open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Perućica

**Perućica** (serbia Перућица) on üks viimaseid ürgmetsi Euroopas. See asub Bosnias ja Hertsegoviinas Montenegro piiri lähedal. See on osa Sutjeska rahvuspargist.

Seal asub kõrgeim mõõdetud harilik kuusk kõrgusega 63 meetrit.
Hradec nad Moravicí

**Hradec nad Moravicí** (saksa keeles *Grätz*) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Opava ringkonnas.

1910. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hradec nad Moravicís 329 elanikku, kellest 169 (53,8%) oli saksa emakeelega ja 144 (45,9%) tšehhi emakeelega.

Hradec nad Moravicí vanalinn koos lossikompleksiga on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Emil Jellinek

**Emil Jellinek** (6. aprill 1853 – 21. jaanuar 1918) oli Austria ettevõtja ja diplomaat, kes lõi 1902. aastal Mercedese kaubamärgi oma tütre nime järgi. Ta oli ka esimese kaasaegse auto Mercedes 35 hp tellija.

2. aprillil 1900 tellis Jellinek Daimler Motoren Gesellschaftilt endale 550 000 kuldmarga eest 36 võidusõiduautot, mille ta nimetas Mercedeseks oma tütre järgi. 1901. aastal saatis ta kuus autot Pau Grand Prixle, kus autod aga ebaõnnestusid. Kuid märtsis toimunud Nice-La Turbie mäkketõususõidul olid autod vägagi edukad - juhtisid kogu võistluse aja, saavutasid keskmise kiiruse 51.4 km/h, mis oli 20 km/h kiireim senisest rekordist, ja tippkiiruse 86 km/h. Autod olid nii edukad, et Prantsuse autoklubi president Paul Meyan märkis: "Me oleme jõudnud Mercedese-ajastusse."

Autod hakkasid Mercedese nime kandma 23. juunil 1902, ametlikult registreeriti Mercedes kaubamärgina 26. septembril 1902.
Belasitsa

**Belasitsa** (makedoonia ja bulgaaria keeles *Беласица*; kreeka keeles *Μπέλλες*) on mäeahelik Kreekas, Põhja-Makedoonias ja Bulgaarias.

Mäeahelik on umbes 60&nbsp;km pikk ja 7–9&nbsp;km lai ning asub Dojrani järvest kirdes. 

Belasitsa kõrgeim mäetipp on Radomir (Kalabak) 2029&nbsp;m kõrge. Mujal on ahelik 300–1900&nbsp;m kõrgusel merepinnast. 

Kolme riigi piirid kohtuvad Tumba mäetipul. 

Piirkonna kliimale avaldab tugevat mõju Vahemeri.

## Välislingid
Marhanets

**Marhanets** (ukraina keeles *Марганець*) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Asub Kahhovka veehoidla paremal kaldal.

Linn loodi 1938. aastal mitme töölisasula liitmise teel.

## Viited
Saiga

**Saiga** (*Saiga tatarica*) on kriitilises seisundis antiloobiliik, mille algne levila hõlmas Euraasia stepialasid Karpaatidest ja Kaukasusest Mongooliani. Tänapäeval on säilinud vaid üks alamliik (*S. t. tatarica*) Venemaal Kalmõkkias ja Kasahstanis kolmes piirkonnas.

Kuigi aastatuhande alguseks oli saigade populatsioon vähenenud 20 000 isendile, siis pärast 2009. aastal kehtestatud küttimiskeeldu hakkas see saigade arvukus Kasahstanis väga jõudsalt suurenema. 2015. aastaks oli saigasid seal hinnanguliselt kuni pool miljonit isendit, kellest ligikaudu 200 000 hukkus nasaalbakteriepideemia tõttu, mille põhjustas erakordselt soe ja niiske aasta. Järelejäänud 200 000 – 300 000 isendist sai vaid seitsme aastaga 2022. aasta loenduse hinnangul 1,3 miljoni isendi suurune asurkond. 2023. aastal räägivad Kasahstani keskkonnaspetsialistid, et tõenäoliselt on loomi juba mitu miljonit ning nad põhjustavad suurt kahju põllumajandussektorile ja loomapidajatele. Nende antiloopide arvukuse piiramise moratoorium kehtib kuni 2024. aastani, kuid Kasahstani ökoloogiaministri Zulfia Suleimanova sõnul on probleem mastaapne, ning juba 2023. aastal algab põhjalik teaduslik uurimistöö, kuidas nende loomade arvukust oleks kõige otstarbekam piirata.

## Viited
Arbanasi

**Arbanasi** on küla Bulgaarias Veliko Tǎrnovo piirkonnas. Asub 4 km kaugusel Veliko Tarnovo linnast.

Küla on tuntud rikka ajaloo ja paljude ajaloomälestiste poolest.


Arbanasi house brendancox.jpg|
Saint Nikola Monastery, Arbanasi, Bulgaria.jpg|
Bulgaria Арбанаси 2012 - panoramio (2).jpg|
Arbanasi (Арбанаси) - Church of Saint Demetrius.JPG|
20140623 Arbanasi 13.jpg|


## Viited
Smólikas

**Smólikas** (uuskreeka *Σμόλικας*) on mägi Kreekas, Píndose kõrgeim tipp. 

Selle kõrgus on 2637 meetrit ja on seega Olümposes asuva Mýtikase järel Kreeka kõrguselt teine mägi.

## Välislingid
Kaş

**Kaş** on linn  Türgis  Antalya provintsis. 

Linn asus Lüükias ja selle lüükiakeelne nimi oli Habesos.

## Välislingid

*Koduleht
Dečani klooster

**Dečani klooster** (albaania keeles *Manastiri i Deçanit*; serbia keeles *Манастир Високи Дечани*) on suur õigeusu klooster Kosovos, 12 km Peći linnast lõuna pool. 

Selle peakirik on Balkani suurim keskaegne kirik. Ehitis on Serbia Bütsantsi arhitektuuri väljapaistev näide, ehitatud Raška koolkonna stiilis; kirikus on hästi säilinud Bütsantsi freskod.

Aastast 2004 on klooster UNESCO maailmapärandi objekti Kosova keskaegsed mälestusmärgid koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistus.

## Viited
Pančevo

**Pančevo** on linn Serbias Vojvodinas Lõuna-Banati ringkonnas, samanimelise valla keskus. Asub Temesi  Doonausse suubumiskoha läheduses.

## Välislingid
* Pančevo koduleht
Ğäziz Älmöxämmädev

**Ğäziz Älmöxämmädev** (baškiiri: Ғәзиз Сәлих улы Әлмөхәмәтов, tatari Газиз Салих улы Әлмөхәммәдев; vene: Гази́з Сали́хович Альмухаме́дов; 1895–1938) oli baškiiri rahvusest laulja ja helilooja, kes tegutses peamiselt Kaasanis ja Ufas.

1929. aastal pälvis ta esimese lauljana Baškiiri ANSV rahvakunstniku nimetuse.

Ta vangistati 1937 ja suri 1938. Älmöxämmädev rehabiliteeriti 1957. aastal.
Covasna

**Covasna**  (ungari Kovászna) on linn Rumeenias Transilvaanias Covasna maakonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Covasna elanikest ungarlasi 62,82%, rumeenlasi 31,17% ja mustlasi 3,16%. Rahvus oli teadmata 2,65%-l elanikest.

Linn on tuntud kui 1000 allika linn seal asuvate mineraalveeallikate tõttu.

