open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Make

**Make** on tarkvaraarenduses kasutatav koosteprogramm.

Make koostab käivitatava programmi lähtetekstidest ja teekidest (ingl *build-management*). Juhised koostamiseks antakse ette Makefile'iga.

## Ajalugu
Make'i esimese versiooni lõi 1976. aasta aprillis Stuart Feldman, kes töötas Bell Labsis, kus arendati Unix operatsioonisüsteemi. Feldman sai 2003. aastal oma töö eest ACM'i tarkvara auhinna.

Feldmmanni inspiratsiooniks oli töökaaslasel tekkinud probleem koodist vigade kõrvaldamisel, sest käivitusfail oli kogemata jäänud muudatustega uuendamata:

## Makefile
Make otsib praegusest kaustast makefile'i, näiteks GNU Make otsib faili nimega makefile, Makefile või GNUmakefile ja kutsub välja etteantud (või vaikimisi) sihtmärgi sellest failist.

Makefile'ide keel sarnaneb deklaratiivsele programmeerimisele. 

### Reeglid
Makefile koosneb reeglites. Iga reegel algab sõltuvusreast, mis defineerib ühe sihtmärgi (ingl *target*) või mitu, kuigi tavaliselt ainult üks. Sellele järgneb koolon (:) ja valikuliselt ka komponendid (fail või teised sihtmärgid), millest sihtmärk sõltub. Sihtmärk (vasakul pool koolonit) sõltub komponentidest (paremal pool koolonit). Tavaliselt kutsutakse komponente ka sihtmärgi eeldusteks (ingl *prerequisites*).

Igale sõltuvusreale võivad järgneda TAB taandega käskuread, mis kirjeldavad, kuidas komponentidest koostada sihtmärk. Kui Make tuvastab, et mõnes komponendis on uuemaid muudatusi kui sihtmärgis, siis käsud jooksutatakse.
 sihtmärk [sihtmärk ...]: [komponent ...]
 TAB [käsk 1]
 	   .
 	   .
 	   .
 TAB [käsk n]
Esimene käsk võib paikneda ka sõltuvusreal, kui ta on eraldatud semikooloniga (;),

```make
sihtmärgid: komponendid ; käsk
```

näiteks makefile sisuga

```make
hello: ; @echo "hello world"
```

väljastab

```bash
make hello
"hello world"
```

Iga järgnev käsurida peab algama TAB sümboliga, et Make seda käsuna kohtleks. See võib viia kasutajavigadeni, sest TAB ja tühikute rida näevad visuaalselt välja identsed, aga käsuna töötavad ainult TAB algusega read. Just see osa Make'i süntaksist on saanud kõige rohkem kriitikat. Eric Raymond kirjeldas seda kui "üks suurimaid disaini vusserdisi Unixi ajaloos".

## Järeltulijad
Make'i on ümberkirjutatud mitmeid kordi. Uued versioonid kasutavad reeglina sama failiformaati ja põhilisi algoritmide põhimõtteid, aga lisavad ka uusi ebastandardseid funktsioone. Näiteks:
* GNU Make (lühendatud *gmake*) on Make'i standardimplemetatsioon Linux ja macOSis. See on vajalik, et kasutada näiteks GNU Compiler Collection (GCC), Linux, Mozilla Firefox jpt. 
* Microsoft nmake on käsureal tööriist, mis tuleb kaasa Visual Studioga. . 

## Viited

## Kirjandus
* 

## Välislingid
* Makefile'i kasutamise õpetus
Vsevolod Merkulov

**Vsevolod Merkulov** (vene keeles Всеволод Николаевич Меркулов; 6. november 1895 Zaqatala &ndash; 23. detsember 1953 Moskva) oli NSV Liidu partei- ja riigitegelane, luuraja.

Merkulov sündis tänapäeva Aserbaidžaani territooriumil asuvas Zaqatalas. Merkulovi isa oli tsaariarmee kapten, ema grusiinlanna; mõlemad vanemad olid aadlisoost. Merkulov lõpetas 1913. aastal kuldmedaliga Thbilisi III poeglaste gümnaasiumi ning jätkas seejärel õpinguid Peterburi keiserliku ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonnas, andis 1913. aasta septembrist kuni 1916. aasta oktoobrini eratunde. 1916. aasta oktoobris kutsuti väeteenistusse, lahingutegevuses ei osalenud.

1941. aasta veebruarist juulini oli ta NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi rahvakomissar, 1943. aasta aprillist 1946. aasta märtsini NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi ülema asetäitja.

Merkulovi panust riigi teenimisel tunnustati mitme autasu ja ametikõrgendusega. Tema vastutusalas olid nii Molotovi-Ribbentropi paktile järgnenud Lääne-Ukraina elanike represseerimine kui ka Katõni veresauna sujuv läbiviimine.

