open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Heliallikas

**Heliallikas** võib olla iga nähtus, mis kiirgab keskkonda seal levivaid helilaineid.

## Definitsioon
Helilaineid võib tekitada suvalise keskkonnaga kontaktis oleva tahke keha mehaanilised võnkumised, aga ka keskkonnale mõjuvad perioodiliselt muutuvad jõud või keskkonna enda järsk liikumine. Seega iseloomustab neid erinevaid heliallikaid nende võime edastada ümbritsevasse keskkonda helienergiat. Akustika vaatepunktist on heliallikas ümbritseva keskkonnaga kontaktis olev osa ruumist, mis tekitab helienergiat. Seejuures kiirgab heliallika tekitatud helienergia heliallikast väljapoole helilainetena.

## Heli tekitamine muusikainstrumentides
Erinevatel muusikainstrumentidel on erilaadsed heli tekitamise viisid:

*võnkuv pillikeel 
**poogna hõõrdesurve keelele (viiul, vioola, tšello, kontrabass)
**sõrme või plektroni tõmme keelel (kitarr, kannel, harf)
**haamrikese löök keelele (klaver)
*võnkuv lest, pilu, huuled või õhusammas
**õhusurve lesthuulikule (klarnet, saksofon, oboe, fagott)
**õhusurve aukhuulikule (flööt, oreli huulvile)
**huulte vibratsioon kausshuulikus (trompet, tromboon, metsasarv, tuuba)
**õhusammas torus (puhkpillid)
*võnkuv keel-lest
**õhusurve keellestale (suupill, akordion, oreli keelvile)
*võnkuv varras, plaat, membraan (kile)
**löök kolmnurksele metallvardale (triangel)
**löök plaadile (ksülofon, marimba, kellamäng)
**löök nahk-membraanile (timpan, trumm, tamburiin)
**löök metall-membraanile (taldrikud, kellad)
*võnkuvad häälekurrud
**inimhääle häälekurdude vibratsioon
*võnkuv elektrivool
**Vahelduvvoolu toime valjuhääldi membraanile (süntesaator)

## Viited
Elastne keha

**Elastne keha** on keha, mis välise jõu toimel muudab oma kuju ning selle lakkamisel taastab oma endise kuju.
Näiteks painduv keha on võnkumisvõimeline tahke (pillikeel), gaasiline (pillikeelt ümbritsev õhk) või vedel (sisekõrvas olev vedelik) keha. Muusikas kasutatavaid võnkumisvõimelisi elastseid kehasid nimetatakse muusikainstrumentideks.  Elastse keha paneb võnkuma sellesse väljastpoolt sisestatav energia.

Elastse keha võnkumisena tekkival füüsilisel helil on 4 põhiomadust: võnkumise koostis, põhivõnkumise ulatus ehk amplituud, põhivõnkumise kestus, põhivõnkumise sagedus.

## Vaata ka

* Elastsus
* Hooke'i seadus
* Elastsusteooria
Christine Arron

×

**Christine Arron** (sündinud 13. septembril 1973 Abymes Guadeloupe'is) on Prantsusmaa kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).

Arron asus elama Prantsusmaale 1990. aastal. Tema esimene treener oli Fernand Urtebise, kes oli ka 1997. aasta MM-il 400 m tõkkejooksu maailmameistriks tulnud Stéphane Diagana treener.

Ajaga 10,95 sekundit jooksis ta 1998. aastal üle Marie-José Péreci nimel oleva Prantsusmaa rekordi, mida suutis hiljem veel parandada 10,85-ni. 19. septembril samal aastal Euroopa meistrivõistlustel Budapestis jooksis ta uueks Euroopa rekordiks 10,73. Christine Arron valiti 1998. aastal Euroopa parimaks naissportlaseks. 1999. aasta maailmameistrivõistlustel Sevillas Arron võitis 4×100 m teatejooksus koos Patricia Girardi, Muriel Hurtise ja Katia Benthiga hõbemedali.

Jalavigastuse pärast pidi Arron jätma vahele 2001. aasta MM-võistlused. Selle järel tuli aastane võistluspaus pärast poja sündi. 2003. aasta kodustel maailmameistrivõistlustel Pariisis võitis Arron viimase vahetuse jooksjana 4×100 m teatejooksus kuldmedali koos Girardi, Hurtise, Sylviane Félixga ajaga 41,78, mis oli ka uueks Prantsusmaa rekordiks. 2004. aasta olümpiamängudel Ateenas võitis ta 4×100 m pronksmedali koosseisus Véronique Mang, Hurtis, Félix ja Arron. 100 m jooksus ta finaali ei jõudnud, kuigi oli varasemate jooksude põhjal üks suursoosikuid. 

2005. aastal oli ta väga heas vormis: võitis viis IAAF-i Kuldliiga etappi kuuest. 
## Saavutused

### [[Olümpiamängud]]el

*2004 Ateenas
pronksmedal 4×100 m teatejooksus **42,54**

### [[Kergejõustiku maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

*1997 Ateenas 
pronksmedal 4×100 m teatejooksus **42,21**
*1999 Sevillas
hõbemedal 4×100 m teatejooksus **42,06**
*2003 Pariisis
**maailmameister** 4×100 m teatejooksus **41,78**
*2005 Helsingis
pronksmedal 100 m jooksus **10,98**
pronksmedal 200 m jooksus **22,31**

### [[Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus|Euroopa meistrivõistlustel]]

*1998 Budapestis
**Euroopa meister** 100 m jooksus **10,73** (Euroopa rekord)
**Euroopa meister** 4×100 m teatejooksus **42,59**

## Välislingid
* 
*Fotod Christine Arronist
1930. aasta Briti impeeriumi mängud

**1930. aasta [[Briti impeerium]]i mängud** praeguse nimega *[[Rahvaste Ühenduse mängud‎]]* olid esimesed, mis toimusid 16.–23. augustini 1930 Hamiltonis Ontario provintsis Kanadas.

## Osalenud riigid

## Medalid

## Välislingid

*Mängude ametlik koduleht
*Veebileht 1930. aasta mängudest
Suhkrud

**Suhkrud** on sahhariidide ehk süsivesikute hulka kuuluv orgaaniliste ühendite klass. Need on looduslikud ühendid, mis struktuurilt on polühüdroksüaldehüüdid või polühüdroksüketoonid. Kõik suhkrud on süsivesikud (monosahhariidid, oligosahhariidid, polüsahhariidid). Euroopa Liidu toiduainete märgistamise direktiivi 90/496/EMÜ järgi on suhkrud "kõik toidus sisalduvad monosahhariidid ja disahhariidid, välja arvatud polüoolid".

Enamasti koosnevad suhkrud vaid süsinikust, vesinikust ja hapnikust ning vesiniku ja hapniku vahekord on neis samasugune nagu veel (CnH2mOm) – siit ka eestikeelne nimetus süsivesikud. Aminosuhkrute koostises on ka lämmastik, suhkrute fosfaatestritel fosfor ja heteroglükosiididel väävel. Suhkrud on valged tahked ained, sageli magusa maitsega.

Monosahhariidide ehk monooside molekuli koostises on viis (pentoosid, C5H10O5) või kuus (heksoosid, C6H12O6) süsiniku aatomit. Karbonüülrühma asukoha järgi jagatakse monosahhariidid ketoosideks ja aldoosideks. Ketoosidel on karbonüülhapnik esimese süsiniku aatomi juures, ketoosidel teise. Monosahhariidid on näiteks glükoos, fruktoos, galaktoos.