## Sõpruslinnad
* Pápa, Ungari
* Nagykanizsa, Ungari
* Gyula, Ungari
* Balatonfüred, Ungari
* Csenger, Ungari
* Călărași, Moldova

## Viited

## Välislingid

*http://www.primariacovasna.ro/
Fundamento de Esperanto

**"Fundamento de Esperanto"** ("Esperanto alused") on L. L. Zamenhofi kevadel 1905 ilmunud raamat, millest tehti 9. augustil 1905 esperanto keele ametlik allikas Boulogne'i deklaratsiooni neljandas artiklis esimesel Esperanto maailmakongressil Boulogne-sur-Meris Prantsusmaal. 

Raamatut peetakse esperanto ülimaks autoriteediks ja seda pole hiljem muudetud. Sellele on hiljem tehtud ametlikke lisandusi, mida on kokku üheksa (neist viimane märtsis 2007).

Raamat koosneb neljast osast. Grammatika ja sõnaraamatu osa on kirjutatud prantsuse, inglise, saksa, vene ja poola keeles.
Marmaatia

**Marmaatia** (ungari *Máramaros*, rumeenia *Maramureș*, ukraina *Мармарощина*, russiini *Мараморош*, saksa *Maramuresch* või *Marmatien*, ladina *Marmatia*, türgi *Marmaroş*) on ajalooline piirkond Euroopas Ukraina edela- ja Rumeenia loodeosas.

## Ajalugu
Marmaatia ala on kuulunud Ungari kuningriigi alla Máramarosi komitaadina. Pärast Mohácsi lahingut 1526. aastal langes ala Osmanite riigi erinevate osade ja Transilvaania vürstkonna alla.

Pärast Osmanite riigi tagasilöömist Viini all on Marmaatia ala 17. sajandi lõpust alates olnud Habsburgide valitsemise all oleva Ungari osa. 1867. aastal sai see Ungari kuningriigi osaks.

1918. aastal okupeeris Rumeenia kuningriik Marmaatia lõunaosa ning Trianoni rahuga 1920. aastal sai see Rumeenia osaks. Põhjaosa määrati Tšehhoslovakkiale ning see moodustas idaosa (tšehhi ja slovaki *Podkarpatská Rus*). 1938. aastal sai see ala Tšehhoslovakkia koosseisus autonoomia (ukraina *Карпатська Україна*). Kui 14. märtsil 1939 tekkis iseseisev Slovakkia, kuulutati ka Karpaatia-Ukraina iseseisvaks. Järgnevate päevade sõjas okupeeris Ungari kogu Karpaatia-Ukraina, sealhulgas siis ka Marmaatia põhjaosa ning annekteeris selle.  

Teise maailmasõja aegsete Balkani riikide piiride ümberkorraldamisega anti ka Marmaatia lõunaosa Teise Viini arbitraažiga 1940. aastal Ungarile ning seega oli terve Marmaatia uuesti Ungari all.  

1944. aastal vallutasid Nõukogude Liidu väed Marmaatia. Esialgu anti põhjaosa Tšehhoslovakkiale tagasi, kuid juba 1944. aasta lõpul annekteeris Nõukogude Liit selle. Nõukogude-poolse surve avaldamisega Tšehhoslovakkiale vormistati 29. juunil 1945 ala üleminek Nõukogude Liidule. Lõunaosa anti Pariisi konverentsi otsustega ametlikult 1947. aastal uuesti Rumeeniale.

Ajalooliselt on Marmaatia keskus olnud Sighetu Marmației (ungari *Máramarossziget*) linn. Marmaatia on küll olnud Transilvaania valitsemise all, kuid see pole kunagi kuulunud Transilvaaniasse, ehkki mõnikord ekslikult liigitatakse Marmaatia sinna.

## Tänapäeva Rumeenia Marmaatia

Marmaatia lõunaala moodustab tänapäeval Rumeenias umbes idapoolse osa Maramureși maakonnast. Suurim linn on Sighetu Marmației.

Tänapäeva Rumeenias loetakse Marmaatia mõnikord Transilvaania regiooni alla.

## Tänapäeva Ukraina Marmaatia
Marmaatia põhjaala moodustab tänapäeval Ukrainas umbes Taga-Karpaatia oblasti idapoolse osa. Suurim linn on Hust (ungari *Huszt*).
Bardača

**Bardača** (serbia Језеро Бардача) on järv ja soostik Bosnias ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis. Asub riigi põhjapiiril Banja Lukast 30&nbsp;km kaugusel. Järve pikkus on 5,5&nbsp;km, laius 1,7&nbsp;km ja maksimaalne sügavus 2,5&nbsp;m.

Järv ja soostik kuuluvad loodusparki.

Bardača on Ramsari märgala.
Kaidi Kivioja

**Kaidi Kivioja** (sündinud 23. veebruaril 1993 Rakveres) on eesti triatleet.

Ta esindas Eestit 2016. aasta suveolümpiamängudel ning saavutas triatlonis 44. koha.

## Välislingid
*Elulugu ESBL-is
Koúklia

**Koúklia** (kreeka keeles *Κούκλια*, türgi keeles *Kukla*) on küla Küprosel Küprose saare edelaosas Paphose ringkonnas.

Enne 1974. aastat oli Koúklia segaküla, kus elasid nii kreeklased kui ka türklased. 1974. aastal põgenesid türklased saare põhjaossa.

## Viited
Mala Rijeka viadukt

**Mala Rijeka viadukt** on 498,8 meetri pikkune sild Belgradi–Bari raudteel Montenegros. 

Viadukt asub 198 meetri kõrgusel oru põhjast mõõdetuna ning toetub 137,5 meetri kõrgustele sammastele. See on Euroopa kõrgeim raudteesild.
Slavamir Adamovitš

**Slavamir Genrõhhavitš Adamovitš** (valgevene keeles *Славамір Генрыхавіч Адамовіч*; sündinud 8. märtsil 1962 Unežma külas Arhangelski oblastis) on valgevene luuletaja ja ühiskonnategelane.

Ta sündis Unežma külas Onega rajoonis Arhangelski oblastis. Kui ta oli väike, asusid ta vanemad ümber Budslavisse Mjadzeli rajooni Minski oblastisse. Budsłaŭs lõpetas ta aastal 1977 põhikooli ja aastal 1979 Sviris 17. kutsekooli. Seejärel töötas ta Kasahhi NSV-s ja Budsłaŭs. Aastatel 1980–1982 viibis ta ajateenistuses Nõukogude armees. Pärast ajateenistust töötas ta raudteel ja Kirovi-nimelises tööpingitehases Minskis. Aastal 1992 lõpetas ta Valgevene Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. 

Aastatel 1991–1995 töötas ta ajalehes Настаўніцкая газета ('õpetajate leht'). 

Ta on aastast 1999 Valgevene Kirjanike Liidu liige.

Ta oli aastal 1993 partei BNF asutajaliige, aastal 1994 lõi ta paremradikaalse grupi "Parempoolne revanš". Samuti kuulus ta Õllesõprade Parteisse.

4. aprillist 1996 kuni 7. veebruarini 1997 oli ta vahi all, kuna novembris 1995 kirjutas ta luuletuse "Убей президента" ('tapa president'). Teda süüdistati üleskutsetes riigikukutamisele, poliitilise süsteemi muutmisele, ebaseaduslikule piiriületamisele ja külmrelva ebaseaduslikuks kandmiseks. Aastal 1997 opositsiooni tänavamiitingute ajal õmbles ta endal suu avalikult kinni.

Aastal 2000 emigreerus ta USA-sse ja töötas seal ehitajana. Aastal 2003 emigreerus ta Norrasse, kus palus poliitilist varjupaika (ta elas Bodøs). Mais 2009 andis ta dokumendid Rootsi Valgevene saatkonda, et saada dokumente tagasipöördumiseks Valgevenesse. Juulis 2009 oli ta tagasi Valgevenes.

