open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Verhnjokamjanske

__NOTOC__

**Verhnjokamjanske** on küla Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis, 101&nbsp;km kaugusel Donetskist põhjakirdes.

Verhnjokamjanske asub 102 meetri kõrgusel merepinnast.

Külas elab 20 inimest.

## Ajalugu
### XX sajand
1951. aastal asustati Verhnjokamjanskesse ümber inimesed Lääne-Ukrainast, territooriumilt, mis on praegu Poola riigi koosseisus. Ümberasunud on säilitanud paljuski oma kombed ja tavad.

### XXI sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid venemeelsed separatistid asula oma kontrolli alla.

24. juulil võtsid valitsusväed asula oma kontrolli alla.

## Viited
Lutuhõne

**Lutuhõne** (kuni 1925. aastani *Šmidtivka*, *Шмідтівка*) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Luhanski oblastis, Lutuhõne rajooni keskus, 22&nbsp;km kaugusel Luhanskist edelas.

Lugani parempoolse lisajõe Vilhivka kaldal asuva Lutuhõne kõrgus merepinnast on 102 meetrit.

Lutuhõne asutati 1897. aastal, linnaõigused sai 1965. aastal.

2011. aasta 1. jaanuaril elas Lutugõnes 18 107 inimest.

## Ajalugu
### 21. sajand
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid venemeelsed separatistid linna oma kontrolli alla.

21. juulil sisenesid linna valitsusväed.

1. septembril olid valitsusväed T-90 tankipataljonide toel rünnanud vastaspoole ülekaalukate jõudude survel sunnitud linna taas maha jätma.

9. septembril täheldas Guardiani korrespondent linnas Venemaa relvajõudude soomustehnika kohalolu.


Лутугине4.JPG|
Лутугине3.JPG|
Лутугине2.JPG|


## Viited

## Välislingid
* 17. detsember 2014. *[[Infovastupanu]]*. "Мэром" Лутугино в "ЛНР" назначили россиянина из Ухты (*vene keeles*)
Bierastavica rajoon

**Bierastavica rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb läänes Poolaga. Rajooni pindala on 743 km². 2009. aasta seisuga elas seal 18 017 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal (algselt kandis Krynki rajooni nime). Tänapäevast nime kannab rajoon aastast 1944. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alekšycy, Bierastavica, Ejsmanty, Kaniuchi, Makaraŭcy, Małaja Bierastavica‎, Pahraničny ja Parchimaŭcy külanõukogu.

Halduskeskus on Vialikaja Bierastavica alev. Teised tähtsamad asulad on Małaja Bierastavica‎ ja Pahraničny‎.


Brzostowica Mała - Cerkiew św. Dymitra.JPG|Małaja Bierastavica‎
Vyalikaya_Berastavitsa2.JPG|Vialikaja Bierastavica


Rajooni suurim jõgi on Nemunase lisajõgi Svisłači jõgi. Rajoon asub Valgevene kõrgustikul, osalt Vaŭkavyski kõrgustikul, osalt Hrodna kõrgustikul. Põhjaosa on osaliselt Neemeni madalikul. Valdavad kõrgused 160–200 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (212 meetrit) asub rajooni põhjaosas, samuti ka madalaim koht (105 meetrit).

2009. aasta seisuga olid elanikest 70,04% valgevenelased, 5,77% venelased, 21,69% poolakad, 1,24% ukrainlased ja 1,26% oli teistest rahvustest. 73,57% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 21,23% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 60,03% elanikke, vene keelt aga 35,82%.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Andres Peetson

**Andres Peetson** (sündinud 5. veebruaril 1970 Pärnus) on eesti trompetist.

## Haridus
1977-1985 Pärnu- Jaagupi Keskkool (põhiharidus) 

1985-1988 Tallinna Muusikakeskkool  (keskharidus)

1988-2013 Tallinna Riiklik Konservatoorium 

## Viited

## Välislingid
*Muusik loeb nooti nagu raamatut, SL Õhtuleht, 2. oktoober 2000
*Tulevik täis muusikat: 2 | TMKK lõpetajad ETV  19. juuli 1988
Esmaeeter 19. juuli 1988
Vialikaja Bierastavica

**Vialikaja Bierastavica** (ka Vjalikaja Berastavitsa) on alev Valgevenes Hrodna oblastis, Bierastavica rajooni ja Bierastavica külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on poola keeles *Brzostowica Wielka*, leedu keeles aga *Vileika Berastavica*.

Asula nime kohta on mitu versiooni. Ühe kohaselt tuleb nimi valgevenekeelsest sõnast jalaka kohta, teise kohaselt aga on aluseks sõna *бяроста* ehk kasetoht. Seda versiooni toetab fakt, et vanasti sõitsid selle kandi inimesed kohalikel jõgedel ringi kasetohust paatidega. Kolmanda versiooni kohaselt tähendab asula nimi väikest Bresti. Kohaliku müüdi kohaselt olid selle piirkonna esimesed asukad Biarost ja Tavica, nende nimedest saanud nime ka asula. Aastal 2006 püstitati asulasse nende kahe kuju.

Alevis on toiduainete tööstus, valmistatakse võid ja juustu. Vialikaja Bierastavicas on keskkool, muusikakool ja laste spordikool. Antakse välja ajalehte *Бераставіцкая газета*. Alevis on kaks raamatukogu, kultuurimaja ja kino.

Vaatamisväärsusteks on katoliku kirikud aastaist 1615 ja 1912, õigeusu kirik XIX sajandi teisest poolest, XVIII sajandi lõpus ehitatud mõisakompleks ja vanalinn.

## Ajalugu

Alevit mainitakse esimest korda aastal 1506, mil asula anti Chodkiewiczite valdusse. XVI sajandil püstitati asulasse katoliku kirik, ent Moskva väed põletasid selle maha. Aastal 1613 kanti asula kaardile juba alevina, mis kuulus Trakai vojevoodkonda ja Hrodna maakonda.

XVII ja XVIII sajandeil oli asula Mniszkade, Potockite ja Kossakowskite valduses. Aastal 1615 ehitati maha põletatud kiriku asemele uus, selle juurde tekkisid aga kool ja hospidal.

Aastal 1794 pidasid ülestõusnud poolakad alevi all lahingu Vene vägedega. Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Vialikaja Bierastavica Venemaa koosseisus. Alevi elanikud võtsid aktiivselt osa Kastuś Kalinoŭski Venemaa vastu suunatud ülestõusust.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Vialikaja Bierastavica Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1939 toimusid alevi ümbruses mitmed etnilis-varanduslikul alusel toime pandud tapatalgud, ohvriteks olid rikkamad elanikud ja poolakad.

## Pilte

Pilt:Vyalikaya_Berastavica1.JPG|Uuem katoliku kirik
Pilt:Vyalikaya Berastavitsa3.JPG|Vanem katoliku kirik
Pilt:Vyalikaya_Berastavitsa5.JPG|Vialikaja Bierastavica


## Tuntud elanikke
* Vosip Kavaleŭski – Valgevene filoloog
* Adam Trypus – Valgevene rahvavabariigi riigitegelane
* Pavieł Vałyncevič – Valgevene fotograaf
* Andrzej Poczobut – Valgevene-Poola ajakirjanik

## Viited

## Välislingid

*Alevi kaart
*Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
*Vialikaja Bierastavica
Alois Eliáš

**Alois Josef Eliáš** (29. september 1890 Praha – 19. juuni 1942 Praha) oli Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja poliitik.

Esimesest maailmasõjast võttis Alois Eliáš algul osa Austria-Ungari poolel ja langes Vene rindel sõjavangi. Seejärel osales ta sõjas Prantsusmaal Tšehhoslovakkia Leegioni koosseisus. 1919. aastal pöördus ta Tšehhoslovakkiasse tagasi. Kindrali auastme sai Eliáš 1936. aastal.

