Harilik puju

**Harilik puju** (*Artemisia vulgaris*) on korvõieliste sugukonda puju perekonda kuuluv 30–190&nbsp;cm kõrgune mitmeaastane poolpõõsas, levinud ravim- ja maitsetaim. Puju vars on jäik, kandiline ja sinakas-punaka värvusega. Puju õitseb juulis-augustis.

Puju oli populaarne keskaegses Euroopa köögis. Tänapäeval kasutatakse teda Eestis harva, peamiselt lihatoitudes (need lisatakse 1–2 minutit enne toidu valmimist), sh vorstirohu (aedmajoraani või hariliku pune) analoogina.

Ravimtaimena pole puju kuigi ohtlik, kuid kokkupuude värske taimega võib tekitada nahaärritust. Eeterliku õli kasutamisest on soovitatav hoiduda.

## Nimetus
Saksa keelest on otse tõlgitud taime nimetus "ema-rohi". 

Nimetused "roosirohi" ja "sala-koi-rohi" on tulnud sellest, et taimega raviti nahahaigust roos. Langetõverohu nimetus tuleneb samuti taime ühest varasemast kasutusalast.

## Levik
Harilik puju on looduslikult levinud parasvöötmelises Euroopas ja Aasias, kuid ka Põhja-Aafrikas ja Alaskal, samuti on see introdutseeritud Põhja-Ameerikasse, kus seda on peetud ka invasiivseks umbrohuks. Puju on levinud taim, teda võib kohata aedades, jäätmejaamades, prahistel teeäärtel ja põllumaadel .

## Iseloomustus

## Droog
Droogina kasutatakse enamasti ürti, mida kogutakse taime puitumata ülaosast (15–20&nbsp;cm pikkune) vahetult enne õisikute puhkemist. Ürte kuivatatakse pööningul või ruumis, kus käib õhk hästi läbi, laotades droogi laiali õhukese kihina, seda aeg-ajalt segades .

Mõningail korral kasutatakse droogina ka juurt, kuid seda harvem. Juur kaevatakse välja kas sügisel või kevadel pärast leheroseti ilmumist. Juur pestakse külma veega ja tükeldatakse. Droogide kuivatamine toimub temperatuuril 30–40&nbsp;°C.

## Keemiline koostis
Eeterlik õli (0,1–0,61%) sisaldab kamprit (vahel peaaegu puudub, vahel on ülekaalus tujoon), borenooli, α- ja β-pineeni, kumariinid, mõruained, flavonoidsed aglükoonid ja glükosiidid, tanniinid, polüiinid, vitamiinid.

Puju ürt sisaldab eeterlikku õli, vitamiine, karoteeni ja parkaineid.

Lehtedes leidub karoteeni ja askorbiinhapet.

Juurtes on eeterlikku õli (vähem, kuni 0,1%), lisaks on inuliini, lima, vaiku, rasvõli , parkained ja suhkrud.

## Kasutamine rahvameditsiinis
Pujupreparaate on kasutatud kopsutuberkuloosi, gastriidi, soolepõletiku ja neerukivitõve korral, samuti isu äratamiseks ja pärast düsenteeriast paranemist. Nendega saab väidetavalt välja ajada solkmeid ja naaskelsabasid. Nahapealseks kasutuseks on neid tarvitatud haavandite, halvasti paranevate haavade ja mädaste nahahaiguste raviks.

Puju õie tee võib kergendada valusat kuupuhastust ja epilepsiat, tinktuur võib leevendada närvilisust ja hüsteeriat.

Harilikku puju on rahvameditsiinis kasutatud ka "mokša rulli" nimetust kandva pulgana. Kuivatatud ürdid pressitakse kokku, vormitakse sigarikujuliseks ja ümber pannakse paber. Pulga ots pannakse põlema ning hoitakse haige koha lähedal, mis võib aidata seljavalude korral ja ishiase leevendamiseks.

### Vastunäidustused
Taime ei soovitata kasutada: 
* rasedatel,
* ülitundlikkuse korral.

## Muu
Harilik puju on ka maitsetaim. Lisaks kasutatakse taime parfüümide valmistamisel.

## Vaata ka
* Koirohi

## Viited

## Välislingid
* 
*