open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vyžuonos

**Vyžuonos** on alev Leedus Utena rajoonis, Vyžuonose valla halduskeskus. Alev asub Dusyna jõe ääres 143 ha suurusest Lydekise järvest loodes. 

Vyžuonoses on põhikool, postkontor ja kultuurimaja. Alevis asub metsatööstus. Vaatamisväärsusteks on vana juudi kalmistu, endise Vyžuonose mõisa hooned ja sealne aastal 1406 ehitatud katoliku kirik. Alevi juures asub Vyžuonose lohukivi.

## Elanikkond


* 647 (1858)
* 1102 (1902)
* 1193 (1923)
* 604 (1959)
* 528 (1970)
* 659 (1979)

* 696 (1983)
* 706 (1987)
* 711 (1989)
* 581 (2001)
* 512 (2011)


## Nimi

Alevile on kohaliku legendi järgi andnud nime paganlik nastikute jumal Vyžas. Sealse kiriku müürides on ka vana nastikute ja päikese kultuse tähis – kivi, millel on kujutatud Vyžase pea. Tõenäolisemalt on aga tegemist hüdronüümiga, sest alevi lähistel voolab Vyžuona jõgi.

## Ajalugu

Vyžuonosest on esimesed teated XV sajandi algusest. Kirik ehitati sinna aastal 1406. Sealne alev kuulus Radziwillidele. 

XVI–XVII sajandil tülitsesid sealsed katoliiklased ja kalvinistid nelja aastakümne kestel õiguse pärast sealset kirikut kasutada. Põhjasõja ajal põletasid rootslased peaaegu kogu alevi maha. XVIII sajandil avati alevis kihelkonnakool. Vyžuonose elanikud osalesid novembriülestõusus. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Вижуны. 

1. juunil 1919 toimus alevi juures lahing enamlaste ja Leedu vägede vahel. Nõukogude perioodil oli Vyžuonos kohaliku kolhoosi keskasulaks.

## Tuntud elanikke

*Mykolas Masiulis – Knygnešystė tegelane
*Mykolas Januškevičius – leedu publitsist
*Vytautas Jurgis Dičius – leedu arhitekt
*Bronius Radzevičius – leedu kirjanik

Monument in Memoriam for national partisans. June, 2014 - panoramio.jpg|Mälestusmärk langenud metsavendadele
Vyzuonos.jpg|Vyžuonos
Vyžuonos, 1913 m. pastatas.JPG|Mõisa häärber
Vyzuonos church 2.jpg|Vyžuonose kirik
Vyžuonų bažnyčia, interjeras.JPG|Kiriku interjöör
Vyžuonos, mokykla.JPG|Koolimaja


## Viited

## Välislingid

*Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
*Alev portaalis vietoves.Lt
Steven McCrory

**Steven "Steve" D. McCrory** (13. aprill 1964 Detroit, Michigan – 1. august 2000 Detroit, Michigan) oli USA poksija.

## Harrastajana
Ta võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. 

## Elukutselisena
Ta poksis oktoobrist 1984 kuni novembrini 1991 elukutselisena. Ta pidas kokku 36 kohtumist, millest võitis 30 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 5 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.

## Viited

## Välislingid
* 
*Steven McCrory lehel ''BoxRec''. Inglise keeles
Mohamed Ould Ghazouani

**Mohamed Ould Cheikh Mohamed Ahmed Ould Ghazouani** (araabia keeles محمد ولد الشيخ محمد أحمد ولد الغزواني‎; sündinud 31. detsembril 1956) on Mauritaania poliitik ja Mauritaania armee erukindral, alates 1. augustist 2019 Mauritaania president. Aafrika Liidu esimees 2024–2025. 

Ta on olnud riikliku julgeoleku peadirektor ning Mauritaania relvajõudude staabiülem (2008–2018). Oktoobrist 2018 märtsini 2019 oli ta riigi kaitseminister. Ghazouani on Mohamed Ould Abdel Azizi lähedane liitlane, ta valiti 22. juunil 2019 riigi presidendiks.

## Elulugu
Ghazouani sündis 1956. aastal Assaba provintsis Boumdeidis. Ta kuulub mõjukasse sufistlikku perekonda. Tema isa oli kohaliku hõimu vaimulik juht. Ghazouani on koraani peastteadja. Tema naine Mariam Mint Mohamed Vadhel Ould Dah on arst. Neil on viis last.

## Karjäär
### Sõjaväes
Ta astus 1970. aastate lõpus Mauritaania armeesse. Ta osales ohvitserikursustel Marokos. Sai bakalaureuse- ja magistrikraadi juhtimises ning sõjateadustes, lisaks läbis mitmeid sõjaväelisi kursuseid.

Ghazouani on ekspresident Mohamed Ould Abdel Azizi pikaaegne liitlane. Ta toetas Azizi 2008. aastal, kui kukutati president Sidi Ould Cheikh Abdallahi ning oli 2005. aastal sõjaväelise nõukogu, mis kukutas võimult president Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya, liige.

### Poliitikas
2018. aasta oktoobris nimetati Ghazouani Mauritaania kaitseministriks.

1. märtsil 2019 teatas Ghazouani, et kandideerib president Azizi mantlipärijaks. 15. märtsil astus ta kaitseministri ametikohalt tagasi, et tegeleda valimiskampaaniaga.

22. juunil 2019 väljus ta kuue kandidaadi vahel toimunud valimistest võitjana ning 1. augustil 2019 vannutati ta presidendiks.

## Viited
Vincentas Korkutis

**Vincentas Korkutis** (24. juulil 1931 Varėna – 16. märts 2023 Vilnius) oli leedu geoloog.

Ta lõpetas 1955. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. 1967. aastal sai temast geoloogia ja mineraloogia kandidaat. 

## Teadustöö

Aastail 1960–1967 tegeles ta Žemaitijas nafta otsimisega. Aastail 1973–1994 oli ta Leedu Geoloogiainstituudi vanemteadur, tegeledes paleontoloogiaga, paleogeograafiaga, uue stratigraafilise süsteemi väljatöötamisega ja tektooniliste protsesside uurimisega. Korkutis keskendus Kambriumi, Siluri ja Ordoviitsiumi ajstutele.

## Teoseid
* Pietų Pabaltijo kambro nuogulos (stratigrafija, fauna, paleogeografija), 1967
* Pietų Pabaltijo apatinio paleozojaus naftingų nuogulų litologija ir facijos (koos Petras Lapinskase ja Jevlampijus Laškovasega), 1972 
* Mineralų pasaulyje, 1980 

## Tunnustus
*1980 Leedu NSV riiklik preemia.

## Viited
Jevlampijus Laškovas

**Jevlampijus Laškovas** (sündinud 10. septembril 1932 Rokiškises) on leedu geoloog.

Ta lõpetas 1956. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Aastal 1969 sai temast geoloogia ja mineraloogia kandidaat. Ta on abielus Lidija Laškovaga, kes on samuti geoloog. 

## Teadustöö

Ta on aastast 1956 tegelenud geoloogilise kaardistamisega. Laškovas on tegelenud ka kivimite klassifitseerimise ja ordoviitsiumi stratigraafiaga, metabentoniitide keemilise ja mineraloogilise koostisega. Jevlampijus Laškovas on konstateerinud setete tekete tsüklisisust ja selle sõltumist maailmamere taseme kõikumisega. Ta kasutas Baltikumi alade triivi uurimiseks lisaks fauna muutustele ka magnetismist tekkinud muudatusi. Jevlampijus Laškovas on määratlenud ligi 40 litostratigraafilist üksust (kihistut ja kihistikku). Ka on ta uurinud tänapäevaste merepõhjade morfotektoonikat, seda nii Botnia lahe lõunaosas kui ka Preisimaa aladel.