Välisluure alal olid Merkulovi vastutusalas Ameerika Ühendriikides resideerivad Nõukogude luurajad. Üheks töösuunaks oli andmete hankimine Manhattani projekti kohta.

1950. aasta oktoobrist 1953. aasta detsembrini töötas ta NSV Liidu riigikontrolli ministrina. Arreteerimise ajaks 1953. aasta sügisel (seoses Beria ja tema lähikondlaste kohtuasjaga) oli Merkulov elanud üle kaks infarkti.

23. detsembril 1953 mõisteti Merkulovile Vene NFSV Kriminaalkoodeksi § 58 järgi kõrgeim karistusmäär, mahalaskmine. Merkulov lasti maha sama päeva õhtul kell 21.20, surnukeha kremeeriti.

## Viited
Schaumburgi krahvkond

**Schaumburgi krahvkond** (saksa: *Grafschaft Schaumburg*), u. 1485. aastani tuntud kui **Schauenburg**, oli Saksa-Rooma riigi osariik, mis paiknes tänapäeva Alam-Saksi liidumaal. Selle territoorium oli enam-vähem kokkulangev tänapäeva *[[Landkreis Schaumburg]]iga*.

## Ajalugu

Schaumburg lähtus keskaegsest krahvkonnast, mis asutati 12. sajand alguses. Nime sai Schaumburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end Schauenburgi isandateks (aastast 1295 krahvideks) kutsuma. Adolf I oli arvatavasti esimene Schauenburgi isand aastal 1106.

Aastal 1110 nimetas Saksi hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I haldama läänidena Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi. Järgnevalt olid Schaumburgi dünastiast ka Holsteini ja selle jaotuste Holstein-Itzehoe, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (aastani 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (aastani 1460) krahvid ning viimase kaudu aeg-ajalt ka Schleswigi hertsogid.

Krahv Adolf IV oli tegus valitseja ning asutas Stadthageni ja Rintelni linnad.

Aastast 1500 kuulus Schaumburgi krahvkond Saksa-Rooma riigi Alam-Reini-Vestfaali ringkonda. 

Pärast lastetu krahvi Otto V surma aastal 1640 suri Schaumburgi dünastia välja. Holstein-Pinnebergi krahvkond ühendati Holsteini hertsogkonnaga. Schaumburgi krahvkonna pärusvaldus jaotati Schaumburgi pärijate vahel kolme ossa, üks liidendati Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnna Lüneburgi vürstkonnaga, suurimast osast sai Schaumburg-Lippe krahvkond ja idaterritoorium jätkas nime all Schaumburgi krahvkond (*Grafschaft Schaumburg hessischen Anteils*), mida valitses personaaluniooni kaudu Hessen-Kassel. Kõik kolm on nüüd Alam-Saksi liidumaa osad.

Kui aastal 1977 moodustati keset Alam-Saksimaad Schaumburgi kreis (*[[Landkreis Schaumburg]]*), valis see kasutamiseks iidsetest Schaumbergi krahvide vappidest tuletatud vapi.

## Schauenburgi krahvid

* 1106–1130 Adolf I
* 1130–1164 Adolf II
* 1164–1225 Adolf III
* 1225–1238 Adolf IV
* 1238–1290 Gerhard I
* 1290–1315 Adolf VI
* 1315–1354 Adolf VII
* 1354–1370 Adolf VIII
* 1370–1404 Otto I
* 1404–1426 Adolf IX
* 1426–1464 Otto II (1400–1464)
* 1464–1474 Adolf X (1419–1474)
* 1474–1492 Erich (1420–1492)
* 1492–1510 Otto III (1426–1510)
* 1510–1526 Antonius (1439–1526)
* 1526–1527 Johann IV (1449–1527)
* 1527–1531 Jobst I (1483–1531)
* 1531–1560 Johann V
** 1531–1581 Jobst II (u. 1520–1581), valitses Gemeni isandkonda
* 1544–1576 Otto IV (1517–1576)
* 1576–1601 Adolf XI (1547–1601)
* 1601–1622 Ernst (1569–1622)
* 1622–1635 Jobst Hermann (1593–1635)
* 1635–1640 Otto V (1614–1640)

## Vaata ka

* Schaumburg-Lippe
* Schaumburg
Aed ja Mesila

**Aed ja Mesila** oli 1941 ilmunud Eesti aianduse ja mesinduse ajakiri. Ajakirja esimene number ilmus jaanuaris 1941 ja viimane ehk seitsmes number juulis 1941. Ajakiri ilmus korra ühes kuus. Ajakirja andis välja Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaat.
Anne (ajakiri)

**Anne** oli 1995–2009 ilmunud Eesti naisteajakiri. 2009 ühines Anne ajakirjaga Stiil, moodustus ajakiri Anne & Stiil.

Ajakiri ilmus ühe korra kuus. 1995–1996 ilmus ajakiri Eesti Ekspressi kaasandena. 1995–1997 andis ajakirja välja Eesti Ekspressi Kirjastuse AS, 1998–2000 OÜ Ajakirjade Grupp ja seejärel Ajakirjade Kirjastuse AS.
Eduard Kolmanovski

**Eduard Kolmanovski** (vene keeles Эдуард Савельевич Колмановский; 9. jaanuar 1923 Mahiloŭ – 27. juuli 1994 Moskva) oli juudi rahvusest Vene helilooja.

