open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jane Vabarna

**Jane Vabarna** (sündinud 23. juunil 1980) on Eesti kultuuritegelane, setu kultuuri edendaja, käsitöömeister ning aastatel 2015–2016 ja uuesti 2021–2022 Setu ülemsootska. 

Jane Vabarna on Värska Kultuurikeskuse kunstiline juht. Ta on juhendanud ja laulnud setu leelokooris Verska Naase', osalenud mitmete setu kultuuriürituste korraldustöös, samuti on ta Seto Pitsi Klubi eestvedaja.

2008. aastal osales Vabarna Eesti mängufilmis "Taarka" ning 2011. aastal Šveitsi režissööri Ulrike Kochi filmis " = Songs of the Ancient Sea".

2004. aastal nimetati ta Seto kuningriigi päeval Seto kuninga leivaküpsetajaks ja pirukategijaks. 1. augustil 2015 Obinitsas toimunud Seto kuningriigi päeval kandideeris Jane Vabarna aga juba ise edukalt Setu ülemsootskaks. Hääletusel kogus ta 826 häält, edestas Aivar Piirisilda, kes kogus 402 häält. "Mida ma kardan, on võib-olla see, et see aasta tuleb kõvasti tööd teha ja seto rahva eest seista. See on paras katsumus iga seto jaoks, aga seto naine on tugev ja jõuab kõike," kommenteeris Vabarna oma valimisvõitu.

## Tunnustus
*2016 – Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia

## Isiklikku
Jane Vabarna on Värska orienteerumisklubi Peko liige ning osalenud külaseltsides.

2009. aastal abiellus Jane Vabarna pärimusmuusik Kristjan Priksiga, nende traditsioonilistest setu pulmadest valmis Aado Lintropi ja Janika Orase dokumentaalfilm "Seto saaja' 2009". Filmimise algatas Vabarna ise, kirjutades Eesti Rahvaluule Arhiivi folkloristile Janika Orasele ja uurides, kas arhiiv huvituks setu pulma filmimisest. Jane Vabarna oli ka üks filmistsenaariumi autoritest. Abielu lahutati 2014. aastal.

Tema vend on pärimusmuusik Jalmar Vabarna. Nende vanavanaema oli tuntud setu laulik Anne Vabarna.

## Teoseid
* Kuus, Merje; Pedjak, Kaili; Vabarna, Jane; Vabarna, Janar küla lugu: Tonja ja Võpolsova küla ning setu rahvalaulik Anne Vabarna / Juhendaja: Helle Kõlli.- Õpilaste kodu-uurimistöid 20. - Tallinn, 1998. - Lk 20-36.

## Diskograafia
* Laanõtsirk (leelokoor). Õgal tsirgul uma laul [Helisalvestis] = Every bird has its song / latsi leelokuur "Laanõtsirk"; laulõ opas Vabarna Maret. – Eesti: Värska Kultuurikeskus, 2007
* Verska Naase' (koor). Tsõõri, tsõõrigo' sõsarõ' [Helisalvestis] / [esitab] Verska Naase'. – Eesti: Verska Naase', 2012

## Viited

## Välislingid

* Jane Priks Seto Käsitüü Kogo kodulehel
* Video: setud valisid endale uue ülemsootska Postimees, 1. august 2015
* Obinitsas tähistati Seto Kuningriigi päeva! Reporter.ee, 1. august 2015
* Retseptid: seto Jane Priks tõi lauale keldo kala’ küdset sibulidega Delfi, 28. veebruar 2012
* Õhtusöögisaates kokkab seto lauliku lapselaps Delfi, 27. veebruar 2012
* Maarja Pakats Kolm päeva seto pulma on täis leelot, nalja ja napsu Lõunaleht, 1. aprill 2010
* Lindora laat.Jane Vabarna laadal Foto Seto Talumuuseumi fotokogust andmebaasis MuIS
Ressursipõhine majandus

**Ressursipõhine majandus** on sotsiaalmajanduslik süsteem, kus planetaarseid ressursse hoitakse kõigi Maa elanike ühise pärandusena, ja raha, konkurentsi, konkurentsi eelist, asjakohase informatsiooni varjamist, kauplemist, tehislikku nappust, planeeritud iganemist, sõda ja muud vägivalda kasutamata. Loetletud asjade asemel kasutatakse vaba juurdepääsu ressurssidele, teaduslikku ja tehnilist ja majanduslikku koostööd, proportsionaalselt võrdset kasu kõigile, täielikku asjakohase informatsiooni vabadust, vaba ressursside jagamist, intelligentset küllust, intelligentseid tooteid, rahu ja selle kõige saavutamiseks võimalikult max objektiivseid teaduslikke, tehnilisi ja eetilisi meetodeid. 

Ressursipõhist majandust on põhjendanud ja edendanud organisatsioon Veenuse Projekt.

## Viited

## Välislingid
* Veenuse Projekti koduleht
Eesti asulad

Eesti asustusjaotuses on **asula** asustusüksus, millele on määratud lahkmejoon ja kohanimi ja mis ei ole linna kindlapiiriliste tunnustega osa.

Eesti omavalitsusüksuste asulad on tänapäeval asustusjaotuse ajalooliste traditsioonide, kujunemisajaloo, rahvaarvu, paiknemise, sotsiaalmajanduslike funktsioonide ja arenguperspektiivide ning Vabariigi Valitsuse 2004. aasta määruse "Asustusüksuse liigi, nime ja lahkmejoonte määramise aluste ja korra" järgi liigitatud järgmiselt:
# küla – hajaasustusega asula või üldjuhul vähem kui 300 alalise elanikuga tiheasustusega asula;
# alevik – üldjuhul vähemalt 300 alalise elanikuga tiheasustusega asula;
# alev ja linn asustusüksusena – üldjuhul vähemalt 1000 alalise elanikuga tiheasustusega asula.

2024. aasta seisuga oli Eestis 47 linna, 13 alevit, 186 alevikku ning 4457 küla.

## Vaata ka
* Eesti külad välismaal

## Viited
Surmav Eros

"**Surmav Eros**" (soomekeelse originaalpealkirjaga "Surmaava Eros") on Aino Kallase triloogia, mis koosneb kolmest proosaballaadist. Need kolm on "Barbara von Tisenhusen" (1923), "Reigi õpetaja" (1926) ja "Hundimõrsja" (1928). 

Triloogia on eesti keelde tõlkinud Friedebert Tuglas ja raamatuna ilmus see Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastamisel 1938. aastal.
Maailmakino

**Maailmakino** (inglise keeles World cinema) on põhiliselt ingliskeelsetes riikides (Ameerika Ühendriigid, Suurbritannia, Kanada, Austraalia) kasutatav mõiste, millega tähistatakse väljaspool ingliskeelset maailma toodetud filme.

Maailmakino mõiste on teataval määral ebamäärane. Mõnikord mõeldakse selle all kõiki väljaspool Ameerika Ühendriike või väljaspool Hollywoodi filmitööstust toodetud filme.

## Viited
Alasti ujumine

**Alasti ujumine** on ilma ujumisriieteta, alasti ehk paljalt ujumine. Varem harrastati alasti ujumist enamasti looduslikes veekogudes, tänapäeval aga ujutakse alasti ka basseinides.

Mõnes riigis on avalikes randades alasti ujumine seadusega keelatud.
AG Weser Seebeckwerft

**AG Weser Seebeckwerft** on saksa firma, mis ehitas ka parvlaeva Nordlandia, mille kodusadam oli 1998–2013 Soome.
Kolka tuletorn

**Kolka tuletorn** on tuletorn Lätis Kolka neeme lähedal asuval tehissaarel.

Kolka neemele rajati tuletorn aastal 1875, enne seda tegutses seal tulelaev. Aastal 1884 asuti rajama tuletorni kuue kilomeetri pikkusele madalale (asub tänapäeval mandrist 5 kilomeetri kaugusel).  Ehituseks vajalikud kivid toodi kohalikest soodest või siis Saaremaalt.  

