open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
FIDE arbiiter

**FIDE arbiiter** (inglise keeles *FIDE Arbiter*; lühend **FA**) on males rahvusvahelistel võistlustel malekohtunikuna tegevuse eest antav nimetus.

Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE). Nõuded FIDE arbiitri nimetuse saamiseks on madalamad kui rahvusvahelise arbiitri (IA) nimetuse saamiseks. FIDE arbiitri nimetus on eluaegne. Sõltuvalt kohtunikutegevuse aktiivsusest jaotatakse FA-d kahte kategooriasse – aktiivsed FA-d ja inaktiivsed FA-d. Inaktiivseks FIDE arbiitriks loetakse malekohtunikku, kes viimase kahe aasta jooksul pole kohtunikuna kordagi töötanud FIDE reitinguarvestusega turniiril. 

## C-kategooria kohtunik
Aktiivseid malekohtunikke liigitatakse sõltuvalt kohtunikutegevuse kogemustest nelja kategooriasse. A- ja B-kategooria antakse ainult rahvusvahelistele arbiitritele. FIDE arbiitrid võivad saada kas C- või D-kategooria.

C-kategooria kohtunik peab olema töötanud viimase viie aasta jooksul vähemalt kahel korral ühel allpool äratoodud juhtudest:

*peakohtunikuna muudel olulistel (va tiitlivõistlused) maailmajao võistlustel
*peakohtuniku abina maailmajao tiitlivõistlustel (näiteks Euroopa, Aasia, Ameerika individuaalsed ja võistkondlikud meistrivõistlused, sealhulgas noorte ja juunioride vanuseastmes)
*peakohtuniku abina muudel maailmas olulistel malevõistlustel (va tiitlivõistlused)
*kohtunikuna tähtsamatel tiitlivõistlustel (maleolümpia, maailmameistrivõistluste turniirid ja matšid, maailma karikavõistlused, võistkondlikud maailmameistrivõistlused, noorte ja juunioride maailmameistrivõistlused).

## FIDE arbiitri nimetuse saajad
2019. aasta oktoobri seisuga on FIDE andmebaasis kirjas 2165 malekohtunikku, kes on saanud FIDE arbiitri nimetuse. Nende seas on 252 kohtunikku, kes on ühtlasi kõrgema järgu maletajad, sealhulgas 7 naiste suurmeistrit ja 17 rahvusvahelist suurmeistrit (teiste seas Maritza Arribas Robaina, Mikhail Gurevich, Anatoli Karpov, Shādī Parīdar, Susan Polgár, Šarūnas Šulskis ja Zhu Chen).

### FIDE arbiitri nimetuse saanud Eesti malekohtunikke
*2006 – Jaan Narva, Hendrik Olde
*2006 – Marek Kolk, hilisem rahvusvaheline arbiiter
*2014 – Askold Nassar
*2015 – Tarmo Tuul
*2016 – Peep Narusberg, hilisem rahvusvaheline arbiiter
*2024 – Grete  Olde

## Viited

## Välislingid
*FIDE Arbiter. ratings.fide.com
Lothar Schmid

**Lothar Maximilian Schmid** (10. mai 1928 Radebeul – 18. mai 2013 Bamberg) oli saksa malekohtunik ja maletaja,  rahvusvaheline arbiiter (1975), rahvusvaheline suurmeister (1959), kirimale suurmeister (1959). 

Ta sai tuntuks mitme male maailmameistrivõistluste tiitlimatši peakohtunikuna (1972. aastal Reykjavíkis peetud Robert Fischeri ja Boriss Spasski, 1978. aastal Baguios Anatoli Karpovi ja Viktor Korchnoi vahel ning 1986. aastal Londonis ja Leningradis mängitud MM-matšil Anatoli Karpovi ja Garri Kasparovi vahel). Schmid oli ka 1992. aastal Sveti Stefanis mitteametliku MM-revanšmatši Fischer–Spasski peaarbiiter. 

Maletajana tuli ta 1941. aastal 13 aasta vanuses Dresdeni meistriks. Mängis korduvalt Lääne-Saksamaa meistrivõistlustel, kus 1949. aastal jagas esikohta, 1955. ja 1959. aastal tuli teiseks. Ta sai 1951. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai 31-aastaselt 1959. aastal. 1968. aastal Bambergi turniiril jagas Paul Kerese järel koos valitseva maailmameistri Tigran Petrosjaniga teist kohta.

Schmid mängis Lääne-Saksamaa võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1950–1964, 1968, 1970, 1974). Sai olümpiatel kaks võistkondlikku pronksmedalit (1950, 1964).

## Välislingid
Albéric O'Kelly de Galway

**Albéric Joseph Rodolphe Marie Robert Ghislain O'Kelly de Galway** (17. mai 1911 Anderlecht – 3. oktoober 1980 Brüssel) oli Belgia maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1956), rahvusvaheline arbiiter (1962). 

1946. aastal võitis O'Kelly de Galway Beverwijki rahvusvahelise turniiri ja 1951. aastal Dortmundi rahvusvahelise turniiri. Ta sai 1950. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 45-aastaselt 1956. aastal. 

Kirimales tuli ta maailmameistriks 1962. aastal ja sai samal aastal Rahvusvaheliselt Kirimaleföderatsioonilt kirimale suurmeistri nimetuse.

O'Kelly de Galway tegutses malekohtunikuna. Ta oli kahe maailmameistrivõistluste tiitlimatši peakohtunik (Tigran Petrosjani ja Boriss Spasski vahel 1966. ja 1969. aastal).

Ta valdas prantsuse, hollandi, saksa, inglise, hispaania ja vene keelt.

## Välislingid
Gideon Ståhlberg

**Anders Gideon Tom Ståhlberg** (26. jaanuar 1908 Surte – 26. mai 1967 Leningrad) oli rootsi maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Ståhlberg tuli Rootsi malemeistriks 1928. aastal ja hoidis seda tiitlit kuni 1940. aastani. Ta tuli kolmel korral Põhjamaade malemeistriks (1929, 1938, 1939). 

Juulis 1937 jagas ta Pärnu rahvusvahelisel turniiril koos Paul Kerese ja Salo Flohriga 2.–4. kohta. Märtsis 1939 mängis Ķemeri turniiril (2.–3. koht).
Pärast Buenos Aireses 1939. aastal peetud maleolümpiat jäi seoses sõja puhkemisega Argentinasse. Naasis 1948. aastal. 

Mängis 1948. aastal Saltsjöbadenis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril, kus jagas 6.–9. kohta ja pääses 1950. aastal Budapestis peetud pretendentide turniirile (10 osavõtjat), kus jäi seitsmendaks. Jagas 1952. aastal Saltsjöbadenis tsoonidevahelisel turniiril 5.–8. kohta ja kvalifitseerus 1953. aastal Zürichis peetud pretendentide turniirile (15 osavõtjat), kus jäi viimaseks. Võttis osa ka 1955. aastal Göteborgis toimunud tsoonidevahelisest turniirist, kus jagas 17.–18. kohta.

1956. aastal võitis Ståhlberg Beverwijki rahvusvahelise turniiri.

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Ståhlberg oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Ta mängis Rootsi võistkonna koosseisus 13 maleolümpial (1928–1964).

Ståhlberg tegutses malekohtunikuna. Oli aastatel 1957–1963 toimunud maailmameistrivõistluste peakohtunik.

Mais 1967 sõitis Ståhlberg Leningradi, et mängida maleturniiril. Ootamatult ta tervis halvenes ja 26. mail ta suri. Surnukeha kremeeriti Moskvas. Ta maeti kodumaal Surtes.