## Teosed
* «Кальварыйскія клёны» (Минск, 1990)
* «Зямля Ханаан» (Полоцк, 1993)
* «Зваротныя правакацыі» (Полоцк, 1994)
* «Каханне пад акупацыяй» (Минск, 1996)
* «Спіраль Бруна» (Минск, 1997)
* «Плавільшчыкі расы» (Вильнюс, 1999)
* «Турэмны дзёньнік» (Минск, 2001)

## Viited
Dolgaanid

**Dolgaanid** on turgi rahvas, mis asustab Krasnojarski krai põhjaosa. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Venemaal dolgaane 7885. Neist 5517 elas Taimõri autonoomses ringkonnas.

Dolgaanid räägivad dolgaani keelt, mida peetakse sageli jakuudi keele murdeks.
Eugène Aisberg

**Eugène Aisberg** (10. september 1905 Odessa – 4. oktoober 1980 Pariis) oli ukraina päritolu prantsuse esperantist. 

Lisaks oli ta aimekirjanik. Eesti keeles on temalt ilmunud elektroonikaalane sari "...see on imelihtne".

Ta sündis 1905. aastal Odessas. 

Aastal 1919 õppis ta selgeks esperanto. Aastal 1925 asutas ta koos Pierre Corret'ga esperantokeelse raadiotehnikaajakirja Internacia Radio-Revuo, kus ta avaldas oma populaarsed raadiotehnikaartiklid. Need raamatud (mis eesti keeles ilmusid pealkirjaga "...see on imelihtne") on avaldatud 20 keeles. 

Ta oli üks rahvusvahelise elektrooniline perioodika kirjastajate organisatsiooni UIPRE (*Union International de la Presse Electronique*) asutajaid.

## Tunnustus
* Ülemaailmse Esperanto Assotsiatsiooni auliige

## Eugène Aisbergi publikatsioonid eesti keeles
* Nüüd ma tean!: mida algaja raadiost peab teadma. Tallinnas: Ringraadio, 1932.
* Raadio?...See on imelihtne!: [algajaile ja raadiotehnikutele]. Tallinn: Valgus, 1969.
* Televisioon?...See on imelihtne! Tallinn: Valgus, 1970.
* Transistor?...See on imelihtne!: [algajatele tehnikahuvilistele: tõlge prantsuse keelest]. Tallinn: Valgus, 1971.
* Värvustelevisioon?...See on peaaegu lihtne! (koos J.-P. Douryga): [prantsuse keelest tõlkinud H. Pedusaar; kaane kujundanud E. Tali]. Tallinn: Valgus, 1972.
Kultuuriöö

**Kultuuriöö** oli aastatel 2015–2020 augusti viimase laupäeva õhtul toimunud festival Tallinnas. Festivali raames toimusid tasuta kontserdid, ekskursioonid, õpitoad, näitused, etendused, kinoseansid ja muud kultuuriüritused. Eriüritusteks olid avatud muuseumid ja galeriid ning muud kultuuriasutused.

Esimene kultuuriöö toimus 29. augustil 2015 Tallinna Kultuuriameti eestvedamisel ja koostöös Tallinna Linnamuuseumi, Tallinna Filharmoonia, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi, festivali „Tallinna tornid“ ja kaasaegse tsirkuse festivaliga Circus Tree. 

## Viited

## Välislingid
* Fotod
Raidkivimuuseum

**Raidkivimuuseum** (inglise keeles *Carved Stone Museum*, vene keeles *Mузей резных камней*), ka **Tallinna Linnamuuseumi Raidkivimuuseum**, on Tallinna Linnamuuseumi allüksus Tallinna ajaloolisse kaitsekompleksi kuuluvas Ingeri bastionis, kus eksponeeritakse Tallinna Linnamuuseumi raidkivikogu.

Raidkivimuuseum paikneb 17. sajandi lõpust pärit Ingeri bastioni käigu seni suletud olnud osas ning kuulub ühte kompleksi Kiek in de Köki ja bastionikäikude muuseumiga.

## Ekspositsioon
Bastionikäigus eksponeeritakse seni hoidlates varjul olnud dekoratiivseid Tallinna raidkivifragmente: portaale, dekoratiivseid sambaid, peremärkide ja sümbolitega etikukive, reljeefidega aknapalesid alates 15. sajandist. Väljapaneku hulgas on ka hauakive 20. sajandi 1950. aastatel likvideeritud Kopli kalmistult.

Üle kahesaja raidkivi koondav väljapanek kannab pealkirja "Varemete linn" ning sisaldab niinimetatud teemakambreid, näiteks raidkivide galeriid "Paradiisiaed" ning "Sammastesaali", "Surmasaali" ja "Päikesesaali". Ideekavandi autorid on Risto Paju ja Jaagup Roomet, sise- ja ehitusprojekti autorid sisearhitekt Maarja Varkki ja arhitekt Helle-Triin Hansumäe.

## Avamine
Pärast 2012. aastal alanud põhjalikku puhastus- ja kuivendustööd avati raidkivimuuseum 13. mail 2016.


Raidkivimuuseumi avamine (10).jpg
Raidkivimuuseumi avamine (19).jpg
Raidkivimuuseumi avamine (22) Mihhail Kõlvart, Taavi Aas, Aini Härm ja Kalmar Ulm.jpg
Raidkivimuuseumi avamine (27).jpg
Raidkivimuuseumi avamine (28).jpg
Raidkivimuuseumi avamine (41).jpg
Raidkivimuuseumi avamine (53).jpg


## Viited

## Välislingid
* Bastionikäigud ja Raidkivimuuseum Tallinna Linnamuuseum
Roosikrantsi 3

**Maja Tallinnas Roosikrantsi 3** on elamu Tallinna Kesklinna linnaosas Roosikrantsi tänaval. 

Maja kuulub korp! Sakalale ja seal tegutseb korp! Sakala Tallinna osakond.

Hoone on ehitatud 1878. aastal ja selle arhitekt oli Rudolf von Knüpffer. Hoone on tunnistatud kultuurimälestiseks.

## Pilte

Tallinn, elamu Roosikrantsi 3, 1878 (1).jpg
Tallinn, elamu Roosikrantsi 3, 1878 (2).jpg


## Viited

## Välislingid
*
Tallinna Pelgulinna Rahvamaja

**Tallinna Pelgulinna Rahvamaja** oli kuni 2020. aastani Tallinna Kultuuriameti hallatav asutus Põhja-Tallinna linnaosas Tallinnas aadressil Telliskivi 56. 

Rahvamaja asutati aastal 1948, see asus aadressil Niine 11 ja kandis Kalinini Rajooni Kultuurimaja nime. 1957. aastal kolis see Telliskivi tänava asukohta. 1990. aastal nimetati kultuurimaja ümber Pelgulinna Rahvamajaks. 2020. aastast tegutseb rahvamaja hoones Tallinna Rahvaülikooli Pelgulinna maja.

## Hoone ajalugu
1931. aastal omandas Seitsmenda Päeva Adventistide Koguduste Eesti Liit aadressil Telliskivi 56 maa suurusega 1009,35 m² ja ehitas sinna palvela.

1940. aasta lõpus palvela natsionaliseeriti. Tallinna Linna TSN otsusega nr 72 14.02.1950 anti endise palvela hoone Tallinna Keskraamatukogule. 1957. aastal kolis Kalinini Rajooni Kultuurimaja Telliskivi 56 asuvasse hoonesse ja jätkas seal tegevust. Rahvamaja nimetati 1990. aastal ümber.