Aastatel 1936–1941 õppis Eduard Kolmanovski Moskvas Gnessinite-nimelises Muusikakoolis. 1945. aastal lõpetas ta Moskva Tšaikovski-nimelise Konservatooriumi. 1945–1955 töötas ta NSV Liidu Raadiokomitee muusikatoimetuses.

Eduard Kolmanovski on kirjutanud arvukalt laule (tuntumad "Elu, armastan sind", "Kas venelased tahavad sõda?") ja filmimuusikat.

## Tunnustus
*Burjaadi ANSV teeneline kunstitegelane (1963)
*Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1974)
*Vene NFSV rahvakunstnik (1981)
*NSV Liidu rahvakunstnik (1991)

## Viited
Kalle Rovanperä

**Kalle Alex Rovanperä** (sündinud 1. oktoobril 2000 Jyväskyläs) on Soome rallisõitja, 2022. ja 2023. aasta autoralli maailmameister.

## Karjäär
### 2015–2017
2015. aastal tuli ta 14-aastaselt Citroen C2R2 Max autoga klassis R2 Läti meistriks. Lätis ei nõutud rallisõitjalt juhilubade olemasolu. 2016. aastal sõitis ta Läti rallisarjas Škoda Fabia S2000-ga, mis oli uus WRC2 klassi ralliauto.
Hooaja lõpuks tuli ta esimeseks, olles 16-aastaselt kõigi aegade noorim sõitja, kes on võitnud mis tahes riigis avatud klassi autoralli rahvusliku meistritiitli.                                                                                                                                                                                                                      

2017. aasta jaanuaris andis Soome autospordiliit AKK-Motorsport 16-aastasele Rovanperäle eriloa osaleda Soome rallivõistlustel. Rovanperä tegi 2017. aastal ka Autoralli Euroopa meistrivõistluste debüüdi, osaledes Liepāja rallil , kus saavutas üldarvestuses teise koha. Pärast juhiloa saamist simest korda osales ta WRC rallil Walesi rallil 2017. aasta oktoobris ning seejärel Austraalia rallil. 

### 2018–2019
2018. aastal liitus Rovanperä Škoda Motorsport tehasemeeskonnaga WRC2-klassi sõitjana. 2018. aastal kogus ta WRC arvestuses 3 punkti ja sai 21. koha. WRC2 arvestuses tuli ta hooaja kokkuvõttes 3. kohale. 

2019. aastal tuli ta WRC2 arvestuses esikohale, WRC arvestuses sai 12. koha. 2019. aasta novembris teatas Toyota, et Rovanperä sõidab 2020. aastal koos maailmameistri Sébastien Ogieri ja Elfyn Evansiga Toyota tehasemeeskonnas.

### 2020–....
Alates 2020. aastast sõidab ta Toyota Gazoo Racing tiimis. 2020. aastal tuli ta 5. kohale ja 2021. aastal 4. kohale. Seejuures võitis ta 2021. aastal võitis Rally Estonia, mis oli tema esimene rallivõit WRC sarjas. Võiduga sai temast 21 aasta ja 289 päeva vanusena noorim autoralli MM-sarja võitnud sõitja, ületades varasema 22 aasta ja 313 päeva rekordi, mis kuulus Toyota meeskonna juhile Jari-Matti Latvalale.

Rovanperä kindlustas endale maailmameistri tiitli Uus-Meremaal ralli võiduga kaks etappi enne 2022. aasta hooaja lõppu. 22 aasta ja 1 päeva vanuselt sai Rovanperäst noorim autoralli maailmameister, ületades 1995. aastal 27 aasta ja 89 päeva vanuselt Colin McRae püstitatud varasema rekordi.

2023. aastal saavutas ralli etappidel kolm esikohta. Kesk-Euroopa rallil oli tema suur rivaal tiitlile Elfyn Evans konkurentsist väljas, Rovanperä saavutas rallil teise koha, millest piisas MM-tiitli kinnitamiseks.

Rovanperä sõlmis pärast 2023. aasta hooaja lõppu Toyotaga mitmeaastase lepingu. Siiski teatati, et Rovanperä võistleb 2024. aasta hooajal vaid osadel etappidel, enne kui naaseb täiskohaga 2025. aastal.