Torni kõrgus on 21 meetrit. Tuli on valge ja paikneb merepinnast 20 meetri kõrgusel, olles nähtav kuni 10 meremiili kauguselt.

Tuletorni haldab Riia sadam.
## Viited

## Välislingid
Tehissaar

**Tehissaar** on inimtegevuse tagajärjel tekkinud saar vastandina looduslike protsesside käigus tekkinud saarele.

Tehissaarte suurus varieerub väikestest saarekestest, mis on rajatud näiteks vaid ehitise samba toetamiseks, kuni sellisteni, millel paiknevad suured asulad.

Tänapäeval on üks levinud tehissaarte loomise viis veekogu põhja tõstmine üle veepinna pinnasematerjali lisamise abil. Tehissaari tekib ka siis, kui  maismaa (näiteks poolsaar) eraldatakse saareks kanali rajamisega või ujutatakse teatud territoorium paisu abil veega üle, nii et kõrgemad paigad jäävad saartena veepinnale.

Tänapäeval on võimalik ehitada tehissaari kuni 75 m sügavusse vette.

## Vaata ka

## Viited
Leo Tõnisson

**Leo Tõnisson** (22. veebruar 1922 Pärnu – 28. juuli 2015) oli eesti kunstipedagoog.

Ta lõpetas 1941. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1941–1956 oli ta asumisel Kirovi oblastis Molotovi rajoonis. 1970. aastal lõpetas ta kunstiõpetajana Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

Ta töötas aastatel 1958–1995 Tallinna 24. Keskkoolis (Tallinna Kunstigümnaasiumis) kunstiainete õpetajana ja õppealajuhatajana. Ta on uurinud kunstiõpetuse mõju õpilase arengule ja avaldanud ajakirjanduses kunstikasvatusalaseid artikleid. Ta oli haridusministeeriumi kunstiõpetuse ainekomisjoni ja Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi liige.

## Isiklikku
Tema isa Aleksander Tõnisson oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1918), Tartu linnapea ja Tallinna ülemlinnapea.

## Tunnustus
*1989 Eesti NSV teeneline õpetaja
*2007 Kaitseministeeriumi teeneteristi III klass

## Viited

## Välislingid
*Leo Tõnisson (Eesti Entsüklopeedias)
* Suri teenekas kunstiõpetaja Leo Tõnisson
*See on lugu minu vanaonust Leo Tõnissonist tema emast Selma Tõnissonist ja minu vanaisast Aleksander Tõnissonist, keda ma väga armastasin (Geni.com)
Markiplier

**Mark Edward Fischbach** (tuntud kui **Markiplier**; sündinud 28. juunil 1989 Honolulus Hawaiil) on videomängude kommentaator, filmitegia ja juutuuber. Enamjaolt keskendub ta õudus- ja põnevusmängudele. 

2021. aasta jaanuari seisuga on ta YouTube'i kanalil üle 28 miljoni tellija ja ta videod on kogunud üle 14 miljardi vaatamise, mis tähendab, et see kanal on vaadatavuselt Youtube'is 10. kohal. 

Ta on tegelenud ka heategevusega ning 2021. aasta alguse seisuga on ta kogunud annetustena üle 3 miljoni USA dollari. Näiteks 2018. aastal 20 miljoni tellija tähistamiseks kuulutas ta, et annetab kogu oma kalendrite müügist 48 tunni jooksul kogutud tulud Vähiuuringute Instituudile (Cancer Research Institute). Ta kogus selle kampaania jooksul üle 490 000 USA dollari.
Veskimöldre

**Veskimöldre** on Nõmme Pääsküla asumi, Laagri aleviku keskuse ning Harku raba ja metsa vahelisel alal paiknev elurajoon, mille pindala on üle 1,5&nbsp;km2 ja elanike arv ligikaudu&nbsp;3000. Veskimöldre on Eesti suurim elamurajooniarendus.  

## Ajalugu
Veski-Möldre (nimetatud ka Möldreks) talu maadele on rajatud Veskimöldre elurajoon. 80-hektarise Veskimöldre I etappi hakati arendama 1995. aastal. Selle käigus valmisid 200 eramut ja 12 korterelamut. Esimesed kortermajad kerkisid Möldre teele 2000. aastal, viimased 2005. aastal arhitekt Kalle Rõõmuse projektide järgi.
 
Veskimöldre II etappi hakati arendama 2015. aastal, selle raames rajatakse 70 hektari suurusele alale uut elamispinda 250 leibkonnale. Täpsemalt ehitatakse juurde 159 eramut ja 91 ridaelamuboksi.

## Probleemid
Peale väikese osa, mis asub Tallinna Nõmme linnaosa Pääsküla asumi alal, paikneb Veskimöldre praeguse haldusjaotuse järgi Harju maakonna Saue vallas. Selle ebamäärase administratiivse kuuluvuse tõttu on jäänud korralikult lahendamata Veskimöldre ja Tallinna linna vahelisi ühendusteesid ja linnatransporti puudutavad küsimused, mistõttu on oluliselt kasvanud liikluskoormus Nõmmel ja eriti Pääsküla asumi tänavatel. See on viinud Pääsküla elanike protestideni Veskimöldrest lähtuva ligi 1000 autoni päevas ulatuva transiitliikluse vastu, millest osa läbib Pääskülas selleks kohandamata kõnniteedeta kõrvaltänavaid ja transiitliiklusega juba üle kolme aastakümne üle koormatud Kadaka puiesteed ja Pärnu maanteed ning Nõmme keskust.

## Viited

## Välislingid
* Möldre Tee Selts
Aivar Viidik

**Aivar Viidik** (sündinud 9. aprillil 1968 Kärdlas) on eesti ajakirjanik, suhtekorraldaja, poliitik ja netikommentaator. 

Aivar Viidik on lõpetanud Kärdla Keskkooli ja seejärel 1999. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.

Ta on töötanud Tartu linna avalike suhete juhina, Eesti Ekspressi tegevtoimetajana ning aastatel 2009–2015 Maalehe peatoimetajana.

Alates 27. jaanuarist 2021 kuni 18. juulini 2022 oli ta XIV Riigikogu liige. 

Alates 24. augustist 2022 kuni 9. aprillini 2024 oli Viidik Hiiumaa valla Kärdla osavalla vanem.

Viidik on Tartu tunnuslause "Heade mõtete linn" autor.

## Poliitiline tegevus
Viidik kandideeris 1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kärdlas valimisliidu Oma Saar nimekirjas. Ta sai 59 häält ja osutus valituks Kärdla linna volikokku. Ta kandideeris 1996. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kärdlas valimisliidu Parem Kärdla nimekirjas, sai 15 häält ega osutunud valituks. Ta kandideeris 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kärdlas valimisliidu Ühine Hiiumaa nimekirjas ja pääses Hiiumaa valla volikokku. Ta valiti Hiiumaa valla volikogu esimeheks. 7. novembril 2018 astus ta Reformierakonda, mille nimekirjas osales 2019 Riigikogu valimistel ja sai 893 häält. Pärast Kaja Kallase esimese valitsuse ametisse asumist pääses Viidik Riigikokku Kalle Laaneti asendusliikmena. Ta sai 2021 kohalike volikogude valimistel 220 häält. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 1029 häält ning ei osutunud valituks. 

9. aprillil 2024 kaotas Viidik töö Kärdla osavallavanemana. 

2024. aasta aprillis esitas Hiiumaa Vallavalitsus Viidiku kohta kuriteoteate. 