Vabariigi Valitsus otsustas oma korraldusega nr 497k 19. maist 1995 Tallinnas aadressil Telliskivi 56 asuvat õigusvastaselt võõrandatud vara õigusjärgsele omanikule mitte tagastada. 1996. aastal otsustas ka Riigikohus lugeda Telliskivi 56 hoone tagastamisele mittekuuluvaks.

## Viited

## Välislingid
*Tallinna Pelgulinna Rahvamaja põhimäärus Riigi Teataja IV, 25.06.2013, 10
*Pelgulinna Rahvamaja koduleht
Galina Kruberg

**Galina Kruberg** (15. detsember 1923 Tallinn – 17. juuli 2013 Toronto) oli Kanada keeleteadlane (slavist).

Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 4. Keskkooli. Suure põgenemise ajal 1944. aastal läks ta Saksamaale. Aastatel 1944–1949 õppis Viini Ülikoolis ja lõpetas selle 1949. aastal slavistina. Pärast seda kolis Kanadasse.

Aastatel 1955–1958 õppis McMasteri Ülikoolis ja lõpetas selle bakalaureusekraadiga slavistina. Aastatel 1958–1961 õppis Toronto Ülikoolis ja lõpetas selle 1961. aastal magistrikraadiga samuti slavistina. 

Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Ta oli aastatel 1962–1989 Toronto Ülikoolis vene keele õppejõud.

## Kirjandus
*2005 – "Kruberg, Galina". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj–M. Tallinn 2005. Lk 113–114

## Välislingid
*Galina Kruberg TLÜAR väliseesti isikute andmekogus
Inseneripataljon

**Inseneripataljon** oli Eesti Rahvaväe väeosa (pataljon), mis osales ka Eesti Vabadussõjas.

Pataljon moodustati 21. novembril 1918. aastal Eesti Rahvaväe koosseisus. Pataljoni ülemaks valiti kapten Voldemar Rieberg. Pataljoni koosseisus moodustati 1. sapöörirood ja hiljem ka 2. sapöörirood.

1. sapöörirood sõdis Vabadussõjas Narva rindel ja kuulus siis 1. diviisi koosseisu.

2. sapöörirood sõdis Vabadussõjas Lõunarindel ja kuulus siis 2. diviisi koosseisu.

1918. aasta 21. novembril loodi Inseneripataljoni juurde õhuväe lendurite poolrood, kuid 20. veebruaril 1919 viidi poolrood üle Sõjaväe Peastaapi ja temast sai Lennuväesalk.

Pärast Vabadussõja lõppu koondati sapööriroodud taas Inseneripataljonina Nõmmele.

1924. aastal moodustati Inseneripataljoni baasil Pioneerpataljon ja Sidepataljon.

## Vaata ka
*Eesti Insenerirood

## Viited
Kinoteater

**Kinoteater** on teatrit tegev sõprade rühmitus, mille algse tuumiku moodustasid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 25. lennus lõpetanud Paavo Piik, Diana Leesalu ja Henrik Kalmet ning Paul Piik ja Alari Rammo. 

Kinoteater alustas 2011. aastal tegevust püstijalakomöödiaga "Püstijalukomöödia". Repertuaari on kuulunud nii meelelahutuslikke kui ka harivaid lavastusi, aga ka teatrieksperimente ("Manifestide" sari).

## Lavastusi
* "Võidab see, kellel on kõige hullem mees"
* "Kaota mu naine ära ehk mis tunne on olla mustkunstnik" 
* "Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine. Kuidas saada heaks õpetajaks?"
* "Murru 422/2" (2017)

## Dokumentaalfilm
*2019 – "Aasta täis draamat" (2019, režissöör Marta Pulk)

## Viited
Tallinna Raamat

**"Tallinna Raamat"** oli Tallinna Linnavalitsuse väljaantav raamatusari aastatel 2004–2018, mis tutvustas Tallinna ajalugu ja kultuuri.

"Tallinna Raamatu" väljaandmiseks oli moodustatud Tallinna Linnavalitsuse juures alatise komisjonina "Tallinna Raamatu" kolleegium, mis tegi linnavalitsusele ettepanekuid "Tallinna Raamatu" sarjas Tallinna kultuuri ja ajaloo jäädvustamise seisukohast oluliste teoste kirjastamiseks ja välja antavate teoste valikuks. "Tallinna Raamatu" kolleegiumi tegevus lõpetati jaanuaris 2018.

"Tallinna raamatu" põhimääruse kohaselt võis sarjas välja anda kirjanduse, kunsti, ajaloo ja ka memuaristika valdkonda kuuluvaid teoseid. "Tallinna raamatu" sarjas on kokku ilmunud 12 raamatut, aktiivseim kirjastustegevus jäi aastatesse 2004–2008, mil anti välja 11 raamatut.

## Sarjas ilmunud
* 2004 – "Viru tänav ja teised". Autor Erika Auik, koostanud Anne Velliste, Kirjastus Varrak.
* 2005 – "Heinz Valgu 200 nägu". Autor Martti Soosaar, Eesti Entsüklopeediakirjastus.
* 2006 – "Rukkilillesinised koolimütsid Tallinna tänavail". Arvo Jaama koostatud raamat Anna Tõrvand-Tellmannist, tema koolist ja õpilastest. Kirjastus VARRAK.
* 2006 – "Kümme keskaegset tallinlast". Autorid Tiina Kala, Juhan Kreem ja Anu Mänd. Kirjastus Varrak.
* 2006 – "Tallinna avastamas". Autor Eva Laantee Reintamm, Kirjastus Valgus.
* 2006 – "Tallinn. Aeg ja muutused". Koostanud ja kujundanud Tiiu Allikvee. Kirjastus Kunst.
* 2006 – "Tallinna linnaehituslik areng linna tekkest tänapäevani". Autor Dmitri Bruns, OÜ KPD Kirjastus.
* 2008 – "Konstantin Konik – unustatud suurmees". Autor Küllo Arjakas. Kirjastus Eesti Päevaleht AS.
* 2008 – "Tramm, buss ja troll Tallinnas". Autor Aare Olander, Kirjastus Tänapäev.
* 2008 – "Peeter I ja Katariina I Tallinnas" (vene keeles). Autor Jüri Kuuskemaa, Kirjastus Valgus.
* 2009 – "Tallinna Püha Miikaeli klooster: ehitus- ja uurimislugu". Autor Jaan Tamm, Eesti Entsüklopeediakirjastus.
* 2015 – "Tallinn – meistrite linn". Parandatud ja täiendatud trükk. Autor Küllike Kaplinski, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet

## Viited
Candace Pert

**Candace Beebe Pert** (26. juuni 1946 Manhattan, New York – 12. september 2013 Potomac, Maryland) oli eesti juurtega Ameerika Ühendriikide neuroteadlane.

Ta on esinenud filmis "What the BLEEP Do We Know".

## Teosed
*1997. *Molecules Of Emotion: Why You Feel the Way You Feel*. (Foreword: Deepak Chopra.) New York: Scribner. ISBN 0-684-84634-9
*(kaasautor Nancy Marriott) 2006. *Everything You Need to Know to Feel Go(o)d*. Hay House, Inc. ISBN 1-4019-1059-9

### Eesti keeles
*Pert, Candace B. 2008. *Kõik, mida on vaja teada, et tunda end jumalikult*. Balti Raamat OÜ.
Motiș (Sibiu)

**Motiș** (ungari *Mártontelke*, saksa *Mortesdorf*) on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas. 

## Vaatamisväärsused
*Luteri Martini kirik, mis on kultuurimälestis 14. sajandist 
*Õigeusu Jüri kirik (rumeenia keeles *Biserica Sf.Gheorghe din Motiș*) 19. sajandi II poolest

## Vaata ka
*Motiș (Sălaj)

## Viited

## Välislingid
Lennuväerügement

**Lennuväerügement** oli Eesti õhuväe väeüksus. 

Eesti lennuväeüksus moodustati 21. novembril 1918 Inseneripataljoni juures lennu-poolrooduna. 