## Teoseid
* Pietų Pabaltijo apatinio paleozojaus naftingų nuogulų litologija ir facijos (koos Petras Lapinskase ja Vincentas Korkutisega), 1972.
* Rytų Europos platformos pietvakarinio pakraščio ordoviko baseino sedimentacinės sąlygos ir nuosėdų lilogenezė, monografija, 2000.
* Lietuvos ir Pietryčių Baltijos naftos geologija, 2001.

## Tunnustus
*1980 – Leedu NSV riiklik preemia.

## Viited
Termid

**Termid** olid kümblusasutused peamiselt Vana-Roomas. 

*Thermae* on tavaliselt suurte keisririigi termide nimetus, *balneae*'d olid väiksemad, avalikud või eravalduses olevad suplusasutused, mida leidus rohkesti kogu Roomas.

*Thermoid, balneae, balineae, balneum* ja *balineum* võib tõlkida kui "vann" või "vannid", kuigi ladina allikad eristavad nendes terminites erinevusi. 

Avalikud termid koosnesid kolmest põhiruumist: *caldarium* (kuum vann), *tepidarium* (soe vann) ja *frigidarium* (külm vann). Mõnedes termides esinesid ka erinevad saunad: *sudatorium* – niiske aurusaun ja *laconicum* – kuuma õhu saun.  

Lisaks olid termide osaks veel *palestra* – spordiväljak, *apodyterium* – rõivistu, *natatio* – ujumisbassein.
Fail:Apodyterium of the Old Baths at Pompeii by Overbeck.png|*[[Apodyterium]]*
Fail:Frigidarium of the Old Baths at Pompeii by Overbeck.png|*[[Frigidarium]]*
Fail:Tepidarium of the Old Baths at Pompeii by Overbeck.png|*[[Tepidarium]]*


## Viited
Avatud õppematerjalid

**Avatud õppematerjalid** ehk **avatud haridusressursid** on vabalt kasutatavad ja avatud litsentside all avaldatud teksti-, meedia- jt digitaalsed materjalid, mis aitavad kaasa õpetamisele, õppimisele, hindamisele kui ka uurimistööle ja mida iga õpetaja, õpilane ja raamatukoguhoidja on võimestatud leidma, taaskasutama, muutma ning edasi jagama.

Avatud õppematerjalide loomine ja edendamine aitab kaasa hariduse kättesaadavusele kõigil haridusastmetel, pidades muuhulgas silmas nii formaalse kui informaalse hariduse, elukestva õppe ja sotsiaalse kaasatuse tagamist, soolist võrdõiguslikkust kui ka hariduslike erivajadustega õpilasi.

Muutmist ja ärilist kasutust piiravate litsentsidega õppematerjale ei peeta avatud õppematerjalideks ning need ei vasta vaba sisu nõudmistele.

Eesti elukestva õppe strateegia 2020 seab eesmärgiks tagada põhikooli, gümnaasiumi ja kutseõppeasutuse õppekavas seatud eesmärkide ning õpitulemuste saavutamist toetava digitaalse õppevara olemasolu avatud õppematerjalide kujul ning teha kättesaadavaks Creative Commonsi litsentsi all, mis võimaldab "loodud materjali taaskasutada, levitada ja ka edasi arendada". Sellega muudetakse digitaalne õppevara õppijatele ja õpetajatele süsteemselt ning kasutajasõbralikult kättesaadavaks ja digipöörde projekti raames loodud e-koolikott võimaldab õpikuid täiendada nii õpetajatel kui õpilastel.

Avatud õppematerjalide kasutamisele üleminek e-koolikotis algas 28. jaanuaril 2020, mis oli Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutuse antud tähtaeg e-koolikotis materjale avaldavatele õpetajatele, kes pidid oma õppevara litsentsi muutma Creative Commonsi autorile viitamist ja samadel tingimustel jagamist nõudvaks litsentsiks (CC BY-SA) või oma materjali muutma nähtavaks ainult privaatselt. 

UNESCO näeb avatud õppematerjalide juurutamist osana avatud teadmuse ja avatud hariduse agendast ning paralleelsena vaba tarkvara, avatud juurdepääsu ja avaandmete liikumistega.

## Deklaratsioonid ja tegevuskavad

* Kaplinna avatud hariduse deklaratsioon (2008)
* Pariisi avatud õppematerjalide deklaratsioon (2012)
* Ljubljana avatud õppematerjalide tegevuskava (2017)

## Vaata ka
* E-õpik
* Vabakasutuslitsents
* Avatud õpe
* Elukestev õpe

## Viited
Ismail Ould Bedda Ould Cheikh Sidiya

**Ismail Ould Bedde Ould Cheikh Sidiya** (sündinud 17. märtsil 1961) on Mauritaania poliitik, kes oli 5. augustist 2019 kuni 6. augustini 2020 Mauritaania peaminister. Ta oli aastatel 2009–2014 Mauritaania eluaseme-, linnaplaneerimis- ja regionaalminister. Ta on erakonna Vabariigi Liit asutajaliige.

Ta on lõpetanud École Centrale Paris' ning täiendanud end Toulouse'is.

## Viited
Mauritaania peaministrite loend

Siin loetletakse **[[Mauritaania]] peaministreid** alates riigi iseseisvumisest 1960. aastal kuni tänapäevani.

Kokku on ametis olnud 15 peaministrit (ühte kohusetäitjat mitte arvesse võttes). Kolm peaministrit, Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya, Sidi Mohamed Ould Boubacar ja Cheikh El Avia Ould Mohamed Khouna on ametis olnud kahel mittejärjestikusel ametiajal.

Alates 2. augustist 2024 on Mauritaania peaminister Moctar Ould Diay.

## Legend
**Parteid**
* Mauritaania Ümberkorraldamise Partei (PRM) / Mauritaania Rahvapartei (PPM)
* Demokraatlik ja Sotsiaalne Vabariiklik Partei (PRDS)
* Demokraatia ja Arengu Rahvuslik Pakt (ADIL)
* Vabariigi Liit (UPR)

**Muud**
* Sõjaväelane
* Parteitu
* Peaministri kohusetäitja

## Loend

## Vaata ka
*Mauritaania riigipeade loend
*Koloniaal-Mauritaania kuberneride loend
*Mauritaania poliitika

## Välislingid
*World Statesmen – Mauritania
Prithvirajsing Roopun

**Prithvirajsing Roopun** (sündinud 24. mail 1959; tuntud ka kui **Pradeep Roopun**) on Mauritiuse advokaat ja poliitik, alates 2. detsembrist 2019 Mauritiuse president.

Ta kuulus aastatel 2010–2019 parlamenti. Rahvasaadikuna oli ta ka kunsti- ja kultuuriminister ning sotsiaalse integratsiooni ja majandusminister.

Pärast parlamendist tagasi astumist valis Rahvusassamblee ta 2. detsembril 2019 riigi seitsmendaks presidendiks. Ta nimetati samal päeval ametisse.

## Viited
David W. Panuelo

**David W. Panuelo** (sündinud 13. aprillil 1964) on Mikroneesia poliitik, alates 11. maist 2019 Mikroneesia Liiduriikide president. 

## Viited
Mikael Damberg

**Lars Mikael Damberg** (sündinud 13. oktoobril 1971 Solnas) on Rootsi poliitik, ta on Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta oli aastatel 2014–2019 Rootsi ettevõtluse ja innovatsiooni minister. 21. jaanuarist 2019 kuni 30. novembrini 2021 oli ta Rootsi siseminister.

Ta lõpetas aastal 2000 Stockholmi Ülikooli avaliku halduse alal.

Ta on aastast 2002 Riksdagi liige. 23. veebruarist 2012 kuni 3. oktoobrini 2014 oli ta sotsiaaldemokraatide liider Riksdagis.