27. aprillil 1939 määras Emil Hácha Alois Eliáši Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi peaministriks. Põhjuseks oli Eliáši populaarsus rahva hulgas ja tema head suhted riigiprotektor Konstantin von Neurathiga.

Peaministrina oli Eliášil kontakte vastupanuliikumisega ja Tšehhoslovakkia eksiilvalitsusega. 27. septembril 1941 arreteerisid Saksa võimud Eliáši ning mõistsid ta riigireetmises süüdistatuna surma. Kohtuotsust ei viidud aga esialgu täide. 27. mail 1942 sooritati Prahas riigiprotektor Reinhard Heydrichile atentaat, kes sama aasta 4. juunil suri. Seejärel hukati Alois Eliáš 19. juunil 1942.

## Viited
Jaroslav Krejčí (poliitik)

**Jaroslav Krejčí** (27. juuni 1892 Konice – 18. mai 1956 Praha) oli Tšehhoslovakkia jurist ja poliitik.

Ta lõpetas 1915. aastal Prahas Karli ülikooli õigusteaduse alal ja töötas seejärel erinevatel ametikohtadel avalikus sektoris. 1930. aastatel oli ta lisaks sellele riigiõiguse õppejõud Masaryki ülikoolis.

12. detsembrist 1938 kuni 15. märtsini 1939 oli ta justiitsminister Rudolf Berani valitsuses. Tšehhoslovakkia okupeerimise ja Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi moodustamise järel jäi ta justiitsministriks edasi ning oli sellel ametikohal kuni 5. maini 1945. Lisaks sellele oli ta 19. jaanuarist 1942 kuni 19. jaanuarini 1945 Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi peaminister.

Teise maailmasõja järel vahistasid Tšehhoslovakkia võimud Krejčí ja 6. augustil 1946 mõisteti ta 25 aastaks vangi. Ta suri vanglas 1956. aastal.

## Isiklikku
Jaroslav Krejčí poeg Jaroslav Krejčí (1916–2014) oli tšehhi ühiskonnateadlane, tunnustatud politoloogia ja kultuurisuhete ekspert.

## Viited
Volodõmõr Hroisman

**Volodõmõr Hroisman** (ukraina keeles Володимир Борисович Гройсман; sündinud 28. jaanuaril 1978 Vinnõtsjas) on Ukraina poliitik ja riigitegelane. Ta oli 14. aprillist 2016 kuni 29. augustini 2019 Ukraina peaminister.

## Riigi teenistuses
Alates 2005. aastast oli ta Vinnõtsja linnapea kohusetäitja, alates 2006. aastast kuni 2014. aastani Vinnõtsja linnapea. 27. veebruarist 2014 oli ta peaministri asetäitja.

24. juulil 2014 valis Ukraina valitsus pärast seda, kui peaminister Jatsenjuk teatas tagasiastumisest, ta peaministri ajutiseks kohusetäitjaks, kuid valitsusel ei ole selleks volitusi. Valitsus tühistas oma 24. juuli korralduse Groismani määramise kohta peaministri ajutiseks kohusetäitjaks 1. augustil 2014.

27. novembril 2014 valis Ukraina Ülemraada Groismani Ülemraada uueks esimeheks.

14. aprillil 2016 valis Ülemraada ta 257 poolthäälega Ukraina peaministriks.

## Isiklikku
Volodõmõr Groisman on abielus, perekonnas on kaks tütart ja poeg.

## Viited

## Välislingid

* Гройсман Владимир Борисович, lühibiograafia *Liga Novosti* lehel (*vene keeles*)
* Суд разрешил ГБР изъять в Офисе Президента документы о назначении Гройсмана премьером - Lb.ua, 25.10.2019
Richard Bienert

**Richard Bienert** (5. september 1881 Praha – 2. veebruar 1949 Praha) oli Tšehhoslovakkia jurist ja poliitik.

Bienert õppis ülikoolis õigusteadust ja töötas hiljem politseinikuna. 1920. aastal sai ta Praha politseijuhiks. Saksa okupatsiooni ajal arreteeris Gestapo ta 1. septembril 1939, kuid Emil Hácha sekkumise järel ta vabastati ning ta jäi Praha politseijuhi ametikohale edasi.

19. jaanuaril 1942 määrati ta Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi siseministriks. Lisaks sellele oli ta alates 12. märtsist 1942 ka asepeaminister. Lühikest aega, 19. jaanuarist 1945 kuni 5. maini 1945, oli ta Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi peaminister, täites samal ajal ka siseministri ülesandeid.

5. mail 1945 tahtis ta minna raadiosse teatama protektoraadi laialisaatmisest, kuid ülestõusnud vahistasid ta. Teise maailmasõja järel anti ta kohtu alla ja mõisteti 6. augustil 1946 kolmeks aastaks vangi. Ta vabastati halva tervise tõttu 12. mail 1947 ennetähtaegselt vanglast.

## Viited
Soov (ajaleht)

Ajaleht Soov loodi Põhjamaade analoogide eeskujul 1. mail 1992 esimese eestikeelse kuulutustelehena. Ajalehega on seotud kuulutuste veebiportaal Soov.ee.

Soovi omanik on Eesti Meedia grupp, mis kuulub Norra meediakontserni Schibsted. Soovi peakontor asub Tallinna kesklinnas.
Emanuel Moravec

**Emanuel Moravec** (17. aprill 1893 Praha – 5. mai 1945 Praha) oli Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja poliitik.

1914. aastal kutsuti Moravec sõjaväeteenistusse ja ta võttis Austria-Ungari armee koosseisus osa Esimesest maailmasõjast. Ta andis ennast 1915. aastal Idarindel Vene vägede kätte vangi ja liitus Tšehhoslovakkia Leegioniga. 

1920. aastal pöördus Emanuel Moravec Tšehhoslovakkiasse tagasi. Ta lõpetas sõjakooli ja 1924. aastal sai ta Tšehhoslovakkia armee luureosakonna juhatajaks, 1931. aastast alates oli ta sõjakooli õppejõud. 

Müncheni kokkuleppe ja Tšehhoslovakkia okupeerimise järel pettus Emil Moravec lääneriikides ja temast sai natsionaalsotsialismi ja Hitleri pooldaja. 1939. aasta augustis algasid Moraveci propagandistlikud saksameelsed raadioesinemised.

19. jaanuarist 1942 kuni 5. maini 1945 oli Emil Moravec Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi haridus- ja propagandaminister. Ta lõpetas elu enesetapuga.

Ministrina ajal Moravec Saksa võimudele sobivat poliitikat. Koolide õppeaega lühendati, toimus kooliõpetuse germaniseerimine, ajaloo õpetamisest loobuti täielikult, erakoolid suleti. Samuti ei avatud uuesti ülikoole, mis olid 1939. aastal kolmeks aastaks suletud.

## Viited
Smalany

**Smalany** (valgevene keeles *Смаляны*, valgevene-eesti transkriptsioonis **Smaljanõ**) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Viciebski oblasti Orša rajoonis, Smalany külanõukogu keskus. Poola keeles on asula nimi Smolany.

Smalanys on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on XVII sajandil püstitatud loss *Bieły Koviel*, mõisakompleks, veski, XVII sajandil ehitatud katoliku kirik koos dominiiklaste kloostriga ning õigeusu kirikud XVIII ja XIX sajandist. Asulas on poola geoloogi Tomasz Zani haud.

## Ajalugu

Esimest korda on Smalanyd mainitud aastal 1484. Toona oli see vürst Belski valdus. Asula kuulus Vitebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Hiljem kuulus asula Kurbskitele, Ostrogiškitele, Sanguszkodele. Aastal 1626 ehitas vürst Sanguzko-Kovielski asulasse kindluse, mis sai kannatada nii Uputuse kui ka Põhjasõja ajal. Lossi hoiti korras veel XVIII sajandil, aga XIX sajandil sai Smalany omanikuks vene senaator Semjonov, kes müüs lossi tellisteks.