Oligosahhariidid koosnevad 2–4 monosahhariidi molekulist, mis on omavahel seotud. Kahest hapnikusilla ehk glükosiidsidemega ühendatud monosahhariidist moodustunud glükosiide nimetatakse disahhariidideks (nt maltoos, sahharoos, laktoos, trehaloos). Eksisteerivad ka trisahhariidid ja tetrasahhariidid.

Polüsahhariidideks ehk polüoosideks nimetatakse polükondensatsioonil tekkivaid mitmest monosahhariidist koosnevaid polümeere. Nende hulka kuuluvad tärklis, tselluloos, glükogeen, kitiin, pektiin jt.

Suhkrud on eluslooduses kõige levinumad orgaanilised ühendid – üle 70% eluslooduses esinevast süsinikust on sahhariidide koostises; taimede kuivmassist moodustavad suhkrud üle 80%.  Organismis täidavad suhkrud nii energeetilist (tärklis, glükogeen) kui toestusfunktsiooni.

## Vaata ka
*Lisatud suhkrud
Börnicheni vald

**Börnichen** on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.

Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.

## Välislingid
*Valla koduleht (*saksa keeles*)
Borstendorf

**Borstendorf** on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.

Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.

2015. aastal liideti ta Grünhainicheni vallaga.

## Välislingid
Heliintensiivsus

**Heliintensiivsus** *I* on füüsikaline suurus, mis kirjeldab helienergia voogu, mis läbib heli levimissuunaga risti oleva ühikulist pinda (m2) ajaühikus (s). Et energia ühik on džaul (J) ja J/s = W (vatt), siis on heliintensiivsuse mõõtühik W/m2.

## Heliintensiivsuse definitsioon
Heliintensiivsus ***I*** on vektorsuurus, mis on defineeritud, kui helirõhu *p* ja heliosakese kiiruse ***u*** korrutis.

\mathbf{I} = p \mathbf{u}

Heliintensiivsus *I* on tasalaine korral võrdeline helivõimsusega *P*ak:

:I = \dfrac{P_{\text{ak}}}{A}, 

kus *A* on pindala m2. Antud seosest järeldub, et allika korral, mis asuks hüpoteetilises lõpmatus kadudeta keskkonnas on pindalaühikut läbiva heli intensiivsus pöördvõrdeline heliallika kauguse *r* ruuduga: *I* ~ 1/*r*2. Näiteks kauguse kahekordistamisel väheneb helienergia neljakordselt (6 dB), kümnekordistamisel sajakordselt (20 dB).

## Võrdtasalaine heliintensiivsus
Võrdtasalaine heliintensiivsus on helirõhu ruutude keskmise \overline{p^2}  jagatis häirimata voolise tiheduse \rho ja helikiiruse c korrutisega. Valemina 

I_{eq} = \frac{\overline{p^2}}{\rho c}

## Heliintensiivsuse tase
Heliintensiivsuse taset *L*I mõõdetakse detsibellides lähteintensiivsuse *I*0 suhtes, milleks on 10−12 W/m2 = 1 pW/m2. See 0-dB-tase vastab helirõhu lähtetasemele 2∙10–5 Pa.  Nimelt on heliintensiivsus *I* ja helirõhk *p* seotud valemiga (analoogne Ohmi seadust väljendava seosega)
: I = \dfrac{p^{2}}{Z_{0}}, 
kus *Z*0 = 400 N·s/m3 on akustiline impedants (takistus); see on kokkuleppeline väärtus, sest tegelikult pole akustiline impedants püsiv, vaid sõltub teataval määral õhu tihedusest, see aga omakorda temperatuurist, õhurõhust ja õhuniiskusest (kuiva õhu akustiline takistus normaalrõhul ja 20 °C juures on 410 N·s/m3).
 
Nii valitud *Z*0 väärtuse alusel arvutades saamegi, et rõhule 2∙10–5 = 0,00002 Pa vastab intensiivsus
: I =  \dfrac{0,00002^{2}}{400} = 1 \cdot 10^{-12} \,\frac \text{W}{\text{m}^{2}}. 

Sellest seosest tulenevalt väljendab mingit helirõhu taset ja vastavat heliintensiivsuse taset ühesuurune detsibellide arv. Seetõttu võib lühidalt kõnelda helitasemest või helinivoost, lühend SPL (ingl k sõnadest *sound pressure level*).

Heliintensiivsuse *I* tase *L*I detsibellides lähteintensiivsuse  *I*0 suhtes arvutatakse valemiga
:L_\text{I} = 10 \log\!\left(\frac{I}{I_0}\right)\!~\mathrm{dB}.

Näiteks kui heliintensiivsus *I* on 0,01 W/m2, siis heliintensiivsuse tase
:L_\text{I} = 10 \log\!\left(\frac{10^{-2}}{10^{-12}}\right)\!~\mathrm{dB} = 10 \cdot 10 = 100 \; \text {dB}.

Heliintensiivsuse taset võib väljendada ka helirõhkude suhte kaudu. Lähtudes tasalaine lähendist I = |P|^2/2\rho_0 c_0 on heliintensiivsus I võrdeline helirõhu ruuduga (*I* ~ *p*2). Tulenevalt logaritmi omadusest lg *a*2 = 2 lg *a*:

: L_\text{I} = 20 \cdot \operatorname{log} \left(\frac{p}{p_0}\right) \qquad (p_0 = 0,00002 \;\text{Pa}) .

## Viited

## Kirjandus
* Ilmar Eiskop, Aleksander Sillart. Akustika ja helitehnika. Tallinn, Valgus, 1988
Plastiidid

**Plastiidid** on taimede ja protistide organellid, mis on ümbritsetud membraaniga. Neil on iseseisev genoom ja nad paljunevad rakus pooldumise teel.

## Plastiidid taimedes

Plastiidide funktsioonideks on fotosüntees, varuainete (näiteks tärklise) säilitamine ja mitmete ainete süntees, nende seas näiteks rasvhapped ja terpeenid, mis on vajalikud taimeraku struktuuride ehituseks.

Plastiididel on võime diferentseeruda, et täita rakus erinevaid funktsioone. Kõik plastiidid põlvnevad proplastiididest (varem nimetati neid eoplastiidideks), mis asuvad taime meristeemis.

Proplastiidid võivad diferentseeruda järgmisteks plastiidideks:

*kloroplastid – fotosüntees; kloroplastide eellased on etioplastid. Rohelise värvusega, mille annab neile klorofüll;
*kromoplastid – pigmentide süntees ja säilitamine. Sisaldavad kollaseid ja oranžpunaseid pigmente, mis võivad anda taime juurtele, õitele või viljadele kollase, oranži või punase värvuse. Ere värvus meelitab kohale õite tolmeldajaid ja seemnete levitajaid;
*leukoplastid – monoterpeenide süntees; leukoplastid on värvusetud ja nende peamine ülesanne on varuainete, eelkõige tärklise talletamine. Neid leidub rohkesti juurte, risoomide ja mugulate rakkudes. Leukoplastid võivad omakorda diferentseeruda järgmisteks plastiidideks:
**amüloplastiidid – tärklise säilitamine;
**elaioplastiidid – rasvade säilitamine;
**proteinoplastiidid  – proteiini säilitamine ja modifitseerimine.

## Plastiidid vetikates
Vetikate kontekstis tähendab termin "leukoplast" kõiki pigmenteerumata plastiide. Nende funktsioon erineb taimede leukoplastidest. Vetikates ei esine etioplaste, amüloplaste ega kromoplaste. Vetikate plastiidid erinevad taimede plastiididest näiteks selle poolest, et nad sisaldavad pürenoide.