## WRC rallid

 Hooaeg on pooleli.

## Isiklikku
Tema isa Harri Rovanperä on Soome endine rallisõitja.

Kalle Rovanperäl on mootorratas BMW S1000RR.

## Viited
Eesti Rahva Muuseumi raamatukogu

**Eesti Rahva Muuseumi raamatukogu** on Eesti Rahva Muuseumi erialaraamatukogu.

Raamatukogu loodi 1923 muuseumi rahvateadusliku osakonna käsikoguna. Enne 1940. aastat, mil Eesti Rahva Muuseum jagati kaheks, oli muuseumil ka oma arhiivraamatukogu (praegune Eesti Kirjandusmuuseumi Arhiivraamatukogu).

Raamatukogus on 34 750 trükist (seisuga 1. jaanuar 2011).

## Viited

## Välislingid
*Raamatukogust Eesti Rahva Muuseumi kodulehel
Autoleht

**Autoleht** on aastast 1999 ilmuv Eesti ajakiri. Autolehte annab välja OÜ Presshouse. Ajakirja peatoimetaja on aastast 2004 Kristjan Sooper. 1999–2003 oli peatoimetaja Margus-Hans Kuuse.

1999–2001 ilmus Autoleht ajalehena. 1999–2004 ilmus Autoleht 2 korda kuus. Aastast 2005 ilmub Autoleht 1 kord nädalas (kolmapäeval).

## Viited

## Välislingid
*Ajakirja koduleht
Muuseum (ajakiri)

**Muuseum** on aastast 1995 ilmuv Eesti ajakiri, mis käsitleb muuseumitega seotut. 

Ajakiri on Eesti Muuseumiühingu ajakiri ja see ühing annab ajakirja ka välja.

1995–2006 oli ajakirja toimetaja Aleksei Peterson, pärast seda on peatoimetaja Piret Õunapuu.

Ajakiri on eri aegadel ilmunud 1 või 2 korda aastas.

## Viited
Ametlikud Teadaanded

**Ametlikud Teadaanded** on Eesti Vabariigi ametlik võrguväljaanne, kus avaldatakse teateid, kutseid ja kuulutusi, mille avaldamiskohustus tuleneb seadustest või määrustest. Väljaande väljaandja ja vastutav töötleja on Justiitsministeerium.

Väljaanne hakkas ilmuma aastal 2000 ja algul paberkujul, seda andis välja Riigi Teataja Kirjastus. Aastatel 2001–2003 ilmus väljaanne koos ajalehega Äripäev ja seda andis välja Äripäeva Kirjastus. 1. juulist 2003 ilmub väljaanne vaid võrguväljaandena ja seda annab välja Justiitsministeerium.

## Viited

## Välislingid
*Võrguväljaanne Ametlikud Teadaanded
David A. R. White

**David Andrew Roy White** (sündinud 12. mail 1970 Kansases Dodge Citys) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, -lavastaja, -produtsent ja stsenarist.
Eesti Kultuurifond Ameerika Ühendriikides

**Eesti Kultuurifond Ameerika Ühendriikides** (inglise keeles *The Foundation for Estonian Arts and Letters, Inc.*) on Ameerika Ühendriikides tegutsev 501(c)(3) mittetulunduslik organisatsioon, mille eesmärgiks on toetada Ameerika Ühendriikides eesti kultuuri, kunsti, rahvusteadusi, kirjandust ning keelt. Kultuurifond on Eesti Kultuuripäevade asutaja ja korraldaja New Yorgis.

## Ajalugu

Eesti Kultuurifond Ameerika Ühendriikides asutati Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides kultuuritoimkonna initsiatiivil 14. detsembri 1957. aastal New Yorgi Eesti Majas. Esimeseks kultuurifondi esimeheks valiti 1957. aastal kirjandusteadlane dr. Viktor Kõressaar. Kultuurifondi toetusel toimusid 1970. aastal New Yorgis esimesed Eesti Kultuuripäevad.

## Viited

## Välislingid
* Eesti Kultuurifond Ameerika Ühendriikides koduleht
* "Keskpõrandale kokku". Estonian World Review, 13. mai 2003
* "Kultuuriõhtu New Yorgis". Estonian World Review, 15. oktoober 2004
* "Kadunud Kunsti Tagasitulek". Eesti Päevaleht, 18. september 2010
Taatlemine

**Taatlemine** ehk **taatlus** on mõõtevahendi kasutuskõlblikkuse kindlakstegemise protseduur, mille käigus pädev taatluslabor või teavitatud asutus kontrollib mõõtevahendi vastavust kehtestatud nõuetele ja märgistab nõuetele vastava mõõtevahendi taatlusmärgisega. Taadeldakse ainult neid mõõtevahendeid, millel on riigis kehtiv tüübikinnitus, s.o pädev otsustus selle kohta, et vaadeldavat tüüpi mõõtevahend vastab õigusaktidega kehtestatud nõuetele.