## Välislingid
*
Milan Vidmar

**Milan Vidmar** (22. juuni 1885 Ljubljana – 9. oktoober 1962 Ljubljana) oli sloveeni elektriinsener, maletaja, malekohtunik ja literaat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Vidmar õppis masinaehitust Viini Ülikoolis. Ta lõpetas ülikooli 1907. aastal. Kaitses 1910. aastal doktoriväitekirja. 1919. aastal sai ta Ljubljana ülikooli professoriks. Rajas ülikoolis elektrotehnika teaduskonna. 1948. aastal oli ta elektrotehnika instituudi rajajaid Ljubljanas.

Maletajana sai Vidmar esimeseks Jugoslaavia malesuurmeistriks. Ta mängis edukalt paljudel turniiridel. Aastavahetusel 1925/1926 Hastingsis jagas rahvusvahelisel turniiril esikohta koos Aleksandr Alehhiniga. 

Vidmar mängis Jugoslaavia võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (1931, 1935).

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 
Varasemate malesaavutuste eest anti see nimetus 12 maletajale, nende seas ka Vidmarile.

Vidmar tegutses ka malekohtunikuna. Ta oli Haagis ja Moskvas mängitud 1948. aasta male maailmameistrivõistluste turniiri ja 1950. aastal Dubrovnikis peetud maleolümpia peakohtunik. Ta oli ka esimesi, kes sai FIDE-lt rahvusvahelise arbiitri nimetuse (1951).

## Tunnustus
Oli valitud Sloveenia Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks.

## Viited

## Välislingid
*
Pwllheli

**Pwllheli** (hääldus /pʊɬˈhɛlɪ/) on alev (*market town*) Põhja-Walesis Gwyneddis. Asula paikneb Iiri mere ääres Llŷni poolsaare lõunakaldal.

Pwllheli sai aleviks 1355. aastal.

1925 ja 1955 toimusid Pwllhelis Eisteddfodi pidustused.

1925. aastal asutati Pwllhelis kõmri rahvuslaste erakond Plaid Cymru.

Pwllheli on soositud turismisihtkoht.

## Viited
Max Euwe

**Machgielis Euwe** (20. mai 1901 Watergraafsmeer Amsterdami lähedal – 26. november 1981 Amsterdam) oli hollandi maletaja, maletegelane, maleliteraat ja matemaatik, maailmameister (1935–1937), rahvusvaheline suurmeister (1950). 

Euwe oli aastatel 1970–1978 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president.

1923. aastal lõpetas ta Amsterdami Ülikooli. Kaitses 1926. aastal doktoriväitekirja "Differentiaalvarianten van twee covariante-vectorvelden met vier veranderlijken". Ta töötas 1940. aastani Amsterdamis lütseumi matemaatikaõpetajana. 1960. aastatel töötas ta Tilburgi Ülikoolis professorina (kuni 1971. aastani).

Euwe oli 13-kordne Hollandi malemeister (1921–1955). 1934. aastal esitas ta väljakutse valitsevale maailmameistrile Aleksandr Alehhinile. Alehhin nõustus mängima. 1935. aastal peetud matši Euwe võitis tulemusega 15½:14½. Pärast võidukat matši andis Euwe järgmise maailmameistrivõistluste matši korraldamise õigused üle FIDE-le. Sealtpeale hakkas FIDE autoriteet malemaailmas tõusma.

Euwe kaotas maailmameistritiitli 1937. aastal revanšmatšis. 1938. aastal mängis ta AVRO turniiril, kus  jagas 4.–6. kohta. 1948. aasta MM-i turniiril jäi ta viie osavõtja seas viimaseks.

1950. aastal võttis FIDE kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Euwe oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Ta mängis Hollandi võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1927, 1937, 1950, 1954, 1958, 1960, 1962).


Pilt: Jacob Merkelbach, Afb B00000002109.jpg|Max Euwe (1936)
Pilt: ChessWC1948-5.jpg|Paul Keres ja Max Euwe MM-turniiril (1948)
Pilt: Loting Wereldschaakkandidatentoernooi Amsterdam, Bestanddeelnr 907-6603.jpg|Max Euwe ja Paul Keres (1956)


## Tunnustus
*1938 – FIDE auliige

## Välislingid
Muḩammad al-Muḑiyaḩkī

**Muḩammad al-Muḑiyaḩkī** (araabia keeles محمد المضيحكي; sündinud 1. juunil 1974 Kataris) on Katari maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1998). 

1991. aastal sai Muḩammad al-Muḑiyaḩkī FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 24-aastaselt 1998. aastal. Ta on neljakordne Araabia maade malemeister (1994, 1997, 2000, 2002). 

Muḩammad al-Muḑiyaḩkī on mänginud 9 maleolümpial Katari võistkonna koosseisus (1988–2002, 2006). 

Ta on abielus malesuurmeister Zhu Cheniga. 


Pilt: Zhu Chen, Mohamad Al-Modiahki 2011.jpg|Zhu Chen ja Muḩammad al-Muḑiyaḩkī (2011)


## Välislingid
*
*Muḩammad al-Muḑiyaḩkī FIDE andmebaasis
Zhu Chen

**Zhu Chen** (hiina keeles 諸宸; *[[pinyin]]*is *Zhū Chén*; sündinud 16. märtsil 1976 Wenzhou Shis) on hiina päritolu Katari maletaja, naiste maailmameister (2001–2004), rahvusvaheline suurmeister (2011).

Zhu Chen tuli 1988. aastal noorte maailmameistriks neidude U12-vanuseastmes ning 1994. ja 1996. aastal naisjuunioride maailmameistriks. Ta on kolmekordne Hiina naiste malemeister (1992, 1994, 1996) ja kahekordne Araabia maade naiste malemeister (2009, 2013). 1997. aastal tuli ta teiseks Hiina malemeistrivõistlustel (võistles koos meestega).

Ta on võitnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), hõbe- (1996) ja pronksmedali (1994). Zhu on tulnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maailmameistriks (1998, 2000).

Zhu sai FIDE-lt 1994. aastal naiste suurmeistri ja 2001. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 

## Maailmameistrivõistlused
Zhu Chen on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 1995. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Chişinăus jagas ta 52 osavõtja seas 17.–24. kohta. 2000. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril New Delhis (64 osavõtjat) sai Zhu turniiritabelis nelanda asetuse, kuid kaotas juba avaringis Irina Krushile.

2001. aastal MM-turniiril Moskvas sai Zhu turniiritabelis kuuenda asetuse. Ta võitis teises ringis Svetlana Petrencot, kaheksandikfinaalis Alisa Marićit, veerandfinaalis Nino Hurtsidzet, poolfinaalis Maia Tšiburdanidzet (tulemusega 2½:1½) ja finaalis Aleksandra Kostenjukki (tulemusega 5:3).Ta tuli maailmameistriks, kuid järgmisest MM-i turniirist Elistas 2004. aastal Zhu osa ei võtnud ja kaotas tiitli.

2006. aastal MM-turniiril Jekaterinburgis sai Zhu turniiritabelis kaheksanda asetuse, kuid kaotas avaringis Maritza Arribas Robainale. 2010. aastal Antakyas võitis ta avaringis Nafisa Muminovat ja teises ringis Monika Soćkot, kuid kaotas kaheksandikfinaalis selle turniiri võitnud Hou Yifanile.

2012. aastal MM-turniiril Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Nastassia Ziaziulkinat, kuid kaotas teises ringis Antoaneta Stefanovale. 2017. aastal Teheranis sai Zhu turniiritabelis 33. asetuse.Ta võitis avaringis Irine Kharisma Sukandari, kuid kaotas teises ringis Ju Wenjunile.