## Vaata ka
*plasmiidid

## Viited
Karniis

Arhitektuuris nimetatakse **karniisiks** seina ülaosast eenduvat rõhtsat ehk horisontaalset liistu, millel on ehituskunstiline ja ka vett seinale mittelaskev otstarve. Karniis on ehitatud arhitraavi ehk rõhttala külge, karniis asub friisi peal.

Mööblikunstis loetakse **karniisiks** igasugust horisontaalset ehisliistu.

## Vaata ka
*ehisliist
*simss
*order
*arhitraav
*friis
*talastik
Netball

***Netball*** on põhiliselt naiste harrastatav pallimäng, mille mõtles välja 1891. aastal ka korvpalli looja James Naismith. 

Rahvusvaheline spordialaliit International Federation of Netball Associations (IFNA) loodi 1960. aastal.

## Märgu kirjeldus
Võistlust peetakse kahe naiskonna vahel, kes püüavad palli visata vastase väravasse või "rõngasse", et punkte koguda. Väljak on jagatud kolmandikeks ehk tsoonideks. 

Mäng algab sööduga kesktsoonist. Keskmängija söödab pärast kohtuniku vilet palli oma naiskonnakaaslastele. Enne kohtuniku vilet ei tohi ükski mängija siseneda kesktsooni. Igal mängijal on oma kindel tegevus sõltuvalt tema paiknemisest väljakul ning ta kannab ka vastavat märget rinnal. Ainult väravaründaja ja lööja tohivad väravale pealelööke teha ning seda ka ainult siis, kui nad asuvad väravakaarest seespool. Ükski mängija ei või kauem kui 3 sekundit palli oma valduses hoida, seega on tegu kiire mänguga.

## Eestikeelne termin
Ingliskeelse *netball*'i eestikeelseks tõlkeks on pakutud sõnu "netpall" ja "kukkurpall", kuid need ei ole veel keeles juurdunud. Tsitaatsõna *netball* tuleb aga eestikeelses tekstis kindlasti kursiivi (kaldkirja) panna.

## Viited

## Välislingid
*IFNA koduleht
Cum laude

***Cum laude*** (ladina keeles 'kiitusega') on märge, mis lisatakse haridust tõendavale ülikoolidiplomile, kui üliõpilane on õpingud lõpetanud teatud lisatingimustele vastavalt. 

Eestis on diplomi kiitusega (*cum laude*) väljaandmise tingimused sätestatud haridus- ja teadusministri määrusega. Alates 1. septembrist 2007 õppima asunutele kehtivad lõpetamisel järgmised tingimused:
* õppekava on täidetud täies mahus;
* lõputöö on kaitstud või lõpueksam sooritatud hindele "5" ("A");
* kõikide akadeemilisele õiendile kantud hinnete õppeaine mahtudega kaalutud keskmine on 4,60 või kõrgem.

Mõnel pool maailmas kasutatakse lisaks märkele *cum laude* ka väljendeid *magna cum laude* (suure kiitusega) ja *summa cum laude* (kõrgeima kiitusega).

## Välislingid
* Riigi Teataja
Meditsiinigeograafia

**Meditsiinigeograafia** on geograafia haru, mis uurib rahvastiku tervist ja tervishoidu mõjustavaid looduslikke ja sotsiaalmajanduslikke tingimusi.

Meditsiinigeograafia hulka kuulub nosogeograafia, mis uurib haiguste levimist. 

Traditsiooniliselt on meditsiinigeograafias kaks peamist uurimissuunda: esiteks haigestumuse ja suremuse geograafiline jaotus ja tegurid ning teiseks tervishoiupoliitika, -teenuste kättesaadavus ja kasutamine.

Meditsiinigeograafia iseseisvus 18. sajandi lõpus, areng hoogustus 20. sajandi keskel. 

Nõukogude Liidus tegutses aastast 1963 NSV Liidu Geograafiaseltsi meditsiinigeograafiaosakond (1955–1963 meditsiinigeograafiakomisjon) ja aastast 1988 Rahvusvahelise Geograafialiidu tervisegeograafia- ja arengu komisjon (1949–1976 meditsiinigeograafia-komisjon, 1976–1988 tervisegeograafiatöörühm).
Interaktsioon (statistika)

**Interaktsioon** ehk **koosmõju** (ka **vastastikmõju**, **vastasmõju**) on andmeanalüüsis olukord, kus ühe muutuja (argumenttunnuse e sõltumatu muutuja e vaba muutuja) mõju funktsioontunnusele (e sõltuvale muutujale e seotud muutujale) muutub sõltuvalt mingi kolmanda (argument)tunnuse väärtusest. Sellisel juhul öeldakse, et esineb interaktsioon või koosmõju argumenttunnuste vahel.

Näiteks: uuritakse inimese kehakaalu (funktsioontunnus) seost keskkonna (esimene argumenttunnus) ja pärilike (teine argumenttunnus) teguritega. Uuringu tulemusel leitakse, et ainult pärilikud või ainult keskkondlikud tegurid üksinda ei suuda ennustada kehakaalu; päriliku teguri mõju kehakaalule sõltub keskkonnatingimustest või keskkonnatingimuste mõju sõltub pärilikest teguritest. Sellisel juhul öeldakse, et pärilike ja keskkondlike tegurite vahel esineb interaktsioon.

Interaktsiooni leidmiseks kasutatakse mitmefaktorilise analüüsi meetodeid (mitmene regressioonanalüüs).
Order

**Order** (ladina keeles *ordo* – 'rida, asetus, kord') on ehituses arhitektuuriliste vahendite ja kompositsioonivõtete süsteem, mis põhineb sammas-talakonstruktsiooni kandvate ja kantavate osade kindlaksmääratud ühendustel ja plastilisel töötlusel.

Sammas-talakonstruktsiooni kandvad osad on näiteks sambad koos kapiteeli, baasi ja vahel ka pjedestaaliga, pilastrid ja piilarid. Kantavad osad on näiteks arhitraav, friis ja karniis.

## Tüübid
Viis klassikaliseks peetavat orderit on
* dooria order
* joonia order
* Korintose order
*Toscana order
* komposiitorder

## Ajalugu
Klassikalised kunstiliselt mõtestatud orderid kujunesid välja Vana-Kreekas. Neid hakati nimetama Kreeka piirkondade järgi: dooria, joonia ja Korintose order. Need orderite liigid levisid Vana-Roomasse ning selle mõjul kasutati nende orderite tõlgendusi sageli renessansiaja ja klassitsistlikus arhitektuuris. Näiteks dooria orderi Itaalia töötlus on Toscana order. Komposiitorder ehk liitorder ühendab Korintose ja joonia orderi elemente.

Samba kõrgus sõltub tema läbimõõdust ja stiilist. Dooria samba kõrgus on läbimõõdust 7 korda suurem, joonia samba kõrgus 8 ja Korintose samba kõrgus 9 korda. Kuna sammas ei pruugi olla kogu ulatuses ühesuguse läbimõõduga, tavaliselt on see alt laiem kui ülevalt, siis kasutatakse samba alumist, maapinnalähedast läbimõõtu. Talastiku kõrgus on umbes veerand samba kõrgusest.

Orderit kasutatakse hoonetel ka selleks, et neile kunstipärast ilmet anda. Sageli kasutatakse orderit suure ühiskondliku tähtsusega hoonete, sealhulgas kultusehitiste ideoloogilise tähtsuse esiletoomiseks.