## Viited
BitBake

**BitBake** on tarkvaraarenduses kasutatav paketikoosteprogramm.

Juhised koostamiseks antakse ette BitBake retseptidega. Retseptid sisaldavad laetavate pakettide URL-e (Internetiaadresse jms.). URL-id võivad sisaldada mitmesuguste andmesideprotokollide aadresse ning viiteid mitmesugustesse versioonihaldussüsteemidesse sh HTTP, HTTPS, FTP, CVS, SVN, Git ja kohalike kaustade aadresse.

## Ajalugu
BitBake esmaversioon loodi 7. detsembril 2004 projektis OpenEmbedded, kuid eraldati hiljem eraldihallatavaks töövahendiks.
Šveitsi Föderaalne Tehnoloogiainstituut

Šveitsi Föderaalne Tehnoloogiainstituut võib viidata ühele kahest asutusest:
* '''ETH Zürich''' (Šveitsi Föderaalne Tehnoloogiainstituut Zürichis)
* '''EPF Lausanne''' (Šveitsi Föderaalne Tehnoloogiainstituut Lausanne'is)
Harald Grønningen

**Harald Grønningen** (9. oktoober 1934 Lensvik – 26. august 2016 Lensvik) oli norra murdmaasuusataja.
ETH Zürich

**ETH Zürich** ( 'Konföderatsiooni Zürichi Tehnikakõrgkool') on teadusele, tehnoloogiale, matemaatikale ja juhtimisele keskenduv ülikool Zürichis Šveitsis. Nagu sõsarasutus EPFL, on ETH Zürich kesksel kohal Šveitsi Föderaalsete Tehnoloogiainstituutide haldusalas.

ETH Zürichit paigutatakse maailma parimate ülikoolide hulka. Üliõpilased ja professorid on saanud kokku 21 Nobeli auhinda. Kõige kuulsam neist on Albert Einstein, kes sai 1921. aastal Nobeli füüsikaauhinna.

Ülikooli asutas 1855. aastal Šveitsi föderaalvalitsus eesmärgiga koolitada insenere ja teadlasi, tekitada riiklik teaduse ja tehnoloogia keskus ning võimaldada suhtlust teadlaste ja tööstuse vahel.

ETH Zürich on üliõpilaste arvult teine ülikool Šveitsis Zürichi Ülikooli järel.

## Viited

## Välislingid
* 
* ETH Zürichi koduleht (inglise keeles)
Ole Ellefsæter

**Ole Martin Ellefsæter** (15. veebruar 1939 – 18. oktoober 2022) oli norra kergejõustiklane ja murdmaasuusataja, kes oli edukas mõlemal spordialal. 

Ellefsæter alustas sportlaskarjääri kergejõustiklasena, spetsialiseerudes eelkõige 3000 meetri takistusjooksule. Ta tuli Norra meistriks sel alal kuuel järjestikusel aastal (1960–1965) ning püstitas 1962. aastal isikliku rekordi 8:43,8. Pärast kergejõustikku keskendus ta murdmaasuusatamisele.

Murdmaasuusatamises kuulus Ellefsæter 1960. aastate lõpus Norra koondise tippu. 1968. aasta taliolümpiamängudel Grenoble’is võitis ta kuldmedali 50 km distantsil, läbides raja ajaga 2:28.45,8. Samadel mängudel kuulus ta ka Norra 4×10 km teatevõistkonda, mis võitis kuldmedali koosseisus Ole Ellefsæter, Pål Tyldum, Odd Martinsen ja Harald Grønningen.

1966. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Oslos võitis ta kuldmedali 4×10 km teatesõidus ja hõbemedali 15 km individuaaldistantsil.

## Viited

## Välislingid
Josef Haas

**Josef Haas** (3. august 1937 – 18. jaanuar 2024) oli Šveitsi murdmaasuusataja.

1968. aasta taliolümpiamängudel Grenoble'is võitis ta 50 km distantsil pronksmedali. Samal aastal valiti ta Šveitsi aasta sportlaseks.

## Välislingid
*
Draakoni sild

**Draakoni sild** (sloveeni *Zmajski most*) on kaarsild üle Ljubljanica jõe Ljubljanas Vodniki väljaku lähedal. 

Draakoni sild on Sloveenia pealinna tuntumaid vaatamisväärsusi, see on arvatud ehitismälestiseks.

## Silla nimi
Silla algne nimi oli **Keiser Franz Joseph I juubelisild** Austria-Ungari monarh Franz Joseph I 40. valitsemisaasta juubeli tähistamiseks. Sellele viitavad ka silla balustraadil suurelt märgitud kaks aastaarvu: 1848 ja 1888. Sild sai tuntuks siiski Draakoni sillana (1919. aastast ka ametlik nimi) tänu draakonit kujutuvale pronksskulptuuridele silla otstes.