20. veebruaril 1919 viidi poolrood üle Sõjaväe Peastaabi alluvusse ja temast sai *lennuväesalk*. Septembris 1919 nimetati lennuväesalk ümber *lennuväeks*. 

1. augustil 1920 korraldati lennuvägi ümber *lennurooduks*. 

1. juunil 1921 korraldati lennurood ümber *lennuväeks*. 

15. märtsil 1924 nimetati lennuvägi ümber **lennuväerügemendiks**. Rügement läks 1928. aastal Õhukaitse alluvusse ja 1. juulil 1930 jagati üksikuteks lennuväedivisjonideks.

## Ülemad
*August Steinberg

## Vaata ka
*Lennubaas
*Lennukool
*Lennuväerügemendi merelennueskadrill
*1. lennuväedivisjon
*2. lennuväedivisjon
*3. lennuväedivisjon

## Viited
Regulaarvägi

**Alalisvägi** (sünonüüm **regulaarvägi**, harvemini *regulaarsõjavägi*, vananenud terminiga *kaadriarmee*) on riigi ametlik (inglise *official*) relvajõud, mille eesmärk on riiki rahu- ja sõjaajal kaitsta. 

Regulaarväe moodustavad tegevteenistuses olevad sõjaväelased ja sõjaajal võidakse väkke võtta ka reservväelasi. Regulaarväe alla ei käi näiteks vabatahtlikud ja eraviisilised sõjalised rühmitused või palgasõdurid.

Eesti regulaarväe ametlik nimetus on Eesti kaitsevägi.

## Vaata ka
*irregulaarvägi
*palgaarmee

## Viited
Väejooks

**Väejooks** (ka *deserteerimine, deserteerumine, pagu*) on väeosast vm teenistuskohast omavoliline lahkumine, ka vastase väeossa üleminemine. 

Väejooksu läinud sõjaväelast nimetatakse **väejooksikuks** ehk **desertööriks** (prantsuse sõnast *déserteur*).

## Vaata ka
*patsifist
*väepõlgur
Motiș (Sălaj)

**Motiș** (ungari *Mutos*) on asula Krisaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sălaji maakonna Cehu Silvaniei vallas. 

## Vaatamisväärsused
*Õigeusu Peainglite Miikaeli ja Gabrieli kirik (rumeenia keeles *Biserica Sf. Arh. Mihail și Gavril din Motiș*) aastatest 1830-1855

## Vaata ka
*Motiș (Sibiu)

## Viited

## Välislingid
Jaan Aarik

**Jaan Aarik** (sündinud 1. jaanuaril 1951 Lääne-Virumaal) on eesti füüsik,  Eesti Teaduste Akadeemia liige alates 2013. aastast.
 
## Elulugu
Ta lõpetas 1969. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ). 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis füüsikamagistri kraadi väitekirjaga "Investigation of kinetic phenomena in atomic layer epitaxy" ja sai samas 2007. aastal doktorikraadi rakendusfüüsikas väitekirjaga "Titaan, tsirkoonium ja hafniumdioksiidide aatomkihtsadestamine: kasvumehhanismid ja õhukeste kilede omadused". 

Ta oli 1974–1986 ja 1990–1992 TRÜ/TÜ füüsikainstituudi noorem- ja vanemteadur, 1986–2001 Tartu Ülikoolis juhtivinsener, vanemteadur, sektorijuhataja ja teadur, 2002–2009 füüsika instituudi erakorraline teadur ja vanemteadur, 2008–2019  kiletehnoloogialaboratooriumi juhataja ning 2009–2019 tahkisetehnoloogia professor. Alates 2019 jätkab emeriitprofessorina. 1994–1995 töötas ta Tampere Tehnikaülikoolis teadurina.

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti J. Aarik 2013. aastal täppisteaduste alal ning ta kuulub astronoomia- ja füüsika osakonda. Aastatel 2016–2019 oli ta üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi hindamiskomisjoni liige, 2016–2022 Eesti Vabariigi teaduspreemiate komisjoni liige ning 2019–2021 L’Oreali Balti stipendiumiprogrammi „Naised teaduses“ Eesti hindamiskomisjoni esimees. 

## Teadustöö
Jaan Aariku peamised uurimisalad on olnud optoelektroonika (pooljuhtlaserid ja fototajurid), tahkisetehnoloogia ja pinnanähtused, sh  optilises sides kasutatavate valgust genereerivate ja valgustundlike pooljuhtseadmete – dioodlaserite ja fotodioodide – arendamine, selleks vajalike seadiste, mõõtmismeetodite ja valmistamistehnoloogiate arendamine; aatomkihtsadestamise metoodika aparatuuri ja tehnoloogia arendamine ning selle rakendamine õhukeste kilede ja erinevate nanostruktuuride valmistamiseks. Ta on teinud teadus-arendusalast koostööd nii Eesti ettevõtetega (Evikon MCI OÜ, Clifton AS jt) kui ka suurte rahvusvaheliste tööstusettevõtetega (Coherent Inc, Samsung SDI, Qimonda GmbH, Linde GmbH jt). Tal on 2 autoritunnistust.

## Teoseid
Ta on avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni. 
*"Atomic-layer growth of TiCb-II thin films" (kaasautor). // Philosophical Magazine Letters 73 (1996)
*"In situ characte-rization of ALE growth by reagent puise delay times in a flow-type reactor" (kaasautor). // Applied Surface Science 75 (1994)
*"Characterization of adsorption in tlow type atomic layer epitaxy reactor" (kaasautor) // Applied Surface Science 81 (1994)
*"High-power GalnP-AlGalnP quantum-well lasers grown by solid source molecular beam epitaxy" (kaasautor) // IEEE Photonics Technology Letters 8 (1996)

## Tunnustus
*1982 Eesti NSV riiklik preemia (kollektiivi liikmena)
*2005 Eesti Füüsika Seltsi aastapreemia
*2007 Eesti Vabariigi teaduspreemia (kollektiivi liikmena)
*2011 Tartu Ülikooli medal

* 2016 Tartu Ülikooli aumärk

## Isiklikku
Jaan Aarik on põllutöölise poeg.

## Viited

## Kirjandus
*"Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995", II kd. Lk 1
*

## Välislingid
*
* Jaan Aarik Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
Viktor Abramov

**Viktor Abramov** (sündinud 29. novembril 1956) on eesti matemaatik, Tartu Ülikooli geomeetria- ja topoloogiaprofessor.

Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 15. Keskkooli ja aastal 1981 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna.

## Tunnustus

* 2006 Tartu Ülikooli aumärk
* 2016 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Krakės

**Krakės** on alev Leedus Kėdainiai rajoonis, Krakėse valla halduskeskus. Alev asub Smilgaitise jõe kaldal.

Krakėses on gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on saekaater. Vaatamisväärsusteks on 1907. aastal valminud katoliku kirik ja 1645. aastal valminud Katariina kloostri hoonetekompleks.

## Ajalugu
Krakėst on esimest korda kirjalikult mainitud XIV sajandil. 1421. aastal läks sealne mõis Žemaitija piiskoppide valdusse, jäädes nende omandusse aastani 1842. XV sajandi lõpus ehitati asulasse kirik. Aastail 1565 ja 1569 asula põles.

Aastal 1579 mainiti asulat esimest korda kui alevit. Aastal 1615 rajati sinna klooster, mis tegutses aastani 1945. Selle puidust peahoone on maha põlenud, aga säilinud on kloostrile kuulunud koolimaja.

