Homo habilis

***Homo habilis*** ehk **osavinimene** on inimese perekonda kuuluv liik. Ta elas umbes 1,9–1,6 miljonit aastat tagasi.

## Leiud ja liigi määratlus

Liigi määratles esimesena Louis Leakey, kes leidis 1964. aastal Tansaanias Olduvai kuristikus fossiile (aju- ja näokolju fragmente). Need pärinesid kihist, mille vanus oli umbes 1,8–1,6 miljonit aastat. Praegu puudub üksmeel selles, millised fossiilid kuuluvad selle liigi esindajatele.

1967. aastal leidsid Louis ja Mary Leakey samast kohast veel vähemalt kahe isendi jäänuseid, millel olid samasugused tunnused. Nendega koos leiti töödeldud kive – ühelt küljelt teravaks tahutud veeriseid, mis olid kahtlemata elusolendi valmistatud ja primitiivsed tööriistad.

1964. aastal määratles Louis Leakey need hominiidileiud uue liigina ja kandis selle perekonda *Homo* liiginimega *habilis* ("osavkäpp"). Sellise määratluse peamised kriteeriumid olid australopiteekustega võrreldes märksa suurem ajumaht (600–675 kuupsentimeetrit) ja kiviriistad (olduvai kultuuri esemed). Skeleti ehitus oli üsna sarnane gratsiilse australopiteekuse omaga, välja arvatud suurem ajukolju ja väiksemad purihambad. 

Esialgu ei tunnustanud enamik paleoantropolooge Leakeyde leide *Homo* liigina, vaid pidas neid gratsiilsete australopitetsiinide vormiks. Seda mõjutasid tugevasti juurdunud eelarvamused: inimese ajumaht pidi olema vähemalt 750–800&nbsp;kuupsentimeetrit ja esimesed inimesed pidid tekkima märksa hiljem. Arvati, et seni esimeseks inimeseks peetud *[[Homo erectus]]* (*Pithecanthropus*) oli tekkinud vähem kui miljon aastat tagasi. Louis Leakey nimetas aga inimeseks (*Homo*) tunduvalt väiksema ajumahuga olendi ning viis selle eksisteerimise umbes miljon aastat varasemasse aega. 

Hiljem leiti *habilis*'e-tüüpi fossiile mitmelt poolt Ida-, Kirde- ja Lõuna-Aafrikast. Nende vanus oli umbes 2,4–1,6 miljonit aastat ning töödeldud kive ja tööriistu oli leitud isegi kuni 2,5 miljoni aasta vanustest kihtidest. Nii sai erinevus australopitetsiinidest üldtunnustatuks. *Homo habilis* oli ilmselt kõigesööja, kuid tema menüüs oli oluline loomtoit. Ta oli esimene hominiid, kelle leviala oli nii ulatuslik – Kirde-Aafrikast Lõuna-Aafrikani.

*Habilis*'e-tüüpi leidude klassifitseerimise asjus pole tänapäevani üksmeelt. Ida-Turkanast on leitud fossiile, mis on 2–1,6 miljonit aastat vanad ning erinevad teistest suurema ajumahu ja suuremate hammaste poolest. Nende hulgas on ka kuulus leid KNMER-1470 (vanusega umbes kaks miljonit aastat), mille ajumaht on 775 kuupsentimeetrit ja millel on oluliselt suuremad purihambad.

Osa uurijaid seletab neid erinevusi seksuaalse dimorfismi abil: isased olid märksa massiivsemad ning neil olid suuremad hambad ja suurem aju. Teised teadlased eristavad nende leidude põhjal aga kahte esmast *Homo* liiki: väiksema ajumahu ja väiksemate hammastega *Homo habilis*'t ning suurema ajumahu (üle 700&nbsp;kuupsentimeetri) ja suuremate hammastega *[[Homo rudolfensis]]*'t. See tähendab kahe varase inimliigi eksisteerimist ühel ajal ning nende iseseisvat teket. Viimasel ajal kalduvad paljud paleoantropoloogid just kaheliigilise käsitluse poole. Selle järgi kuuluvad Olduvai ja Lõuna-Aafrika fossiilid *Homo habilis*'ele ning Ida-Turkana leiud *rudolfensis*'ele. Viimast peetakse tõenäolisemaks eellaseks hilisematele inimliikidele.

## Nimi
Osavinimene sai nime fossiilidega koos leitud tööriistade järgi.

## Koht sugupuus

Kui *Homo habilis* on tänapäeva inimese eellane, siis on ta vanim teadaolev eellane, keda võib õigusega kutsuda ahvinimese asemel inimeseks.