## Rajamine
Kaarsild püstitati samas asukohas 1895. aasta maavärinas kannatada saanud puitsilla asemele.
Silla projekteerisid austria insener Joseph Melan, kes tegi konstruktoritöö, ja dalmaatsia arhitekt Jurij Zaninović, kes andis sillale Viini moderni stiilis väljanägemise.

Tarinduselt üheavaline kaarsild üleval asuva sõiduteega. Sild avati 1901. aastal. Sillakaare sildeava on 33,34 m. Sild oli esimesi raudbetoonist sildu Euroopas.

## Renoveerimine
Kaarsild renoveeriti aastatel 1983–1984.

## Viited

## Välislingid
Limbaži lennuväli

**Limbaži lennuväli** on lennuväli Lätis Limbaži piirkonnas Limbaži vallas. Lennuväljal on kaks paralleelset maandumisrada, neist sertifitseeritud on vaid esimene. Lennuväljal võivad liigelda sõidukid, mille mass ei ületa 5700 kg. 

Lennuväli rajati Nõukogude ajal põllumajandusliku lennuväljana. Pärast Läti taasiseseisvumist oli see algul kaitseministeeriumi valduses, seejärel kuulus Limbaži vallale. 2000. aastast on lennuväli eraomandis (omanik on SIA "Vidrižu Atvari"). Lennuväli on sertifitseeritud alates 2006. aastast. 2011. aastani kandis see nime **Langači lennuväli**.

## Viited

## Välislingid

* Lennuvälja koduleht
Prauliena

**Prauliena** on küla (*ciems*) Lätis Madona piirkonnas, Prauliena valla halduskeskus. Küla asub Madonast 7 km ida pool, merepinnast 135 meetri kõrgusel, Riiani on külast 175 kilomeetrit. 

Asulas oli Prauliena mõisa (*Praulen*) süda. Külas asub väike, 2 hektari suurune Prauliena järv. Külas on põhikool, raamatukogu, lasteaed-algkool. Sinna jäävad Prauliena ja Praulienas skola bussipeatus.

Küla on esmamainitud 1507. aastal. Asula tekkis kunagise Prauliena mõisakeskuse juurde. Nõukogude ajal asus seal kohaliku sovhoosi keskasula.

Looduskaitse all on Prauliena Lossiaia pärn, Prauliena lossiaia tamm, Prauliena allee lehis, Klēbeki pärn, Brizgase tamm ja Brizgase künnapuud.

Prauliena lähistel asub Prauliena lennuväli.

## Elanikkond


* 76 (1969)
* 152 (1970)
* 236 (1979)
* 589 (1989)
* 545 (2000)

* 438 (2011)
* 489 (2015)
* 429 (2022)
* 398 (2025)


## Tuntud elanikke

*Jānis Medenis – Läti kirjanik
*Ilze Indrāne – Läti kunstnik
*Haralds Mednis – Läti dirigent
## Viited
Prauliena lennuväli

**Prauliena lennuväli** on sertifitseerimata lennuväli Madona piirkonnas Prauliena vallas Praulienast neli kilomeetrit põhja pool vana Madona-Lubana raudtee lähistel.  

Lennuväli rajati nõukogude võimu ajal põllumajandusliku lennuväljana. Tänapäeval kasutavad seda amatöörlendurid ja deltaplaanid, samuti korraldatakse seal kiirendusvõistlusi.

## Viited
Degumnieki

**Degumnieki** (latgali *Dagumnīki*) on küla (*ciems*) Lätis Madona piirkonnas, Ošupe valla halduskeskus. Küla asub Madonast 41 km ja Riiast 199 kilomeetri kaugusel merepinnast 100 meetri kõrgusel. Külas on põhikool, raamatukogu ja rahvamaja. 

Degumnieki tekkis nõukogude ajal kui kohaliku sovhoosi keskasula. Sinna jääb Degumnieki bussipeatus. Degumnieki lähistel asub Degumnieki lennuväli.

Degumnieki tamm ümbermõõduga 5,2 meetrit on looduskaitse all.

## Elanike arv


* 171 (1970)
* 302 (1979)
* 377 (1989)
* 339 (2000)

* 248 (2011)
* 260 (2015)
* 220 (2021)
* 210 (2025)


## Viited
Degumnieki lennuväli

**Degumnieki lennuväli** on sertifitseerimata lennuväli Madona piirkonnas Ošupe vallas.  

See asub Degumniekist kaks kilomeetrit kirde pool vana Madona–Lubana raudtee lähistel. 