Ta oli 3. oktoobrist 2014 kuni 21. jaanuarini 2019 Rootsi ettevõtluse ja innovatsiooni minister.

21. jaanuarist 2019 kuni 30. novembrini 2021 oli ta Rootsi siseminister.
Petras Lapinskas

**Petras Lapinskas** (24. aprillil 1936 Varėna – 21. jaanuar 2017 Vilnius) oli leedu geoloog.

Ta lõpetas 1959. aastal Vilniuse Ülikooli geoloogia erialal. Aastal 1967 sai temast teaduste kandidaat geoloogia ja mineraloogia alal. 

## Teadustöö

Petras Lapinskas püstitas hüpoteesi, et Leedu alade siluri rifid võivad sisaldada naftat, juhatades seejärel Leedu aladel nafta otsimmist. Ta on tegelenud ka siluri ajastu stratigraafia, litoloogia ja paleontoloogiaga. Petras Lapinskas oli üks Leedu alade siluri stratigraafia koostajatest.

## Teoseid
* Pabaltijo geologinė sandara ir naftingumas, 1970.
* Pietų Pabaltijo apatinio paleozojaus naftingų nuogulų litologija ir facijos (koos Vincentas Korkutisse ja Jevlampijus Laškovasega), 1972.
* Centrinės Baltijos geologinė sandara ir naftingumo perspektyvos, 1976.
* Kolektorių regioninio ir lokalaus prognozavimo problemos, 1983.
* Rytų Europos platformos vakarinės dalies tektonika, facijos ir formacijos, 1987.
* Pabaltijo naftos telkiniai, 1987.
* Lietuvos silūro sandara ir naftingumas, 2000.
* Lietuvos ir pietryčių Baltijos naftos geologija, 2001.

## Tunnustus
*1980 – Leedu NSV riiklik preemia.

## Viited
Ermer Merivee

**Ermer Merivee** (5. jaanuar 1941 – 3. juuni 1972) oli eesti entomoloog.

Ta lõpetas 1960. aastal Tõrva Keskkooli ja 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. Seejärel töötas ta Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Ta kaitses bioloogiakandidaadi väitekirja (Erineva talvitusökoloogiaga putukaliikide külmakindluse öko-füsioloogiline iseloomustus) 1972. aastal.

Merivee suri 1972. aasta 3. juunil äkksurma tõttu.

Tema järgi on nimetatud habesääsklane *Dasyhelea ermeri* (Hans Remm, 1967).

## Teoseid
Ermer Merivee avaldas trükis 18 teaduslikku ja populaarteaduslikku artiklit.

*Merivee, Ermer. 1970. Putukate intelligentsusest. *Looduse kalender 1970*.
*Merivee, Ermer; Remm, Hans. 1973. *Mardikate määraja*. Tallinn: Valgus.

## Viited
Enno Merivee

**Enno Merivee** (sündinud 27. mail 1950) on eesti bioloog, entomoloog.

Ta lõpetas aastal 1969 Tõrva Keskkooli aastal 1982 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina.

Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudis ja Eesti Maaülikoolis. 
Ta kaitses doktoritöö aastal 1998 teemal "Typology and distribution of antennal sensilla in click beetles (*[[Coleoptera]]*, *[[Elateridae]]*)".

Ta on eriteadlane putukate tajumehhanismide alal.

Enno Merivee vanem vend oli Ermer Merivee.

## Tunnustus
* Aasta teadusfotograaf 2023

## Viited

## Välislingid
*
Vivi

**Pasažieru vilciens** on Läti ainus reisirongide operaatorfirma, mis tegutseb kaubamärgi **Vivi** all. Firma omanik on Läti riik ja riigi esindaja Läti transpordiministeerium.

## Vaata ka
* Raudteetransport Lätis

## Välislingid
* Pasažieru vilciensi koduleht
* Ka Läti saab uued reisirongid; ERR-i uudised, 21.11.2018
* Läti saab uued elektrirongid koroonakriisi tõttu kätte ligi aasta hiljem; ERR-i uudised, 10.05.2022
* Läti transpordiministeerium: olime ammu Tartu-Riia rongiks valmis; Tartu Postimees, 10.11.2023
* Uued elektrirongid hakkavad sõitma Läti liinidel juba alates reedest; ERR-i uudised, 12.12.2023
Meldrick Taylor

**Meldrick Taylor** (sündinud 19. oktoobril 1966 Philadelphias Pennsylvanias) on USA endine poksija.

## Harrastajana
Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. 

## Elukutselisena
Ta poksis novembrist 1984 kuni juulini 2002 elukutselisena. Ta pidas kokku 47 kohtumist, millest võitis 38 (neist 20 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 4 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.

## Viited

## Välislingid
* 
*Meldrick Taylor lehel ''BoxRec''. Inglise keeles
Läti valitsus

**Läti valitsus** on Läti riigi täidesaatev võimuorgan.

## Praegune valitsus

## Läti valitsuste loend

## Välislingid
* Läti valitsuse koduleht
Muretainas

**Muretainas** ehk **liivatainas** on suure rasvaine- ja jahusisaldusega ning vähese vedelikuga tainas. Muretainast ei kergitata eelnevalt ja sellest valmistatavad küpsetised ei kerki ka küpsetamise ajal (juhul, kui ei ole lisatud spetsiaalselt kergitusainet). Vähese vedelikusisalduse tõttu on see tainas mureda struktuuriga. Valmistatud tooted on seega samuti muredad ja kergelt rabedad.

## Viited
Regina Meri

**Regina Meri** (sünninimi **Regina Arula**, seejärel **Regina Ojavere**; 17. veebruar 1932 Tartu – 20. detsember 2020) oli Eesti ja Kanada psühhoterapeut ja nahaarst.

Ta lõpetas aastal 1950 Tartu 2. Keskkooli.  ja 1956 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Oli sisearst, dermatoloog-kosmetoloog ja elektrokirurg Tallinnas. Alates 1983. aastast taotles väljasõitu Nõukogude Liidust, mis õnnestus 1987.

## Pere
Ta oli aastatel 1953–1982 abielus Lennart Meriga, abielust sündis kaks poega – Mart Meri (1959) ja Kristjan Meri (1966–2022).

Aastatel 1987–2002 elas ta Kanadas Torontos.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Viited
Tolmnakkus

**Tolmnakkus** ehk **tolminfektsioon** on haigusetekitajate nagu viirused, bakterid, seened jt edasikandumise viis, kus nakkuse kandjaks on dehüdratiseerunud piisad ehk aerosoolid. Tolmnakkuseks peetakse edasikandumist piisktuumadena (inglise keeles *droplet nuclei*) ehk osakestega, mille diameeter on alla 5‒10 μm ning nakatumine toimub peamiselt alumistes hingamisteedes.

Tolmnakkuse puhul nagu piisknakkusegi puhul on leviku põhimeedium õhk, kuid erinevalt piiskadest diameetriga üle 5‒10 μm jäävad tolmnakkust kandvad osakesed pärast nakkust kandva isendi köhimist, aevastamist jmt õhku "tolmuna" hõljuma ning võivad kanduda edasi kaugemale, pikema aja jooksul ning edasi kanduda ka pindadelt, ventilatsiooni kaudu jmt viisidel.

Tüüpiline näide tolmnakkusena levivast haigusest on tuberkuloos.

Tolmnakkuse ja piisknakkuse vaheline piir on teadusliku arutelu objekt, sest köhimise, aevastemise jmt käigus õhku väljuvate piiskade ja piisktuumade proportsioon, koostoime ja roll nakkuse edasikandumisel pole ühemõtteliselt selge.

