke (ed.) New Teaching and Learning Practices: Experiences with e-Learning Projects at Oslo University College 1998-2005. Oslo, Norway: Oslo University College. ISBN 82-579-4433-5. pp.&nbsp;79–87
* Lie, Merete, & Sørensen, Knut (Eds.). (1996). Making technology our own? Domesticating technology into everyday life. Oslo: Scandinavian University Press.
* Punie, Yves (2000). Domesticatie van informatie- en communicatietechnologie. Adoptie, gebruik en betekenis van media in het dagelijks leven: Continue beperking of discontinue bevrijding? Ph.D. Vrije Universiteit Brussel, Brussel.
* Thomas Berker, Maren Hartmann, Yves Punie, Katie Ward (2006), Domestication of Media and Technology, London: Open University Press
* Silverstone, Roger, Hirsch, Eric (Eds.) (1992). Consuming Technologies : Media and information in domestic spaces. London/New York: Routledge
* Williams, R., Stewart, J, Slack, R.,(2004) Social Learning in Technological Innovation, Cheltenham, Edward Elgar
* Hynes, D. and Richardson, H (2009) What Use is Domestication Theory to Information Systems Research? in Dwivedi. Y, *et al.'' (2009)The Handbook of Research on Contemporary Theoretical Models in Information Systems,Ideas Publishing Group
* Hynes, D. (2009) [End] Users as Designers: The Internet in Everyday Life in Irish Households in Anthropology in Action Volume 16, Number 1, Spring 2009 , pp. 18-29(12)
* Vuojarvi, H., Isomaki, H., & Hynes, D. (2010) Domestication of a laptop on a wireless campus: a case study in Australasian Journal of Educational Technologies Volume 26 Number 2 (250-267) Spring 2010