2. juulil 2024 viskas Reformierakond Aivar Viidiku erakonnast välja. 

2025. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel sai ta üksikkandidaadina 130 häält ega pääsenud volikokku. Tema valimissõnum oli: Hiiumaa vajab peremeest ja Kärdla linnapead. Enne valimisi pöördus Viidik korruptsioonikahtlustusega politseisse munitsipaalasutus Hiiumaa Haldus nõukogu liikme Andres Onemari vastu seoses Tareste tee remondiga, kuid politsei ei algatanud kriminaalasja seoses asjaoludega, et süüdistuse aluseks olnud väide ei saanud kinnitust. 

## Ühiskondlik tegevus
Viidik on MTÜ-de Hiiu Öko, Kärdla Elektrijaam ja Hiiu Elulood juhatuse liige.

Ta on olnud Hiiumaa Muuseumide nõukogu liige. 15. mail 2024 kutsuti ta tagasi.

## Viited
Tartu tunnuslause

**Tartu tunnuslause** on "Heade mõtete linn", inglise keeles "*City of good thoughts*". Tartu linna tunnuslause valiti 1999. aastal, selle autor on ajakirjanik Aivar Viidik. 

6. jaanuaril 1999 langetas Tartu linnavalitsus otsuse korraldada Tartu logo juurde kuuluva tunnuslause konkurss, preemiafondiks eraldati 15 000 krooni. 11. märtsil 1999 kinnitas linnavalitsus konkursi tulemused: 1. koha pälvis endise Tartu linna avalike suhete juhi ning hilisema Maalehe peatoimetaja Aivar Viidiku ettepanek "Heade mõtete linn/*City of good thoughts*", teise koha "Sajandeid noor/*Young for ages*" (autorid Anneli Tarkmeel, Margit Ainla ja Aivar Reidla), kolmanda koha "Voolav vaim ei vanane/*Flowing spirit never ages*" (Jüri Kull). Kokku esitati konkursile 793 ideed.

Aastal 2022 kujundas disainibüroo AKU Tartule uue visuaalse identiteedisüsteemi, kus logo ja tunnuslause eraldati üksteisest. Tunnuslause "Heade mõtete linn" jäi endiselt kasutusele, olles ametlikult sätestatud ka Tartu linna põhimääruses. Tartu linna tunnuslauset kasutatakse Tartut kui turismiobjekti tutvustavatel trükistel, meenetel, üritustel, linna esitlustel, messidel, transparentidel, rekvisiitidel, plakatitel, meedias ja mujal. 

2007. aastal Eesti Päevalehe korraldatud küsitluse andmeil oli Tartu tunnuslause Eesti omavalitsuste tunnuslausetest tuntuim. Selle järgi tundis Tartu ära 86% vastanutest, teisele kohale tuli Otepää "Talvepealinn" (83%) ja kolmandale Paide "Eestimaa süda" (73%).

## Vaata ka
* Tartu vapp
* Tartu lipp
* Tartu logo

## Viited

## Välislingid
* Tartu tunnuslause saamise lugu Tartu linna kodulehel
* Konkursil pakutud tunnuslaused Tartu linna kodulehel
* Rein Sikk Kui saan, siis teen, adra ja sulega, Kalevipoja jõu ja aegumatu väärikusega EPL, 5. oktoober 2007
Tartu jõelipp

**Tartu jõelipp** on 2014. aastal kinnitatud Tartu linna sümbol, mida tarvitatakse peamiselt Tartut kodusadamaks pidavatel laevadel Emajõel ja Peipsil ning Tartu sadamahoonetel või -rajatistel.

Jõelipp on Tartu linna värvides (punane ja valge). Sellel on kujutatud Tartu vapp, ankur ja Emajõe lained.

Tartu jõelipu idee autor on Alar Süüden, kujundaja Henry Timusk, kujunduse väljatöötamisel nõustas heraldik Priit Herodes. Lippu esitleti Emajõe festivalil 2012. aasta augustis.

## Välislingid
* Tartu linna jõelipp
* Tartu tahab seadustada jõelipu Tartu Linnavalitsuse pressiteade, 26. august 2014
Valev Kald

**Valev Kald** (sündinud 27. septembril 1984 Tallinnas) on Eesti poliitik, endine Eestimaa Ühendatud Vasakpartei esimees ja endine Maardu linnapea. 

Ta on lõpetanud 2008. aastal akadeemia Nord Euroopa ja Eesti avaliku õiguse erialal.

Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ja sai 226 häält, millega ei osutunud valituks.

26. novembril 2015 valis Maardu linnavolikogu senise abilinnapea Valev Kaldi Maardu linnapeaks. Ta tagandati linnapea ametist 15. aprillil 2016.

2019. aastal alustas ta tööd geograafiaõpetajana Jüri Gümnaasiumis, kus ta töötab tänapäevani.

## Viited
Helmi Viitol

**Helmi Viitol** (neiuna **Helmi Mohrfeldt**, ka **Helmi Viitol-Mohrfeldt**, aastast 1936 **Helmi Viitol-Mäevälja**; 19. märts 1892 Novgorod – 23. aprill 1970 Valgejõe) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Ta õppis klaverit aastatel 1911–1917 Petrogradis Jossif Borovka eramuusikakoolis V. Vissendorfi juhendamisel ning lõpetas 1917. aastal eksternina Petrogradi konservatooriumi.

Ta töötas algul eraõpetajana. Aastatel 1919–1944 oli ta Tallinna Konservatooriumi klaveriõppejõud. Tema õpilased olid Dagmar Kokker, Ellen Kansa, Violetta Ostapovskaja, Marta Pebre, Evald Aav, Udu Topman, Julius Vaks ja Ludvig Juht.

Ta esines aastatel 1918–1920 solistina sümfooniakontsertidel, hiljem peamiselt abikaasa Karl Viitoli klaverisaatjana.

Helmi Viitol suri 23. aprillil 1970 Valgejõel ja ta maeti 24. aprillil 1970 Rahumäe kalmistule.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli laulja Karl Viitol. Tema isa oli pastor Aleksander Mohrfeldt-Mäevälja; pastorid olid ka vanaisa Jakob Hurt ja onu Rudolf Hurt. Onu Max Hurt oli Kaubandus-tööstuskoja direktor.

## Viited

## Kirjandus
*
Ida-Euroopa platvorm

**Ida-Euroopa platvorm**, ka **Ida-Euroopa lava**, ka **Vene settelava**, on Euraasia laama lääneosas asuva Ida-Euroopa kraatoni osa.

Ida-Euroopa platvorm piirneb loodes Fennoskandia kilbiga. Platvormil paikneb enamik Ida-Euroopa lauskmaast.

Geoloogilises läbilõikes iseloomustab platvormi kahekorruseline ehitus. Alumisel, kurrutatud, moondunud ja arvukalt intrusiive sisaldaval kristalsel aluskorral lasuvad horisontaalselt või peaaegu horisontaalselt moondumata ja kurrutamata platvormse pealiskorra settekivimid.

Umbes 1,8 miljardit aastat tagasi jäigastus peaaegu kogu Ida-Euroopa kraaton, üldise kerkimisega kaasnes intensiivne kulutus. Umbes 0,6 miljardit aastat tagasi algas vajumine, merede pealetung ja ulatuslik setete kuhjumine; hakkas kujunema pealiskord – tekkis Vene settelava.

Ida-Euroopa lava piires eristatakse suhteliselt suurema pealiskorra kivimite paksusega piirkondi – sünekliise (näiteks Moskva ja Balti sünekliis) ja õhema pealiskorraga antekliise (Voroneži ja Valgevene antekliis).