Aastal 1863 toimus alevi juures lahing ülestõusnud leedulaste ja tsaariarmee vahel. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Кроки. Aastal 1907 valmis vana kirikuhoone asemele uus. Alev põles ka aastail 1863 ja 1914. XX sajandi alguses kasutati alevi kohta leedu keeles nimekuju *Krakiai*, tänapäevast nimekuju hakati kasutama aastal 1926.

2. septembril 1941 hukkasid Saksa okupatsioonivõimud alevi läheduses 1125 alevi ja selle ümbruskonna juuti. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Krakės kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1997 avati klooster taas.

## Pilte

Krakės1.JPG|Krakės
Krakės001.JPG|Krakėse kirik
Krakių gimnazija.JPG|Koolimaja
Krakės2.JPG|Keskväljak


## Tuntud elanikke

*Mikalojus Daukša – Leedu vaimulik
*Shira Gorshman – juudi kirjanik

## Viited

## Välislingid

*Alevi koduleht
*Infot alevi kohta
*Alev portaalis vietoves.Lt
*Infot kloostri kohta
Rein Ahas

**Rein Ahas** (10. detsember 1966 – 18. veebruar 2018 Tartu) oli eesti geograaf, Tartu Ülikooli inimgeograafia professor.

## Haridus
Ta lõpetas 1984. aastal Luunja Keskkooli. 1991. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia osakonna, spetsialiseerudes eriprogrammi alusel loodusgeograafiale ja looduskaitsele. Magistrikraadi geograafia alal sai ta samas ülikoolis 1994. aastal ja doktorikraadi 1999. aastal.

## Töökäik ja teadustegevus
Rein Ahas töötas peamiselt Tartu ülikooli geograafia osakonnas. 2004–2006 oli ta Tartu Ülikooli inimgeograafia õppetooli hoidja ning 2006. aastast inimgeograafia ja regionaalplaneerimise õppetooli juhataja, professor. Aastatel 2013–2015 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor.

Ta oli külalisprofessor Oxfordis, USAs, Austrias, Rootsis, Belgias ja Soomes. 

Uurimistöös pühendus ta algul fenoloogiale, hiljem aga positsioneerimise rakendamisele inimgeograafias. Ahas esines keskkonna- ja planeerimiseteemaliste ettekannetega konverentsidel ja foorumitel, temalt ilmus ajakirjaartikleid. Teadusartiklite eest on ta pälvinud rahvusvahelist tunnustust. 

## Luulelooming
Ta kirjas laulutekste ja luuletusi, tema sõnadele loodud laule on esitanud ansamblid Jääboiler ja Jäääär. Ahase sõbrad kogusid tema luuletused 2018. aastal luulekogusse "Ühepäevikute elu". 2020. aastal ilmus Reinu tekstidele loodud lauludest CD-plaat "Ühepäevikute elu", millel esitajateks Jäääär, Jääboiler, Bonzo, Riho Sibul, Ühepäevikud, Jaan Pärn ja Pahad Seemned jt. 

## Surm
Rein Ahas kukkus kokku 18. veebruaril 2018 Tartu maratonil. Ta toimetati Tartu Ülikooli Kliinikumi, kus ta hoolimata arstide jõupingutustest suri.

## Tunnustus
* 2016 Tartu Ülikooli aumärk

## Viited

## Välislingid

*
Motiși kindluskirik

**Motiși kindluskirik** (rumeenia *Biserica evanghelică din Motiș*) on kindluskirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas Motiși asulas. 

Kirik on ehitatud 14. sajandil Transilvaania sakside poolt gooti stiilis basiilikana. Viimased ümberehitused tehti aastatel 1832–1835.

Barokne altar ja kantsel kõlaräästaga  on pärit 1791. aastast. Orel (meister Michael Gross) on 10 registriga.

Kiriku ansamblisse kuuluvad ka välised kindlusehitised (kolmnurkne ringmüür, kolm torni, sealhulgas üks värava- ja kiriku kellatorn jpm), mis kokku moodustavad linnuse.

Kirik on pühitsetud pühale Martinile. 

Kiriku ansambel (rumeenia *Ansamblul bisericii evanghelice fortificate*) on Rumeenia kultuurimälestis nr SB-II-a-B-12473.

## Viited

## Välislingid

*Rumeenia keskaegsed linnused
Alan Altraja

**Alan Altraja** (sündinud 31. detsembril 1965) on eesti arst ja arstiteadlane, Tartu Ülikooli kopsukliiniku juhataja, pulmonoloogia professor.

## Tunnustus

* 2020 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Jaan Ginter

**Jaan Ginter** (sündinud 14. septembril 1956) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli kriminoloogia professor ja endine õigusteaduskonna dekaan.

Tema peamised uurimisteemad on kriminoloogia, Euroopa kriminaalõigus ja kriminaalmenetlus ning kohtusüsteemid. 

## Haridustee
Ginter lõpetas 1974. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna *[[cum laude]]*. Ta kaitses 1986. aastal Moskva Kriminoloogia Instituudis õigusteaduse alal doktoritööd teemal “Типология несовершеннолетних правонарушителей и безнадзорных в ЭССР” ("Alaealiste õiguserikkujate tüpoloogia Eesti NSV-s", juhendaja Hillar Randalu). 1993. aastal sai ta juura magistrikraadi (LLM) Columbia Ülikoolis New Yorgis. 

## Töökäik
Jaan Ginter oli aastatel 1979–1986 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna teadur ning 1986–1991 vanemõpetaja. 1991–2007 töötas ta õigusteaduskonna kriminoloogia dotsendina. 

Ginter oli Tartu Ülikooli avaliku õiguse instituudi kriminoloogia õppetooli hoidja 2004–2005 ning aastatel 2003–2009 õigusteaduskonna teadus- ja arendustöö prodekaan. Ta oli õigusteaduskonna dekaan aastatel 2009–2015. Alates 2007. aastast on ta õigusteaduskonna kriminoloogia professor. 

## Teadusorganisatsiooniline tegevus
Ginter on Euroopa Kriminaalõiguse Akadeemilise Võrgustiku Eesti esindaja, Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi ning Õigusfilosoofia Eesti Ühingu asutajaliige. Ta on kuulunud Eesti õigusterminoloogia komisjoni, Kriminaalpreventsiooni Nõukogusse ja Rahvusvahelisse Kriminoloogide Ühingusse. 

## Tunnustus

* 2016 Tartu Ülikooli aumärk
* 2016 Tartu Ülikooli medal
* 2024 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

## Viited

## Välislingid

*Jaan Ginter Google Scholar lehekülg
*Jaan Ginter ResearchGate lehekülg
*Jaan Ginter Academia.edu lehekülg
*
Peeter Burk

**Peeter Burk** (sündinud 10. august 1965) on eesti keemik ja õppejõud.

## Haridustee ja akadeemiline töö

Peeter Burk lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli keemia erialal. 1994. aastal kaitses Burk keemiadoktori kraadi. Oma doktoritöös uuris ta gaasifaasiliste hape-alusreaktsioone.

Õpingute ajal ehk aastatel 1993–1994 töötas ta keemia osakonnas keemikuna. 1994. aastal töötas Burk Tartu Ülikoolis analüütilise keemia lektorina ning kuni seejärel kuni 2003. aastani analüütilise keemia dotsendina. 2003. aastal valiti Burk keemilise füüsika professoriks. 2004–2007 oli Burk Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna dekaan ning 2008–2016 loodus- ja tehnoloogiateaduskonna dekaan. Ta oli LOTE ehk loodus- ja täppisteaduste valdkonna loomise juures, kui Tartu Ülikoolis viidi läbi struktuurimuudatusi, ning alates 1. jaanuarist 2016 on Burk Tartu Ülikooli esimene loodus- ja täppisteaduste valdkonna dekaan.