Aastast 1678 sai Smalanyst ametlikult alev. Aastal 1680 ehitati sinna katoliku kirik, aastal 1742 sai asula raekoja. 


Pilt:Belarus-Smalyany-Bely_Kovel_Castle-2.jpg|Smalany kindlus
Pilt:Belarus-Smalyany-Bely_Kovel_Castle-1.jpg|Smalany kindlus


Poola jagamisel aastal 1772 läks Smalany Venemaa koosseisu. Aastal 1792 ehitati sinna puidust õigeusu kirik, mis tegutseb tänapäevani, aga aastal 1864 valmis kivist õigeusu kirik, mis on praegu varemetes. 1812. aasta sõja ajal toimus asula all lahing vene ja prantsuse vägede vahel. Aastal 1900 avati asulas põllumajanduskool. XX sajandi algul oli Smalanys tellisetehas, seal pargiti ka nahku. Asulas olid postkontor, raamatukogu, polikliinik ja apteek. Smalany juures asus ka veehoidla, kus kasvatati karpkalu.

Esimese maailmasõja ajal läbis Krevat Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Vana ja lagunenud kindlus võeti uuesti kasutusele, selle juurde rajati kaasaegsemad betoonvarjendid. Aastal 1917 võtsid Saksa väed Kreva vastu ette suurtükirünnaku, kannatada said nii kindlus kui ka asulas olnud katoliku kirik.

Kuni 1917. aastani oli Smalany Venemaa Keisririigi koosseisus, aastast 1924 kuulus aga Valgevene NSV-sse. Ühtlasi sai alevist ametlikult küla. Aastal 1011 liideti Smalanyga endine Ahranamičnaja küla.


Pilt:Фото путешествия по Беларуси 441.jpg|Smalany
Pilt:Church of the Transfiguration Smolyany Belorussia 2010.jpg|Smalany tegutsev õigeusu kirik
Pilt:Belarus-Smalyany-Church of Virgin Mary-5.jpg|Smalany katoliku kirik
Pilt:Church of the Transfiguration Smolyany Belorussia 2010.jpg|Smalany lagunev õigeusu kirik


## Välislingid

* Smalany 
* Smalany Valgevene fotoentsüklopeedias
* Smalany YouTube'is
Mark Philippoussis

**Mark Anthony Philippoussis** (kreeka Μάρκος Αντώνιος Φιλιππούσης; sündinud 7. novembril 1976 Melbourne'is) on Austraalia endine tipptennisist. Tema karjääri kõrgeim koht ATP edetabelis oli 8.

## Välislingid
*ATP profiil
Saksa Töörinne

**Saksa Töörinne** (saksa keeles Deutsche Arbeitsfront, DAF) oli aastatel 1933–1945 Saksamaal tegutsenud organisatsioon, mis ühendas töövõtjaid ja tööandjaid.

Saksa Töörinne loodi 10. mail 1933 varem laiali saadetud sõltumatute ametiühingute asemele. 1942. aastal oli Saksa Töörindel 25 miljonit liiget. Saksa Töörinde juht oli Robert Ley.

## Vaata ka
*Kraft durch Freude

## Viited
DAF

***DAF** ehk Saksa Töörinne (Deutsche Arbeitsfront) oli Kolmanda Reichi ajal tegutsenud natsionaalsotsialistlik ametiühing.
***DAF** ehk Desert Air Force oli II maailmasõja ajal Aafrikas tegutsenud Briti, Austraalia, LAV jt. liitlaste taktikaline lennuväeüksus.
***DAF** ehk **Van Doorne's Aanhangwagen Fabriek** on Hollandi autotootja, mis praegusel ajal kannab nime **[[DAF Trucks]] NV**. Selle firma autobusse tootnud haru kandis nime **DAF Bus** (praegu VDL Bus Chassis) ning Bornis sõiduautosid tootnud haru kandis nime **DAF Born** (tänapäeval VDL Nedcar B.V.).
***DAF** ehk Déserteurs de l'armée française on sõjaväeline struktuur Alžeerias.
Grażyna Szapołowska

**Grażyna Szapołowska** (sündinud 19. septembril 1953 Bydgoszczis) on Poola näitleja.

Keskkooli lõpetamise järel mängis ta kaks aastat Wrocławi Pantomiimiteatris. 1977. aastal lõpetas ta Varssavi Aleksandr Zelwerowiczi nimelise Teatriakadeemia. Oli aastatel 1977–1984 ja 2004–2011 Varssavis Rahvusteatri näitleja. 

Alates 1974. aastast on ta mänginud paljudes filmides ja telelavastustes. Rahvusvaheliselt on ta esmajoones tuntud seoses osatäitmistega Krzysztof Kieślowski lavastatud filmides.

## Välislingid
*
Salnava mõis

**Salnava mõis** (*Salnavas muiža*, ka* Saļņevas muiža*) oli mõis Lätis. Mõisasüda jääb tänapäeval Ludza piirkonda Salnava valda Salnava külla, kus asub ka häärber. Vene keeles *Сальнево*.

Salnava mõis kandis algselt Cecina mõisa nime. 1730. aastatest kuulus see Szadurskitele. Häärber püstitati 1785. aastal klassitsistliku puithoonena. Sajandi lõpus rajati vana mõisasüdame asemele Malnavasse uus, aga 1842. aastal jagati mõis kaheks, Cecina ja Malnava mõisaks. Toona oli Salnava mõisa pindala 3200 hektarit. 1868. aastal müüdi juba Salnava nime kandev mõis Matvei Sologubile, aga kaks aastat hiljem sattus see Wulfiuste kätte, jäädes nende valdusse kuni võõrandamiseni 1920. aastal. Enne võõrandamist 1920. aastal oli mõisa pindala 2237 hektarit.

19. sajandil laiendati mõisa peahoonet, lisades kaks tiiba. Praegu asub hoones Salnava põhikooli internaat. Kõrvalhooned on enamasti 18. sajandi algusest, laut ja tallid aastast 1900. Peahoone lähedal on uusgooti stiilis tellistest ja maakividest kabel. Pargi pindala on 6,9 hektarit, sellest ühe hektari võtab enda alla tiik. Peahoone ümbruses on park regulaarse planeeringuga, kaugemal vabakujundusega.
Oleksandr Radijevskõi

**Oleksandr Radijevskõi** (ukraina keeles *Радієвський Олександр Віталійович*; 9. mai 1970 Krõvõi Rig – 23. juuli 2014 Lõssõtšansk) oli Ukraina sõjaväelane, Ukraina Rahvuskaardi polkovnik, postuumselt kindralmajor.

## Sõjaväeteenistus
Oleksandr Radijevskõi osales Mõkolajivka, Semenivka ja Slovjanski vabastamisel interventidest. Ülesnäidatud vapruse eest autasustas Ukraina president teda 2014. aasta 15. juulil ordeniga "Vapruse eest" (III järk).

Polvkovnik Oleksandr Radijevskõi hukkus 23. juulil, kui tema juhitud rühm sattus võitluses Lõssõtšanski eest interventide varitsusele.

## Viited

## Välislingid
* В зоні АТО загинув командир в/ч 3011, до складу якої входив Кіровоградський стрілецький батальйон
* Летопись запорожской милиции. Родина. Закон. Честь.
* Під час звільнення Лисичанська загинув колишній командир Кіровоградського стрілецького батальйону
Malnava

**Malnava** (vanasti ka **Malnova**) on küla (*vidējciems*) Lätis Ludza piirkonnas, Malnava valla halduskeskus. Asulas asub Malnava  mõisa (*Malnow*) süda. Lisaks on seal veel Malnava kolledž koos selle juures paikneva muuseumiga, keskkool, postkontor, kultuurimaja ja aastal 1798 ehitatud katoliku kirik.

Aastal 2008 oli külas 400 elanikku. Aastal 2015 oli elanikke 356, aastal 2022 aga 318.