*Homo habilis*'t peetakse inimese perekonna evolutsiooni vanimaks liigiks. Välimuse ja morfoloogia poolest erines see liik märgatavalt tänapäeva inimesest. Veelgi enam erines *Homo rudolfensis*.

Arvatakse, et *Homo habilis* pärineb mõnest australopiteekuse liigist. Võimalik, et tema otsene eellane oli *Homo rudolfensis*, kes oli massiivsema kehaehitusega ning sarnanes rohkem ahviga.

Samuti arvatakse, et *Homo habilis*'est arenes pikem ja kõhnem *[[Homo ergaster]]*, kellest omakorda põlvnes juba inimesesarnasem *[[Homo erectus]]*. Siiski vaieldakse selle üle, kas *Homo habilis* oli tänapäeva inimese otsene eellane.

## Füüsilised omadused
*Habilis* oli väga lühike (keskmine kasv 127&nbsp;sentimeetrit) ja kerge (45 kilogrammi) ning võrreldes tänapäeva inimesega olid tal ebaproportsionaalselt pikad käed. Nägu oli veel primitiivne, kuid selle alaosa (lõug) ulatus vähem ettepoole kui eelkäijal *[[Australopithecus africanus]]*'el. *Homo habilis*'e ajukuju sarnanes tänapäeva inimese omaga, kuid selle maht oli ligikaudu poole väiksem. Esimese leitud isendi ajukolju ruumala oli kuni 675&nbsp;kuupsentimeetrit. Ajumaht oli tavaliselt 600–675&nbsp;kuupsentimeetrit. *Homo habilis*'e aju oli seega tunduvalt suurem kui varasematel hominiididel.

## Võrdlus kaasaegsete sugulasliikidega
*Homo habilis*'ega elasid samal ajal mitmed inimesesarnased kahejalgsed primaadid, näiteks *[[Paranthropus boisei]]* (*Australopithecus boisei*). *Habilis*'est, kes hakkas varakult leiutama uusi tööriistu ja oli toidu suhtes vähem valiv, sai paljude uute liikide eellane. *Paranthropus boisei* ja teised sarnased liigid surid seevastu välja. Olduvai kuristikust on samast kihist leitud nii *Homo habilis*'e kui ka *Paranthropus boisei* fossiile. Osavinimene oli sihvakam ning tema ajukolju maht oli tunduvalt suurem.

## Tööriistad
Arvatakse, et *Homo habilis* kasutas Olduvai kultuuri (varajase paleoliitikumi) tööriistu (kivist pihukirveid). Need olid seni teadaolevatest kõige arenenumad kivist tööriistad. Tänu neile sai *habilis* hakkama keskkonnas, mis oli varem paljudele primaatidele liiga vaenulik. Ometi ei suutnud ta end kaitsta suurte kiskjate, näiteks hiigelleopardi *[[Dinofelis barlowi]]* eest. *Homo habilis* kasutas tööriistu peamiselt koriluses (sealhulgas raibete liha tükeldamiseks), kuid mitte kaitseks ega küttimiseks.

Osavinimese tööriistad olid väga lihtsad. Söödavate juurte ja näriliste urgude lahtikaevamiseks kasutati arvatavasti teravaotsalisi kaevamiskepikesi. Jahil võidi kasutada puunuiasid ja käepäraseid viskekive. Liha lõikamiseks kasutati ovaalseid või pirnikujulisi kive, mille ühest otsast löödi kildude abil välja kitsas hambuline tera. Tööriistadena sai kasutada ka teravaservalisi kivikilde. 

Tõenäolisemalt oli osavinimesel siiski rohkem tööriistu, millest me midagi ei tea. Võrdluseks võib märkida, et näiteks šimpansid kasutavad vähemalt neljateistkümmet erinevat tööriista.

## Eluviis ja toitumine
Osavinimesel oli erinevalt ahvinimesest peamiselt maapealne eluviis. Ta elatus korilusest ehk loodusandide korjamisest. Tema põhitoidu moodustasid puuviljad, marjad, seened, tõugud, putukate vastsed, teod, söödavad juured ja mugulad, linnumunad ning muu taoline. Mõnikord sattusid osavinimesed kiskjate mahajäetud või vanadusse ja haigustesse surnud loomade korjustele, mis pakkusid väärtuslikku toidulisa. Lisaks püüti väiksemaid ja ohutumaid loomi, näiteks närilisi, kilpkonni ja linde. Algul oli küttimise osakaal väike, kuid aja jooksul see kasvas. Toore liha söömine võis olla inimese arengus oluline, sest lihast saadavad toitained soodustavad ajutalitlust.

Pole kindel, kas *Homo habilis* kasutas tuld, mattis surnuid, tegi küttimisel koostööd või kasutas keelt (kui mitte arvestada žeste).

Osavinimene oli ka leopardide saakloom.