Lennuväli rajati Nõukogude võimu ajal põllumajandusliku lennuväljana. Lennuvälja kasutatakse tänapäeval vähe, põhiliselt kasutavad seda deltaplaanid, aga ka mudellennukid; seal on korraldatud lennunduspäevi.

## Viited
Töötav Läänlane

**Töötav Läänlane** oli 1940–1941 ilmunud EK(b)P Läänemaa Komitee ajaleht. Ajalehte andis välja Eesti NSV Riikliku Kirjastuskeskuse Ajalehtede Kirjastus. Ajalehe vastutav toimetaja oli Eduard Värav.

Ajaleht ilmus 2 korda nädalas. Kokku ilmus 75 numbrit.

## Viited
Tõstamaa Tuuled

**Tõstamaa Tuuled** on aastast 1995 ilmuv Pärnu linna ajaleht. Ajalehte andis varem välja Tõstamaa Vallavalitsus.

Ajaleht ilmub üks kord kuus.

## Viited
Mare Erik

**Mare Erik** (sünninimi **Mare Roosiväli**; 26. märts 1936 – 3. detsember 1995) oli eesti muusikaõpetaja ja kooridirigent.

Ta oli pärit muusikalembesest Tudulinnast. Ta lõpetas Tartu Muusikakooli (praegune Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool) koorijuhtimise eriala 1957. aastal (prof. Richard Ritsing) ja õppis lühemat aega Tallinna Konservatooriumi kaugõppes.

Mare Erik oli Suure-Jaani segakoori Ilmatar dirigent alates koori taasloomisest 1959. aastal kuni 1963. aastani, koos Jaan Joandiga (dirigent kuni 1970). Töötas Suure-Jaanis ja Jõgeval muusika- ja klaveriõpetajana. J. Järv Jõgevalt: "*Õhkkond oli muusikakoolis meeldivas mõttes akadeemiline." --- Tolle aja õpetajatest meenutab ta sooja tundega veel [[Ilmar Lääne|Ilmar Läänet]] ja Mare Erikut, kumbagi pole enam elavate kirjas. “Mare Erik oli nagu tulesäde, selline südamlik, siiras ja naerusuine."*” Hiljem töötas ta Tartu II Lastemuusikakoolis.

Mare Eriku abikaasa oli metsandustegelane Ain Erik.

## Viited
Kostabi

**Kostabi** oli 1991–1993 ilmunud Tartu kultuurileht. Lehte andis välja AS Kostabi.

Leht ilmus üks kord nädalas.

## Vaata ka
*Eesti Kostabi-$elts

## Viited
Kuninga uued rõivad

"**Kuninga uued rõivad**" (ka "**Keisri uued rõivad**", taani keeles "*Kejserens nye klæder*") on Hans Christian Anderseni kunstmuinasjutt, milles kaks kangrut lubavad kuningale teha uued rõivad, mis on nähtamatud nendele, kes on lollid või oma ametikoha jaoks kõlbmatud. Riided olevat nii kerged ja õhulised, et seljas neid ei tunnegi. Kuid kangrud on kelmid, kes üksnes näitlevad, justkui riietaksid kuningat. Mitte keegi, kes näeb paljast kuningat, ei julge seda tunnistada, kartes, et teda peetakse lolliks või ebakompetentseks, ning kõik kiidavad riiete maitsekust ja ilu. Seejärel läheb kuningas pidulikule ringkäigule mööda linna. Esialgu linnarahvas püüab teeselda, justkui kuningas oleks hiilgavalt riides, kuni üks laps, kes on liiga noor selleks, et olukorda mõista, hüüab valjusti: «Aga kuningas on ju alasti!» Seejärel hakkab linnarahvas varsti sedasama kordama. Kuningas kahtlustab, et on petta saanud ja linnarahvas räägib tõtt, kuid jätkab väärikalt oma ringkäiku.

Andersen sai muinasjutu jaoks inspiratsiooni Villena vürsti Juan Manueli (1282–1348) 1335 ilmunud raamatust "Libro de los ejemplos del conde Lucanor y de Patronio", mis sisaldab 50 lühijuttu, nimelt selle 7. jutust "Sellest, mis juhtus kuninga ja kolme petturiga". Juan Manueli jutus on olematud rõivad petturite jutu järgi nähtamatud väljaspool abielu sündinutele. Andersen ei lugenud seda juttu originaalis, vaid saksakeelses tõlkes. Andersen muutis jutu satiiriks silmakirjalikkuse ja õukondlaste pugemise pihta.

Esimest korda avaldas Andersen selle muinasjutu 7. aprillil 1837 kogumiku "Lastele vestetud muinasjutud" viimases, 3. köites koos "Väikese merineitsiga". Esimest kaht köidet ei võtnud kriitika hästi vastu, kolmanda köitega kriitikute suhtumine pöördus ja tagantjärele hakati ka kahes esimeses köites olevaid jutte heaks pidama.