## Vaata ka
*Piisknakkus
*Bioaerosool

## Viited
Andrei Jegorov

**Andrei Jegorov** (2. juuli 1878 Aruküla – 30. jaanuar 1954 Tallinn) oli eesti maalikunstnik.

1887. aastast elas ta Peterburis. Eestisse naasis alles 1921. aastal, mil kunstnik oli juba üle 40-aastane.

Jegorov kaotas lapseeas kuulmise. Õppis 1887–1896 Peterburi kurttummade koolis. Olles paistnud silma andeka joonistajana, suunati ta 1898. aastal Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi joonistamiskooli, mille lõpetas 1901. aastal. 1901–1909 õppis vabakuulajana Peterburi Kunstide Akadeemia kõrgemas kunstikoolis vene kunsti suurmeistrite Ilja Repini ja Dmitri Kardovski ateljeedes. 

Seejärel asus tööle vabakunstnikuna. Oli 1919–1920 Semjon Budjonnõi 1. ratsaarmee kunstnik.

1921. aastal asus elama Tallinna. Teise maailmasõja ajal evakueerus NSV Liidu tagalasse. Lähtus loomingus vene realistlikust kunstist, olles tuntud peamiselt linnavaadete ja päikeseliste talvemaastike maalijana.

## Tunnustus
*1948 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
*2018. aastal valiti Andrei Jegorov rahvahääletusega aktsioonil "Sajandi 100 arukülalast" saja meeldejäävama arukülalase hulka.

## Isiklikku
Andrei Jegorovi poeg oli õigusteadlane Jüri Jegorov.

## Viited
Hingamisteed

**Hingamisteed** on elundite süsteem, mille kaudu liigub õhk kopsudesse ja sealt välja. 

Need algavad ninaõõnest, kus õhk soojeneb, niisutatakse ja puhastatakse tolmust ja mikroobidest. Õhk liigub edasi neelu ja seejärel kõri kaudu hingetorusse. Kõris asuvad häälepaelad, mis võimaldavad helide tekitamist. Hingetoru jaguneb kaheks peabronhiks, mis viivad õhu vastavalt vasakusse ja paremasse kopsu. Bronhid hargnevad edasi bronhioolideks, mis lõpevad pisikeste kopsualveoolidega. Alveoolides toimub gaasivahetus – hapnik läheb verre ja süsihappegaas väljub verest. Alveoolide suur pindala ja õhuke sein soodustavad kiiret gaasivahetust. Hingamisteed on ka kaitsemehhanismiga: neid katab lima ja karvakesed, mis püüavad kinni saasteosakesed. Köha ja aevastamine aitavad hingamisteid puhastada. Hingamine on oluline keha rakkude hapnikuga varustamiseks ja süsihappegaasi eemaldamiseks. Ilma tõhusa hingamiseta ei saa rakud energiat toota. Hingamisteid mõjutavad mitmed haigused, nagu astma, bronhiit ja kopsupõletik. Tervislik elustiil, nagu mittesuitsetamine ja puhtas õhus viibimine, aitab säilitada hingamisteede tervist. 

## Viited
Juozas Paškevičius

**Juozas Paškevičius** (24. juuli 1924 Anykščiai rajoon – 26. märts 2023 Vilnius) oli leedu geoloog.

## Elulugu
Juozas Paškevičius lõpetas aastal 1943 Vepriais põllumajanduskooli. Edasi suundus ta Vilniusse õppima sealses aiandusliku kallakuga keskkoolis, kuid rinde lähenemine katkestas ta edasised õpingud. Aastal 1945 suundus ta Musninkaisse, kus asus tööle agronoomina. Aastail 1947–1948 töötas ta Vilniuse aiandustrustis aednikuna.

Juozas Paškevičius lõpetas 1952. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Õpingute kõrvalt töötas ta ülikooli juures vanemlaborandina ja abiellus, aastal 1951 sündis poeg Algimantas, aastal 1956 tütar Jūratė. Aastal 1958 sai temast geoloogia ja mineraloogia kandidaat. Aastal 1973 sai ta doktorikraadi. 

Aastast 1969 juhatas ta Leedu alade stratigraafia komisjoni. Aastal 1972 oli ta Vilniuse Riikliku Ülikooli geoloogiamuuseumi kuraator. Aastail 1973–1990 oli ta Vilniuse Ülikooli geoloogia ja mineraloogia kateedri professor. Aastail 1980–2002 tegeles ta ajakirja Geologija väljaandmisega.

## Teadustöö
Juozas Paškevičiuse põhiline panus oli Ordoviitsiumi ja Siluri brahhiopoodide ja graptoliitide uurimine. Ta avastas uusi liike ja perekondi. Uuringutulemusi kasutas ta brahhiopoodide ja graptoliitide tsoonide skaala loomiseks, mis omakorda mõjutas vastavate ajastute stratigraafia loomist. Ordoviitsiumi ja Siluri stratigraafiate korreleerimisega tegeles ta Euroopa tasandil. Ta võttis esimest korda kasutusele Leedu alade paleostruktuursed üksused.

## Teoseid
* Lietuvos silūro biostratigrafija ir graptolita,1979
* Baltijos respublikų geologija, 1994
* Lietuvos geologija, 1994
* Enciklopedinis geologijos terminų žodynas, 2004
* Gyvenimo ir mokslo vingiuose, 2010
* Lietuvos ordovikas ir graptolitai, 2011
* Etnografinis kaimas: istorija ir dabartis, 2013
* Vilniaus sodų pavėsyje, 2014
* Dabužiai ir svajonių tikrovė, 2015

## Tunnustus
* 1976 – Austuse märk
* 1996 – Leedu teaduspreemia

## Viited
Käsipall olümpiamängudel

**[[Käsipall]]** kuulus esimest korda 1936. aasta suveolümpiamängude programmi Berliinis, kus võistkond koosnes üheteistkümnest mängijast ja mängiti välisväljakul. 

1930. aasta mais Berliinis toimunud ROK-i olümpiakongressil kiideti käsipall esimest korda heaks 1936. aasta olümpiamängude jaoks, tingimusel et turniir saab toimuda mängudele määratud aja jooksul. Turniiril osales kuus riiki, Saksamaa võitis kulla Austria ja Šveitsi ees. 

Algselt kavatses kümme riiki saata meeskonnad Berliini, kuid Taani, Holland, Poola ja Rootsi loobusid võistlustest. Eriti pettumust valmistas Skandinaavia riikide puudumine, kus siseruumides kasutatav käsipall oli populaarsem. See jättis tiitli põhimõtteliselt spordiala teisele kodumaale Saksamaale. Berliinis võistlesid ka neli Kesk-Euroopa riiki – Austria, Ungari, Šveits ja Rumeenia – ning ainus mitte-Euroopa võistkond oli Ameerika Ühendriigid ja Rumeenia meeskond koosnes Transilvaania etnilistest sakslastest. Pärast Ungari (22:0) ja USA (29:1) võitmist tekkis Saksamaale lõppfaasis mõnevõrra suurem vastupanu. Viimane mäng olümpiastaadionil mängitud Austria vastu oli suhteliselt tasavägine, kuid sakslased kerkisid siiski võidukalt olümpiavõitjateks: 10:6.

Katse käsipall püsivalt olümpiaprogrammi lülitada ebaõnnestus aprillis 1949. aastal Roomas toimunud ROKi 44. istungil. Sellele oli kindlasti kaasa aidanud asjaolule, et neli riiki loobusid 1936. aastal (Taani, Hollandi, Poola ja Rootsi) ning sisekäsipall sai järjest populaarsemaks. Helsingis 1952. aasta suveolümpiamängude raames toimus 30. juulil Rootsi ja Taani vahel näidismäng, mille Rootsi võitis 19:11. Sellega lõppes väljakute käsipallile olümpiamängudel.