Eesti asub Fennoskandia kilbi ja Ida-Euroopa platvormi piiril., kuid võib ka öelda, et ta paikneb Ida-Euroopa platvormi äärealal.

Ida-Euroopa platvormi on varasemas kirjanduses (venekeelses kirjanduses ka tänapäeval) samastatud Ida-Euroopa kraatoniga.

## Viited
Nachumsiedlung

***Nachumsiedlung*** ehk **järelümberasumine** oli 1941. aasta kevad-talvel korraldatud päästeoperatsioon Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Eestisse ja Lätisse jäänud inimeste evakueerimiseks. 

*Nachumsiedlung*'i aluseks oli Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel sõlmitud kokkulepe. Sellega oli võimalik päästa isikuid, kes ei olnud Eestist ja Lätist lahkunud 1939. aastal toimunud Umsiedlungi käigus. Oluline ei olnud evakueeritavate sakslus vaid püüe päästa bolševike käest võimalikult palju inimesi. Kuna leping oli sõlmitud Nõukogude Liiduga, ei olnud evakueerumise eeltingimuseks Eesti või Läti kodakondsusest loobumine ja nii säilitasid evakueeritavad *[[de jure]]* oma kodakondsuse. 

Pärast Eesti annekteerimist NSV Liidu poolt sõlmiti leping, mis nägi NSV Liidu ja Saksamaa vahel majanduslikke tehinguid ja maksete tasaarvestust, mis tähendas seda, et NSV Liit osaliselt ka maksis ära Eestisse jäänud evakueeritavate varade eest kompensatsiooni ja Saksamaa võttis omakorda üle kohustuse kompenseerida Saksamaale saabunud ümberasujatele nendele ümberasumisega tekkinud kahjud. 

Pärast Eesti annekteerimist NSV Liidu poolt Eestist lahkus 10. jaanuaril 1941 Riias sõlmitud lepingu alusel Saksamaale järelümberasujatena veel umbes 7500 inimest; hinnanguliselt kuni 4000 neist olid mittesakslased, nende seas nii eestlasi kui ka venelasi.

## Valik järelümberasujaid
*Hjalmar Mäe
*Oskar Angelus
*Otto Heinze
*Helmut Thomson
*Ilmar Raamot
*Johannes Soodla
*Paul Laamann
*William Tomingas
*Viktor Puskar
*Fanny de Sivers
*Hugo Siim
*Georg Faehlmann

## Vaata ka
**[[Umsiedlung]]*

## Viited

## Välislingid
*Olev Liivik, Kuidas baltisakslased Eestist välja rändasid maaleht.delfi.ee, 7.veebruar 2016.
Karl Viitol

**Karl Robert Viitol** (22. juuni 1888 Valga – 10. märts 1944 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bass-bariton).

Ta lõpetas aastal 1905 Valgas T. Grünbergi progümnaasiumi. Laulmist õppis ta eraviisiliselt Valgas, kus ta tegutses aastast 1909 asjaarmastajate näiteringides, sealhulgas "Säde" seltsis Adalbert Wirkhausi juhatatud operettides. 

Hukkus 1944. aasta märtsipommitamisel.

## Tunnustus
*Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk, 1938

## Isiklikku
Tema abikaasa oli pianist ja muusikapedagoog Helmi Viitol.
Walter Masing

**Walter Masing** (22. juuni 1915 Peterburi – 29. märts 2004 Erbach, Saksamaa) oli Eesti füüsik ja kvaliteedispetsialist.

Walter Masing oli Eesti Kvaliteediühingu auliige ja toetaja, samuti Euroopa Kvaliteediorganisatsiooni (European Organization for Quality) asutajaliige ja esimene president ning Saksa Kvaliteediühingu (Deutsche Gesellschaft für Qualität) asutajaliige ja kauaaegne esimees. Tema teenete tunnustamiseks antakse regulaarselt välja Walter Masingu auhinda. Saksamaal antakse Walter Masingu auhinda välja alates 1982. aastast. Eestis väljaantava auhinna kriteeriumid tuginevad sarnastele põhimõtetele.

Masing kuulus baltisaksa üliõpilaskorporatsiooni Livonia (saksa keeles Corporation Livonia Dorpat).

Walter Masingu 100. sünniaastapäeva tähistas Tartu Linnaraamatukogu näitusega.

## Viited

## Välislingid
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Raja Halwani

**Raja Fouad Halwani** (sündinud 1967) on Liibanoni päritolu Ameerika Ühendriikide filosoof, kes tegeleb seksifilosoofiaga. 

Ta on 1997. aastast kõrgkooli School of the Art Institute of Chicago vabade kunstide professor. 

## Publikatsioone
**Virtuous Liaisons: Care, Love, Sex and Virtue Ethics*, 2003
*Care Ethics and Virtue Ethics. – *Hypatia*, 2003, kd 18, nr 3, lk 161–192.
*Koos Tomis Kapitaniga. *The Israeli-Palestinian Conflict: Philosophical Essays on Self-Determination, Terrorism and the One-State Solution*, 2007
*(toim). *Sex and Ethics: Essays on Sexuality, Virtue and the Good Life*, 2007. 
**[[Philosophy of Love, Sex, and Marriage]]: An Introduction*, 2010 
*Koos Carol V. A. Quinni ja Andy Wible'iga (toim). *Queer Philosophy: Presentations of the Society for Lesbian and Gay Philosophy, 1998-2008*, 2012
*Koos Nicholas Poweri ja Alan Soble'iga (toim). *The Philosophy of Sex: Contemporary Readings*, 2012
*Sex and Sexuality. – *[[Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia]]*, 2018

## Välislingid
*Tutvustus instituudi saidil
*Blogi
Toom-Kooli tänav

**Toom-Kooli tänav** on tänav Tallinna vanalinnas Toompeal. Tänav algab Lossi platsilt ja lõpeb umbes 200 meetrit põhja pool pärast ristumist Kiriku tänavaga.

Enne 1987. aastat on tänava nime kirjutatud ka kui Toomkooli tänav.

## Tänava hoonestus
*Toom-Kooli tänav 1 – hoonestus, mis on ajaloo vältel kuulunud August von Kotzebuele ning Harpe ja Focki suguvõsale

*Toom-Kooli tänav 4 //  Rutu tänav 4 –  17.–18. sajandil  Tallinna Toomkooli ja  18. sajandi lõpust Eestimaa Rüütli- ja Toomkooli pansionaadi hoone, tänapäeval Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool

*Toom-Kooli tänav 6 // Kiriku tänav 6 – Tallinna toomkirik, algne Toomkiriku kirikuhoone ja seda ümbritsenud kalmistu
*Toom-Kooli tänav 7 – elamu Toom-Kooli t 7 hooviansambliga. Kultuurimälestis. Kuulus 19. sajandil Manteuffelitele, enne Teist maailmasõda, 1923. aastast asus hoones Töö- ja Hoolekandeministeerium ja Sotsiaalministeerium.