Ainus antiikaja arhitektuuri käsitlev säilinud käsiraamat on Vitruviuse "De architectura", mis avastati 15. sajandil. Seetõttu oli Vitruviusel hiliskeskaja ja uusaja arhitektuurile määratu mõju.

## Vaata ka
* kolossaalorder
* protodooria sammas
* aioolia order
* keerdsammas

## Viited

## Välislingid
* Greek architectural orders. Khan Academy (artikkel illustratsioonidega, inglise keeles)
* Video: Classical Orders. Khan Academy video
Gornau vald

**Gornau** on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis.

Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.

### Vallaosad
* Dittmannsdorf
* Witzschdorf
Colette Besson

**Colette Besson** (7. aprill 1946 Saint-Georges-de-Didonne – 9. august 2005 La Rochelle) oli Prantsusmaa kergejõustiklane (400 m jooks), olümpiavõitja (1968).

Enne México 1968. aasta olümpiamänge oli Colette Bessoni isiklik rekord 400 m jooksus 53,8. Olümpiaradadel jooksis ta eeljooksus aja 53,1, veerandfinaalis 53,6 ning finaalis juba aja 52,0. Sellega tuli ta olümpiavõitjaks.

1969. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas jooksis Besson kaks maailmarekordit, kuid ei võitnud ühtegi kuldmedalit. 400 m jooksus tuli Euroopa meistriks tema kaasmaalane Nicole Duclos uue maailmarekordiga 51,7 (51,73) ning esimest korda kavas olnud 4x400 m teatejooksu võitis Suurbritannia, kelle viimase vahetuse jooksja Lillian Board oli enne Bessoni napilt varem finišis, kuigi mõlemad jooksid uue maailmarekordi 3.30,8.

## Saavutused
### [[Olümpiamängud]]el
*1968 Méxicos
**  **olümpiavõitja** 400 m jooksus **52,0** (maailmarekord)

### [[Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus|Euroopa meistrivõistlustel]]
*1969 Ateenas
**  hõbemedal 400 m jooksus **51,7** (51,75) (maailmarekord)
**  hõbemedal 4×400 m teatejooksus **3.30,8** (maailmarekord)
Pockau

**Pockau** on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis, üleriigiliselt tuntud puhkekoht.

Kuni 2008. aastani kuulus vald Kesk-Maagimäestiku kreisi.

2014. aastal liideti ta Pockau-Lengefeldi linnaga.

## Endised vallaosad
Forchheim, Görsdorf, Marterbüschel, Nennigmühle ja Wernsdorf.
Andres Lipstok

**Andres Lipstok** (sündinud 6. veebruaril 1957 Haapsalus) on eesti majandustegelane, poliitik, vehkleja ja sporditegelane. Ta oli 7. juunist 2005 kuni 6. juunini 2012 Eesti Panga president.

Andres Lipstok lõpetas 1975. aastal Haapsalu 1. Keskkooli. Aastatel 1975–1980 õppis ta rahanduse ja krediidi erialal Tartu Riiklikus Ülikoolis.

Aastatel 1980–1989 kuulus ta NLKPsse. Oli Eesti Kongressi liige.

Aastatel 1980–1983 töötas ta Haapsalu Rajooni TSN TK rahandusosakonnas ja seejärel plaaniosakonnas. 1989 oli ta Eesti NSV rahandusministri asetäitja ja aastatel 1989–1994 Läänemaa maavanem. Aastatel 1994–1995 oli ta Andres Tarandi valitsuses rahandusminister ja 1995–1996 Tiit Vähi teises valitsuses majandusminister. 

Aastatel 1995–2005 oli ta VIII, IX ja X Riigikogu liige. 7. märtsil 2005 valiti Lipstok Riigikogu esimeseks aseesimeheks. 24. märtsil valiti ta sellele kohale tagasi.

Alates 7. juunist 2005 oli Andres Lipstok Eesti Panga president. Sellele kohale valis Eesti Panga nõukogu ta 10. mail 2005. Eesti Pank lasi jaanuaris 2007 käibele uued kahe- ja kümnekroonised rahatähed, millel oli muudetud turvaelemente. Neil rahatähtedel on ka Lipstoki allkiri.

Aastast 1994 on Andres Lipstok olnud Eesti Olümpiakomitee liige. Aastatel 2000–2008 Eesti Olümpiakomitee asepresident ja aastast 2016 Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige.

Aastatel 2013–2016 oli ta Eesti Vehklemisliidu juhatuse liige.

## Tunnustus
* 2002 Riigivapi IV klassi teenetemärk
* 2005 pressivaenlane
* 2005 Kolme Tähe II klassi orden
*2005 Johan Skytte medal
* 2006 Riigivapi II klassi teenetemärk
* 2008 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
* 2009 Eesti Olümpiakomitee aupresident
* 2013 Haapsalu aukodanik

## Isiklikku
Andres Lipstok on abielus, tal on poeg ja tütar. Tema isa Johannes Lipstok oli baptisti vaimulik: enne sõda oli ta Eesti Baptistide Liidu president ja pärast sõda Eesti NSV Evangeeliumi kristlaste baptistide vanempresbüter, 1911–1923 Rummu-Valkla baptisti koguduse vanem ja 1923–1961 Haapsalu baptisti koguduse vanem.

## Viited

## Välislingid
*ETV saade "Tähelaev: Andres Lipstok" / aprill 2012 
*CV Eesti Panga lehel
*Tõnu Lilleorg, Andres Lipstok: ehk märtsis langetame palka, Õhtuleht 18. veebruar 2009 
*
Pikk Hermann (täpsustus)

**Pikk Hermann** (saksa keeles *Langer Hermann*) on mitme linnuse silmapaistvama torni nimetus. Bergfriedi-tüüpi Pikk Hermann levis kindlusetorni nimena saksa kultuuriruumis, sh Tallinnas Toompeal, Narva Hermanni linnuses, Paide ordulinnuses ja Kuressaare piiskopilinnuses, 9. aastal pKr võitsid germaanlased pealetungivaid Rooma leegione Teutoburgi lahingus, nende pikk väejuht Lange Hermann oli saksa rahva esimene sõjasangar. 

Pika Hermanni nime kannab:

* **[[Pikk Hermann]]** Tallinnas Toompea lossis
* **[[Pikk Hermann (Narva)|Pikk Hermann]]** Narvas Hermanni linnuses
* **[[Pikk Hermann (Paide)|Pikk Hermann]]** Paides Paide ordulinnuses
* **[[Pikk Hermann (Kuressaare)|Pikk Hermann]]** Kuressaares Kuressaare piiskopilinnuses
* **[[Pikk Hermann (Tartu)|Pikk Hermann]]** oli ka Tartu kunagine kaitsetorn.
Bud Powell

**Bud Powell** (sünninimi **Earl Rudolph Powell**; 27. september 1924 New York – 31. juuli 1966 New York) oli Ameerika džässpianist ja -helilooja, keda peetakse üheks mõjukaimaks *[[bebop]]*-ajastu pianistiks džässiajaloos.

Tema tehniline virtuoossus ja harmooniline leidlikkus tegid klaverist *bebop*-džässis tähtsa soolopilli, samamoodi nagu Charlie Parker tegi seda saksofoniga ja Dizzy Gillespie trompetiga.

Powell kasvas musikaalses peres ja alustas varakult klaveriõpinguid. Tema varajast klaverimängu mõjutas eelkõige Art Tatum, hiljem avaldas talle tugevat mõju ka Thelonious Monk. 1940. aastate alguses liitus ta Cootie Williamsi orkestriga ning hakkas peagi tegutsema New Yorgi džässiringkondades, kus temast sai üks *bebop*-liikumise keskseid tegelasi.