Pilt:Malnava_augsha.jpg|Malnava linnulennult


## Viited
Marilyn Kerro

**Marilyn Kerro** (sündinud 18. septembril 1988 Rakveres) on eesti nõid ja selgeltnägija. 

## Isiklikku
Marilyn Kerro on õppinud 9. klassini Haljala Gümnaasiumis.

On teinud modellitööd.

Marilyn Kerro loeb ennast selgeltnägijaks, kes tunnetab vaimudega juhtunut ja seda, mida on läbi elatud. Ta arvab, et päris võimed ema vanatädilt, ning seostab võimete avaldumist lapseeas (kuueaastaselt) saadud pikselöögiga, mööndes, et ei saa kontrollida informatsiooni, mis 'sealt ülevalt' tuleb.

Lisaks selgeltnägemisele kasutab Marilyn vaimudega suhtlemisel ka loomade elundeid ja verd (saates värsket inimverd, millele omistab mälu). Oma rituaalide jaoks kasutab ta abivahendeid, näiteks nuge, peeglit, *voodoo*-nukke, inimese nime, sünnikuupäevaga seotud numeroloogiat ning maagilisi mineraale.

Marilyn Kerro asutas 2018. aastal ettevõtte Marilyn Kerro OÜ ja on selle juhatuse liige.

## Telesaade "Selgeltnägijate tuleproov"
Marilyn Kerrot võis näha teleekraanil Venemaa telesaate "Selgeltnägijate tuleproov" 14. hooaja saadetes, kus ta saavutas teise koha (4 valget ümbrikku ning 2 jagatud valget ümbrikku kohtunikelt); esikoha saavutas Aleksandr Šeps.

Saatesarja võtetel tutvus ta selgeltnägija Aleksandr Šepsiga, kellega tal on olnud suhe.

Telekanali TNT vaatajad hääletasid Šepsi ja Kerro aasta paariks (2014).

2015. aastal osales Kerro teist korda "Selgeltnägijate tuleproovis", saatesarja 16. hooaja finaalis hääletasid vaatajad Marilyn Kerro teisele kohale. Võitis venelane Viktoria Raidos.

2016. aastal osales Kerro juba kolmandat korda ning sai jälle teise koha. Võitis Svami Dashi.

## Viited

## Välislingid
* Marilyn Kerro ametlik koduleht (*vene keeles*)
* Marilyn Kerro, veebiversioon (vaadatud 02.08.2014)
* Eksklusiivintervjuu Marilyn Kerroga, 30.04.2014, veebiversioon (vaadatud 02.08.2014)
* Rutt Ernits, Marilyn Kerro selgeltnägemisest: teist korda ma seda elu ei valiks, 25.05.2014, veebiversioon (vaadatud 02.08.2014)
* Победители премии #ТНТреспект. Номинация: Пара года, ТНТ Promo, 08.03.2014, veebiversioon (vaadatud 02.08.2014) (*vene ja inglise keeles*)
* БИТВА ЭКСТРАСЕНСОВ 14 СЕЗОН - СПЕЦВЫПУСК 2 (МЭРИЛИН КЕРРО КАК ПРИТЯНУТЬ ЛЮБОВЬ?, veebiversioon (vaadatud 02.08.2014) (*vene ja inglise keeles*)
* Marylin Kerro saidil 24smi.org, vaadatud 3. augustil 2017 (*vene keeles*)
Malnava mõis

**Malnava mõis** (läti keeles *Malnavas muiža*, poola keeles *Małnow*) oli mõis Vitebski kubermangus Ludza maakonnas Kārsava vallas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Ludza piirkonnas Malnava vallas Malnava külas.

## Ajalugu

Malnava oli alguses Cecina (hilisem Salnava) mõisa karjamõis. Valdus kuulus kuni 1724. aastani Latgale suurmaavaldajatest Hülseni suguvõsale. Jadwiga Hülsen naitus Jan Szadurskiga ja mõis pärandus abielu kaudu viimase suguvõsale. Szadurskite nimel seisis mõis 1774. aastal. 1784. aasta hingerevisjoni andmetel olid valdajateks vennad Józef Szadurski ja Ksawery Szadurski. Viimase pojad Mikolaj Szadurski ja Vikenty Szadurski jagasid Malnava ja Salnava mõisad omavahel ära: Malnava omanikuks sai Mikolaj. Pärast pärisorjuse kaotamist toimusid mõisas 1863. aastal rahutused. 1878. aastal ostis mõisa parun Julius von der Ropp, kelle ajal talupojad protestisid hingeloenduse vastu (1881). 1906. aastal omandas mõisa S. F. Agarkov. Vahetult enne Esimest maailmasõda sai mõisaomanikuks kindralleitnant Ivan Nikolajevitš Svetšini (1863−1930) abikaasa Ljubov Aleksandrovna Svetšina (sündinud Svetšina) (1865−1935), kes elas Peterburis.

## Mõisa suurus
Enne võõrandamist aastal 1920 oli mõisa pindala 12 402 hektarit.

## Mõisaansambel

### Häärber ja kõrvalhooned
Mõisa peahoone on küll vanem, pärinedes 19. sajandist, aga kui mõisakompleksi juurde aastal 1924 Läti põllumajanduskool rajati, siis ehitati see kooli vajadusteks tundmatuseni ümber. Tänapäeval asub hoones Malnava kolledž. Kõrvalhoonetest on säilinud 19. sajandil peahoonega koos ehitatud klassitsistlikud aidad.

### Park
Pargi pindala on 6,9 hektarit, sellest ühe hektari võtab enda alla tiik. Park on vanim säilinud mõisa osa, pärinedes 17. sajandist. Aastal 1830 ehitasid Szadurskid pargi uhkemaks, rajades selle ümber müüri ja lisades väravad. Park on regulaarse planeeringuga, väravate juurest algab aga kahe kilomeetri pikkune allee. Pargis kasvavad sarapuud, pärnad, tammed, vahtrad, kõige levinumad puud on aga lehised. 

## Välislingid
Katarzyna Figura

**Katarzyna Małgorzata Figura** (sündinud 22. märtsil 1962 Varssavis) on Poola näitleja.

Katarzyna Figura lõpetas 1985. aastal Varssavi Aleksandr Zelwerowiczi nimelise Teatriakadeemia. Hiljem on ta näitlemist õppinud ka Pariisis õppeasutuses Conservatoire national supérieur d'art dramatique.

Aastatel 1985–1988 oli ta Varssavi Kaasaegse Teatri näitleja. Aastatel 2006–2013 töötas Figura Varssavi Draamateatris. Katarzyna Figura on alates 1979. aastast mänginud rohkem kui 70 filmis.

## Välislingid
*
Daugavpilsi kihelkond

**Daugavpilsi kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Dünaburg*, läti keeles *Daugavpils draudzes novads*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Ilūkste kreisis.

## Daugavpilsi kihelkonna mõisad
*(saksa keeles *Arohnen*, läti keeles Ārones muiža)
*(*Bächhof*, Upes muiža)
*(*Belmont*, Beļmontes muiža, Belmontu muiža)
*(*Brüggen*, Briģenes muiža)
*(*Demmen*, Demenes muiža)
*(*Feldhof*, Lauku muiža)
*Kalkūni mõis (*Kalkuhnen*, Kalkūnes muiža)
*(*Kriwinischek*, Krivinišķu muiža)
*(*Kummeln*, Kumbuļu muiža)
*(*Kurzum*, Kurcuma muiža)
*(*Gross-Lassen*, Liellašu muiža)
*Lasenbeka mõis (*Lassenbeck*, Lasenbekas muiža)
*(*Lautzen*, Lauķeses muiža)
*(*Meddum*, Meduma muiža)
*(*Schönberg*, Skaistkalnes muiža)
*Šēnheida mõis (*Schönheiden*, Šenheidas muiža)
*(*Neu-Subbath*, Jaunsubāte)
*Jaunsvente mõis (*Swenten*, Sventas muiža, Jaunsventas muiža)
*Tabore mõis (*Tabor*, Tābaras muiža)

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Illuxt, seite 632-667
Ryūnosuke Akutagawa

**Ryūnosuke Akutagawa** (jaapani keeles 芥川 龍之介 *Akutagawa Ryūnosuke*; 1. märts 1892 Tōkyō – 24. juuli 1927 Tōkyō) oli jaapani kirjanik.