### Peeter Burki õpetatavad kursused
* Keemia alused 
* Kaasaegse orgaanilise keemia meetodid 
* Biomolekulaarne katalüüs ja signaaliülekanne
* Solvendiefektid keemias
* Laboratoorsed projektid

Burk on end täiendanud Hispaanias, Prantsusmaal ja Saksamaal. 1998. aastal pälvis ta Alexander von Humboldti nimelise stipendiumi ning töötas Saksamaal Erlagen-Nürnbergi Ülikoolis orgaanilise keemia instituudis. Aastatel 1998, 2012 ja 2016 oli Burk külalisprofessor Prantsusmaal Nice'i ülikoolis.

Peeter Burk oli 2005–2014 Eesti Keemiaseltsi asepresident ning 2009–2018 KBFI (Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut) teadusnõukogu liige. Ta on olnud ka paljude ekspertkomisjonide, hindamiskogude ja rahvusvaheliste teadusürituste korralduskomiteede liige.

## Teadustöö ja uurimisvaldkonnad
Peeter Burk on teadustöödes keskendunud järgmistele teemadele:

* kvantkeemia ja selle rakendused keemiliste protsesside modelleerimisel
* keto-enoolsed tasakaalud
* happe-aluse tasakaalud
* metalliühendite moodustumine
* solvendiefektide kvantkeemiline modelleerimine
* fotoelektronspektrite kirjeldamine
* tseoliitide struktuur
* ülihapete ja ülialuste keemia küsimused
* metallorgaanilised nuustikkud, mida kasutatakse eri gaaside ja ühendite salvestamiseks

## Publikatsioonid
Burk on rohkem kui 120 teaduspublikatsiooni autor.

Ta on toimetanud kõrgkooliõpiku "Keemia alused", mis ilmus eesti keelde tõlgituna 2013. aastal. 

## Tunnustus
* 1997 Eesti Vabariigi riikliku teaduspreemia keemia ja molekulaarbioloogia alal.
* 2015 Tartu Ülikooli suur medal. 
* 2020 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Jaan Eha

**Jaan Eha** (sündinud 12. juunil 1950 Viljandis) on eesti kardioloog, Tartu Ülikooli kardioloogia professor, Tartu Ülikooli südamekliiniku juhataja ja Eesti Teaduste Akadeemia liige alates 2016. aastast.

## Elukäik
1968. aastal lõpetas ta C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. 1974. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi eriala. 1979. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi, milles uuris vasaku südamevatsakese pumbafunktsiooni dünaamilise hindamise võimalusi, 1990. aastal kaitses doktoritöö ägeda südamelihase infarkti revaskulariseerimise teemal.

Töötanud kardioloogina Tartu Kliinilises Haiglas, osakonnajuhatajana Tallinna Kiirabihaiglas ning teaduri, vanemteaduri ning laboratooriumi juhatajana Tartu Ülikooli üldise- ja molekulaarpatoloogia instituudi Eesti südamekeskuses. 1995-1997 oli Mustamäe haigla kardioangiograafia osakonna juhataja ja 1997-2002 samas sisehaiguste kliiniku juhataja. Alates 2002. aastast on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi südamekliiniku juhataja, 2004. aastast Tartu Ülikooli kardioloogiaprofessor. Aastatel 1989-1997 oli Eesti Kardioloogide Seltsi president, 1991. a valiti ta esimese eestlasena Euroopa Kardioloogide Seltsi Fellow´ks ( FESC ). 

2016. aastal valiti Jaan Eha Eesti Teaduste Akadeemia akadeemikuks loodusteaduste ja meditsiini alal. Ta kuulub bioloogia-, geoloogia ja keema osakonda.

## Teadustöö
Jaan Eha on tegelenud südameinfarkti põhjuse-tagajärje seoste väljaselgitamise ning nendest tulenevate ravimeetodite väljatöötamisega. Üks esimesi arste ja teadlasi maailmas, kes alustas 1981. aastal südameinfarkti reperfusioonravi meetodite (trombolüüsi ja mehaaniline rekanaliseerimise) süstemaatilist uurimist ja kliinikus rakendamist. Üks interventsionaalkardioloogia eriala rajajatest. on andnud hindamatu  panuse  nii  kliinilise  kardiologia kui kardioloogiateadustöö arendamisse Eestis. Ta on moodsa invasiivkardioloogia  rajaja, edasiarendaja ja levitaja Eestis. 15. detsembril 1982 tegi ta Eestis esimese perkutaanse koronaarinterventsiooni Tallinna Kiirabihaiglas (praegune  Põhja-Eesti  Regionaalhaigla) ja pani aluse haigla  invasiivkardioloogia osakonnale. Tema  juhtimisel  loodi  1991.a. Eestis Euroopas aktsepteeritud  kardioloogia  õppekava ja väljaõppesüsteem (residentuur). J. Eha käe all on õppinud arvukalt silmapaistvaid teadlasi ja arste, tänu temale on tekkinud uus põlvkond kardiolooge. Avaldanud üle 400 teaduspublikatsiooni. 

## Tunnustus
* 1985 Eesti NSV teaduspreemia
* 1991 Fellow of the European Society of Cardiology
* 2005 Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk
* 2007 Eesti Kardioloogide Seltsi auliige
* 2010 Tartu Ülikooli aumärk
* 2013 Eesti Vabariigi teaduspreemia
* 2015 Tartu Ülikooli suur medal
* 2016 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler
*2020 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna medal

## Viited

## Kirjandus
Professor Jaan Eha - 70. - Eesti Arst, 2020, 99(6), 394.

## Välislingid
*
* Jaan Eha Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
* Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler Jaan Eha
Ruth Kalda

**Ruth Kalda** (sündinud 16. aprillil 1965) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli peremeditsiini professor.

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.

Ta on olnud Eesti Perearstide Seltsi juhatuse esimees.

## Tunnustus
*2020 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

* 2021 Tartu Ülikooli medal

## Viited

## Välislingid

*
*Ruth Kalda. PÄEVA TEEMA | Ruth Kalda: EMO-de ülekoormus võib laheneda kogu tervishoiusüsteemi uuestisünniga. Eesti Päevaleht, 24.10.2022.
Anti Kalda

**Anti Kalda** (sündinud 23. juulil 1965) on eesti farmakoloog, Tartu Ülikooli kliinilise farmakoloogia professor.

## Välislingid
*
Riina Kallikorm

**Riina Kallikorm** (sündinud 7. juunil 1948) on eesti reumatoloog, aastast 2013 Tartu Ülikooli reumatoloogia professor.

## Tunnustus
* 2009 Tartu Ülikooli aumärk
* 2018 Tartu Ülikooli medal
* 2019 Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna üliõpilaskogu poolt valitud aasta parim arst-õppejõud
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"
* 2022 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna medal
## Viited


## Välislingid
*
Helle Karro

**Helle Karro** (sündinud 14. detsembril 1957) on eesti arstiteadlane. Ta on Tartu Ülikooli Kliinikumi naistekliiniku juhataja (alates 1999). 

Aastatel 1982–1998 oli ta Tallinna Pelgulinna Haigla sünnitusmaja günekoloog ning 1988–1992 EV Tervishoiuministeeriumi peagünekoloog.

1999. aastast on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi naistekliiniku juhataja ning 2007. aastast ka Tartu Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia professor.