Powell tegi koostööd paljude tuntud muusikutega, sealhulgas Charlie Parkeri, Dizzy Gillespie, Max Roachi, Fats Navarro ja Sonny Stittiga. Tema esinemised ja salvestised triode koosseisus, eriti aastatel 1947–1953, on saanud džässi klassikaks.

Hoolimata tema muusikalisest andekusest varjutasid Powelli elu vaimse tervise probleemid, mille tõttu viibis ta palju haiglaravil. Aastatel 1959–1964 elas ta Pariisis, kus jätkas esinemist ja salvestamist Euroopa muusikutega. Ta naasis Ameerikasse 1964. aastal ja suri kaks aastat hiljem 41-aastaselt.

## Bud Powelli kuulsaimad džässteosed
* "Bouncing with Bud"
* "Celia"
* "Cleopatra's Dream"
* "Dance of the Infidels"
* "Hallucinations a.k.a. Budo"
* "Tempus Fugue-It" ("Tempus Fugit")
* "Un Poco Loco"

## Bud Powelli albumid
* "Tempus Fugue-It" – (4 CD-d), (1944)
* "The Complete Blue Note and Roost Recordings" – (neli CD-d) (1947)
* "The Amazing Bud Powell, Volume One" – (1949)
* "The Complete Bud Powell on Verve" – (viis CD-d) (1949–1956)
* "The Amazing Bud Powell, Volume Two" – (1953)
* "The Amazing Bud Powell, Volume Three" – Bud! (1957)
* "Time Waits" – (1958)
* "The Scene Changes" – (1958)
* "Bud In Paris" (1959)
* "The Best of Bud Powell on Verve"

## Viited
Jossif Kobzon

**Jossif Kobzon** (vene Иосиф Давыдович Кобзон; 11. september 1937 Ukraina NSV, Donetski oblast, Tšassiv Jar – 30. august 2018 Moskva) oli juudi päritolu populaarne Venemaa laulja, bariton.

Ta oli NLKP liige 1973. aastast.

Brežnevi ajal oli ta Nõukogude juhtkonna "õuelaulik", kes laulis patriootilisi ja lüürilisi laule.

Kobzon laulis sisse seriaali "Seitseteist kevadist hetke" laulud.

1997. aastal lõpetas Kobzon ametlikult oma kontserditegevuse, kuid 2007. aastal tegi ta juubeliturnee, esinedes ka Eestis.

Ta oli Venemaa Riigiduuma liige. Kobzon oli Putini Ukraina-vastase välispoliitika aktiivne toetaja. 2014. aasta Ukraina kriisi ajal kirjutas ta Donbassi hümni ja kavatses anda kontserdi separatistide võimu all olevas Donetskis ja Luhanskis.

Juulis 2014 keelas Läti Kobzonile sissesõidu riiki.

## Tunnustus
* Orden "Teenete eest Isamaa ees" – 3. järk (1997) ja 2. järk (2002)
* Mehisuse orden (2002)
* Nimeline püstol Tokarev "Itškeeria Tšetšeenia Vabariigi toetamise eest" (1997)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1987)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1980)
* Ukraina rahvakunstnik (1991)
* Vene NFSV teeneline kunstnik (1973)
* NSV Liidu riiklik preemia (1984)

### Muud tunnustusavaldused
Коbzon on 28 linna (sh Donetsk, Saratov, Biškek) aukodanik. 31. märtsil 2009 sai Kobzon ka Moskva linna aukodanikuks.

3. septembril 2014 võttis Dnipropetrovski linnavolikogu temalt aukodaniku nimetuse ja novembris 2014 võeti talt Poltava aukodaniku nimetus.

Donetskis on Jossif Kobzoni monument. Tšassiv Jaris oli aastaid Jossif Kobzoni tänav (hiljem nimetati see ümber).

## Isiklikku
Kobzoni esimene abikaasa oli laulja Veronika Kruglova, teine abikaasa näitleja Ljudmila Gurtšenko. Alates 1971. aastast oli ta abielus näitleja Ninel Kobzoniga (Ninel Drizinaga). Neil on kaks last.

## Viited

## Välislingid

* 16. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. Российская культурка в массы: Кобзон написал "гимн ДНР"  Kobzon kirjutas "DRV hümni". (*vene keeles*)
* 27. oktoober 2014. *hromadske.tv*. Кобзон приїхав в Донецьк співати «гімн» сепаратистів (*ukraina keeles*)
* 28. oktoober 2014. *[[Infovastupanu]]*. Что может быть хуже концерта Кобзона? Только его пение вместе с террористом. Fotod. Video (1:25) (*vene keeles*)
Bolomeeter

**Bolomeeter** on optilise kiirguse termiline vastuvõtja, milles kiirgust neelava osa soojenemise tulemusel muutub tema elektriline takistus.

Seadme leiutas 1878. aastal astronoom ja füüsik Samuel Pierpont Langley.
B-klassi isolatsioon

**B-klassi isolatsioon** (ingl *B-class insulation*) on elektrijuhtmete selline isoleermaterjal, mis talub kuumust kuni 130&nbsp;°C.

## Vaata ka
C-klassi isolatsioon

**C-klassi isolatsioon** (inglise keeles *C-class insulation*) on elektrijuhtme selline isolatsioon, mis talub kuumust kuni 180&nbsp;°C.

## Vaata ka

*A-klassi isolatsioon
*B-klassi isolatsioon
Cottoni-Moutoni efekt

**Cottoni-Moutoni efekt** on magnetoptiline nähtus, mille puhul magnetväli tekitab optiliselt isotroopses aines magnetväljatugevusega proportsionaalse murdumistegurite erinevusega kaksikmurdumist.
Endosümbiont

**Endosümbiont** on organism, kes elab teise organismi kehas või rakus, nõnda moodustavad need kaks organismi endosümbioosi.

Endosümbionti, kes elab teise organismi raku sees, nimetatakse endotsütobiondiks.

## Vaata ka
*Sümbioos
Piauí osariik

**Piauí osariik** on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Kirdepiirkonnas. Osariigil on 66 km rannajoont.

Halduslikult jaguneb 222 omavalitsusüksuseks.

Suuremad linnad on Teresina, Parnaíba, Picos ja Oeiras.

Osariigis asuvad Serra de Capivara ja Sete Cidadesi rahvuspark.

## Viited

## Välislingid

* Piauí osariigi valitsuse koduleht (*portugali keeles*)
Mary Tudor

**Mary Tudor**i nime all on tuntud mitu isikut:
***[[Mary Tudor (Prantsusmaa kuninganna)|Mary Tudor]]** oli Henry VII tütar ja Henry VIII õde, Louis XII abikaasana Prantsusmaa kuninganna
***[[Mary I Tudor]]** oli Henry VIII tütar, Felipe II abikaasana Hispaania kuninganna ning Inglismaa kuninganna aastatel 1553–1558.
***[[Mary Tudor (Charles II tütar)|Mary Tudor]]** oli Charles II ebaseaduslik tütar
Paraíba osariik

**Paraíba osariik** on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Kirdepiirkonnas.

Halduslikult jaguneb 223 omavalitsusüksuseks.

Suuremad linnad on João Pessoa, Campina Grande ja Santa Rita.