*Toom-Kooli tänav 9 – ajalooline Toomgildi hoone

*Toom-Kooli tänav 11 – ajalooline Tallinna Toomkooli hoone, 1965-2022 Tallinna Balletikool, alates 2022. sügisest taas Tallinna Toomkool
*Toom-Kooli tänav 13 – ajalooline Strieckide, Stackelbergide, Löschern von Herzfeldide, Schillingite, Brevernite linnamaja, Kanada Suursaatkonna esindus ning Piip ja Tuut Mängumaja
*Toom-Kooli tänav 15 – elumaja, ajalooline Rehbinderite, Fersenite, Lilienfeldide, Fockide, Cahdeuse, Recke, Tiesenhauseni linnamaja
*Toom-Kooli tänav 17 – Natalie von Uexkülli (1833–1911) palee (1887), tänapäeval Eesti Kaubandus-Tööstuskoda
*Toom-Kooli tänav 17 ja Toom-Kooli 21 vahelisel alal, Piiskopi aed 
*Toom-Kooli tänav 21 –  Piiskopi vaateplatvorm
*Toom-Kooli tänav 21 –  elamu Toom-Kooli 21 hooviansambliga. Kultuurimälestis 
*Toom-Kooli tänav 23 –  elamu,  17.–18. sajandil hoones Toomkiriku rootsi koguduse pastoraat.  19. sajandil asus krundil koolimaja

## Ajalugu

Toom-Kooli tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - Toomkooli tänav; Kooli tänav; saksa keeles *Domschulstraße; Dom-Schulstraße; Schulstraße; Schneiderstraße; Schneidergasse*; vene keeles *ул. Тоом-Кооли; Вышгородская-Школьная ул.; Вышгородско-Школьная ул.*

## Viited
Valeriu Streleț

**Valeriu Streleț** (sündinud 8. märtsil 1970 Țareucas) on Moldova poliitik, kes oli 30. juulist kuni 30. oktoobrini 2015 Moldova peaminister.

Ta sündis aastal 1970 Țareucas (praeguse haldusjaotuse järgi Rezina rajoonis). Lõpetas aastal 1993 Moldova Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ning aastal 2005 Moldova Majandusteaduse Akadeemia üldise majandusteaduse ja õiguse teaduskonna.

Ta kuulus aastast 1994 Moldova Rahvuslikku Noorte Liigasse. Samal aastal kandideeris Moldova Rahvusliku Noorte Liiga Sotsiaaldemokraatliku bloki koosseisus Moldova parlamenti, kuid blokk ei pääsenud parlamenti. Aastal 2001 kandideeris Liiga bloki Plai Natal ('sünnimaa') koosseisus parlamenti, kuid ka see blokk ei pääsenud parlamenti. Sama aasta novembris astus Moldova Rahvusliku Noorte Liiga Moldova Sotsiaalliberaalsesse Parteisse, Strelețist sai partei aseesimees. Oktoobris 2007 oli ta Moldova Liberaaldemokraatliku Partei asutajaliige, valiti Moldova parlamenti juulis 2009 ja novembris 2010. Maist 2011 kuni 29. detsembrini 2014 oli ta Moldova parlamendi Moldova Liberaaldemokraatliku Partei fraktsiooni esimees.

27. juulil 2015 esitati ta Moldova peaministri kandidaadiks, 30. juulil 2015 valiti ta Moldova peaministriks.

29. oktoobril 2015 avaldas parlament seoses pangandusskandaalide ja kuid kestnud valitsusvastaste meeleavaldustega tema valitsusele umbusaldust. Järgmisel päeval nimetas president Nicolae Timofti peaministri kohusetäitjaks senise asepeaministri Gheorghe Brega.
Kieran Setiya

**Kieran Setiya** (sündinud 1976) on USA filosoof.

Ta on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi professor.

## Looming
### Armastus ja elu väärtus
Artiklis "Love and the Value of a Life" ütleb Setiya, nagu ka Iris Murdoch raamatus "The Sovereignty of Good", et tänapäeva moraalifilosoofias ei ole armastus kesksel kohal, mida ta väärib. Armastusest räägitakse eetikas peamiselt seoses erapoolikusega ja lähisuhetega. Tuntakse huvi armastuse kohustuste ja eesõiguste vastu. Moraal peab armastuse kohta midagi ütlema ja on armastusest ohustatud. Armastust ei võeta kohustuste juurena. Selle lähenemise järgi on adekvaatne arusaam moraali loomusest ja alustest võimalik, ilma et armastusest suurt rääkima peaks.

Võib-olla pole õige armastust eetika keskmesse paigutada ega omistada armastusele olulist rolli moraalse kohustuse seletamisel. Ent on olemas traditsioon, mille järgi moraal on armastus üksteise vastu (ligimesearmastus, agaape), ja sellele viitab ka Murdoch. Ilmalikus moraalifilosoofias arutatakse seda isegi vähem kui kuldreeglit. 

Isegi kui rääkida ainult inimestevahelisest armastusest, on filosoofid, kes on püüdnud määratleda armastuse olemust, teinud seda kas väga abstraktselt või nii, et see kehtib täiel määral ainult mõne armastuse liigi kohta. Näiteks Robert Nozick kirjutas artiklis "Love's Bond", et igasugusele armastusele on ühine see, et armastaja heaolu on seotud selle heaoluga, keda või mida ta armastab. See kehtib paljudel juhtudel, kui mitte kõigil, aga edasi räägib ta soovist armastatuga ühineda, mis aga esineb ainult mõne armastuse liigi puhul. Lapsi armastav vanem soovib nendega ühineda ainult juhul, kui see on nende huvides. Võib-olla vanemliku armastuse näidet silmas pidades öeldakse sageli, et kellegi armastamine on temast hoolimine, nii et tema huvid on armastaja jaoks tema huvides tegutsemise põhjendid (Harry Frankfurt, "The Reasons of Love"). Aga armastuseks selleks ei piisa, sest ma võin võõraste huvidest hoolida ka ilma neid armastamata. Ja paistab, et see ei ole ka tarvilik. David Velleman naeruvääristab pilti armastusest kui soovist kasu tuua või soovist ühineda. 

 

## Publikatsioone
**Reasons without Rationalism*, 2007
**Knowing Right From Wrong*, 2014
*Love and the Value of a Life. – *Philosophical Review*, 2014, kd 123, nr 3, lk 251–280. Veebis 

## Välislingid
*Koduleht MIT-i saidil
*Intervjuu
*The Midlife Crisis, video
Jean-Claude Mourlevat

**Jean-Claude Mourlevat** (sündinud 22. märtsil 1952 Ambertis Auvergne'is Prantsusmaal) on prantsuse kirjanik, näitleja ja lavastaja, keda tuntakse peamiselt noorteromaanide autorina.

Eesti keeles on ilmunud tema raamatud "Ookeani kutse" (tõlkija Indrek Koff, kirjastus Draakon & Kuu), mis pälvis 2014. aastal tõlkelastekirjanduse Paabeli Torni auhinna, ja novellikogu "Siluett" (tõlkija Indrek Koff, Draakon & Kuu 2015).

## Tunnustus
* 2000, 2008 Prix Sorcières
* 2000, 2002, 2008 Prix des incorruptibles
* 2005, 2006 Prix Bernard Versele
* 2007 Mildred L. Batchelder Award
* 2021 Astrid Lindgreni mälestusauhind

## Teoseid
* "L'Enfant Océan" (1999)
* "La Rivière à l'envers" (2 kd, 2000 & 2001)
* "Le Combat d'hiver" (2006)
* "Terrienne" (2011)
Chiara Pierobon

**Chiara Pierobon** (21. jaanuar 1993 Mirano, Veneetsia provints – 1. august 2015 Ingolstadt) oli itaalia (nais)jalgrattur.

Ta oli elukutseline jalgrattur võistkonnas Top Girls Fassa Bortolo.

1. augustil 2015 suri Chiara Pierobon äkitselt Saksamaale Bochumisse Sparkassen Giro velotuurile sõites.

## Välislingid
* Tartusse tulema pidanud tippnaisrattur suri võistlusele reisides
Sirmiumi teema

**Sirmiumi teema** (kreeka: *Θέμα Σιρμίου*) oli Bütsantsi haldusüksus (teema), mis asus tänapäeva Serbias, Horvaatias ning Bosnias ja Hertsegoviinas 11. sajandil. Selle pealinn oli Sirmium (nüüd Sremska Mitrovica).