## Isiklikku
2001. aastal abiellus Zhu Chen Katari malesuurmeistri Muḩammad al-Muḑiyaḩkīga.


Pilt: Zhu-Chen.jpg|Zhu Chen (2007)
Pilt: Zhu Chen, Mohamad Al-Modiahki 2011.jpg|Zhu Chen ja Muḥammad al-Muḍiyaḥkī (2011)


## Välislingid
*
*Zhu Chen FIDE andmebaasis
Mirjam Hinn

**Mirjam Hinn** (sündinud 16. aprillil 1990 Tartus) on eesti maalikunstnik.

https://www.mirjamhinn.com/

## Haridus
Lõpetas 2010. aastal Tartu Kunstikooli kunstilise kujundaja eriala. Sai bakalaureusekraadi 2014. aastal Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ja 2018. aastal magistrikraadi Tartu Ülikoolis maalikunsti erialal.

## Isikunäitused
*2014  Inimmuster. Metro, Tartu
*2015  Taevas hakkab pulbitsema. E-Kunstisalong, Tartu
*2016  Metamorfoos. Metro, Tartu
*2017  Murtud valgus. E-Kunstisalong, Tartu
*2018 Valgus hakkab pulbitsema. Barlova, Tartu
* 2018 Naine ja valgus. Stockmann, Tallinn
*2018 Tardunud helid. Tartu Kunstimaja
*2019 Kõrgepinge. Tartu Kunstimuuseum
*2020 Õhust, valgusest ja muust. Art & Tonic galerii
*2021 Tuhandesilmne saar. Tartu Kunstimaja
*2022 Hõljuvad perspektiivid. Nuvole Arte galerii

## Tunnustus
*2018 – AkzoNobeli kunstipreemia
*2019 – Noor Tartu
*2019 – Arte Laguna Special Prize

## Viited

## Kirjandus
*Airi Kaasik. "Noor kunstnik ehitas maalides üles uue valgusmaailma". Postimees, 21. detsember 2017
*Raimu Hanson. "Maaliosakonna viimane lõpetaja tarretas helid piltideks". Postimees, 5. juuni 2018
*Reigo Kuivjõgi. "Kunstist ja Eesti parimatest noortest kunstnikest". Viru Keskuse Kevadkiri 2019, 20. märts 2019
*Tõnis Tatar. "Esmapilgul rosoljet meenutav modernistlik püstkoda". Sirp, 20. september 2019
*Indrek Grigor. "Mirjam Hinn "Kõrgepinge"". KesKus, oktoober 2019

## Välislingid
*mirjamhinn.com
*Tartu Kunstimaja intervjuu Mirjam Hinniga näitusel "Tardunud helid". Tartu Kunstimuuseumi YouTube'i kanalil
Härjasilmaken

**Härjasilmaken** (prantsuse keeles *œil de bœuf* 'härja silm') on väike ovaalne või ümaraken, mis on sageli lopsaka karniisi ja lukukiviga raamistuses. Esineb barokkehitistel, enim kasutatud prantsuse barokis.

## Pildid

Door of the Aile Lemercierof the Louvre with Simon Mansion sculptures.jpg|Ümaraken Louvre'i fassaadil
P1260185 Paris VI rue St-Guillaume n13 rwk.jpg|Härjasilmaknad müüris, Rue St-Guillaume 13, Pariis
Neurißhof 2917.jpg|Akantusraamistuses aken majal Neurißhofis Alam-Austrias
Sielenbach Maria Birnbaum 43.JPG|Kirik Sielenbachis, Aichach-Friedberg Baieris
Tallinn rue Pikk Fronton de la maison du voyeur.jpg|Ümaraken Tallinnas historitsistlikul majal Pikk 23/25
Tallinn rue Pikk (2).jpg|Kartušis ümaraken Tallinnas Pikk 21 maja viilul
Valga kirik 2.jpg|Baroksed härjasilmaknad Valga Jaani kirikul 18. sajandist


## Vaata ka
* *[[oculus]]*

## Viited
Salo Flohr

**Salo Flohr** (sünninimi **Salomon Flohr**; vene keeles Саломон Михайлович Флор *Salomon Mihhailovitš Flor*; 21. november 1908 Horodenka – 18. juuli 1983 Moskva) oli Tšehhoslovakkia ja Nõukogude Liidu maletaja, malekohtunik ja maleajakirjanik, rahvusvaheline suurmeister (1950). 

Flohr sündis juudi perekonnas Horodenka linnas tollases Galiitsias Austria-Ungaris (praegune Horodenka Ukrainas). Tema ja ta vend jäid Esimese maailmasõja ajal orvuks pärast seda, kui nende vanemad veresaunas tapeti ja nad põgenesid äsja moodustatud Tšehhoslovakkiasse. Flohr asus elama Prahasse ning omandas linna arvukates kohvikutes panustele mängides järk-järgult tippmaletaja maine. Ta tuli Tšehhoslovakkia malemeistriks 1933. ja 1936. aastal. Flohr mängis edukalt paljude turniiridel Euroopas (sealhulgas sai 1936. aastal kolmanda koha Moskva turniiril ja jagas teist kohta 1937. aastal Pärnu turniiril). Ta võitis kolmel aastavahetusel Hastingsi rahvusvahelisel turniiril (1931/1932, 1932/1933, 1933/1934). 1937. aastal esitas FIDE Flohri ametlikuks maailmameistrikandidaadiks, kuid rahapuuduse tõttu tiitlimatši ei toimunud. Flohr valiti kaheksa osavõtja hulka, kes novembris 1938 mängisid AVRO turniiril selgitamaks tiitlipretendenti Aleksandr Alehhini vastu. Flohr jäi turniiril viimaseks. Jaanuaris 1939 võitis ta Leningradi-Moskva turniiri (edestas seejuures Paul Kerest ja Vassili Smõslovi) ja märtsis 1939 Ķemeri turniiri. 

1939. aastal okupeeris Saksamaa Tšehhoslovakkia. Flohr põgenes perega esialgu Rootsi, seejärel siirdus Nõukogude Liitu. 1942. aastal sai ta seal Nõukogude kodakondsuse ja 1943. aastal NSV Liidu suurmeistri nimetuse. Osales malevõistlustel. 1945. aastal jagas ta Eesti NSV lahtistel meistrivõistlustel 4.–5. kohta (võitis Paul Keres), 1947. aastal sai ta kaheksanda koha meistriturniiril Pärnus (võitis Paul Keres). 1948. aastal tuli ta NSV Liidu meistrivõistlustel Moskvas neljandaks, edestades seejuures Paul Kerest.

Flohr mängis 1948. aastal Saltsjöbadenis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril, kus jagas 6.–9. kohta ja pääses 1950. aastal Budapestis peetud pretendentide turniirile (10 osavõtjat), kus jagas 8.–10. kohta. 

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Flohr oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Ta mängis Tšehhoslovakkia võistkonna koosseisus viiel maleolümpial (1930, 1931, 1933, 1935, 1937). 1931. aastal Prahas toimunud olümpial sai Tšehhoslovakkia pronksmedali.

Flohr tegutses maleajakirjaniku ja malekohtunikuna. Ta sai FIDE-lt 1963. aastal rahvusvahelise arbiitri nimetuse.

Ta on maetud Moskvas Vagankovo kalmistule.

## Tunnustus
*1948 – NSV Liidu teeneline meistersportlane

## Välislingid
*
Andres Sutt

**Andres Sutt** (sündinud 11. novembril 1967 Tartus) on Eesti poliitik, alates 25. märtsist 2025 energeetika- ja keskkonnaminister. 