Teda peetakse jaapani lühijutu isaks.

Tema auks on nimetatud kaks korda aastas välja antav kirjandusauhind, Akutagawa auhind.

Ta tegi 35-aastaselt enesetapu.

## Teosed eesti keeles
* "Hammasrattad" (novellid). Jaapani keelest tõlkinud ja eessõna: Ülle Udam, Tallinn, kirjastus Perioodika, Loomingu Raamatukogu 1978, nr 43/44, 112 lk
* "Mandariinid tihnikus" (valik novelle). Jaapani keelest tõlkinud Margit Juurikas, Kati Lindström ja Ülle Udam; toimetanud Taimi Paves; järelsõna: Margit Juurikas. Sari 20. sajandi klassika, Varrak, Tallinn 2011, 238 lk; ISBN 9789985321126

## Kirjandus
* Holger Kaints, "Ryunosuke Akutagawa. Mandariinid tihnikus" (arvustus) – Eesti Ekspress 1. detsember 2011, lk 59
* Vaapo Vaher, "Maffia, hullus ja Sannikovi maa" (uute raamatute tutvustus; ka "Mandariinid tihnikus") – Maaleht 1. detsember 2011, lk 28
* Kalju Kruusa, "Inimese südames on kaks vastukäivat tunnet" (raamatu "Mandariinid tihnikus" arvustus) – Eesti Päevaleht 11. veebruar 2012, lk 16; loetav ka digitaalarhiivis DIGAR
* Katrina Helstein, "Jõhker ja ilus" (raamatu "Mandariinid tihnikus" arvustus) – Sirp 20. jaanuar 2012, lk 12–13; loetav ka digitaalarhiivis
Renata Dancewicz

**Renata Dancewicz** (sündinud 7. veebruaril 1969 Lesznos) on Poola näitleja.

Renata Dancewicz õppis kaks aastat Łódzis Leon Schilleri nimelises Riiklikus Filmi, Televisiooni ja Teatri Kõrgkoolis (Państwowa Wyższa Szkoła Filmowa, Telewizyjna i Teatralna im. Leona Schillera). Seejärel õppis ta ühe aasta Varssavi ülikoolis õigusteadust.

1991–1993 oli ta Wałbrzychi Draamateatri näitleja, 1999. aastast töötab Varssavi teatris Kwadrat.

Alates 1993. aastast on ta mänginud ligi 40 filmis.

Renata Dancewicz on ateist ja feminist.

## Viited

## Välislingid
*
Agnieszka Suchora

**Agnieszka Antonina Suchora** (sündinud 10. jaanuaril 1968 Lublinis) on Poola näitleja.

Agnieszka Suchora lõpetas 1990. aastal Varssavi Aleksandr Zelwerowiczi nimelise Teatriakadeemia. Samast aastast on ta Varssavi Kaasaegse Teatri näitleja. Alates 1987. aastast on ta mänginud nii filmides, telelavastustes kui ka teleseriaalides.

## Isiklikku
Agnieszka Suchora isa oli näitleja Piotr Suchora. Ta on abielus näitleja Krzysztof Kowalewskiga, neil on tütar.

## Välislingid
*Agnieszka Suchora andmebaasis FilmPolski.pl
*
Valentin Rasputin

**Valentin Rasputin** (vene keeles Валентин Григорьевич Распутин; 15. märts 1937 Atalanka küla, Ust-Udinski rajoon, Irkutski oblast – 14. märts 2015 Moskva) oli vene kirjanik.

Ta lõpetas Irkutski Riikliku Ülikooli 1959. aastal. Ülikooli lõpetamise järel töötas Rasputin Irkutskis ja Krasnojarskis ajalehtede toimetuses. Alates 1966. aastast oli ta kutseline kirjanik. Nõukogude Liidu Kirjanike Liitu võeti ta vastu 1967. aastal.

Rasputini esikraamat ilmus 1966. aastal. Temast kujunes nn vene külaproosa silmapaistvamaid esindajaid. Valentin Rasputin elas ja töötas Irkutskis ja Moskvas. Alates perestroika ajast oli Rasputin ühiskondlikult aktiivne ning väljendas antiliberaalseid ja natsionalistlikke seisukohti. 

Vene kirjandusklassikutest pidas ta oma õpetajateks Fjodor Dostojevskit ja Ivan Buninit.

Kirjutas 1991 alla pöördumisele "Slovo k narodu" (Sõna rahvale).

Aastal 2010 esitas Vene Kirjanike Liit Rasputini Nobeli kirjandusauhinna kandidaadiks, mida ta siiski ei saanud.

1989–1990 oli ta NSV Liidu rahvasaadik. 1989. aasta suvel esines ta NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressil ettepanekuga Venemaa väljaastumiseks NSV Liidust.

1990–1991 oli ta NSV Liidu Presidendinõukogu liige.

2007. aastal astus ta välja tollase presidendikandidaadi Gennadi Zjuganovi toetuseks.

Alates 2010. aastast oli ta Vene Õigeusu Kiriku patriarhinõukogu liige.

## Autasud

* Sotsialistliku töö kangelane (1987)
* Orden "Teenete eest Isamaa ees" 3. järk (2007)
* Orden "Teenete eest Isamaa ees" 4. järk (2002)
* Aleksander Nevski orden (2011)
* Lenini orden (1984 ja 1987)
* Tööpunalipu orden (1981)
* Orden "Austuse märk" (1971)

* Vene Föderatsiooni riiklik preemia (2013)
* NSV Liidu riiklik preemia (1977 ja 1987)
* Lev Tolstoi preemia (1992)
* Aleksander Solženitsõni preemia (2000)
* Fjodor Dostojevski preemia (2001)
* Aleksander Nevski preemia (2004)
* Irkutski linna aukodanik (1986)
* Rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus" (1994)

## Teoste tõlked eesti keeles
*Viimne tärmin. Tallinn, 1972
*Ela ja mäleta : [jutustus]. Tallinn, 1977
*Lahkumine Matjorast : [romaan]. Tallinn, 1980
*Raha Mariale ; Tulekahi : [jutustused]. Tallinn, 1987
*Aeg elada, aeg armastada ja teised jutustused. Tallinn, 2006
Grobiņa kihelkond

**Grobiņa kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Grobin*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Grobiņa kreisis.

## Grobiņa kihelkonna mõisad
*(saksa *Altowit*, läti Altovītes muiža),
*(*Bebben*, Jaunbebes muiža, Vecbebes muiža), 
*(*Bukamesch*, Batpurvi),
*(*Elkeseem*, Elkuzemes muiža),
*(*Fischröden*, Dižizriedes muiža),
*(*Gawesen*, Gaviezes muiža),
*(*Illien*, Iļģu muiža),
*(*Kapsehden*, Kapsēdes muiža),
*(*Medsen*, Medzes muiža),
*(*Ordangen*, Ordangas muiža),
*(*Paplacken*, Paplakas muiža),
*(*Perkohn*, Perkoni),
*(*Polangen*, Palanga),
*(*Preekuln*, Priekules muiža),
*(*Preekuln-Assieten*, Priekules Asītes muiža),
*(*Preekuln-Elkeseem*, Elkuzemes muiža),
*(*Roloff*, Rolavas muiža),
*(*Sarraicken*, Saraiķu muiža),
*(*Sofienhof, Sophienhof*, Jaujenieku muiža),
*(*Susten*, Sustas muiža),
*(*Telsen*, Tāšu muiža),
*(*Usseeken*, Usaiķu muiža),
*(*Birginahlen, Virginahlen*, Vērgaļu muiža),
*(*Wirgen*, Virgas muiža).