## Ajalugu

6. sajandil asus selles kohas teine Bütsantsi provints. See oli tuntud kui Pannoonia ja selle pealinn oli samuti Sirmium, kuid see oli palju väiksema suurusega.

11. sajandi alguses laius ala, millest hiljem sai Sirmiumi teema, Esimese Bulgaaria tsaaririigi piirides tsaar Samuili võimu all ning kohalik hertsog (vojevood) Sermon valitses Sirmiumi ja ümbritseva ala üle. Pikas sõjas vallutas Bütsantsi keiser Basileios II Bulgaaria ning rajas selle territooriumil uued Bütsantsi teemad ja muud kohalikud kubermangud kindralite (*[[strategos]]*) halduses. Samuili riigi keskosast sai Bulgaaria teema, kirdeosast Paristrioni teema ja loodeosast Sirmiumi teema.

Sirmiumi teema piirid on ebaselged: mõne allika järgi hõlmas teema Sremi piirkonna (Sava jõe põhjakaldal), samuti osi tänapäeva Serbiast ning Bosniast ja Hertsegoviinast Sava jõe lõunakaldal, samas teiste allikate järgi ulatus see piki Doonau lõunakallast ja piki Sava jõge.

Sel ajal kasutati nime "Srem" territooriumi määratlemiseks Sava jõe mõlemal kaldal, samas hiljem juurdusid määrangud "Srem siin pool" (Sava jõest põhjas) ja "Srem teisel pool" (Sava jõest lõunas), kuni lõpuks sai territoorium Sava jõest lõunas nime "Mačva".

Pärast Manzikerti lahingut aastal 1071 ja sellele järgnenud segadust Bütsantsis vallutas Sremi Ungari kuningriik, kuid Bütsantsi kontroll ala üle taastati Komnenostest keisrite ajal. 12. sajandi lõpuaastail Bütsantsi võim kahanes ja Teise Bulgaaria tsaaririigi asutamine tekitas uue kandidaadi piirkonna kontrollimiseks. Lõpuks, 13. ja 14. sajandil saavutasid erinevad Serbia riigid kontrolli piirkonnas. Üks neid riike, Sremi kuningriik, paiknes piirkonnas, kus oli olnud Bütsantsi Sirmiumi teema.

## Strategosed

* Konstantinos Diogenes, 1018–1029
* Theophilos Erotikos, 1040
* Ljutovid, 1039–1042

## Vaata ka

* Sirmium
* Pannoonia (Bütsants)
* Sremi kuningriik
Aleksandr Janšin

**Aleksandr Janšin** (vene keeles Александр Леонидович Яншин; 28. märts (vkj 15. märts) 1911 Smolensk – 9. oktoober 1999 Moskva) oli vene geoloog.

Aastal 1937 sai Aleksandr Janšin väitekirja kaitsmata geoloogia-minearaloogiakandidaadi kraadi. 1952. aastal kaitses ta geoloogia-minearaloogiadoktori kraadi väitekirjaga "Põhja-Uuralimaa geoloogia". 1958. aastal valiti ta korrespondentliikme liikmestaatust vahele jättes NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks.

1930. aastatel töötas Janšin NSVL KRMN Väetiste Üleliidulise Teadusliku Uurimisinstituudi mäenduse osakonnas geoloogiarühma ülemana. Alates 1936. aastast töötas ta NSVL TA Geoloogiainstituudis ja 1958. aastast TA Siberi Osakonna Geoloogia- ja Geofüüsikainstituudis. Aastatel 1982–1989 oli Janšin NSVL TA Litosfääri Instituudi direktor.

## Teadustöö
Aleksandr Janšin oli geotektoonika, geomorfoloogia, stratigraafia ja litoloogia eriteadlane. Tal on uurimusi peamiselt Lõuna-Uurali ja Kasahstani tektoonika, stratigraafia, litoloogia ja hüdrogeoloogia alalt. Janšin on Kasahstani ja Lõuna-Siberi fosforiidi-, kaalisoola-, boksiidi- ja gaasimaardlate ning arteesiabasseinide avastajaid, noorte platvormide õpetuse rajaja ning mitme geoloogilise kaardi autor ja koostaja.

1980. aastatel seoses Siberi "jõgede pööramise" (voolusuuna muutmise) projekti aruteluga loodi ekspertkomisjon, mis pidi hindama maaparanduse efektiivsust põllumajanduses. Komisjoni asus juhtima Aleksandr Janšin. Nn "Janšini komisjoni " mitmeaastane töö  kandis vilja – 1986. aastal valitsus loobus sellest projektist.

Ta oli kauaaegne Moskva Loodusuurijate Seltsi president (1967–1999). Aastatel 1982–1989 oli Janšin NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident. 1993. aastal valiti ta Venemaa Ökoloogiaakadeemia esimeseks presidendiks.

## Tunnustus
*1958 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks valimine geoloogia ja geograafia alal (1991. aastast Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik)
*1969 – NSV Liidu riiklik preemia (osalemise eest "Euraasia tektoonilise kaardi" loomisel)
*1973 – NSV Liidu TA A. P. Karpinski nimeline kuldmedal (geoloogiaalaste tööde eest)
*1974 – valiti Mongoolia Teaduste Akadeemia välisliikmeks
*1978 – NSV Liidu riiklik preemia (osalemise eest 15-köitelise "Siberi ja Kaug-Ida reljeefi arengu ajaloo" loomisel)
*1980 – valiti Saksa DV Teaduste Akadeemia välisliikmeks
*1988 – Karl Ernst von Baeri medal 
*1994 – Venemaa TA A. P. Vinogradovi nimeline preemia (monograafia "Уроки экологических просчётов" eest)

## Viited
Linnupeleti

**Linnupeleti** on seade või vahend lindude peletamiseks.

Linnupeleteid kasutatakse nii põldude ja aedade kaitseks kui ka lindude peletamiseks parkidest, hoonetelt, lennuväljadelt või mõnda muud liiki avalikult territooriumilt.

Linnupeletite hulka kuuluvad akustilised linnupeletid, röövlindude maketid, võrkkatted viljapuudel või peenardel, tuules lehvivad plastist või riidest ribad nööridel, traattakistused aknasimssidel, keemilised jms vahendid, samuti Eestis traditsioonilised hernehirmutised.

2010. aastatel on akustilisi linnupeleteid paigaldanud mitmed Eesti omavalitsused (nt Tartu linn ja Kadrina vald), peamiselt tõrjumaks parkidest või elurajoonidest suuri vareslaste (hakkide ja vareste) või kajakate kolooniaid. Elanike arvamused linnuparvede suhtes ning omavalitsuste vastavad meetmed on pälvinud ohtrat tähelepanu ajakirjanduses.

## Vaata ka
*Käristi

## Välislingid
* Kas tõesti peab linnupeletite tõhususe uurimiseks linn välja käima 20 000 eurot? Postimees, 20. oktoober 2014
* Kuidas rändlinde põllult efektiivselt eemale hoida ja kuidas valida tõhus linnupeleti Nirgu, 21. mai 2018
*Linnupeletaja.ee  kuidas peletada erinevaid linde 09.oktoober 2018
*Vilja Kohler. Linnalinnud naasevad õhtuti oma ööbimispaika Postimees, 16. september 2014
* Linnupeletid vaikivad veel paar kuud Postimees, 15. mai 2014
* Linnas lärmavad linnupeletid Postimees, 25. juuli 2014
* 5 põhilist viga, mida tehakse linnupeletajat ostes Nirgu, 01. juuli 2018
* Linnupeletid ajasid ornitoloogid turri Postimees, 27. märts 2014 
* Tallinna sadam pani püsti linnupeleti Postimees, 8. mail 2012 
* Kadrina seljatas rahu rikkunud tüütud varesed ja hakid Virumaa Teataja, 27. august 2014
* Ardi Kivimets. Jõgeva saab varesevabaks Vooremaa, 1. aprill 2014
* Katre Tatrik. Tartus alustatakse vareste loendamist Novaator, 7. november 2014
Eenok Kornel

**Eenok Kornel** (12. jaanuar 1940 – 28. aprill 2008) oli Eesti jurist ja riigiametnik.

Eenok Kornel lõpetas 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õigusteaduskonnas) ning asus tööle Tallinna abiprokurörina. 1966. aastast oli ta ELKNÜ KK kooliosakonna juhataja asetäitja, kust ta 1967. aastal vallandati avaliku katse eest kaotada kõrgkoolides komsomoli juhtiv osa. 