## Viited

## Välislingid

* Paraíba osariigi valitsuse koduleht (*portugali keeles*)
2006. aasta Rahvaste Ühenduse mängud

**2006. aasta [[Rahvaste Ühenduse mängud]]** olid 18. mängud, mis toimusid 15.–26. märtsini Melbourne'is Austraalias. See oli suurim spordivõistlus, mis on kunagi Melbourne'is peetud, jättes varju isegi 1956. aasta olümpiamängud.

Mängudel võisteldi kokku 16 spordialal, millest 12 olid individuaal- ja 4 võistkondlikud alad. Kokku jagati välja 247 komplekti medaleid. 

## Medalid
 

## Välislingid

*Ametlik mängude koduleht
*Ametlik medalite jagunemine
Endosümbioos

**Endosümbioos** on kooselu vorm, kus endosümbiont elab peremeesorganismi kehas või rakus. 

Paljud endosümbioosid on "vältimatud" – see tähendab, et ei endosümbiont ega peremeesorganism ei saa ilma teiseta elada, näiteks maotud mereussid, kes saavad eluks vajalikud toitained oma endosümbiootilistelt bakteritelt. On ka endosümbioose, mis võivad ühele osapoolele olla kahjulikud.

Üldiselt on aktsepteeritud, et eukarüootse raku teatud organellid, eriti mitokondrid ja plastiidid (kloroplastid) pärinevad bakteriaalsetelt endosümbiontidelt. Seda teooriat kutsutakse endosümbiootiliseks teooriaks.

Teooria varasemaid arendajaid oli Ivan Wallin; teooriat on tuliselt populariseerinud Ameerika Ühendriikide bioloog Lynn Margulis.

## Vaata ka
*endotsütoos
Sümbiogenees

**Sümbiogenees** ehk **endosümbioositeooria** selgitab eukarüootse raku organellide – plastiidide ja mitokondri – päritolu bakterite sümbioosi kaudu.

Teooria kohaselt pärinevad need organellid varem üksikorganismina elanud prokarüootsetelt organismidelt, mis on eukarüootse raku poolt fagotsütoosi teel "alla neelatud" ja nüüd peremeesorganismi (eukarüootsesse rakku) jäänud endosümbiondina. Mitokondrid on kujunenud eukarüootse raku "alla neelatud" proteobakteritest ja kloroplastid sinivetikatest.

Endosümbiootilise teooria üks nimekamaid rajajaid ja populariseerijaid oli Lynn Margulis.

## Vaata ka
*Endosümbioos
*Viiruslik eukarüogenees
Vello Lõugas

**Vello Lõugas** (6. aprill 1937 Suure-Jaani – 21. mai 1998) oli eesti arheoloog.

## Elulugu
Ta lõpetas 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia erialal. 1970. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja teemal "Eesti varane metalliaeg", kus tõestas, et põlluharimine sai eestlaste peamiseks elatusalaks juba I aastatuhande keskel eKr.

Seejärel töötas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi arheoloogia sektoris. 

Tema peamiseks uurimisteemaks kujuneski Eesti pronksiaeg. Lisaks sellele huvitas teda väga Saaremaa minevik, mida ta uuris pronksiajast kuni kaasajani välja, tema erilise tähelepanu all oli aga Kaali meteoriidikraater. Lõugase juhtimisel kaevati ja konserveeriti ka Rebala muinaspõllud ja kivikalmed. 

1980. aastal oli ta üks 40 kirjale allakirjutanutest. 1989–1990 juhtis ta Konstantin Pätsi maiseid säilmeid otsivat ekspeditsiooni, mis Pätsi põrmu ka Eestisse toimetas. 

Ta oli Eesti Kongressi liige aastail 1990–1992.

1995. aastal korraldas Lõugas uue ekspeditsiooni Johan Laidoneri säilmete leidmiseks. Samal aastal asutas ta ka arheoloogiaajakirja Austrvegr – Idatee (Viikingiaegne Idatee (*Austrvegr*) oli Skandinaaviat tänapäeva Venemaa suuri jõgesid pidi Bütsantsi ja Kesk-Aasiaga ühendanud veetee).

## Teoseid
*Asva linnuse dateerimisest. Eesti Teaduste Akadeemia Toimetised. Ühiskonnateadused. Köide XVI, 1967, nr 1. Lk 81–94
*Leedu-eesti sõnaraamat. 1969
*
*Vestlusi eesti ja leedu keeles. 1971
*Vello Lõugas, Jüri Selirand. Arheoloogiga Eestimaa teedel. 1977, 2. trükk 1989
*Toivo Kohv, R. Kärner, Vello Lõugas. Pirita jõgi. 1982
**The archaeology of terror*. 1991
*Kaali kraatriväljal Phaethonit otsimas. 1996

## Isiklikku
Tema abikaasa on olnud Anne Untera, nende poeg on tehnikaajakirjanik Hans Lõugas.

Ta oli abielus ka arheoloog Marika Mäega.

## Viited

## Kirjandus
*Tuna: Vello Lõugas in memoriam
*Ants Kraut, Mati Mandel, Mihkel Tammet, Mehis Pever, Eva Maaring, Ene Luka, Peep Pillak, Peeter Väljas. "Vello Lõugas. Arheoloog, muinsuskaitsja, kodu-uurija". 2022. ISBN 9789949938551

## Välislingid
*Haud Suure-Jaani Järve kalmistul
Tervetoon

**Tervetoon** ehk **täistoon** ehk **toon** on üldises praktilises muusikalises keelekasutuses suure sekundi sünonüümiks. Võrdtempereeritud häälestuses on ühe tervetooni suuruseks 200 tsenti.

Mõiste "tervetoon" tuleneb Aristoxenose poolt kasutusele võetud mõistest "toon". Aristoxenos kasutas mõistet "tervetoon" helikõrguste intervalli mõõtühikuna, tuletades sellest mõisted pooltoon, kolmandiktoon, veerandtoon ja üldiselt 1/n-toon ning kujutas konsoneerivaid intervalle tervetooni kordsetena: kvart = 2½&nbsp;tooni, kvint = 3½&nbsp;tooni, oktaav = 6&nbsp;tooni. Samad helisageduste vahekorrad kehtivad ka täna lääne muusikas valitsevas võrdtempereeritud kaksteisthelisüsteemis.

Pythagorase traditsioonis ilmneb puhta kvindi (helisageduste suhe 3:2) ning puhta kvardi (helisageduste suhe 4:3) erinevus tervetooniga (helisageduste suhe 9:8). Juba Eukleides võttis üle aristokseenliku terminoloogia, mistõttu mõiste "tervetoon" muutus mitmetähenduslikuks. 

Renessansi ajal hakati puhta tertsi (5:4) kasutuselevõtu tõttu tegema vahet suurel tervetoonil (9:8) ja väiksel tervetoonil (10:9) (puhas suur terts = suur tervetoon + väike tervetoon). See vahe kehtib ainul puhta häälestuse puhul, kuna muude häälestuste puhul on tervetoonil taas uued proportsioonid. Enamasti elimineeritakse süntooniline komma (erinevus suure ja väikse tervetooni vahel), nii et tervetoon on kõigi tavaliste temperatsioonide kontekstis üheselt mõistetav intervall, mis tugineb definitsioonile "tervetoon = kvint - kvart".  

Antiigi helisüsteemis kerkisid peale Philolaose/Eukleidese ja Aristoxenose diatooniliste tetrakordide esile veel väga paljud erinevad diatoonilised tetrakordid, näiteks Didymose tetrakordid, mille puhul tänapäeva muusikateoreetikud räägivad suurtest ja väikestest tervetoonidest intervallide suhetega vastavalt 9:8 ja 10:9.