Ta on Reformierakonna liige ning on varem olnud ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister (2021–2022). Samuti oli ta aastatel 2001–2009 Eesti Panga asepresident.

## Elulugu
Ta on lõpetanud 1986. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1993. aastal *cum laude* Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal (vastab magistrikraadile).

Sutt oli aastatel 1992–1993 Eesti Panga keskpangapoliitika osakonna peaspetsialist, 1993–1996 pangainspektsiooni juhataja asetäitja, 1997–1999 keskpangapoliitika osakonna juhataja asetäitja, 2001–2009 Eesti Panga asepresident ning 1999–2001 Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) Põhja-Balti valijaskonna direktori nõunik, vanemnõunik ning 2009–2012 direktorite nõukogu liige. Ta oli 2013–2016 Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi (EFSF) tegevdirektori vanemnõunik ja 2013–2016 Euroopa Stabiilsusmehhanismi (ESM) pangandusdivisjoni juht. 2017–2018 oli Eesti Energia kontserni regulaatorsuhete direktor ja kontserni juhatuse liige.

Sutt liitus Reformierakonnaga 2018. aasta augustis ning kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad). Valimistel kogus ta 1905 häält ja osutus kompensatsioonimandaadiga valituks.

26. jaanuarist 2021 18. juulini 2022 oli ta Kaja Kallase esimeses valitsuses ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister.

Sutt täitis 3. juunist 2022 kuni 18. juulini 2022 lisaks ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri kohale ka välisministri ülesandeid.

Pärast Marko Mihkelsoni tagasiastumist valiti Andres Sutt 2022. aasta lõpus Riigikogu väliskomisjoni esimeheks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 3315 häält ning osutus ringkonnamandaadiga valituks.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Pirita linnaosas, kogus 353 häält ning ei osutunud valituks.

## Tunnustus
* 2008 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Pere
Ta on abielus, peres on tütar ja kaks poega. Tema hobid on sport, kokandus, maakodu ja jahindus.
Tema vend on Jaak-Kristian Sutt ja isa Toomas Sutt.

## Viited

## Välislingid
* Lühitutvustus Riigikogu lehel
Riiginõunik (Venemaa)

**Riiginõunik** (vene keeles *статский советник*, saksa keeles *Staatsrat*) oli Venemaa V klassi tsiviilteenistuse auaste.

Teenistusastmete tabeli jõustava seaduse kehtestas Peeter I ning see jõustus 24. jaanuaril 1722.

Riiginõuniku puhul oli kõnetlusvormiks "Teie kõrgestisündinu" (*Ваше высокородие*).

19. sajandi keskel kuulus riiginõunik ametnike esimesse gruppi (I kuni V klass). I grupi liikmed kuulusid riigi kõrgemasse nomenklatuuri, kes viis ellu riigi poliitilist suuna. Selle teenistusastme kandjad omasid erilisi privileege ja said kõrget riigipalka.

Riiginõuniku ametiaste koos muude keisririigi teenistusastmetega kaotati novembris 1917.
Oleg Štšigorets

**Oleg Štšigorets** (vene keeles *Олег Владимирович Щигорец*; 25. märts 1973 Tallinn – 14. oktoober 2019 Tallinn) oli Eesti teatrinäitleja.

## Haridus
Ta astus 1991. aastal Moskvas Venemaa Riikliku Akadeemilise Väikese Teatri juures asuvasse M. S. Štšepkini nimelisse Kõrgemasse Teatrikooli ja lõpetas selle 1996. aastal.

## Töökäik
Ta töötas aastatel 1996–2011 ja uuesti alates 2017. aastast näitlejana Tallinna Vene Teatris. 

Ta juhendas aastatel 1996–2002 Tallinna Meremeeste Klubi juures tegutsevat teatristuudiot "Hulkuv Koer" (vene keeles *Бродячая собака*).

Aastatel 2011–2017 töötas ta näitlejana Venemaa Riiklikus Akadeemilises Väikeses Teatris Moskvas.

## Rolle
*2007 Sergei Dovlatov. "Suur inimene väikses linnas" – 8 eri rolli

## Viited

## Välislingid
*Oleg Štšigorets Vene Teatri kodulehel. Vaadatud 14. oktoober 2019
*"Suri Vene Teatri näitleja Oleg Štšigorets". ERR.ee, 14. oktoober 2019
*Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Seagram Building

**Seagram Building** on modernne New Yorgis Park Avenuel asuv pilvelõhkuja. Kõrghoone on 157 meetrit kõrge ja sellel on 38 korrust.

Ehitis valmis 1958. aastal ja algselt asus seal ettevõtte Seagram peakontor.

Ehitati Severud‐Perrone‐Fis­cher‐Sturm‐Conlin‐Bandeli inseneribüroo eestlasest juhtivinseneri Vladimir Buschi kaasjuhtimisel. 

## Välislingid
Teistungen

**Teistungen** on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.

Teistungenit on esmamainitud 1090. aastal Teistungenburgi kloostri asukohana, mis oli Beureni kloostri filiaal. Vanad kloostrihooned lammutati aastal 1975.

Vald paikneb ajaloolises Eichsfeldis, varem Mainzi kuurvürstkonna kauge eksklaav Kesk-Saksamaal. 1283. aastal omandas lääni rüütlipere *von Hagen*, kes elas lähedal *Westernhageni lossis* Berlingerodes (purustati 1525. aastal). Westernhageni perekond ehitas sinna kaks tornmaja, mis hiljem asendati härrastemajadega. 

Aastatel 1802–1807 oli Eichsfeld Vestfaali kuningriigi osa, seejärel 1945. aastani Preisi Saksimaa provintsi osa, misjärel oli see osa Ida-Saksamaast. 1990. aastast on see Tüüringi liidumaa osa.


Teistungen 03.jpg
Westernhagen-Wappen.png|Von Westernhageni perekonna vapp


## Viited
1977 (täpsustus)

**[[1977]]** on aasta. Muud:
*"1977", Ana Tijoux' viies stuudioalbum
*"1977", Ashi esimene stuudioalbum
*"Terius Nash: 1977" (ka lihtsalt "1977"), The-Dreami neljas stuudioalbum
*"1977", inglise punk-rock bändi The Clash laul
*1977, Kanada indiepopibänd
*"1977", India film
Udehe keel

**Udehe keel** (ka **ude keel**) on Venemaal Kaug-Idas Primorje ja Habarovski krais udehede räägitav tunguusi keel.

Udehe keel on väljasurev keel. Seda räägivad harva vaid vanemad inimesed. 2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmeil oskas Venemaal udehe keelt 103 inimest, neist vaid 82 olid udehed. Udeheid oli kokku 1500. Teistel andmetel on udeheid mitte rohkem kui 800, neist keeleoskajaid umbes 40.

1930. aastatel loodi ladina kirja põhjal udehe kirjakeel, mis oli kasutusel 1937. aastani. Uuesti loodi kirjakeel 1989, siis juba kirillitsapõhine.

## Viited

## Välislingid

*http://www.unesco.org/languages-atlas/en/atlasmap/language-id-505.html
*https://www.ethnologue.com/language/ude
*http://lingsib.iea.ras.ru/ru/languages/udeghe.shtml
*https://polit.ru/article/2019/03/10/ps_udihe/
Lagrime di San Pietro

**"Lagrime di San Pietro"** ("Püha Peetruse pisarad") on Orlando di Lasso viimane helitöö, 20 madrigalist ja lõpumotetist koosnev vokaaltsükkel. Teos on kirjutatud seitsmele häälele ning jaguneb kolmeks seitsmest palast koosnevaks plokiks. Helilooja pühendas teose paavst Clemens VIII-le 24. mail 1594, kolm nädalat enne oma surma, ning see avaldati järgmisel aastal Münchenis.