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918), seite 573–600
Durbe kihelkond

**Durbe kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Durben*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Grobiņa kreisis.

## Durbe kihelkonna mõisad
*(*Aistern*, Aizteres muiža),
*(*Altenburg*, Vecpils muiža),
*(*Gross-Duppeln*, Diždupeles muiža),
*(*Funkenhof*, Funkes muiža, Bunkas muiža),
*(*Gross-Ilmajen*, Dižilmājā),
*(*Klein-Ilmajen*, Mazilmaja),
*(*Krohten*, Krotes muiža),
*(*Gross-Lahnen*, Dižlāņu muiža),
*(*Klein-Lahnen*, Mazlāņu muiža),
*(*Leegen*, Lieģu muiža),
*(*Lexten*, Lekšu muiža),
*(*Ligutten*, Ligutes muiža),
*(*Padohnen*, Padones muiža),
*(*Strocken*, Dižstroķu muiža),
*(*Warwen*, Vārves muiža)

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918), seite 573–600
Aizlauce kihelkond

**Aizlauce kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Ueberlauz*, läti keeles *Aizlauces draudzes novads*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Ilūkste kreisis.

## Aizlauce kihelkonna mõisad
*(saksa keeles *Platers-Annenhof*, *Annenhof*, läti keeles *Anengofa, Angofas muiža*)
*(*Alt-Born*, Vecbornes muiža)
*Lielborne mõis (*Gross-Born*, Lielbornes muiža)
*(*Klein-Born*, Mazbornes muiža)
*Jaunborne mõis (*Neu-Born*, Jaunbornes muiža)
*Bruņene mõis (*Brunnen*, Bruņas muiža, Brunes muiža)
*(*Karolinenhof, Carolinenhof*, Kilas, Karolinova)
*(*Diedrichstein*, Tidriki)
*(*Dünafeldhof*, Feltova, Dunaini)
*(*Ellern*, Elkšņi, Alkšni)
*(*Essern*, Ezeres muiža)
*(*Fabianischek*, Fabianiški)
*Ilga mõis (*Ilgen*, Iļģu muiža)
*(*Johannina*, Juganina)
*(*Klopmannsrode*, Liģenišķu muiža)
*(*Marienhof*, Marjanovas muiža)
*(*Rosalischek*, Rozališķu muiža, Sīķeles muiža)
*(*Rosenfeld*, Rožupoles muiža)
*Vecsaliena mõis (*Alt-Sallensee*, Vecsaliene)
*(*Neu-Sallensee*, Jaunsaliena)
*(*Sallonay*, Salnijas muiža)
*(*Sarosli*, Zarosli)
*(*Schnellenstein*, Matuliški)
*(*Warnowitz*, Vārnovicas muiža)

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Illuxt, seite 632-667
Subate kihelkond

**Subate kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Subbath*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Ilūkste kreisis.

## Subate kihelkonna mõisad
*Asare mõis (*Assern*, Asares muiža)
*Baltmuiža mõis (*Baltensee*, Baltmuižas muiža)
*Gārsene mõis (*Garssen*, Gārsenes muiža)
*(*Gulben*, Gulbenes muiža)
*Ilzene mõis (*Ilsen*, Ilzes muiža, Ilzenes muiža)
*(*Kaltenbrunn*, Kaldabruņas muiža)
*Kazimirvāle mõis (*Kasimirswahl*, Kazimirišķu muiža)
*(*Lowieden, Lowiden*, Laviedes muiža)
*(*Podunay*, Podunaji)
*Prode mõis (*Prohden*, Prodes muiža)
*(*Rubinen*, Rubenes muiža)
*(*Wittenheim-Sussey*, Vitenheima-Susejas, Susējas muiža)
*(*Unzenischek*)

## Viited

## Välislingid

*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Illuxt, seite 632-667
Otto Reinhold Taube

**Otto Reinhold Taube** (27. november 1627 – 17. mai 1689 Riia) oli Liivimaa aadlik ja sõjaväelane Rootsi teenistuses, Karlö vabahärra.

Taubede suguvõsast Otto Reinhold Taube sündis Maidla mõisniku Bernt von Taube (1652. aastal sai Karlö vabahärra tiitli) ja tema abikaasa Sophia (sünd. Uexküll) kuuenda pojana.

1648. aastal oli teenis ta lipnikuna ihukaardiväes. 1655. aastaks oli ta ülendatud kapteniks. Novembris 1664 oli ta Upplandi rügemendi ülem ja veebruaris 1665 Viiburi lääni rügemendi ülem. 1666. aastal oli ta Tartu komandant ja maapealik.

Talle kuulus Luunja mõis Tartumaal, mille ta ostis 1674. aastal 8000 taalri eest Adam Bernhard Schrapferilt. 

Suure reduktsiooni ajal oli Otto Reinhold Taube Liivimaa reduktsioonikomisjoni pearevisjonikomissar ja aastail 1683–1689 Liivimaa maanõunik.

Otto Reinhold Taube maeti Tallinna Toomkirikusse, kus on säilinud tema esinduslik hauamonument, mille tõenäoliselt valmistas kiviraidur Johann Gustav Stockenberg. Kirikus paikneb ka tema vappepitaaf. Matusekoha nr. 48 oli ta omandanud 1673. aastal.

## Perekond
Vabahärra Otto Reinhold Taube abiellus 15. märtsil 1654 Margareta Oxega, kes oli maapealik Erik Oxe ja tema abikaasa Margareta (sünd. Lillie) tütar. Abielust sündisid:
*Eufrosyne Sofia (1655–1704), abiellus 28. märtsil 1674 ooberstleitnandi ja maanõuniku Hermann von Bellingshauseniga (1636–1704)
*Hedvig Margareta (1659–1686), abiellus 22. märtsil 1683 Liivimaa mõisniku Otto von Mengdeniga
*Christina Elisabet, abiellus asehaldur Gustaf Adolf Strömfeltiga (1640–1717)
*Catharina Ebba, abiellus 6. septembril 1685 ooberst vabahärra Hans Heinrich von Rehbinderiga (1645–1700)
*Helena Renata (1665–1746), abiellus 3. septembril 1690 kindralmajor vabahärra Karl Friedrich von Mengdeniga (1666–1734)
*3 poega, kes surid noorelt

## Esivanemad
 

## Viited

## Välislingid
*Taubede Karlö-haru genealoogiline ülevaade
*Otto Reinhold Taube hauamonument Tallinna Toomkirikus
*Otto Reinhold Taube vappepitaaf Tallinna Toomkirikus
Aizpute kihelkond

**Aizpute kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Ordens-Hasenpot*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Aizpute kihelkonna mõisad
*Aizpute ordulinnus (Aizpute loss)
*(*Lipen*)
*(*Ewaden*), poolmõisadega: *Aschwerden* ja *Behrshöfschen, Behrshöfchen* ehk *Piersdorf*
*(*Klein-Dsehrwen*, Ozolu muiža)

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573
Otto Reinhold von Taube

**Otto Reinhold von Taube** on olnud mitme ajaloolise isiku nimi:
*Otto Reinhold von Taube (surnud 1682), Ohukotsu mõisnik
*Karlö vabahärra Otto Reinhold Taube (1627–1689), Rootsi ooberst ja Tartu komandant ning maapealik, Luunja mõisnik
*Otto Reinhold von Taube (1726–1798), Järvakandi mõisnik
Marko Tiitus

**Marko Tiitus** (sündinud 6. septembril 1971 Tallinnas) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) vaimulik, aastast 2024 Lõuna-Eesti piiskop ja Evangeelsete Kirikute Osaduse Euroopas (EKOE) president. 

Alates 5. maist 2020 kuni 11. jaanuarini 2022 oli Marko Tiitus Usuteaduse Instituudi rektori kohusetäitja. 
Alates 1. septembrist 2020 juhib ta ka usuteaduse instituudi juu­res tegutsevat pastoraal­seminari. 