Diatooniliste heliridade puhul kasutatakse astmetena vaid tervetoone ja pooltoone. Siit tulenevad sünonüümid tervetoon = suur sekund ning pooltoon = väike sekund. 

Alates 19. sajandist ja eriliselt muusikalise impressionismi puhul võimaldas tervetoonhelirida eraldada oktaavi siseselt kaks võrdtempereeritud heksakordi, milles heliklassid ei kordu.

Lääne mitmehäälses muusikas kasutati kuni 20. sajandi alguseni väikseima intervallina pooltooni oma variantidega. Juba antiigi muusikateoorias tunti väiksemaid intervalle. Näiteks Aristoxenos räägib komandik-, veerand-, kuuendik-, kaheksandik- ja kaheteistkümnendiktoonidest, mida tänapäeval nimetatakse mikrointervallideks. Mikrointervalle hakkas 20. sajandil taas kasutama näiteks helilooja Alois Haba. Ida muusikas on mikrointervalle kasutatud alati.
Plekksaapad

**Plekksaapad** ehk **PlekkSaapad** on Tallinnas tegutsev eesti *[[heavy metal]]* bänd, mis alustas tegevust 2006. aastal. Ansambel esitab Black Sabbathi 1970. aastate alguse lugusid eestikeelses muganduses.

## Koosseis
*Mart Kalvet
*Egert Vandel
*Erkki-Siim Kalbus
*Magnus Andre
*Henry Hinno
Lihtheli

**Lihtheli** ehk **puhastoon** ehk **toon** on heli, mille lainekuju on sinusoid.

Lainekuju osa, mis algab keskjoonest, läbib maksimumpunkti, miinimumpunkti ja lõppeb taas keskjoonel, nimetatakse üheks **tsükliks**. Tsükli ajalist kestust nimetatakse perioodiks T. Perioodi kui ajalise suuruse ruumiline analoog on lainepikkus, mis on kahe ruumis korduvate punktide vaheline kaugus.

Lihtheli lainekuju saab esitada võrrandiga
:x = A \sin ( \omega t - \varphi_0),
kus
*x on väärtus hetkel t,
*A on lainekuju amplituudiväärtus,  iseloomustab helivaljust,
*\omega on lainekuju ringsagedus,
*\varphi_0 on lainekuju algfaas.

Ringsagedusest \omega = 2\pi f saab tuletada lihtheli sageduse (tsüklite arvu ajaühikus) f = \omega/2\pi = 1/T .

## Vaata ka
*Liitheli
*Osahelid
Charles de Gaulle (lennukikandja)

**Charles de Gaulle (R 91)** on Prantsusmaa lennukikandja ja Prantsuse sõjalaevastiku Marine Nationale lipulaev.

See ehitati aastatel 1989–2001 Brestis DCNS-i laevatehases ja võeti kasutusele senise lennukikandja Clemenceau (R 98) asemel.

Charles de Gaulle on kümnes ja praegu ainuke Prantsusmaa lennukikandja. See on ka Prantsusmaa esimene tuumajõul töötav pealveelaev. Laeva tekile mahub 40 lennukit ja helikopterit.

Laeva kodusadam on Toulon.

Lennukikandja on nime saanud president Charles de Gaulle'i järgi.

## Laeva üldandmed

*Pikkus: 261,5 m
*Laius: 64,3 m
*Veeväljasurve: 38 000 t
*Kiirus: 27 sõlme
Jaala

**Jaala** (jaal, Hiiumaal *jahla*) oli Soome päritolu kahemastiline kõrge vööri ja ilusate piirjoontega uhke purjelaev pikkusega umbes 10 m ja laiusega 3 m. 
Eestis kasutati 19. sajandil rannikuliikluses väiksemaid rannasõidulaevu, mis said võtta pardale 50–100 tonni lasti. Tegemist oli enamasti Soomes ehitatud jaalade ja Eestis ehitatud kaljastega.

Jaalad ehitati klinkerplangutust kasutades, selle kummaski pardas oli 12 küljelauda. Fokkmast (eesmine mast) paiknes laeva vööri lähedal vertikaalselt. Suure kahvelpurjega grootmast (teine mast) oli jaala keskel ja veidi tahapoole kaldu.

Laeva vöör oli osaliselt kaetud. Mõlemal pool veidi kaarjat ruhvikatust olid ka mõned tekilauad. Vööris olev ruum oli väike ja madal, kuid istumiseks siiski sobiva kõrgusega.

Jaalade peamised kasutusalad olid küttepuude ja kivide vedu ning hülgeküttimine. Kuigi oli tegemist rannasõidupurjekaga, võeti ette reise ka Tallinna, Riiga, Helsingisse ja Stockholmi.

Jaalasid kasutati kuni 20. sajandi algusaastateni. Rannalähedasel meresõidul kasutatud jaalasid, nagu ka küttepuitu vedavaid kaljaseid (kuunareid) nimetati ka halulaevadeks.

## Vaata ka
* Jaul

## Viited

## Välislingid
* Ivar Oja, "Haruldase purjetüübiga jaalad purjetavad esmakordselt ümber Eesti" Postimees, 10. juuli 2008
1984. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 29. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1984)**

Eesti 29. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 9.–24. juulini 1984 Aseris.
1986. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 31. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1986)**

Tallinn, 5.–20. märts 1986 

(1) Mihhail Kisseljov (Läti) mängis turniiril kaasa väljaspool arvestust

Peakohtunik: Peeter Rääk
1987. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 32. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1987)** olid Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis toimusid Tallinna Malemajas 22. veebruarist 8. märtsini 1987.
1975. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 20. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1975)**

Eesti 20. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 13. - 23. maini 1975 Põlvas

Peakohtunik: Jaan Vehlmann
1981. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 26. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1981)**

Eesti 26. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 1.–16. juulini 1981 Rannus.

**Järelmatši** võitis Kalev Parksepp.

Peakohtunik: Jaan Vehlmann
1990. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 35. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes** olid Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti 1990. aastal.

## Põhiturniir
Paide, 6.–16. aprill 1990

## Järelturniir meistri selgitamiseks
augustis Vokal
1991. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 36. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1991)**

## Põhiturniir
Laulasmaa, 30. juuni - 6. juuli 1991

## Järelturniir meistri selgitamiseks
Tallinn, 22 - 27. november
1992. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 37. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1992)**

## Põhiturniir
Tallinn, 16.-26. jaanuar 1992

## Järelturniir meistri selgitamiseks
Tallinn, 26. jaanuar

### 1. etapp

### 2. etapp

### 3. etapp
1988. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 33. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1988)**

Tallinna Malemaja, 4. - 19. mai 1988

Peakohtunik: Peeter Rääk
1989. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 34. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1989)** toimusid Tallinna Malemajas 2.–16. mail 1989.
1995. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 40. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1995)**

Tallinn, 7. - 17. jaanuar

Peakohtunik: Edgar Mitt
1997. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 42. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes** toimusid Tallinnas 22. veebruarist 4. märtsini 1997.
1993. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 38. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1993)**

## Põhiturniir

Tallinn, 15.–25. jaanuar 1993

## Järelturniir
Tallinn, 5.–11. veebruar 1993
2000. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 45. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2000)**

## Põhiturniir
Tallinn, 3. – 13. märts 2000

Peakohtunik: Uno Plakk

## Järelmatš
Tallinn, 24. – 27. aprill 2000

Villem Lüüs tuli Eesti meistriks parema koefitsiendi tõttu põhiturniiril.
1994. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 39. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes** toimusid 24. jaanuarist 1. veebruarini 1994 Tallinnas. 