1967. aastast Eesti Raamatu kirjastuses toimetuse juhataja. Aastatel 1974–1982 töötas ta Eesti Televisiooni kommentaatorina ja kuulus 1979. aastast ka Eesti NSV Ajakirjanike Liitu. 1979. aastast oli Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe abi. 1983. aastal sai temast juriidilise osakonna asejuhataja, aastal 1989 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi analüütilise õiguskeskuse juhataja ning 1991–1992 Ülemnõukogu esimehe nõunik.

1994. aastal oli ta üks Eesti Maarahva Erakonna asutajaliikmeid, kuuludes selle juhatusse. Samal aastal astus Eesti Akadeemilise Õiguskaitse Seltsi liikmeks. 

1995. aastal sai Eenok Kornelist Kaitseministeeriumi nõunik. Aastatel 1996–2004 oli ta Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni nõunik. Aastast 2000 Eesti Rukki Seltsi liige. 

Eenok Kornel on avaldanud aastatel 1964–1995 kümneid õigusalaseid artikleid, pidanud loenguid põhiseaduse, inimõiguste ja korruptsiooni teemal. Ta on kirjutanud eluloolise raamatu "Kuldset keskteed ei ole" (2011), mis kõneleb Eesti lähiajaloost ning juristide osast taasiseseisvumisel. 

Ta võttis osales riigi taasiseseisvumise protsessis, kus:
**osales Eesti NSV Ülemnõukogu 1988. aasta suveräänsusdeklaratsiooni väljatöötamisel;
**kaitses 1989 õiguseksperdina Eesti keeleseadust Moskvas;
**töötas ÜN esimehena riigi- ja rahvusvahelise õiguse eksperdikomisjonis,
**töötas Eesti Vabariigi põhiseaduse rakendamise seaduste eksperdikomisjonis;
**oli tegev seaduseelnõude väljatöötamises;
**valmistas ette ÜN presiidiumi istungiteks olulisi otsuseid, mis puudutasid:
***rahvussümboolikat, 
***riigipiiri, 
***stalinlike aktide õigustühiseks tunnistamist, 
***riigikaitse loomise akte, 
***okupatsioonide uurimise riikliku komisjoni moodustamist, 
***rahvarinde ja parteide registreerimist;
**koostas oluliste kodanikuliikumiste põhidokumente:
***1988 Eestimaa RR harta;
***1994 Eesti Maarahva Kongressi statuut,
***Maaelu harta kaasautor.

## Tunnustus
*1984 Tööveterani medal 
*2002 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2006 Riigivapi IV klassi teenetemärk

## Teosed
*Eenok Kornel. *Kuldset keskteed ei ole : mälestusi, äratundmisi, pealtnägemisi*. Toimetanud Lembit Koik. Tallinn: Olion 2011. ISBN 9789985666739
Maianpata linnus

**Maianpata linnus** (ka *Maianpathe*) on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Läänemaal.

Kroonika mainib linnust kaks korda. 1226. aastal, pärast Läänemaa minekut paavsti võimu alla, saatis paavsti legaat Modena Wilhelm Läänemaale ristima preester Petrus Kaikewalde oma kaasvennaga. Nad ristisid Soontaganas, Maianpatas ja Paehalles, viimastes ristiusku pööramata Eestimaa piirkondades. Hiljem samal aastal tekkis Wilhelmi esindajal magister Johannesel konflikt Taaniga. Taanlased tungisid Läänemaale ja rüüstasid maakonda, kuid Johannese vägede rünnakus neist 50 meest tapeti ja ülejäänud varjusid Maianpata linnusesse. Pärast kolmepäevast piiramist lubati taanlastel lahkuda.

Linnuse asukoht on ebaselge. Oletatud on selle paiknemist Põhja-Pärnumaa valla Maima külas või Haapsalu linnas Tubri maalinna kohal.

## Viited
Paehalle linnus

**Paehalle linnus** on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Läänemaal.

Kroonika kohaselt saatis paavsti legaat Modena Wilhelm 1226. aastal, pärast Läänemaa minekut paavsti võimu alla, sinna ristima preester Petrus Kaikewalde oma kaasvennaga. Nad ristisid Soontaganas, Maianpatas ja Paehalles, viimastes ristiusku pööramata Eestimaa piirkondades.

Linnuse asukoht on ebaselge. Oletatud on selle paiknemist Lääneranna vallas Vatla maalinna kohal.

Kuna mõnes kroonikavariandis esineb linnuse nimi kujul *Pnekalle* ja mõlemad nimekujud sarnanevad kroonikas "küla" tähistava nimeosaga *-culle*, siis on arvatud, et nime lõpuosis *-halle* (või *-kalle*) võib samuti tähendada "küla".

## Viited
Margus Kolga

**Margus Kolga** (sündinud 1. mail 1966 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja diplomaat.

## Elulugu
Kolga õppis alates 1984. aastast Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, magistrikraadi sai 1999. aastal.

1992. aastast töötas ta Eesti Kaitseministeeriumis: aastatel 1992–1994 varustus- ja logistikaosakonnas laekurina, 1994. aastast kaitsepoliitika büroo juhatajana ja 1995. aastast julgeolekupoliitika osakonna juhatajana.

Aastatel 1996–2003 oli ta kaitseministeeriumi asekantsler, vastutades poliitika planeerimise, rahvusvaheliste suhete ja avalike suhete eest ja valmistades ette Eesti NATO-sse integreerimist. 2003. aasta juulis mõisteti ta süüdi ametiseisundi kuritarvitamises, riigisaladuse avalikustamises ja dokumendi võltsimises ning temalt mõisteti välja 48&nbsp;600 krooni. Kuritegude ilmsikstulekul lahkus ta kaitseministeeriumi asekantsleri ametikohalt.

2003. aasta sügisest 2007. aasta märtsini töötas Kolga Balti Kaitsekolledžis konsultandi ja projektijuhina. 2004. aastast kuulub ta Kaitseministeeriumi sõjanduse ning julgeoleku- ja kaitsepoliitika terminoloogiakomisjoni.

2007. aasta märtsist asus Kolga tööle Eesti Välisministeeriumis 1. poliitikaosakonna (julgeolekupoliitika ja rahvusvaheline julgeolekupoliitika) peadirektorina. Aastatel 2010–2015 oli ta Eesti alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures.

Seejärel töötas ta Riigikantseleis, kus koordineeris julgeolekupoliitilise strateegia koostamist. 2016. aasta keskpaigast töötas taas välisministeeriumis, kus juhtis ÜRO Julgeolekunõukogu kampaania töörühma.

Aastatel 2019–2022 oli Kolga Eesti suursaadik Rootsis. 2022. aasta augustist 2025. aasta veebruarini töötas ta välisministeeriumi poliitika planeerimise osakonna peadirektorina. Alates 1. märtsist 2025 on Kolga Eesti presidendi välisnõunik.