Tsükli teksti moodustavad 20 Luigi Tansillo  itaaliakeelset luuletust, mis kujutavad apostel Peetruse ahastust pärast Kristuse mahasalgamist ja tema meenutust Jeesuse manitsusest (Mt 26:69-75). Lõpumotett on ladinakeelne "Vide homo, quae pro te patior" ("Vaata, inimene, kuidas ma sinu pärast kannatan"), siin kõneleb ristilöödud Jeesus esimeses isikus Peetruse ja kogu patuse inimkonnaga.

Helilooja on kasutanud ohtralt arvusümboolikat: 7 häält sümboliseerivad neitsi Maarja seitset valu, seitset surmapattu, seitset patukahetsuspsalmi. Mitu madrigali jaguneb seitsmesse ossa. Tsükli osade arv – 21 – on 7 korda 3, püha Kolmainsuse liikmete arv.

Lisaks sellele kasutab helilooja seitset kirikuhelilaadi, jättes kaheksanda täiesti välja. Madrigalid on grupeeritud helilaadide järgnevust mööda: I–IV on esimeses, V–VIII teises, IX–XII kolmandas ja neljandas, XIII–XV viiendas, XVI–XVIII kuuendas, XIX–XX seitsmendas laadis. Tsüklit lõpetav motett kasutab tonus peregrinust, mis ei kuulu keskaegsesse kirikuhelilaadide süsteemi.

Mingis mõttes naaseb Orlando di Lasso oma viimase teosega oma Müncheni-perioodi algusse, mil ta kirjutas tsükli  "Psalmi Davidis poenitentiales", seitse patukahetsuspsalmi ning lisas neile psalm-moteti "Laudate Dominum de caelis". Ka selles tsüklis toimub kirikuhelilaadide järgnevus, iga psalm oma helilaadis ning lõpumotett kaheksandas.

Muusikalises plaanis võtab "Lagrime" kokku terve Orlando di Lasso loomingu, tsüklis rakendab ta varem ilmalikes madrigalides kasutatud tehnikaid, kromatismi, mis iseloomustas tema *[[musica reservata]]* stiilis teost "Prophetiae Sibyllarum" ning Palestrina stiilis ranget ja rafineeritud muusikalist keelt. Tekst on muusikale seatud süllaabiliselt, diktsiooni ja kõnerütmile omaseid hingamispause silmas pidades.

## Viited

## Välislingid
* Le Lagrime di San Pietro tekst inglise ja saksa tõlgetega Choralwikis
Torgu külanõukogu

**Torgu külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1972. 

Torgu külanõukogu moodustati 1945 septembris Saaremaal Torgu vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Laadla külas. 

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Torgu külanõukogu 1950 septembris Kuressaare rajooni koosseisu. Seoses rajooni nime muutumisega oli Torgu külanõukogu 1952. aastast Kingissepa rajoonis.

1954 juunis liideti Torgu külanõukoguga likvideeritud Kargi külanõukogu territoorium. Külanõukogu keskus asus Jämaja külas. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu territooriumil Suure Tõllu, Uus-Rahuste ja Sõrve Kaluri kolhoos.

1960 oktoobrist liideti Torgu külanõukoguga Kaljuranna kolhoosi territoorium likvideeritud Salme külanõukogust.  1972 märtsis liideti Torgu külanõukoguga Sõrve sovhoosi ja kalurikolhoosi "Saare Kalur" maakasutustele vastavad osad Kuressaare külanõukogu ja Lümanda külanõukogu territooriumist koos riikliku metsafondi maadega ning nimetati Torgu külanõukogu ümber Salme külanõukoguks halduskeskusega Salme külas.

## Viited
Ado Truupõld

**Ado Truupõld** (sündinud 13. november 1932 Tartus) on eesti arstiteadlane.

1951. aastal lõpetas ta Rakvere 1. Keskkooli.

1957. aastal lõpetas ta I. Pavlovi nimelise Leningradi I Meditsiiniinstituudi. 

1966. aastal kaitses Leningradis NSVL Meditsiiniteaduste Akadeemia Eksperimentaalmeditsiini Instituudis meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Регенераторные процессы в корковом веществе надпочечников при острой лучевой болезни". 1971. aastal anti talle meditsiiniteaduste doktori kraad Tartu Riiklikus Ülikoolis kaitstud väitekirja "Физиологическая и репаративная регенерация коры надпочечников: (экспериментально-гистологическое исследование)" eest.

Aastatel 1965–1974 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli meditsiini kesklaboratooriumi teadurina, 1974. aastast oli ta TRÜ patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse kateedri juhataja. 1998. aastast on ta Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna emeriitprofessor.

Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.

Ta on rahvusvaheline meister kirimales.
## Tunnustus
1998 Tartu Ülikooli suur medal

## Viited
Kaïs Saïed

**Kaïs Saïed** (araabia keeles قيس سعيد *Qais Su‘ayyid*; sündinud 22. veebruaril 1958 Tunises) on Tuneesia õigusteadlane ja poliitik, alates 23. oktoobrist 2019 Tuneesia president.

Ta oli aastani 2018 Tunise Ülikooli riigiõiguse professor. Ta valiti 13. oktoobril 2019 Tuneesia presidendiks.

Mitmed meediaallikad on nimetanud Saïed "RoboCopiks" tema monotoonse hääle, standardse araabia keele kasutamise tõttu Tuneesia murde asemel ning keskendumise pärast seaduse ja korra küsimustele. Presidendikampaanias püüdis Saïed jätta endast rahvamehe muljet, mõnevõrra sarnaselt teise populistliku kandidaadi Nabil Karouiga.

Saïed sai 2019. aasta Tuneesia presidendivalimiste esimeses voorus 620 711 häält ehk 18,40% häältest ning tuli sellega esikohale. Teises voorus oli tema vastaseks Karoui. Ta kogus teises voorus 72,71% häältest ning kuulutati 14. oktoobril 2019 Tuneesia uueks presidendiks.
Bidri

**Bidri** on India linna Bidari järgi nimetatud metallpanustehnika, mille puhul panustatakse hõbe- ja kulddekoor mustaks oksüdeeritud metallisulamisse (tavaliselt tsink ja vask, sulamis võib olla ka pliid või tina).

Tehnika töötati välja 14.–15. sajandil Põhja-India islamialadel Bahamani sultanite valitsusajal ning Bidar oli nende metallnõude tootmise ja eksportimise peamine keskus. Bidrinõude kaunistusstiil on mõjutatud Pärsia kunstist.

## Viited

## Välislingid
* Bidrinõud Metropolitani Kunstimuuseumi kogus
* M. Dhamodaran. Types of Bidri Work. - sahapedia.org
* Video: Art of Bidri Craft - Watch processing of this Unique Indian Artform of Bidar and Hyderabad
Ligatuur (kiri)

**Ligatuur** kirjakunstis ja tüpograafias on kahe või enama tähe ühendamine üheks märgiks, nii et mõlema algupärast kuju on muudetud.

## Ligatuurid käsikirjades
Käsikirjade puhul tingis ligatuuride kasutamise soov kallist pärgamenti kokku hoida (tähed kirjutati kokku, nagu æ või œ, või kirjutati üksteise kohale, näiteks märgiti järgnev n või m sageli märgina vokaali kohale, samal viisil kujunes kahekordsest n-ist ñ. Ligatuuride kasutus oli erinevates ajaloolistes kirjastiilides erinev, näiteks kasutab karolingide minuskel vähem ligatuure kui untsiaalkiri või hilisemad gooti kirjad. Bütsantsi ja vene kalligraafias on aga kirjastiile, milles ligatuuride kasutamine on omaette eesmärk ja kujundus ornamenditaoline (näiteks slaavi sidekiri). Ka iiri-anglosaksi käsikirjades on *[[incipit]]*-leheküljel sageli kasutatud tervet lehte täitva ornamentaalse initsiaalina mitmest tähest moodustatud ligatuuri.