Kakskümmend aastat hiljem oli käsipall taas olümpiaala, seekord sisekäsipall. Oktoobris 1965. aastal oma 64. istungjärgul Madridis muutis ROK käsipalli taas olümpiaalaks. Lääne-Saksamaa riikliku olümpiakomitee president Willi Daume oli ROK-i jaoks korraldanud Hispaania ja Lääne-Saksamaa vahel demonstratsioonmängu.

1972. aastal Münchenis ROK-i 73. istungjärgul lülitati naiste turniir järgmiste 1976. aasta mängude kavasse Montréalis. Pärast seda on mõlemad turniirid olnud suveolümpiamängude lahutamatu osa.

## Meeste turniirid

1936. aastal ühtegi finaali ei mängitud, toimus nelja meeskonnaga finaalgrupp, kus kõik meeskonnad mängisid üksteise vastu korra. Selle põhjal selgusid medalivõitjad.

## Naiste turniirid

Aastatel 1976, 1980 ja 1984 mängisid kõik võistkonnad ühes alagrupis ja medalivõitjad selgusid peale alagrupi mänge. 1988. aastal mängiti kahes alagrupis, millest kaks paremat pääsesid finaalgruppi. Seal mängisid kõik omavahel läbi ja selgusid medalivõitjad.   

## Medalid
Aleksander Jegorov

**Aleksander Jegorov** (1. november 1881 – 8. jaanuar 1963 Aruküla) tuntud ka kui **"Nassi Sass"** oli aktiivne külaelanik Harjumaal Arukülas.

Tema vend oli tuntud eesti maalikunstnik Andrei Jegorov

2018. aastal valiti Aleksander Jegorov aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.

## Viited
Dionissi Orgusaar

**Tõnis/Dionissi Orgusaar**, ekslikult **Orgussaar** (27. oktoober 1889 Viljandi maakond, Kolga-Jaani kihelkond, Võisiku vald – 30. mai 1965 Aruküla) oli eesti õigeusu vaimulik ning köster-kooliõpetaja.

Ta sündis 27. oktoobril 1889 Viljandimaal Kolga-Jaani Kihelkonnas Võisiku vallas Tõnis Orgusaare peres, õppis aastatel Riia Vaimulikus Seminaris, kus lõpetas 4 klassi ja omandas köster-kooliõpetaja kutse. 

Aastatel 1909–1913 töötas Aruküla koolis õpetaja ja koolijuhatajana, oli Aruküla Püha Kolmainu koguduses ja Tallinna Kopli Nikolai koguduses köster-kooliõpetaja. Aastatel 1913–1914 töötas kooliõpetajana Tallinnas.

Aastatel 1914–1917 jätkas Tõnis Orgusaar õpinguid Varssavi ja Tartu Ülikoolis.

2018. aastal valiti Tõnis Orgusaar aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.

## Viited
Johannes Trump

**Johannes Trump** (30. juuni 1893 Aruküla – 13. juuni 1943 Tallinn) oli eesti ehitusettevõtja.

Johannes Trump sündis rätsepa peres, õppis Aruküla kihelkonnakoolis ja pärast tehnilistel õhtukursustel ja Tallinna Tehnikumis. Samal ajal õppis ta firma A. Morelli juures, kus töötas 1908–1913 ja aprillist 1913–1916 iseseisva ärimehena. Märtsist 1916 kuni oktoobrini 1917 töötas Bekkeri laevatehases ja 1920 Veeteede Ametis joonistajana, märtsist 1920–1924 sõjaväe ehitus- ja korteriosakonnas tehnikuna. 1924. aastast töötas iseseisva ehitusettevõtjana riiklikel ja eraehitustel.

1932. aastal osales ta Aruküla Aedlinna Heakorra Seltsi asutamisel.

2018. aastal valiti Johannes Trump aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.

## Isiklikku
Tema üks pojapoeg on eesti hobihelilooja ja muusikapedagoog Juhan Trump ja teine pojapoeg on raadioinsener ja tehnikateadlane Tõnu Trump.

## Viited
Ellerino

**Ellerino** oli Tartus 1999.–2011. aastatel tegutsenud vanamuusikaansambel, mis koosnes Heino Elleri Muusikakooli plokkflöödiõpilastest.

Heino Elleri nimelise Muusikakooli plokkflöödiõpetaja Anneli Kuusk pani ansambli kokku 1999. aastal oma õpilastest. Muusikat tehti peaasjalikult plokkflöötidel, repertuaaris oli erinevatest ajastutest pärit vanamuusika, aga ka eesti rahvamuusika - Utrechti festivalil saavutati esikoht kavaga eesti rahvaviiside seadetest.

Ansambel osales festivalidel, konkurssidel ja erinevatel pidustustel, nagu Kuressaare laste ja noorte vanamuusikafestival, Tartu ja Pärnu hansapäevad, Rakvere vanamuusikafestival "Fiori musicali". Viljandi vanamuusika festivali noorteprojektides kanti aastate jooksul ette "Lillede mask" (2004), "Taanieli mäng" (2005), "Orpheus" (2006), "Bastien ja Bastienne" (2007), "Peregrinus" (2008) ja "Parnass" (2009).

Ellerino võttis osa ka suurematest rahvusvahelistest festivalidest, nagu Nižni-Novgorodi rahvusvaheline vanamuusika festival Venemaal 2002. aastal, Engelskircheni linnas Saksamaal saavutati 2003. aastal 3. rahvusvahelistel plokkflöödi päevadel II koht ja 2004 aastal Utrechtis Hollandis SONBU (Stichting Open Nederlandse Blokfluitdagen Utrecht) festivalil saavutati I koht.

Ellerinos on oma õpingute jooksul mänginud helilooja Liina Sumera ja dirigent Sander Tamm. 

## Viited

## Välislingid
* V. Nuust. Ellerino flöödilapsed tõid Hollandist esikoha. Postimees, 10. juuni 2004
* Video: Ellerino 2010. aastal veebruaris prof Arbo Valdma klaveri TALVEUNIversiteedil Pärnu raekojas
Anneli Kuusk

**Anneli Kuusk** (sündinud **Anneli Linno**; sündinud 20. jaanuaril 1958 Türil) on eesti flötist ja muusikapedagoog.

## Haridus
Anneli Kuusk on lõpetanud 1975. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli flöödi erialal (õpetaja Erika Tompson), 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske klassis ja on end hiljem täiendanud ka plokkföödi erialal.

## Muusikaline tegevus
Aastail 1980–2004 töötas Anneli Kuusk Vanemuise teatri orkestris, alates 1981. aastast on ta Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli flöödiõpetaja, hiljem on õpetanud ka Tartu I Muusikakoolis, Tartu II Muusikakoolis ja Ardente muusikastuudios. Ta on mänginud flöödiansamblites ja projektiorkestrites, Eller Sümfonietis, Eesti Muusikaõpetajate sümfooniaorkestris. 

Ta on plokkflöödiansambli Ellerino asutaja ja juht.

Anneli Kuuse õpilased on olnud Oksana Iljašenko, Kaur Kohv, Karina Vološina, Sander Tamm, Kersti Perandi ja Merilin Teppo.

2019. aastal pälvis Anneli Kuusk Eesti parima muusikaõpetaja tunnustuspreemia.

## Viited
Serge Telle

**Serge Telle** (sündinud 5. mail 1955 Nantesis) on Prantsusmaa diplomaat, kes oli 1. veebruarist 2016 kuni 1. septembrini 2020 Monaco riigiminister.

## Elulugu
Tema isa oli insener.

Serge Telle on lõpetanud Pariisi Poliitikauuringute Instituudi. Lisaks on ta õppinud riiklikus ida keelte ja kultuuride instituudis suahiili keelt. Tal on ka kraad õigusteaduses.