### Isiklikku
Margus Kolgal on poeg ja kaks tütart. Ta räägib inglise, soome ja vene keelt ning mõistab saksa keelt.

## Tunnustus
* Valgetähe IV klassi teenetemärk – 2002
* Kaitseministeeriumi I klassi teeneterist

## Teoseid
* "Vene impeeriumi rahvaste punane raamat" (koos Jüri Viikbergi, Igor Tõnuristi ja Lembit Vabaga; Tallinn, Vagabund 1993)

## Viited

## Välislingid
* Margus Kolga artiklid ajakirjas Diplomaatia
Hiroshi Maruyama

**Hiroshi Maruyama** (jaapani keeles 丸山 博 *Maruyama Hiroshi*; 1. juuni 1948 – 2. august 2019) oli Jaapani diplomaat.

Ta oli Jaapani suursaadik Eestis ja Soomes.
Miarooliline tekstuur

**Miarooliline tekstuur**, ka **miaroliidiline tekstuur**, on süvakivimi tekstuur, mida põhjustavad kivimis kristallisatsiooniproduktidega täitunud süvakivimis esinevad väikesed (<2&nbsp;mm ) korrapäratud poorid või õõnsused. Selline tekstuur tekib tänu mahu vähenemisele kristalliseerumise käigus.

Miaroolilise tekstuuri puhul kivimi tühikud (vesiikulid) ei ole siiski üleni täitunud sekundaarsete mineraalidega (sel juhul tekiks mandelkivitekstuur), vaid osaliselt, täpsemalt – vaid vesiikulite seinad kattuvad hilisemate hüdrotermaalsete protsesside käigus sekundaarsete mineraalide mikrodruusidega, mis põhjustavadki vesiikulite seintele miaroolilise tekstuuri.

Miarooliline tekstuur esineb näiteks graniitides, dioriitides ja gabrodes,, samuti granitoidse koostisega pegmatiitides.

Miarooliline tekstuur on iseloomulik intrusiividele, mis omavad poore või õõnsusi.

Väiksuse tõttu on miarooliline tekstuur sageli nähtav vaid mikroskoopi kasutades.

## Viited
Heiko Maas

**Heiko Josef Maas** (sündinud 19. septembril 1966 Saarlouisis) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik. 

Ta oli alates 14. märtsist 2018 kuni 8. detsembrini 2021 Saksamaa välisminister. Enne seda oli ta alates 17. detsembrist 2013 kuni 14. märtsini 2018 Saksamaa justiitsminister.

Ta sündis 1966. aastal Saarlouisis Saarimaal. Ta õppis õigusteadust Saarimaa ülikoolis.
Sun Yang

**Sun Yang** (sündinud 1. detsembril 1991 Hangzhous) on Hiina ujuja, kes võistleb vabaltujumise distantsidel. Ta on kolmekordne olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister. Tema nimel on 1500 meetri vabaujumise maailmarekord (14.31,02; püstitatud Londoni olümpiamängudel).

2008. aasta Pekingi suveolümpiamängudel oli Sun 1500 meetri vabaltujumises kaheksas. 2009. aasta Rooma maailmameistrivõistlustel võitis ta samal alal ajaga 14.46,84 pronksmedali. 2010. aasta Aasia mängudel Guangzhous võitis kuldmedali 1500 meetris ajaga 14.35,43 ja 4×200 meetri teateujumises ning hõbeda 200 ja 400 meetris.

2011. aasta Shanghai maailmameistrivõistlustel võitis ta kulla 800 meetris ajaga 7.38,57 ja 1500 meetris maailmarekordiga 14.34,14. 400 meetris võitis ta ajaga 3.43,24 hõbemedali ja 4×200 meetri teateujumises pronksmedali.

2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta kuldmedali 1500 meetris, püstitades maailmarekordi 14.31,02, ja 400 meetris olümpiarekordiga 3.40,07, hõbemedali 200 meetris ja pronksmedali 4×200 meetri teateujumises. 2013. aastal Barcelona maailmameistrivõistlustel võitis Sun kuldmedali 400 meetris (3.41,59), 800 meetris (7.41,36) ja 1500 meetris (14.41,15). Lisaks võitis ta 4×200 meetri teateujumises pronksmedali.

2013. aasta novembris tegi Sun juhiloata sõites avarii. 2014. aasta mais osutus Hiina meistrivõistlustel tema dopinguproov positiivseks ja ta sai kolmekuulise võistluskeelu. Septembris osales ta 2014. aasta Aasia mängudel, kus võitis 400 meetris, 1500 meetris ja 4×200 meetri teateujumises kulla ning 200 meetris hõbeda.

Sun võitis 2015. aasta Kaasani maailmameistrivõistlustel 400 meetris ajaga 3.42,58 ja 800 meetris ajaga 7.39,96 kulla ning sai 200 meetris ajaga 1.45,20 hõbeda. 1500 meetri finaalist ta loobus, viidates südameprobleemidele.

2016. aasta suveolümpiamänge Rio de Janeiros alustas ta 6. augustil 400 meetris 3.41,68-ga hõbemedalivõiduga. 8. augustil võitis ta 200 meetris 1.44,65-ga esimese Aasia ujujana sellel alal kuldmedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis tuli ta 400 meetris kolmandat korda järjest maailmameistriks ja võitis 200 meetri distantsil maailmameistriks Aasia rekordiga 1.44,39

2013. aastal valis ajakiri Swimming World ta aasta parimaks ujujaks.

## Isiklikud rekordid

## Viited

## Välislingid
* Sun Yang FINA lehel
Andrzej Duda

**Andrzej Sebastian Duda** (sündinud 16. mail 1972 Krakówis) on Poola poliitik, ta oli 6. augustist 2015 kuni 6. augustini 2025 Poola president.

## Tunnustus
* 2025 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

## Viited
Heino Tartes

**Heino Tartes** (sündinud 19. veebruaril 1952) on eesti lõõtspillimeister.

Heino Tartes mängib lõõtspilli rahvamuusikaansamblis Heino Tartes ja Sõbrad ning on Lõõtspilliseltsi juhatuse esimees. Ta on valmistanud 200 Teppo tüüpi lõõtspilli.

Ta on õpetanud lõõtspillimängu Põlva Muusikakoolis ning Põlva Kultuuri- ja Huvikeskuses ning lõõtspillide valmistamist Võrumaa ja Viljandi Kutseõppekeskuse kursustel.

Esinenud ka Soomes, Lätis, Leedus, Poolas, Saksamaal, Ukrainas ja Udmurtias.

## Helikandjad
*Maamehe lõõtsalood. CD, 2004. Esitab Heino Tartes
*Helisev Põlvamaa. CD, 2008. Esitab Heino Tartes ja Sõbrad
*Lõõtsamehe meenutus. CD, 2013. Esitab Heino Tartes ja Sõbrad
*Lõõtsamehe leib. CD, 2017

## Raamatud
*Heino Tartes. Põlvamaa lõõtspillimängijad 1892-2007. Saverna, 2007.
*Heino Tartes. Võrumaa lõõtspillimängijad 1892 kuni 2014. Saverna, 2014.

## Tunnustus
*2012 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2012 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (kuldsete kätega pillimeistrile ja tulihingelisele lõõtspillitraditsiooni edendajale)
*2014 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Pille Karrase, Kristel Laasi, Jaanus Põlderi, Juhan Uppini ja Enrik Vislaga; eriilmelise ja õnnestunud rahvamuusika suurpeo „Pillipidu“ eest)
*2015 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind
*2017 Põlva valla aukodanik
*2022 Põlvamaa Vapimärk (Põlva maakonna kõrgeim autasu; silmapaistva töö eest maakonna ja kogu Eesti rahvakultuuri arendamisel)

Alates jaanuarist 2019 sõidab Tallinnas temanimeline tramm.

## Viited