## Ligatuurid tüpograafias
Tüpograafiasse jõudsid ligatuurid käsikirja eeskujul. Tinalao algusaegadel olid nad vajalikud rööpjoondusega toimetulekuks. Johannes Gutenberg lõi lausa 290 tähelühendit erijuhtude tarvis. Hilisemad tüpograafid leidsid, et palju tähemärke või tähemärkide paare olid ebapraktilised, ning tänapäevaks on valdavalt kasutusel ligatuurid nagu ff, fi, fl, ffi, ffl. Nende puhul on tegemist ühendatud tähtedega, mis annab võimaluse ruumi kokku hoida. Tänapäeval kasutatakse ligatuure (kui nad on kirjatüübis defineeritud) kujunduse esiletõstmiseks. Mõnikord kasutatakse ligatuure ka selliste tähepaaride puhul nagu AA ,HE, LAOC, OO, TR, TT või fj, gi, ky. Ligatuure kasutatakse väga palju ka logode disainis. Kui trükisega on tarvis tekitada muljet konservatiivsest, traditsioonidel põhinevast ja samas ka elegantsest disainist, siis võiks kaaluda ligatuuride kasutamist. Siiski on nad tänapäeva digitaalse küljenduse puhul pigem ebapraktilised ja võivad mõjuda liigse peenutsemisena.

## Pildid

LindisfarneFol27rIncipitMatt.jpg|Lindisfarne'i evangeeliumid. Ligatuuri moodustavad tähed LIB (*Liber generationis...*)
Long S-I Garamond sort 001.png|Minuskeltähtede s ja i ligatuur Garamond kirjatüübis (s tipukaar moodustab i täpi). Trükitüüp ja selle jäljend
Apostol 1564 Frontispis.jpg|1564. aastal trükitud "Apostli" frontispiss ja esileht, pealkiri on sidekirjas
Provisoire 2 titre 2.jpg|1500. aastal ilmunud raamatu tiitelleht
Von den Jueden vnd jren Luegen. -, D. M. Luth (3586406160).jpg|Martin Lutheri "Von den Jueden..." tiitelleht
O containing E ligature.jpg|Sõnas Koeln (Köln) on e paigutatud o sisse
Berliner Strassenschilder.jpg|Ligatuurid ss ja tz Berliini tänavasiltidel


## Vaata ka
* Monogramm
* Digraaf

## Viited

## Välislingid
* Ligatur. – TYPOLEXIKON (saksa keeles)
* Ligaturen - Alles, was man wissen muss. – Typografie.info
* F. Sylburg. Rudimenta Graecae linguae, Francofurti, 1582 (kreeka keele ligatuurid)
Aili Univere

**Aili Univere** (eesnimi kuni 1937 Aleksandra; perekonnanimi kuni abiellumiseni 1928 Univer, kuni 1937 Grünvald; 23. oktoober 1901 Kähri vald – 5. oktoober 1994 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.

## Töökohad
* Töötas emakeeleõpetajana Võrus, Kuressaares ja Tapal, 
* 1936–1944 Emakeele Seltsi murdekoguja, 
* 1944–1947 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele kateedri assistent, 
* 1950–1952 õppeülesandetäitja, 
* 1947–1952 ja 1955–1979 Eesti NSV Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudi vanemteadur, 
* 1952–1955 sektorijuhataja kohusetäitja

## Teoseid
* *Idamurde tekstid. Eesti murded IV* (1974; ilmunud 1996)
* *Põhjaeesti keskmurre. Häälikulisi ja morfoloogilisi peajooni* (2002, koos M. Mustaga)

## Viited
Elna Adler

**Elna Adler** (sündinud **Elna Valter**, eestistatult **Valdre**; 24. juuli 1929 Savala küla, Maidla vald – 22. märts 2007 Tallinn) oli eesti keeleteadlane, filoloogiakandinaat (1958). 

Ta lõpetas 1953 soome-ugri keelte erialal Tartu Riikliku Ülikooli. Töötas 1957–1991 Eesti NSV Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudis (1959. aastast soome-ugri keelte sektori vanem teaduslik töötaja). Uurinud läänemeresoome keelte grammatikat ja vadja keelt, kogunud ja avaldanud vadja keele ainestikku.

## Teosed
* *Vadjalaste endisajast I: idavadja murdetekste* (1968)
* *Vadja keele sõnaraamat I–IV* (1990–2000, toimetaja, koos M. Leppikuga)

## Viited
Ervin Teichmann

**Ervin Teichmann** (19. veebruar 1931 Tallinn – 2. mai 2009) oli keeleteadlane ja filoloogiadoktor.

## Töökohad
Teichmann lõpetas 1968 Moskva ülikooli inglise filoloogina ja täiendas end 1990 Exeteris (Suurbritannias). Ta oli 1969–89 ja 1998. aastast Moskva ülikooli õppejõud, 1989–95 Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsent ning 1995–98 Eesti Merehariduskeskuse professor.

## Teoseid
Avaldanud keeleteaduslikke artikleid, koostanud inglise keele õppevahendeid („English Pronunciation and Intonation Practice for Students of Teacher Training Courses”, Moskva, 1975). Oli rahvusvahelise platoonikute teadus- ja kunstiakadeemia Contenant liige (1995).

## Viited
Heino Ahven

**Heino Ahven** (11. november 1919 Räpina – 22. aprill 1988 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.

Osales 1942–1943 kirjandusrühmitises Tuulisui.

## Töökohad
*Oli 1947. aastast Emakeele Seltsi vastutav sekretär
**1969. aastast teadussekretär
*Korraldas 1958. aastani Emakeele Seltsi korrespondentide võrku, toimetas väljaannet „Kogumistöö juhendaja eesti keele alal”
*(1–7, 1949–58), koostas murdetekstide kogumikke ja oli Emakeele Seltsi väljaannete (Emakeele Seltsi aastaraamat, 1–33, 1955–89; „Kodumurre”, 1–21, 1960–89) tegevtoimetaja ning keelepäevade mõtte algataja

## Töid
*Emakeele Selts. Lühiülevaade minevikust ja tänapäevast. 1970
*Kolm Ahvenat: Kalju, Heino, Lembitu luulet. Koostas ja kohendas Eeva Ahven. 2002

## Tunnustus
*1986 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
*1994 Eesti Vabariigi teaduspreemia

## Isiklikku
Tema vend oli luuletaja Kalju Ahven ja venna Agu poeg oli poliitik Mati Ahven.

Tema abikaasa oli Eeva Ahven.

## Viited

## Välislingid
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Ülle Viks

**Ülle Viks** (sündinud 24. aprillil 1948 Türil) on eesti keeleteadlane, filoloogiadoktor.

Ta lõpetas 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. Aastast 1971 on ta töötanud Eesti Keele Instituudis.