## Karjäär
Serge Telle asus Prantsusmaa välisministeeriumisse tööle 1982. aastal ja oli algul sekretär Prantsusmaa saatkonnas Tansaania pealinnas Dar es Salaamis. Seejärel töötas ta aastatel 1984–1988 New Yorgis Prantsusmaa esinduses ÜRO juures. Aastatel 1988–1992 oli ta humanitaarmeetmete riigisekretäri Bernard Kouchneri nõunik. 

Aastatel 1992–1993 töötas ta Ühendkuningriigi välisministeeriumis ning seejärel kuni 1997. aastani ÜRO Genfi büroos. Aastatel 1997–2002 oli ta peaminister Lionel Jospini nõunik Lähis-Ida ja Aafrika asjades.

Aastatel 2002–2007 oli ta Prantsusmaa peakonsul (hiljem suursaadik) Monacos ja 2007–2008 välisminister Bernard Kouchneri nõunik. Aastatel 2008–2012 oli ta Prantsusmaa saadik Vahemere Liidu juures ning 2013–2015 ministeeriumideülene delegaat. Ühtlasi oli ta aastatel 2011–2016 Vahemere linnade ja territooriumite agentuuri president. 1. veebruaril 2016 nimetati Serge Telle Monaco riigiministriks.

## Tunnustus

* Auleegioni orden (rüütel)
* Ordre national du Mérite (rüütel)
* Püha Karli orden (komandör)

## Isiklikku
Telle tegeleb pikamaajooksuga, tema abikaasa Guilaine Chenu on telesaatejuht. Neil on poeg Alexis.

Ta andis 16. märtsil 2020 positiivse COVID-19 proovi.

## Viited
Haltmaagijn Battulga

**Haltmaagijn Battulga** (mongoli keeles Халтмаагийн Баттулга; sündinud 3. märtsil 1963) on Mongoolia sambomaadleja ja poliitik, alates 10. juulist 2017 kuni 25. juunini 2021 Mongoolia president. 

Ta kuulus aastatel 2004–2016 Mongoolia parlamenti, aastatel 2008–2012 oli ta teede-, transpordi-, ehitus- ja linnaarenguminister. Enne poliitikasse minemist oli Battulga sambomeister. Ta oli 2017. aasta valimistel Demokraatliku Partei kandidaat ning kogus teises voorus 50,6% häältest; see oli esimene kord riigi ajaloos, kui presidendivalimised otsustati teises voorus.  Ta mängis 2019. aasta Mongoolia põhiseaduskriisis vastuolulist rolli.

## Tunnustus
*2021 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks

## Viited
Siegen-Wittgensteini kreis

**Siegen-Wittgensteini kreis** on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kaguosas.

## Ajalugu

Aastatel 1816–1817 asutati Preisimaa Vestfaali provintsis Siegeni ja Wittgensteini kreisid. 1974. aastal kaks kreisi ühendati ja 1984. aastal võeti kasutusele Siegen-Wittgensteini nimi.

## Geograafia

Geograafiliselt katab see Siegerlandi kõrgustiku Sauerlandi kõrgustikust kagus ja Wittgensteiner Landi.

## Linnad ja vallad

; Linnad

# Bad Berleburg
# Bad Laasphe
# Freudenberg
# Hilchenbach
# Kreuztal
# Netphen
# Siegen

; Vallad

# Burbach
# Erndtebrück
# Neunkirchen
# Wilnsdorf

## Viited
Soesti kreis

**Soesti kreis** [ˈzoːst] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas.

## Ajalugu

Keskajal oli Soest suurim linn Vestfaalis; kuid pärast enda vabastamist Kölni piiskoppide alt 1449. aastal *([[Soester Fehde]])* kaotas see aeglaselt tähtsust, kuid saavutas seda taas, kui 1816. aastal asutas uus Preisimaa valitsus kreisi. 1975. aastal liideti kreisiga naaberkreis Lippstadt ning osi endisest Arnsbergi kreisist.

## Geograafia

Geograafiliselt katab see Sauerlandi kõrgustiku põhjaosa ja *Hellwegi* madaliku sellest põhja pool. Üsna tasane maa ja väga viljakas lössipinnas on teinud sellest põllumajandusliku piirkonna iidsetest aegadest saati. Peamised kreisi läbivad jõed on Ruhr, Lippe ja Möhne, mis on tõkestatud Möhne veehoidla moodustamiseks. Kõrgeim punkt on Warsteini alal (580 m), madalaim Lippe orus (65 m).

## Linnad ja vallad

; Linnad

# Erwitte
# Geseke
# Lippstadt
# Rüthen
# Soest
# Warstein
# Werl

; Vallad

# Anröchte
# Bad Sassendorf
# Ense
# Lippetal
# Möhnesee
# Welver
# Wickede

## Viited
Helena Valpeteris

**Helena Valpéteris** (aastani 1979 **Helena Vassiljeva**; sündinud 31. oktoobril 1955 Tartus) on eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.

## Haridus
Helena Valpeteris lõpetas 1975. aastal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli (õpetaja Tatjana Zaozjornaja), 1981. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Endel Lippuse klassi ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal.

## Muusikaline tegevus
Alates 1978. aastast on Helena Valpeteris mänginud Vanemuise orkestris, on 1981. aastast Eesti Teatriliidu liige. Alates aastast 1992 töötab ta lisaks viiuliõpetajana Tartu I Muusikakoolis. Kuulub Eesti Keelpilliõpetajate Ühingusse.

1996. aastast alates on ta tegelnud varajase muusikaga ning mänginud barokkviiulit ja fiidlit. Ta on täiendanud end John Holloway barokkviiulikursustel. 1998.–1999. aastatel mängis ta vanamuusikaansambli Via Sonora 16. ja 17. sajandi kavades, veel on ta mänginud Viljandi Linnakapellis, vanamuusikaansamblis Cantiga, Fa Schola projektides ja ajaloolise tantsu ansambli Saltatriculi saateansamblis.

## Isiklikku
Helena Valpeterise isa on geodeet-kartograaf Lev Vassiljev ja vend arst ja poliitik Viktor Vassiljev.

## Viited
Meeme Loik

**Meeme Loik** (sündinud 11. detsembril 1935 Arukülas) on eesti tee-ehitusinsener.

Ta on lõpetanud 1950. aastal Aruküla Mittetäieliku Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1954–1956 oli Kaliningradis sõjaväeteenistuses. Pärast Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetamist osales ta Viiburis Saimaa kanali ehitusel ja Leningradi–Murmanski maantee ehitusel Valge mere lähedal 1965–1970.

## Tegevus kohaliku elu edendajana
1960. aastatel osales Meeme Loik Aruküla Spordiklubi moodustamisel ja oli lühikest aega klubi esimees. 1988. aastast on ta osalenud Aruküla Muinsuskaitse Seltsi tegevuses, sealhulgas ka 1991. aastal Aruküla 700. aastapäeva tähistamise korraldamises.

1999. aastal oli ta Raasiku valla volikogus asendusliige ning osales keskkonna- ja majanduskomisjoni töös.

Aastatel 1994–2000 oli Aruküla veehaarde rajamise projektijuht ja järelevalve korraldaja. 2012. aasta suvel koostas ta Raasiku vallavalitsuse tellimusel Kangla, Rätla ja Sõerde tee teehoiutööde kirjeldused ning tegi remonditööde järelevalvet.

2018. aastal valiti Meeme Loik rahvahääletusega aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames saja meeldejäävama arukülalase hulka. 

## Viited
Fiori (ansambel)

**Fiori** oli eesti vanamuusikaansambel, mis tegutses aastatel 2010–2015 Rakveres. Ansambel esines ka koos Muusika- ja Kunstikooli KAUR muusikaõpilastega.