Tiitus on lõpetanud Georg Otsa nimelise Muusikakooli, kus omandas muusikaõpetaja, orkestriartisti ja harrastuskollektiivi dirigendi kutse.  

Teoloogilise kõrghariduse omandas Tiitus 1992–1997 EELK Usuteaduse Instituudis ja magistrikraadi Norras. Alates 2005. aastast on ta Tartu Ülikooli doktorant. 

## Ametikäik

Ordineeriti 2. juulil 1999 õpetajaks.

Töötas 2000–2005 Juuru Mihkli koguduse õpetajana ning on alates 2005. aastast Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Aastatel
2010–2023 teenis ta hooldajaõpetajana Halliste kogudust. 

Alates 2007. aastast kuni 2024. aasta aprillini oli Tiitus Viljandi praostkonna praost ning alates 2015. aastast kuni 2024. aasta aprillini EELK assessor. 

15. novembril 2023 teatas peapiiskop Urmas Viilma, et esitab 29. novembril kogunevale EELK Kirikukogule Marko Tiituse kandidatuuri EELK piiskopi ametikohale. Kirikukogu valiski Tiituse piiskopiks ja tema ametiaeg piiskopina algas 19. märtsil 2024 pärast piiskop Joel Luhametsa emeriteerumist. 

Aprillis 2025 on ta EELK peapiiskopi kohusetäitja. 

31. augustil 2024 valiti Marko Tiitus Evangeelsete Kirikute Osaduse Euroopas (EKOE) presidendiks. 

Tiitus on õpetanud koolis akordionimängu, usuõpetust, ladina keelt, kultuurilugu ja psühholoogiat. 
Alates 2001. aastast on ta EELK Usuteaduse Instituudi tegeliku usuteaduse lektor..

## Tunnustus
* 2013 – EELK Teeneteristi III järgu teenetemärk 
* 2015 – EELK aasta vaimulik 
* 2020 – EELK Teeneteristi II järgu teenetemärk 
* 2024 – EELK Viljandi praostkonna Aasta töötegija

## Isiklikku
Ta on abielus Mirjam Tiitusega (neiuna Mänd). Marko Tiitusel on viis tütart. Tema abikaasa ema Mai Mänd on Hageri Lambertuse koguduse organist; tema kälimees on Jüri koguduse õpetaja Tanel Ots. Abikaasa onud on astrofüüsik Laurits Leedjärv ja emeriitvaimulik Ants Leedjärv, abikaasa onupoeg on Viimsi Püha Jaakobi koguduse õpetaja Mikk Leedjärv.

## Viited
Piltene-Aizpute kihelkond

**Piltene-Aizpute kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Piltens-Hasenpot*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Piltene-Aizpute kihelkonna mõisad
*(*Gut Kloster-Hasenpot*)
*Aizpute kirikumõis
*(*Dubenalken*, Dunalkas muiža)
**Sallenen*, Saliena muiža, poolmõisad: *Swirten, Swarten*, Zvārtes privātmuiža
*Cīrava mõis (*Zirau, Zierau*, Cīrava), poolmõisad: *Mittelhof, Akmen, Rawen*
**Dsehrwen*, Dzērves muiža, poolmõisad: *Pundiken*, Pundiķu muiža; *Gailhof*, Gaiļu privātmuiža,
**Dsintern*, Dzintari 
**Bojen*, Bojas muiža, poolmõisad: *Klein-Bojen, Bojendorf*, Mazbojas
**Langsehden*, Langsēžu muiža
**Klein-Laschen*, Mazlaža
**Alt-Laschen*, Veclaža
**Neu-Lassen*, Jaunlaši
**Korallen*, Kureles muiža
**Stackeldanden*, Stakeldangas muiža
**Amalienburg*
**Rokaischen*, Rokaižu muiža, poolmõis *Turken*
**Sillenecken*, Silenieki 
*Cīrava kirikumõis (*Zierau; Pastorats-Widme*, Cīravas mācītājmuižas vidme)
**Plettenbergsche Gründe*

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, lk 534–573
Leena Hietanen

**Leena Hietanen** (sündinud 30. detsembril 1956 Kuusamos) on soome ajakirjanik ja publitsist, kes on paistnud silma Eesti-vaenulike ja Venemaa sõjalist sekkumist toetavate seisukohavõttudega. 

Leena Hietanen on lõpetanud 1985. aastal Oulu ülikooli loodusteaduste erialal. Aastatel 1985–1990 õppis ta Helsingi ülikoolis teatriteadust ja üldist kirjandusteadust.

Ta on olnud ajalehtede Kauppalehti, Turun Sanomat ja Helsingin Sanomat korrespondent ning on teinud ajakirjanikutööd ka mittekoosseisulise kaastöölisena.

2008. aastal ilmus Leena Hietaneni pamflett "Viron kylmä sota" ("Eesti külm sõda"), milles ta eitas Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal ja kritiseeris vene vähemuse kohtlemist Eestis.

26. märtsil 2009 ütles Leena Hietanen Yle TV1 saates "A-talk", et Putinil on õigus saata tankid Eesti tänavatele.

Leena Hietanen oli koos Johan Bäckmaniga üks Soome Antifašistliku Komitee asutajaid.

2010. aastal ilmus Hietaneni raamat "Antifasistin päiväkirja" ("Antifašisti päevik").

Pärast Venemaa täiemahulise sissetungi algust Ukrainasse on Leena Hietanen asunud toetama Venemaa agressiooni.

## Viited
Valtaiķi kihelkond

**Valtaiķi kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Neuhausen*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Valtaiķi kihelkonna mõisad
*Valtaiķi mõis (*Gut Neuhausen*)
*(Neuhausensche Unterforstei*)
*[[Kazdanga mõis]] (*Katzdangen, Kassdangen*, Kazdangas muiža), [[kõrvalmõis]]ad: *Semsen*, *Blendinen* Blendenes muiža
**Zilden*, Cildu muiža
*[[Laidi mõis]] *Laiden*, Laidu muiža, kõrvalmõisad: *Adsern*, Ārzes muiža ja *Mittelhof*, Vidus muiža
**Ehnau*, Ēnavas muiža
**Wangen*, Vangas muiža
**Sergemiten*, Sermites muiža, kõrvalmõis *Klein-Sergemiten*, Mazsermite
**Alt-Sexaten*, Vecsieksate
**Nau-Sexaten*, Jaunsieksate
*[[Kalnamuiža mõis]] *Berghof*, Kalna muiža
**Appusen*, Apūzes muiža
**Rudden*, Rudes muiža ja kõrvalmõis
**Punen, Puhnen*, Pūņu muiža
**Oldenburg*, Vecpils muiža
**Alt-Pelzen*, Vecpelču muiža
**Neu-Pelzen*, Jaunpelse muiža
**Paddern*, Padures muiža, kõrvalmõis: *Klein-Paddern*, Mazpadure
**Bojendorf*, 
**Perbonen, Perbohnen*, Pērbones muiža
**Kalwen*, Kalviene, Kalvene, kõrvalmõis: *Aispurn*, Aizpures muiža ja *Remessen*, Remesi muiža
*[[Rudbārži mõis]] *Rudbaren, Rudbahren*, Rudbāržu muiža, kõrvalmõis: *Feldhof*, *Marienhof* Marijas muiža
**Kandeln'', Kandeli


File:BM07061Am.jpg|Kalweni mõis 1796. aastal. Johann Christoph Brotze kogust

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, lk 534–573
Ole von Uexküll

**Jens Ole von Uexküll** (sündinud 24. veebruaril 1978) on rootslasest taastuvenergia asjatundja ning alates 2005. aastast Õige Elamisviisi Auhinna tegevdirektor. 