## Tunnustus

* 1984 Ajakirja Keel ja Kirjandus aastaauhind
* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2001 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind

## Viited

## Kirjandus

* H-J. Kaalep. *Toetus eesti keelele tema olelusvõitluses: Ü. Viksi „Väike vormisõnastik”*. – Keel ja Kirjandus 1994, 7
* *Kiriusutelu Ülle Viksiga*. – Keel ja Kirjandus 1998, 4
* N. Melts. *Suur töö – viieköiteline eesti-vene sõnaraamat on saanud kaante vahele*. – Oma Keel 2010, 2

## Töid

* *Klassifikatoorne morfoloogia. Verb* (1980)
* *Klassifikatoorne morfoloogia. Noomen* (1982)
* *Väike vormisõnastik 1–2* (1992)
* *Eesti-vene sõnaraamat I–V* (1997–2009, koostajaid)
* *Norra-eesti eesti-norra sõnaraamat* (1998, 2005, koos T. Farbregdi ja S. Kangruga)
* *Eesti-norra norra-eesti taskusõnaraamat* (Oslo, 1999, koos T. Farbregdi ja H. Lepaga)
Heinike Heinsoo

**Heinike Heinsoo** (sündinud 5. mail 1956 Tartus) on eesti keeleteadlane, Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte emeriitdotsent.

Ta lõpetas 1973. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. 1987. aastal kaitses väitekirja "Vadja keele subjekti ja predikaadi suhted". 

## Töökohad
Heinike Heinsoo on olnud aastatel 1979–2019 Tartu Ülikooli õppejõud: 1990. aastast soome-ugri keelte kateedri (hiljem õppetooli) dotsent, 2020. aasta veebruarist emeriitdotsent. Alates 2019. aasta sügisest on ta Lvivi Ivan Franko nimelise Rahvusliku Ülikooli eesti keele ja kultuuri lektor. Töötanud õppejõuna Soomes, Saksamaal, Rootsis, osalenud paljudel rahvusvahelistel teadusüritustel. Juhendanud bakalaureuse- ja magistritöid ja kahte doktoritööd. 

Mitme projekti raames korraldanud aastail 2010–2019 vadja keele kursuseid vadjalastele ja nende järglastele. 

Alates 2019. aasta sügisest Lvivi ülikooli eesti keele ja kultuuri lektor, kirjutanud õppevahendeid ukrainlastele ja tutvustanud eri väljaannetes Eestit ja Ukrainat.

## Teoseid
* "Suomea oppimaan" (1991, 1997)
* Viron ja suomen yleispuhekielen nykyinen tilanne. (1996)
* "Mā ja pūd lēväd, meid eb lē: the subject and the predicate in Votic"(2010)
* Vadja kirjakeele loojaid, kirjutanud esimese vadjakeelse lugemiku "Vad´d´a sõnakopittõja" (2015), esimese ilukirjandusliku teose "Suuri päive" (2018) ja mitmeid vadja keele õppevahendeid.
* Kogumikus "Soome ja soomlased: fennid Tacitusest tänapäevani" (2005) peatükid "Religioon", "Haridus ja teadus", "Soome keel", "Saun, sisu ja Sibelius".
* **Heiinike Heinsoo, Maksõm Kasainczuk "Розмовляємо естонською. Räägime eesti keelt” Мініграматика з тематичним словником. Minigrammatika temaatilise sõnastikuga 2021**
* **Естонська мова з пів слова. Eesti keel ja eesti meel. 2022**
* “33 küsimust ja vastust Ukraina kohta. 2022
* 75 teadusartiklit vadja keelest ja kultuurist, soome keelest ja kultuurist. eesti ja soome keele kontrastiivgrammatikast, läänemeresoome keeltest

## Tunnustus
* 2014 Inkeriläisten Sivistyssäätiön ansiomerkki – teenetemärk ingerimaalaste heaks tehtud töö eest.
* 2020 Hõimuahvaste programmi kirjandusauhind

## Isiklikku
Tema isa oli Eesti Põllumajanduse Akadeemia taimekasvatuse dotsent (uuris suhkrupeedi kasvatamist) Jüri Heinsoo (1920–1990). Vend on keemiakandidaat ja finantskonsultant Enn Heisoo (s 1950). Tema tütar on Jaanika Merilo.

## Viited

## Välislingid
*
Jaan Õispuu

**Jaan Õispuu** (sündinud 16. märtsil 1955 Kuressaares) on eesti keeleteadlane.

Ta lõpetas aastal 1978 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogina. 
 

## Teoseid
* Djorža karjala tekstid (1990)
* Karjala keelesaarte sõnamuutmissüsteem (1994)
* Djorža karjala vormisõnastik (1995)
* Справочник по эстонскому языку (1999)
* Keelteoskus kui kultuuri osa (2001, koostaja)
* Oma Mua-lehden uudissanastoa vuosilta 1990–1997 I, II (2003)
* Runoista romaaneihin: karjalaisuutta ja karjalankielistä kirjallisuutta Karjalassa (2006)
* Pienen rahvahan suuri literatuuru: karjalankielizen liiriekan kiändämine eestikse. – Kiännä luojen – luo kiändäjen: luojan kiändämizen teorii da praktiekku (2009)  
* Ökulite uurimused I. Tallinna Õismäe Gümnaasiumi 12. klasside ainealaseid uurimistöid 2008–2010 (2010, koostaja ja toimetaja)

## Viited
Ernst Kieckers

**Friedrich Ernst Kieckers** (27. september 1882 Barmen – 5. august 1938 München) oli saksa keeleteadlane.

## Töökohad
Alates 1912 Müncheni ülikooli professor, 1921–38 Tartu Ülikooli alul indoeuroopa keelte, hiljem saksa keele professor.

## Teadustöö
Kieckersi teadustööd käsitlesid germaani, romaani ja klassikalist filoloogiat ning keelte genealoogilist liigitamist. Ta kuulus Eesti Akadeemilisse Orientaalseltsi.

## Teoseid
* "Historische griechische Grammatik" (3 kd, 1925–26)
* "Die Sprachstamme der Erde" (1928)
* "Historische lateinische Grammatik mit Berücksichtigung des Vulgärlateins und der romanischen Sprachen" (2 kd, 1930–31)
* "Einfuhrung in die indogermanische Sprachwissenschaft" (1933)

## Viited
Savvati Smirnov

**Savvati Smirnov** (21.august 1929 Arhangelski oblast – 3.september 2002) oli eesti keeleteadlane.

## Töökohad
Peterburi Humanitaarteaduste Akadeemia tegevliige (1996). Lõpetas 1953 Leningradi ülikooli (viimane kursus Prahas Karli ülikoolis). Töötas 1953–83 Tartu Ülikoolis (TÜ, 1979. aastast professor), 1983–91 Eesti Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudis (1987. aastast keelekontaktide sektori juhataja) ning 1991–95 Tallinna Pedagoogikaülikoolis (vene filoloogia osakonna kaasprofessor).

## Töid
* *Tšehhi-eesti sõnaraamat* (1966, koostajaid)
* *Tšehhi-eesti vestmik* (1989, koostajaid)
* *Vene-eesti sõnaraamat I–IV* (1984–94, koostajaid)
* *Eesti-vene sõnaraamat* *I* (1997, toimetajaid)

## Viited
Aavo Valmis

**Aavo Valmis** (27. september 1938 – 3. veebruar 2017 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.

## Töökohad
Valmis lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga, 1967 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti filoloogia erialal, 1972 KKI-s aspirantuuri, sai 1973 filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga “Lisand eesti kirjakeeles” ja 1990 A. I. Herzeni nimelises Leningradi Riiklikus Pedagoogilises Instituudis pedagoogikadoktori kraadi väitekirjaga “История преподавания родного языка в эстонских школах (со II половины 17 века до 1970-x гг)”. 