Ansambli asutas Kauri kooli klavessiiniõpetaja ja Viljandi Linnakapelli liige Piret Villem. Fiori nime all hakati esinema alates 2011. aastast. Veel mängivad ansamblis Herle Pius flöödil, Eva Siil viiulil ja laulusolistina Keio Soomelt. Enne teda oli solist Kelly Pärnaste, ansamblis on kaasa teinud ka Viljandi muusikud Kai-Riin Kont ja Piret Kreek.

## Viited

## Välislingid
* T. Sikk. Sajanditetagune muusika ja tants Rakveres. - Virumaa Teataja, 23. august 2013
* Video: Fiori ja vanatantsuansambli Fioretto kava "Renessansist barokini" 2014
David Harbour

**David Kenneth Harbour** (sündinud 10. aprillil 1975 Pikeville'is Tennessee osariigis Ameerika Ühendriikides) on USA näitleja. 

Tema tuntuim roll on Ameerika ühendriikide ulme- ja õudussarjas "Veidrad asjad ("Stranger Things") (2016–).

## Filmograafia

**SARJAD**

## Viited

## Välislingid
* IMDb, David Harbour
Cantiga (ansambel)

**Cantiga** oli aastail 2003–2008 Tartus tegutsenud vanamuusikaansambel.

Cantiga loodi 2003. aasta sügisel, asutajaks Diana Keskküla, kes laulis ja mängis rataslüürat. Veel mängisid ansamblis Kai Visnapuu (keskaja harf ja psalteerium), Helena Valpeteris (fiidel ja barokkviiul), Anneli Kuusk (plokkflöödid ja moldpill) ja Janno Mäe (löökriistad). Repertuaaris oli keskaegne vaimulik laul, nagu *[[cantiga]]*d ja hümnid ning keskaegne instrumentaalmuusika.

Cantiga on laulnud-mänginud mitmetel vanamuusikaüritustel ning esinenud eeskätt Tartu linnakirikutes, aga ka kaugemal.

## Viited
Võrkpall olümpiamängudel

**[[Võrkpall|Võrkpalli]]** kui võimalikku olümpiaala tutvustas USA küll juba 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis, kui olümpiamängude kavva võeti see siiski alles pärast Teist maailmasõda. Selle aja jooksul tekkisid rahvusvaheline alaliit FIVB ja mõned mandrite alaliidud. 1957. aastal korraldasid võrkpallurid ROK-i 53. istungjärgu raames Sofias turniiri enda reklaamimiseks. Turniir oli edukas. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tokyos oli võrkpall esimest korda olümpiaprogrammi osa.

Rannavõrkpall on olümpiaala alates 1996. aastast Atlantas.

1964. ja 1968. aasta turniiridel mängisid kõik kvalifitseeritud meeskonnad formaadis "kõik kõigi vastu". Seda režiimi kasutatakse täna veel ka maailmameistrivõistlustel. Kuna sellisel turniiril võis medalistid kindlaks teha enne viimaseid mänge, tehti otsus neid muuta. Alates 1972. aastast on turniir jagatud eel- ja lõppvooruks. Seda režiimi nimetatakse ka „olümpiaformaadiks”.

Osalevate võistkondade arv on pärast esmaosalust stabiilselt tõusnud. Alates 1996. aastast on kaksteist riiki võistelnud nii meeste kui ka naiste kuldmedalite pärast. Kõiki viit mandrit esindab olümpiamängudel vähemalt üks võistkond.

Meeste olümpiavõrkpalli edukaimad riigid on olnud Nõukogude Liit, USA ja Brasiilia. Naiste olümpiaturniiride edukaimad riigid on Nõukogude Liit, Hiina ja Kuuba. 

Rannavõrkpallis on USA võitnud kaheteistkümnest võimalikust tiitlist nii meeste kui naiste arvestuses kokku kuus olümpiatiitlit. Olümpiamängude võitu peetakse kõrgeimaks autasuks rahvusvahelises rannavõrkpallis, millele järgnevad maailmameistrivõistlused ning Rahvusvahelise Võrkpalliföderatsiooni (FIVB) maailmaturnee meestele ja naistele.

## Eestlased olümpiamängudel
* Viljar Loor oli eesti kõigi aegade edukaim võrkpallur, kes võitis NSV Liidu koondises olümpiakulla 1980. aasta suveolümpiamängudelt Moskvas.
* 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas osalesid rannavõrkpallis Avo Keel ja Kaido Kreen. 24 paari seas oli neil 21 asetus. Esimeses voorus kohtusid nad Prantsusmaa paariga Jean-Philippe Jodard ja Christian Penigaud, kus neil tuli vastu võtta kaotus 15-8. Sellega sai nende olümpiadebüüt otsa.
* 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis esindasid Eestit rannavõrkpallis Kristjan Kais ja Rivo Vesik. Maailmaedetabeli alusel olid nad 24 osavõtja seas 14 asetusega. Oma alagrupis võitsid nad ühe kohtumise ja kaotasid kaks kohtumist. 

## Võrkpalli meeste turniirid

## Võrkpalli naiste turniirid

### Medalid

## Rannavõrkpalli meeste turniirid

## Rannavõrkpalli naiste turniirid

### Medalid
Patsas

**Patsas**  oli mullast või liivast tulease, mida varem kasutati paadis või lootsikus öise kalapüügi aegu.
 
Paadi ninas või keskosas paigaldati kolmest või neljast lauast lava, mis kaeti tulekindla materjaliga nagu märg sammal, muld või liiv. Selle peal süüdati kasetohust ja tõrvatud paadilaudadest tuli. Patsaks nimetati ka pooleldi liivaga täidetud potti või pada, milles süüdati kalapüügi ajal tuli. 

Patsas oli tuleasemeks ka Peipsi kalastajate kalurionnis, mida nimetati kere, kus see oli liiva või mullaga täidetud laudkast. 

Lisaks on patsas murdekeeles ahjuga või truubiga külgnev madalam kivimüür. 

## Viited
Aprilliteesid

**Aprilliteesid** on Lenini tegevusplaan bolševikele pärast Veebruarirevolutsiooni. Lenin avaldas teesid 1917. aasta aprillis pärast tagasipöördumist eksiilist Šveitsis.

Teesides kritiseeris ta Venemaa üleminekuvalitsust selle kapitalistlike suundumuste pärast ning nõudis maa ja tootmisvahendite riigistamist, nõukogudel põhineva vabariigi loomist ning rahulepingu sõlmimist Saksamaaga. 

Teesid avaldati pealkirja "Proletariaadi ülesannetest praeguses revolutsioonis" all 1917. aasta 20. aprilli (vkj 7. aprilli) Pravdas.

## Välislingid
* [ru.wikisource.org: О задачах пролетариата в данной революции](https://ru.wikisource.org/wiki/%D0%9E_%D0%B7%D0%B0%D0%B4%D0%B0%D1%87%D0%B0%D1%85_%D0%BF%D1%80%D0%BE%D0%BB%D0%B5%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%B8%D0%B0%D1%82%D0%B0_%D0%B2_%D0%B4%D0%B0%D0%BD%D0%BD%D0%BE%D0%B9_%D1%80%D0%B5%D0%B2%D0%BE%D0%BB%D1%8E%D1%86%D0%B8%D0%B8_(%D0%9B%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%BD))
Rhein-Sieg-Kreis

**Rhein-Sieg-Kreis** on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lõunaosas. Liidulinn Bonn on peaaegu täielikult kreisist ümbritsetud.

## Ajalugu

Tänane kreis loodi 1969. aastal, kui reorganiseeriti Nordrhein-Westfaleni kreise, ühendades Siegi kreis Bonni kreisiga (millest Bonn ise eraldati 1887. aastal, kui moodustati linnaringkond). Siegi kreis loodi 1825. aastal.