Peakohtunik: Peeter Rääk
1999. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 44. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1999)**

Tallinn, 31. jaanuar - 8. veebruar 1999
2001. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 46. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2001)**

## Põhiturniir
Tallinn, 2. – 11. märts 2001

## Järelmatš
Tallinn, 11. – 12. aprill 2001
2003. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 48. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2003)** toimusid 31. jaanuarist kuni 10. veebruarini 2003.

## Põhiturniir

## Järelmatš
22. veebruar 2003
2004. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste 49. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (2004)**

30. jaanuar – 9. veebruar 2004

## Põhiturniir

## Järelmatš
26. – 27. märts 2004

Järelmatšis peeti kõigepealt kaks partiid põhiturniiri ajakontrolliga, kuna need võitjat ei selgitanud jätkati kahe kiirpartiiga, seejärel aga juba mindi välgu peale, kus kohe esimene partii tõi tulemuse.
Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes**

Esimesed Eesti meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 1955. aastal. Meistritiitlini on jõudnud 20 kabetajat, neist Raivo Rist on turniiri võitnud 9 korral. Selles arvestuses järgnevad talle Urmo Ilves 9 ja Nikolai Žadin 6 tiitlivõiduga.
Lõhisfaasmootor

**Lõhisfaasmootor**  ehk abimähisega mootor on ühefaasiline asünkroonmootor, mille staatoril asetseva peamähisega on rööbiti ühendatud abi-käivitusmähis. See abimähis on paigutatud peamähise pooluste suhtes 90kraadise nurga all, mistõttu nende mähiste faasis nihutatud voolude magnetväli tekitab lühisrootoris pöördemomendi.

## Vaata ka
•	Lõhispoolusmootor
Abiahel

**Abiahel** ehk **abivooluahel** ehk **sekundaarahel** ehk **operatiivahel** on abiotstarbeline vooluahel elektrisüsteemis. 

Abiahelat ja selle abikontakte läbiv elektrivool on põhiahelat läbivast elektrivoolust enamasti väiksem, harvadel juhtudel sellega võrdne (siis nimetatakse seda abiahelat paralleelahelaks).

Tavaliselt kasutatakse abiahelaid juhtimis-, blokeerimis-, signalisatsiooni-, mõõte- vms lülituste läbiviimiseks.
Ühefaasiline kommutaatormootor

**Ühefaasiline [[kommutaatormootor]]** (inglise keeles *single phase commutator motor*) on vahelduvvoolumootor, millel on ühefaasiline ankrumähis ja mida toidetakse kommutaatori kaudu.

Kontaktharjadega kommutaatormootorit kasutatakse laialdaselt käsitööriistades (elektritrellid, ketaslõikurid, mikserid jms), pesumasinates ja mujal.
Aastaaja tipp

**Aastaaja tipp** on aastaajast olenev elektrivõrgu kaudu toimuv maksimaalne elektri tarbimine.

## Viited
Abikontakt

**Abikontakt** (inglise keeles *auxiliary contact*) on elektrisüsteemis paiknev kontakt, mis on ühendatud abiahelasse ja mida põhilülitusseade (lüliti, relee, käiviti, kontaktor jms) juhib automaatselt.

Abiahela kontakte läbiv elektrivool on põhiahela voolust enamasti väiksem, harvadel juhtudel sellega võrdne. 

Tavaliselt kasutatakse abiahela kontakte juhtimis-, blokeerimis-, signalisatsiooni-, mõõte- vms lülituste läbiviimiseks.

## Vaata ka
*Elektrikontakt
*Kontakt
*Liugkontakt
Kontakt

**Kontakt** on elektriahela osi omavahel ühendav puutepaar. 

Kontaktide põhiliigid on järgmised:
*kinniskontakt – juhtide omavaheliseks püsivaks liitmiseks, näiteks klemmkontakt, kruvikontakt (mõlemad lahtivõetavad), presskontakt (mittelahtivõetav);
*lülituskontakt – elektriahelate kokku-, lahku- või ümberühendamiseks; lülituskontakt(id) on näiteks mehaanilisel lülitil, releel, kontaktoril:
*liugkontakt – kestvaks kulgpuuteliseks ühendamiseks, näiteks puutepaar kontaktjuhe–vooluvõttur;

Lülitus- ja liugkontaktid koosnevad enamasti paigalseisvast ja liikuvast poolest; ümberlülituskontaktil on kontaktipooli vähemalt kolm.

Lülituskontakte nimetatakse selle järgi, missugune on nende lülitamiseelne seisund (normaal- ehk vabaolek):
*normaalolekus avatud kontakti nimetatakse sulgevaks kontaktiks ehk sulgekontaktiks;
*normaalolekus suletud kontakti nimetatakse avavaks kontaktiks ehk lahkkontaktiks.

Olenevalt kontaktipoolte kujust võib nende kokkupuude olla punkti- või joonekujuline või siis pindjas; vastavalt on tegemist punkt-, joon- või pindkontaktiga.

Kontaktipooltevaheline elektriline takistus – kontakttakistus – sõltub kontakti kujust, kontaktipooli kokkusuruvast jõust, samuti puutepindade materjalist ja siledusest.

## Vaata ka
*Elektritingmärk
*Abikontakt
*Liugkontakt

## Viited

## Välislingid
*  Elektrilised kontaktid
Pommitaja

**Pommitaja** ehk **pommituslennuk** on sõjalennuk, mida kasutatakse õhus maapealsete sihtmärkide hävitamiseks lennukipommide või õhk-pind tüüpi rakettidega.

Pommituslennukeid hakati arendama enne esimest maailmasõda. Maailma esimese pommirünnaku lennukilt korraldas Itaalia Liibüas 1. novembril 1911 Itaalia-Türgi sõja ajal. Selleks kasutati harilikku lennukit, mis ei olnud pommide viskamiseks kohandatud.

Esimest korda kasutati lennukit pommitamiseks Esimeses Balkani sõjas, kui Bulgaaria ohvitser Hristo Toprakčiev soovitas lennukist käsigranaate Türgi positsioonidele visata. Kapten Simeon Petrov kohandas esimesed lennukid, mis olid ette nähtud granaatide ja teiste lõhkekehade paigaldamiseks lennukisse ning nende allaheitmiseks sealt. Selliseid lennukeid võibki pidada esimesteks pommitajateks. Esimene õhurünnak, kus pommitamiseks kohandatud lennukeid kasutati, toimus 16. oktoobril 1912, kui lenduri abiline Prodan Tarakčiev viskas kaks pommi Edirne lähedal asuvale Karaagaci raudteejaamale lennukist Albatros F II, mida piloteeris Radul Milkov. Üks niisugune allaheidetud pomm, kaaluga 6 kg, tekitas plahvatuskohas u 4–5 meetri laiuse ja 1 m sügavuse lehtri. Kasutatud lennukite koodnimi oli Čataldža, Türgi linna Çatalca järgi. Bulgaarias ehitati selliseid pommituslennukeid Esimese maailmasõja lõpuni. Lennuki joonised müüdi ka Saksamaale, kus neid samuti ehitati.

Esimeses maailmasõjas kasutasid sakslased ka tsepeliine pommitajatena.

Esimene neljamootoriline pommituslennuk Venemaal oli 1914. aastal ehitatud Ilja Muromets.

## Vaata ka
*Kaugpommitaja
*Strateegiline kaugpommitaja