## Pere
Tema ema vend on Jakob von Uexküll.
Uimastitarvitamise vähendamise poliitika valge raamat

**Uimastitarvitamise vähendamise poliitika valge raamat** valmis uimastiennetuse valitsuskomisjoni tellimusel 2014. aasta alguses. See dokument on aluseks tegevussuundadele uimastite kättesaadavuse piiramisel, tarvitamise vältimisel ja sõltlaste ravimisel.

Dokument paneb paika Eesti uimastipoliitika kolm peamist suunda: kättesaadavuse vähendamine, tarvitamise alustamise ennetamine ning sõltlaste abistamine.

## Uimastite kättesaadavuse vähendamine

Uimastite pakkumise vähendamise all mõistab valge raamat uimastituru tõkestamist ja organiseeritud kuritegevuse vähendamist. Uimastite kättesaadavust piiratakse õigusaktidega, keelates või reglementeerides psühhotroopsete ainete kasutamist ja käitlemist, ning tugeva järelevalve kaudu, mis peab piirama narkootiliste ja psühhotroopsete ainete illegaalset ringlemist mustal turul.

Valge raamat rõhutab ka vajadust kiiremini seadusandlikult reageerida uutele uimastitele, mida viimastel aastatel on pidevalt turule tulnud, ning vajadust paremini kontrollida sõltuvusohtlike ravimite sattumist mustale turule.

## Tarvitamise alustamise ennetamine

Ennetamismeetmed on peamiselt suunatud noortele eesmärgiga ära hoida varajast tarvitama asumist. Rõhk on suunatud teavitamisele, märkamisele, sekkumisele ning ametkondade, asutuste ja lapsevanemate koostööle.

## Sõltlaste abistamine

Kahjude vähendamise süsteemi peamiseks eesmärgiks nimetab "Valge raamat" nakkushaiguste leviku piiramist süstivate sõltlaste hulgas ning surmaga lõppevate üledooside vähendamist. Eraldi rõhutab dokument vajadust opioidide vastumürgi naloksooni kättesaadavaks tegemise järele. Lisaks süstaldele ja nõeltele nähakse vajadust ka muude süstimistarvikute (vatt, filter, vedelik, kuumutusnõu) paremaks kättesaadavuseks ja nende steriilsuse tagamiseks.

Sõltuvusravi osas on võetud suund vabatahtlikule ja tõenduspõhisele abistamisele, mille eesmärgiks on uimastivaba elu ning isiku integreerimine töövõimelisena ühiskonda. Siiski on eraldi välja toodud sõltuvusravi kui alternatiivkaristus:

:"Tuleb tagada toimiv sõltuvusravi ja taastusabi süsteem süüdimõistetud uimastiprobleemidega isikutele, kelle vangistus on asendatud ravi või rehabilitatsiooniga. Alternatiivkaristuse võimaldamine ja soodustamine on oluline meede kinnipeetavate arvu vähendamiseks."

Teistes riikides sarnase meetme rakendamine on oluliselt moonutanud sõltuvusstatistikat, kuna inimesed kalduvad vanglakaristusele eelistama sõltuvusravi ka juhul, kui neil tegelikult haiguslikku uimastisõltuvust pole, mis jätab statistikas eksliku mulje, nagu põhjustaksid mõned ained tegelikult oluliselt suuremat ja ohtlikumat sõltuvust.

Sotsialiseerimisteenuste süsteemi raames soovitab valge raamat haridusvõimaluste, majutusvõimaluste ning tööturule sisenemise võimaluste pakkumist.

## Eesmärgid aastaks 2018

## Viited
Donald Rayfield

**Patrick Donald Rayfield** (sündinud 12. veebruaril 1942 Oxfordis) on Suurbritannia kirjandusteadlane ja ajaloolane.

Donald Rayfield on Londoni Ülikooli vene ja gruusia kirjanduse professor. Ta on kirjutanud raamatuid vene ja gruusia kirjandusest, aga ka Stalinist ja tema repressiivaparaadist.

## Teosed
*Anton Chekhov : a life. London, 1997
*Chekhov's Uncle Vanya and the The wood demon. [Bristol],1995
*Chekhov : the evolution of his art. London,1975
*The cherry orchard : catastrophe and comedy. New York ; Oxford, 1994
*The dream of Lhasa : the life of Nikolay Przhevalsky (1839-88) : explorer of Central Asia. London, 1976
*Edge of empires : a history of Georgia. London, 2012
*The literature of Georgia : a history. Oxford, 1994
*"A seditious and sinister tribe" : The Crimean Tatars and their Khanate. London, 2024
*Stalin and his hangmen : an authoritative portrait of a tyrant and those who served him. London, 2004
*Understanding Chekhov : a critical study of Chekhov's prose and drama. London, 1999
Alsunga kihelkond

**Alsunga kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Alschwangen*) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis.

## Alsunga kihelkonna mõisad
*Alsunga mõis (*Alschwangen*), poolmõisaga *Balanden, Ballanden*, Balande ja *Eckhof* Ekhofas muiža
**Adsen*, Adzu muiža
**Bassen*, Basu muiža
**Guddeneeken, Guddenecken*, Gudenieku muiža
**Blinten*, Blintenes muiža
**Grawern*, Grāveres muiža
**Felixberg*, Pilsbergas muiža
**Balanden, Ballanden*, Balande
**Eckhof*, Ekhofas muiža
**Neuhof*, Jaunā muiža
*Alsunga katoliku kiriku kirikumõis, millel ka abikirik Felixbergis
**Stirnhof*
**Birsen*, Biržu muiža, poolmõis: *Erkuln*, Erkuli
**Todaischen*, Tadaišu muiža
**Allmalen*
**Reggen*, Regi, Reģes muiža, poolmõis: *Windau*
**Pewikken*
**Adsen*, Adzu muiža

## Viited

## Välislingid
*
*Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573
Õilme tänav

**Õilme tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Õilme tänav algab Veerenni tänavalt ja kulgeb esialgu peaaegu ida-läänesuunaliselt. Seejärel ristub Õilme tänav Magasini tänavaga, pöördub põhjaloode-lõunakagusuunaliseks ja edasi lääneedela-idaloodesuunaliseks. Õilme tänav lõpeb umbtänavana.

Tänava esialgne nimi oli alates 27. veebruarist 1924 **Õie tänav**. See nimi muudeti aga kordumise tõttu ära ja praeguse nime sai Õilme tänav 25. septembril 1959.

## Viited
Zdeněk Jirotka

**Zdeněk Jirotka** (7. jaanuar 1911 Ostrava – 12. aprill 2003 Praha) oli tšehhi kirjanik ja raadioajakirjanik. 

Ta on paljude kuuldemängude, humoristlike romaanide ja följetonide autor.

## Elukäik

Zdeněk Jirotka sündis Põhja-Moraavias Ostrava linnas. Õppis algul Ostrava reaalkoolis. Pärast sealt väljaheitmist õppis müürsepaks. Hiljem jätkas õpinguid Ida-Moraavias asuva Hradec Králové kõrgemas tööstuskoolis, mille lõpetas 1933. aastal. Seejärel oli kuni 1940. aastani armees. Pärast Saksa okupatsiooni algust Tšehhoslovakkias likvideeriti armee ning Jirotka asus tööle Avalike Tööde Ministeeriumi veeteede osakonda. 

1942. aastal avaldas ta humoristliku romaani "Saturnin", mida saatis menu, ning Jirotkast sai elukutseline kirjanik ja ajakirjanik. Lisaks romaanidele on Jirotka kirjutanud hulga kuuldemänge ning teinud kaastööd sellistele ajakirjandusväljaannetele nagu Lidové noviny (1940–1945), Svobodné noviny (1945–1951) ja Dikobraz (1951–1953 ja pärast 1962. aastat) ning töötanud Tšehhi raadios.

## Teoseid
* Humoristlik romaan "Saturnin" (1942)
* Detektiivromaane parodeeriv teos "Muž se psem" ("Mees koeraga") (1944)
* Anekdoodi- ja lühijutukogumik "Profesor biologie na žebříku" ("Bioloogiaprofessor redelil") (1956)