## Geograafia

Geograafiliselt katab Rhein-Sieg-Kreis Siegi jõe oru ja alates Bonni kreisi liitmisest ka Reini jõe oru Bonni ümber, samuti piirkonna Eifeli kõige idapoolseimas osas.

## Linnad ja vallad

; Linnad

# Bad Honnef
# Bornheim
# Hennef
# Königswinter
# Lohmar
# Meckenheim
# Niederkassel
# Rheinbach
# Sankt Augustin
# Siegburg
# Troisdorf

; Vallad

# Alfter
# Eitorf
# Much
# Neunkirchen-Seelscheid
# Ruppichteroth
# Swisttal
# Wachtberg
# Windeck

## Viited
Aasta putukas

**Aasta putukat** valitakse mitmes riigis:

*Aasta putukas (Saksamaa, Austria ja Šveits)
*Aasta putukas (Läti)
*...
Valdur Peegel

**Valdur Peegel** (16. märts 1938 Aruküla – 22. aprill 2017 Soome) oli kohalik ühiskonnaelutegelane ja vabatahtlik korrakaitsja Harjumaal Raasiku vallas.

Ta lõpetas Aruküla 7-klassilise Kooli.

Pärast kooli töötas Valdur Peegel lühikest aega transporditöölisena Aruküla tarbijate kooperatiivis, seejärel 13 aastat klaasilihvijana Tallinnas Vineeri- ja Mööblikombinaadis. Hiljem töötas ta Aruküla kolhoosi abiettevõtte Sõprus traaditsehhis ning teeninduskombinaadi Harju Aruküla tsehhis puituste ja -akende valmistajana.

Enne pensionile jäämist oli ta turvatöötaja algul Ühispanga Aruküla kontoris, seejärel ASis Bodilsen Estonia.

1998. aastal astus ta Kaitseliitu ja liitus kohaliku vabatahtlike korrakaitsjate ühingu MTÜ Raasiku Korrakaitse tegevustega. Aastatel 1999–2012 oli ta Raasiku vallavolikogu liige.Alates aastast 2002 oli ta vallavolikogu korrakaitsekomisjoni esimees.

Aastatel 2006–2007 pani ta aluse Aruküla terviseraja vabatahtlikele hooldustöödele.

2018. aastal valiti Valdur Peegel aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.

## Tunnustus

* 2009 Raasiku valla aukodanik

## Viited
Vice

**Vice** on Kanada ja USA ajakiri, mis keskendub elustiilile, kunstidele, kultuurile ja uudistele ning poliitikale. See asutati 1994. aastal Montréalis alternatiivse punkajakirjana.

Ajakirja asutajad lõid hiljem meediaettevõtte Vice Media, mis koosneb divisjonidest, sealhulgas ajakirjast, aga ka veebiportaalist, uudisteüksusest, filmitootmisettevõttest, plaadifirmast ja kirjastusest. Alates 2018. aasta veebruarist on ajakirja peatoimetaja Ellis Jones. 

Ajakirja asutasid Suroosh Alvi, Gavin McInnes ja Shane Smith. Kui ajakiri 1994. aastal nime Voice of Montreal all tööd alustas, rahastas ajakirja väljaandmist valitsus. Asutajate eesmärk oli pakkuda ühiskonnale tööd ja kogukonnateenust. Kui toimetajad püüdsid hiljem oma algse kirjastaja Alix Laurentiga oma kohustused tühistada, ostsid nad ta välja ja nimetasid 1996. aastal ajakirja ümber, uueks nimeks sai Vice. 

## Viited

## Välislingid
* "Vice on põhimõtteliselt surnud. Sadu töötajaid koondatakse ja tuhandeid artikleid võidakse kustutada" Delfi Forte, 25. veebruar 2024
Selby piiskop

**Selby piiskop** on üks kolmest Inglismaa kiriku Yorki peapiiskopi sufragaanpiiskopist.

Selby piiskopid on olnud:
*1939–1940 Harry Woollcombe (1869–1941), endine Whitby piiskop 1923–1939
*1941–1962 Carey Knivett (1885–1967)
*1962–1971 Douglas Sargent (1907–1979)
*1972–1983 Morris Maddox (1928–2008)
*1983–1991 Clifford Barker (1926–2017), endine Whitby piiskop 1976–1983
*1991–2003 Humphrey Taylor (sündinud 1938)
*2003–2013 Martin Wallace (sündinud 1948)
*2014–2024 John Thomson (sündinud 1959)
*2024– Flora Winfield (sündinud 1964)
Mosambiigi peaministrite loend

Siin loetletakse **[[Mosambiik|Mosambiigi]] peaministreid** alates 1974. aastast, kui ametisse asus Portugali Mosambiigi esimene peaminister.

## Loend

## Vaata ka
*Mosambiik
**Mosambiigi presidentide loend
**Koloniaal-Mosambiigi kuberneride loend
**Mosambiigi rahvusliku vastupanuvalitsuse juhtide loend
*Riigipeade ja valitsusjuhtide koondtabel
Radu Berceanu

**Radu Mircea Berceanu** (sündinud 5. märtsil 1953 Râmnicu Vâlceas) on Rumeenia insener ja poliitik, ta on Demokraatliku Liberaalse Partei liige. Ta oli aastatel 2008–2010 Rumeenia transpordi- ja taristuminister.

Ta on lõpetanud keskkooli ja 1978. aastal  Bukaresti Polütehnilise Instituudi lennunduse ja kosmosetehnoloogia erialal. Ta on õppinud ka 1990. aastal Kanadas parlamentaarsuse kursusetel ja 1991. aastal Ameerika Ühendriikides demokraatlike institutsioonide kursustel.

Pärast 1989. aasta Rumeenia revolutsiooni asus ta tegelema poliitikaga.

Ta oli 17. aprillist 1998 kuni 28. novembrini 2000 Rumeenia tööstus- ja kaubandusminister. 22. augustist 2006 kuni 5. aprillini 2007 oli ta Rumeenia transpordiminister. 22. detsembrist 2008 kuni 3. septembrini 2010 oli ta Rumeenia transpordi- ja taristuminister.

Ta oli aastatel 1990–2004 Rumeenia saadikutekoja (Rumeenia parlamendi alamkoja) liige. Aastatel 2004–2012 oli ta Rumeenia senati (Rumeenia parlamendi ülemkoja) liige.

## Isiklikku
Radu Berceanu on abielus ja tal on kaks poega.
Win Myint

**Win Myint** (birma keeles ဝင်းမြင့်; sündinud 8. novembril 1951) on Myanmari poliitik ja endine poliitvang, 30. märtsist 2018 kuni 1. veebruarini 2021 Myanmari president. 

Ta oli aastatel 2016–2018 Myanmari esindajatekoja spiiker. Ta kuulus parlamenti alates 2012. aastast.  

Win Myinti nähti riiginõunik Aung San Suu Kyi olulise liitlasena, viimane oli tema ajal riigi valitsuse tegelik juht, kuid ei saanud põhiseaduse järgi president olla. 

Ta kukutati sõjaväelise riigipöördega 1. veebruaril 2021 ning mõisteti 6. detsembril 2021 neljaks aastaks vangi.

## Viited
Sherwoodi piiskop

**Sherwoodi piiskop** on Inglismaa Kiriku Southwelli ja Nottinghami piiskopi sufragaanpiiskop.

Piiskop on nimetatud Sherwoodi metsa järgi.

Sherwoodi piiskopid on olnud:
*1965–1975 Kenneth Thompson (surnud 1975)
*1975–1988 Dick Darby (1919–1993)
*1989–2004 Alan Morgan (1940–2011)
*2006–2020 Tony Porter (sündinud 1952)
*2020– Andy Emerton (sündinud 1972)