## Tunnustus
* 2018 – Tartu Ülikooli medal
* 2019 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
Raul-Allan Kiivet

**Raul-Allan Kiivet** (30. november 1960 – 16. september 2021) oli eesti tervishoiuteadlane. 

## Haridus
Ta lõpetas 1985. aastal *[[cum laude]]* Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. 
1988. aastal kaitses ta meditsiinidoktorikraadi Tartu Riiklikus Ülikoolis ning 1999. aastal tegi seda Stockholmi Karolinska Instituudis. 

## Töökäik
Kiivet töötas Tartu Riikliku Ülikooli farmakoloogia instituudis stažöör-uurijana ning assistendina, hiljem dotsendina. Seejärel oli ta aastail 1992–2006 ravimiameti nõunik. 

Aastail 2001–2007 oli Kiivet Tartu Ülikooli kliinikumi nõukogu liige ning 1996. aastast kuni surmani arstiteaduskonna tervishoiukorralduse õppetooli professor. Ta on töötanud ka Tartu Ülikooli arstiteaduskonna residentuuri prodekaanina. 

Aastatel 1998–2015 oli ta samal ajal ka Tartu Ülikooli tervishoiuinstituudi juht. 

## Tunnustus
* 2010 Tartu Ülikooli medal
* 2020 Tartu Ülikooli suur medal 

## Isiklikku
Tema tütar on Elo Kiivet.

Ta maeti 6. novembril 2021 Tallinna Metsakalmistule.

## Viited

## Välislingid
*
Vello Hein

**Vello Hein** (sündinud 29. juulil 1951) on eesti sporditeadlane, Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse professor.
## Tunnustus

* 2011 Tartu Ülikooli aumärk
* 2019 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Priit Kaasik

**Priit Kaasik** (sündinud 3. augustil 1967) on eesti sporditeadlane, Tartu Ülikooli funktsionaalse morfoloogia professor.

## Tunnustus

* 2013 Tartu Ülikooli aumärk
* 2016 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Külli Kingo

**Külli Kingo** (sündinud 7. aprillil 1972) on eesti arstiteadlane.

Ta õppis aastatel 1978–1990 Tartu 10. Keskkoolis ning 1990–1996 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, ülikooli lõpetas *cum laude*. Oli 1997–2001 residentuuris dermatoveneroloogia erialal ning õppis 2001–2005 sama eriala doktorantuuris. Kaitses 2005. aastal Tartu Ülikooli juures doktoritöö "The interleukin-10 family cytokines gene polymorphisms in plaque psoriasis" (Interleukiin-10 perekonna tsütokiniinide geenide polümorfismid naastulise psoriaasi puhul; juhendajad Eero Vasar, Sulev Kõks ja Helgi Silm).

Ta on alates 2012. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi nahakliiniku juhataja ning 2021. aastast ka ülemarst. Aastatel 2012–2019 oli ta ka Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna teadusprodekaan. Ta on Tartu Ülikooli dermatoveneroloogia professor, 2024. aastast on ta Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna dekaan. 

Alates 2017. aastast on Külli Kingo ka Tartu Ülikooli senati liige. 2021. aastast on ta ühtlasi Tartu Ülikooli Kliinikumi 2. kliinilise valdkonna juht, mille koosseisu kuuluvad sisekliinik, nahahaiguste kliinik, hematoloogia-onkoloogia kliinik ja lastekliinik.

## Tunnustus
* 2016 – Eesti Akadeemiliste Naiste Ühingu (EANÜ) aasta naisteadlane
* 2021 – Tartu Ülikooli medal
* 2021 – Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna aasta õppejõud

## Isiklikku
Tema ema on Helgi Silm.

## Viited


## Välislingid
*
Tõnu Kollo

**Tõnu Kollo** (sündinud 1. juunil 1948) on eesti matemaatik ja õppejõud.

Ta on lõpetanud 1966. aastal Orissaare Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikuna. Füüsika-matemaatikateaduste kandidaat (väitekiri kaitstud 1979. aastal Vilniuse Riiklikus Ülikoolis).

Tartu Ülikooli matemaatilise statistika professor (2004), märtsist 2021 emeriitprofessor.

## Tunnustus
* 2007 Eesti Vabariigi teaduspreemia
* 2008 Tartu Ülikooli medal
* 2018 Tartu Ülikooli suur medal
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

## Viited

## Välislingid
*
Arnold Kristjuhan

**Arnold Kristjuhan** (sündinud 28. novembril 1969) on eesti rakubioloog, Tartu Ülikooli epigeneetika professor.

## Tunnustus

* 2019 Tartu Ülikooli aumärk

## Viited


## Välislingid
*
Edgar Krull

**Edgar Krull** (sündinud 28. novembril 1948) on eesti pedagoogikateadlane, Tartu Ülikooli üldpedagoogika emeriitprofessor.

## Tunnustus
*2008 Tartu Ülikooli aumärk
*2017 Tartu Ülikooli medal
*2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
Ants Kurg

**Ants Kurg** (sündinud 19. detsembril 1962) on eesti biokeemik, Tartu Ülikooli molekulaarse biotehnoloogia professor.

Ta on Eesti Inimesegeneetika Ühingu president.

## Tunnustus

* 2012 Tartu Ülikooli aumärk
* 2013 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Valdis Laan

**Valdis Laan** (sündinud 16. mail 1972) on eesti matemaatik. 

Ta on Tartu Ülikooli algebraprofessor.

Aastatel 2015–2018 oli ta Eesti Matemaatika Seltsi president.

## Välislingid
*
Margus Lember

**Margus Lember** (sündinud 12. detsembril 1960) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli sisehaiguste propedeutika professor.

Aastal 1985 lõpetas Lember Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna (*[[cum laude]]*).

Alates aastast 2000 on ta SA TÜ Kliinikumi sisekliiniku juhataja ning alates aastast 2016 ühtlasi ka Tartu Ülikooli meditsiinivaldkonna dekaan.  
 
Ta on ka Eesti Sisearstide Seltsi juhatuse esimees, ajakirja Eesti Arst toimetuskolleegiumi liige, sotsiaalministeeriumi erialanõunik sisehaiguste alal ja Tartu Ülikooli arstiteaduskonna nõukogu liige.

## Tunnustus
* 1995 Eesti Vabariigi teaduspreemia
* 2010 Tartu Ülikooli medal

## Viited


## Välislingid
*
Eneda Tarifa

**Eneda Tarifa**, vahel ka **Eneida Tarifa**, (sündinud 30. märtsil 1982 Tiranas) on Albaania laulja ja saatejuht. 

Ta esindas Albaaniat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Fairytale" (albaaniakeelne versioon "Përrallë"), sai teises poolfinaalis 43 punktiga 16. koha ega pääsenud finaali. 

Albaania eelvoorus esitas ta laulu albaania keeles, kuid Eurovisioonil laulis inglise keeles.

## Välislingid
* Eneda Tarifa koduleht
Mart Loog

**Mart Loog** (sündinud 22. mail 1969) on eesti biokeemik.

Aastatel 2014–2025 oli ta Tartu Ülikooli molekulaarse süsteemibioloogia professor. 

## Tunnustus
* 2012 Eesti Vabariigi teaduspreemia

## Välislingid
* 
*"Mart Loog miljonigrandist: riskid on suured, aga lootma peab" ERR Novaator, 15. jaanuar 2023
*"Rekordgrandi hüljanud professor: teadlane peab olema iseenda esimene kriitik" ERR Novaator, 28. jaanuar 2025
Aleksandr Luštšik

**Aleksandr Luštšik** (sündinud 22. juunil 1952) on Eesti füüsik, Tartu Ülikooli tahkisefüüsika professor.

## Tunnustus

* 2012 Tartu Ülikooli medal
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

## Viited


## Välislingid
*