Valmis oli aastatel 1967–1970 Tallinna 2. Keskkooli õpetaja, 1972–1978 Tallinna Pedagoogilise Instituudi (TPedI) eesti keele ja kirjanduse kateedri vanemõpetaja, 1978–1980 dotsent, 1980–1983 vanemteadur, 1983–1991 dotsent, 1991–1993 professor, ühtlasi 1989–1996 filoloogiateaduskonna dekaan, 1994–1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli emakeele didaktika õppetooli juhataja ja professor, 1998–1999 Tallinna Pedagoogilise Seminari professor, 1999–2004 Tallinna Sotsiaal-Humanitaarinstituudi *estica* õppetooli juhataja ja professor, 2004. aastast TEA Kirjastuse autor ja toimetaja.

Valmis õpetas tänapäeva eesti keelt, emakeele didaktikat, eesti keele kui võõrkeele didaktikat, eesti keele erikursusi (süntaks jm), koostas üldharidus- ja kõrgkooli eesti keele õpikuid. Tema uurimisvaldkonnad olid eesti keele süntaks, emakeele didaktika, eesti murded, eesti keele kui võõrkeele didaktika, eesti keel Kaukaasia eesti külades, emakeelne kool ja emakeelne õpetamine Venemaa eesti koolides, emakeele õpetamise ajalugu.

Valmis oli aastatel 1984–1988 TPedI eesti keele õppekomplektide efektiivsuse uurimise probleemgrupi teaduslik juhendaja, ühtlasi ka Haridusministeeriumi eesti keele kui võõrkeele ainekomisjoni liige. Ta juhtis murdekogumise ekspeditsioone aastatel 1984–1991 Kaukaasia eesti külades ja 1991–1993 Hiiumaal, koostas ja toimetas mitu keelekäsiraamatut, oli 1971. aastast Emakeele Seltsi liige ning aastatel 1992–1997 Johannes Aaviku Seltsi asepresident ja 1998. aastast juhatuse liige. Ta avaldas üle 100 teaduspublikatsiooni.

## Teoseid
* *Emakeele õpetus Venemaa eesti koolides kuni 1937. aastani (1977)*
* *Emakeeleõpetuse struktuuri kujunemine ja areng Eestis XVII sajandi teisest poolest kuni 1919. aastani (1986)*
* *Emakeele õpetamise ajalugu eesti koolides 1919–70 (1989)*
* *Õigekeelsuse käsiraamat (2006, koostajaid)*
* *TEA eesti keele rahvasõnaraamat koos õigekirjareeglitega (2008, koostajaid ja toimetajaid)*

## Viited
Juri Žilin

**Juri Žilin** (venepäraselt *Юрий Жилин*; sündinud 2. aprillil 1962) on Eesti näitleja.

## Haridus
Ta lõpetas 1984. aastal Vladivostokis Kaug-Ida Pedagoogilise Kunstide Instituudi teatriosakonna.

## Töökäik
Ta on töötanud alates 1998. aastast näitlejana Tallinnas Vene Teatris. 

Ta on mänginud ka mitmes Eesti teleseriaalis ja mängufilmis.

## Osasid
*2019 Andrus Kivirähk. "Eesti matus", lavastaja Üllar Saaremäe – Karla

## Filmograafia
*2018 "Seltsimees laps" (tšekist Valeri)
*2013 "Elavad pildid" (kapten Jagodin)
*2012 "Puhastus" (miilits)
*2011 "Rotilõks" (erariides politseinik)
*2010 "ENSV" (sõjakomissar; Kiiganeeme poolsaare kordoniülem)
**"Punane elavhõbe" (uurija Tšižov)
*2008 "Tuulepealse maa" 1. osa "Üheks päevaks iseseisvust" (mitšman)

## Viited

## Välislingid
*Juri Žilin Vene Teatri kodulehel. Vaadatud 14. oktoober 2019
*Juri Žilin Eesti filmi andmebaasis
*Juri Žilin (Juri Shilin) andmebaasis IMDB
Feliks Vakk

**Feliks Vakk** (2. juuni 1930 Tallinn – 11. märts 1987 Ravila) oli eesti keeleteadlane ja filoloogiakandidaat.

## Haridus
Feliks Vakk lõpetas 1955 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia, loogika ja psühholoogia ning 1959 saksa filoloogia erialal.

## Töökohad
Feliks Vakk töötas 1963–1986 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi leksikoloogiasektoris. 

## Teosed

* „Eesti kirjakeele seletussõnaraamat”
* „Suured ninad murdsid päid...” (1970)
* „Miks just nõnda?” (1984)

## Viited
Pärissuvi

**Pärissuvi** ehk lihtsalt suvi on vaheaastaaeg, mida võib eristada klimaatiliste või fenoloogiliste tunnuste järgi.

## Liigitus

* **[[Klimaatilised aastaajad|Klimaatiline]] pärissuvi** algab pärast eelsuve, kui ööpäeva keskmine temperatuur on tõusnud üle 13 kraadi ja öökülmad on lõppenud või ei ole veel alanud. Selle sees võib esineda südasuvi.
* **[[Fenoloogilised aastaajad|Fenoloogiline]] pärissuvi** algab pärast viljapuude õitsemist, kui saab kasvatada soojalembeseid köögivilju ja pihlakas hakkab õitsema.

## Viited
Eelsuvi

**Eelsuvi** on tinglik osa-aastaaeg, mis ei ole mõsitena ametlikult kasutusel, kuid mis on Eesti kliimas teatud tunnuste põhjal eristatav.

## Liigitus
Vastavalt määramise liigile võib eristada järgmisi eelsuvesid:

* **Klimaatiline eelsuvi**: aeg, kui klimaatiliselt on käes suvi (ööpäeva keskmine temperatuur on üle 13 kraadi), kuid esineb külmi ja hallaseid öid, mis on iseloomulikud kevadele. Öökülmade taandumisel algab pärissuvi.
* **Fenoloogiline eelsuvi**: algab õunapuude õitsemise, rukki loomise ja piiritaja saabumisega.

## Viited
Fenoloogiline suvi

**Fenoloogiline [[suvi]]** on fenoloogiline aastaaeg, mille tunnuseks on looduses toimuvad muudatused. Selle algus langeb suures osas kokku klimaatilise suvega, kuna seda käivitavad protsessid sõltuvad suures osas õhusoojusest.

## Osa-aastaajad
Fenoloogiline suvi jagatakse tunnuste järgi mitmeks osaks.

* **[[Eelsuvi]]**: algab õunapuude õitsemahakkamise, rukkiloomise ja piiritaja saabumisega.
* **[[Pärissuvi]]**: sel ajal saab kasvatada soojalembeseid köögivilju, viljapuud on lõpetanud õitsemise, pihlakas hakkab õitsema
* **[[Südasuvi]]**: algab pärast jaanipäeva pärna õitsemise ajal, kui ööpäeva keskmine temperatuur on püsivalt üle 15 °C. Valmivad suveõunad ja karusmarjad. Vihmaste ja jahedate ilmadega ei pruugi südasuve esineda.
* **[[Hilissuvi]]**: ülejäänud suveaeg pärast südasuve, mis algab augusti esimesel dekaadil, kui ilmad halvenevad, päev lüheneb ja saabuvad pimedad augustiööd.

## Vaata ka
* Fenoloogilised aastaajad
* Suvi

## Viited
Hilissuvi

**Hilissuvi** on suve osa-aastaaeg, mis on pärissuve osa ja algab pärast südasuve lõppu.

## Liigitus

* **[[Klimaatilised aastaajad|Klimaatiline]] hilissuvi** algab pärast südasuve lõppu, kui keskmine ööpäevane temperatuur langeb alla 15 °C.
* **[[Fenoloogilised aastaajad|Fenoloogiline]] hilissuvi** algab augusti esimesel dekaadil, kui ilmad halvenevad, päev lüheneb ja saabuvad pimedad augustiööd.

## Vaata ka

* Pärissuvi
* Südasuvi
* Suvi

## Viited