Mel Mermelstein

**Melvin Mermelstein** (sünninimi Moric Mermelstein; 25. september 1926 Örösveg, Taga-Karpaatia (tollal Tšehhoslovakkia, praegu Ukraina) – 28. jaanuar 2022 Long Beach, California) oli Tšehhoslovakkias sündinud holokausti üleelanu ja autobiograaf, kes 1980ndatel käis kohut ajaloorevisionistidega.

## Biograafia
Sündis veinivalmistaja pojana. Enne Teist maailmasõda elas pere Munkacsis (Mukatševo). 19. mail 1944 küüditati ta Auschwitzi koonduslaagrisse, seejärel saadeti ta 1945. aasta jaanuaris koos 3200 teise vangiga surmamarsil Gross-Roseni koonduslaagrisse. Sealt saadeti ta rongiga ilma toidu ja veeta Buchenwaldi koonduslaagrisse, kuhu ta saabus tüüfuses ja kaalus vaid 30 kg. Buchenwaldis viibis ta kaks kuud, kuni USA väed ta 11. aprillil 1945 vabastasid. Tema vanemad, kaks õde ja vend mõrvati laagrites. Ta oli oma perekonnast ainus, kes jäi ellu. Enne isa surma oli Mermelstein isale lubanud, et räägib kõigile, mida natsid tegid. 

Pärast mõnenädalast taastumist naasis ta Munkacsi, kuid avastas, et kogu tema suguvõsa oli kadunud ja kodune majapidamine hävitatud. Kuid ta teadis, et tal on Ameerika Ühendriikides onu Adolf ja tädi Florence. Ta ei tundnud neid hästi, aga sellest piisas, et uuesti alustada. 31. augustil 1946 saabus ta New Yorgi sadamasse laeval SS "Marine Perch". Ta valdas vabalt ungari, tšehh-slovakki, heebrea, vene, poola ja jidiši keelt, nii et tal õnnestus saada töö ÜRO-s. 1965. aastal asutas ta Californias puidust kaubaaluseid valmistava tootmisettevõtte. 

1967. aastal ajendas Kuuepäevane sõda teda holokaustist rääkima. „Nägin [Egiptuse presidenti Gamal Abdel] Nasserit rusikaid raputamas ja ütlemas, et kavatseb juudid merre ajada,“ rääkis ta 1988. aastal The Los Angeles Timesile. „See meenutas mulle Hitlerit.“ Ta käis rohkem, kui 40 korda endistes natside koonduslaagrites, kust tõi esemeid (valgusposte, okastraati, Zyklon B kanistreid, inimhambaid ja luufragmente ning tuhaga kaetud telliseid) Auschwitzi uurimisfondi, Huntington Beachil asuvasse mittetulundusühingusse, mille ta asutas 1975. aastal. Ta leidis isegi isiklikke tõendeid: foto endast koonduslaagri barakis koos nälgivate meestega ja ahju tükke, kus tema ema ja õde kremeeriti. Ta ehitas oma puidutehase taha 1000 ruutjala suuruse eramuuseumi ja hakkas esinema koolides, sünagoogides ja kogukonnagruppides. 1979. aastal ilmusid talt koonduslaagris veedetud aega käsitlevad memuaarid „Ainuüksi leivaga“ ("By Bread Alone").

### Kohtusaaga holokausti-eitajatega
1979. aastal pidas holokausti eitav Institute for Historical Review (IHR) Los Angeleses oma esimese rahvusvahelise holokausti eitava konverentsi ja esitas konverentsile provokatiivse pakkumise: 50 000 dollari suurune preemia igaühele, kes suudab tõestada juutide tapmist holokaustis. Nad eeldasid, et keegi pakkumist vastu ei võta.

Aasta hiljem sai Mermelstein IHR-ist ja selle pingutustest teada. Ta vastas nördinud kirjadega kohalikele ajalehtedele – IHR-i peakorter asus lähedal asuvas Torrance'is Californias – ja "The Jerusalem Postile". 18. detsembril 1980 saatis tema advokaat William John Cox IHR-ile täidetud küsimustiku ja nõude 50 000 dollari kohta, lisaks kolmeleheküljelise kirjelduse Mermelsteini kogemustest Auschwitzis ja koopia raamatust "Ainuüksi leivaga". IHR keeldus preemiat maksmast, väites, et Mermelsteini notariaalselt kinnitatud aruanne "ei ole piisav tõend". Mermelstein kaebas seejärel IHR-i Los Angelese maakonna ülemkohtusse lepingu rikkumise, lepingu ennetava lahtiütlemise, laimu, tuvastatud faktide kahjustava eitamise, emotsionaalse stressi tahtliku tekitamise ja deklaratiivse õiguskaitse eest. Tema poolt kohtule üleantud dokumentide hulk, mis pidi tõestama holokausti toimumist, oli ligi meetri kõrgune.

9. oktoobril 1981 toimunud kohtuistungil aktsepteeris kohtunik Thomas T. Johnson kohtulikku teadet selle kohta, et juudid Auschwitzis gaasiga surmati. Seejärel läks ta veelgi kaugemale ja kuulutas holokausti vaieldamatuks faktiks. Kohtulik teade tähendab, et kohus käsitles gaasikambreid üldteadaolevatena ega nõudnud seetõttu tõendeid gaasikambrite olemasolu kohta. Kui see teade oli jõustunud, ei lubanud Los Angelese maakonna ülemkohtu kohtunik Robert Wenke esitada ühtegi tõendit, mis väitaks, et holokausti pole kunagi toimunud. Juhtum ise jõudis lõpule alles 1985. aasta juulis, kui saavutati kokkulepe, mis lõpetas Mermelsteini tsiviilhagi IHR-i vastu. Holokausti eitajad nõustusid maksma Mermelsteinile 50 000 dollari suuruse preemia, lisaks 50 000 dollarit kahjutasu ja esitama vabanduskirja. Vabanduskirjas oli "Kõik vastajad vabandavad ametlikult Auschwitz-Birkenau ja Buchenwaldi ellujäänu hr Mel Mermelsteini ning kõigi teiste Auschwitzi ellujäänute ees valu, ahastuse ja kannatuste pärast, mida tema ja kõik teised Auschwitzi ellujäänud on pidanud taluma seoses 50 000 dollari suuruse preemiapakkumisega tõendite eest, et "juute gaasistati Auschwitzis gaasikambrites"."

USA telekanal TNT tegi 1991. aastal kohtuasjast telefilmi "Iial ei unusta" ("Never Forget"), kus Mermelsteini mängis tuntud USA näitleja Leonard Nimoy.

## Viited