## Metafoorina
Muinasjuttu, selle lõike ja tsitaate kasutatakse tänapäeval sümbolina, viidates poliitilistele, ühiskondlikele või ka isiklikele probleemidele, kriitikameele puudusele, selle ignoreerimisele või ka takkakiitmisele. Väljendus selles muinasjutus: «Aga kuningas on ju alasti!» sai üldmõisteks ja sümboliseeris selleaegse ühiskonnakorra moraalset ja poliitilist tühisust juba Anderseni kogumiku ilmumise ajal.

## Vaata ka

* mõistujutt
* retoorika

## Viited

## Välislingid
*Muinasjutu tekst
Kaubaleht

**Kaubaleht** (lühend **KL**, inglise keeles Estonian Business Weekly) oli 1990–1997 ilmunud Eesti ajaleht. Ajalehte andis välja AS Media.

Ajalehte toimetasid Heikki Saller ja Urmas Glase.

Ajaleht ilmus aastal 1990 kolm korda aastas, aastatel 1991–1992 kuus korda aastas ja 1993–1997 üks kord nädalas.

## Viited
The Baltic Observer

**The Baltic Observer** oli 1991–1996 Riias ilmunud ajaleht, mis sisaldas uudiseid Balti riikidest. Ajalehte andis välja Baltic News Ltd. Ajaleht ilmus 1 kord nädalas.

28. märtsil 1996 ühinesid The Baltic Observer ja The Baltic Independent ajaleheks The Baltic Times.

## Viited
Vallakaja

**Vallakaja** on aastast 1998 ilmuv Tartu maakonna Laeva valla ajaleht. Ajalehte annab välja Laeva Vallavalitsus. Ajaleht ilmub 5–8 korda aastas. Ajaleht on loetav ka internetis.
	
## Viited

## Välislingid
*Ajaleht Laeva valla kodulehel
Peetrimõisa paisjärv

**Peetrimõisa paisjärv** on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Peetrimõisa külas.

Järve pindala on 1,6 ha, valgla suurus 1 km², kaldajoone pikkus 601 m ja kõrgus merepinnast 77 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.

## Viited

## Välislingid
*
*
Türi Rahvaleht

**Türi Rahvaleht** on aastast 1989 ilmuv Türi valla ajaleht. Ajalehte annab välja Türi Arengu Sihtasutus. Ajalehe tegevtoimetaja on Teet Reier. Aastast 2010 ilmub ajaleht 1 kord kuus. 1995–2009 ilmus ajaleht 1 kord nädalas.

## Viited

## Välislingid
*Türi Rahvaleht Türi Arengu Sihtasutuse kodulehel
The Baltic Independent

**The Baltic Independent** oli 1990–1996 Tallinnas ilmunud ajaleht, mis sisaldas uudiseid Balti riikidest . Ajalehte andis välja AS The Baltic Independent. Ajaleht ilmus 1 kord nädalas. Ajalehe toimetaja oli Tarmu Tammerk. Ajalehe eelkäija oli ajaleht The Estonian Independent.

28. märtsil 1996 ühinesid The Baltic Independent ja The Baltic Observer ajaleheks The Baltic Times.
	
## Viited
Vecbebri

**Vecbebri** on küla (*ciems*) Lätis Aizkraukle piirkonnas, Bebri valla halduskeskus. Küla asub Koknesest 9,2 km põhja pool, merepinnast 120 meetri kõrgusel, Riiani on külast 110 kilomeetrit. 

Asulas oli Vecbebri mõisa (*Alt-Bewershof*) süda. Haridust annavad Bebri põhikool, Vecbebri kutsekeskkool ja Bebri erivajadustega laste internaatkool. Külas on raamatukogu, lasteaed ja Vecbebri bussipeatus.

Asula tekkis kunagise Vecbebri mõisakeskuse juurde. Aastal 1922 asutati sinna aiandus-mesinduskool, millest aastal 1944 sai mesindustehnikum.  Aastal 1972 sai Vecbebrist kohaliku sovhoostehnikumi keskasula.  Aastatel 2009–2021 jäi asula Koknese piirkonda.

Mõisa hoonete- ja pargikompleks on regionaalse kaitse all. Regionaalse kaitse all on ka mõisa ait, peahoone, kelder ja tall.

Looduskaitse all on Vecbebri pärnad.

Külas asub Voldemārs Jākobsonsi majamuuseum. Vecbebri lähistel asub Vecbebri lennuväli.

## Elanike arv


* 434 (1970)
* 630 (1979)
* 764 (1989)
* 659 (2000)

* 535 (2011)
* 563 (2015)
* 467 (2021)
* 560 (2025)


## Viited
Vecbebri lennuväli

**Vecbebri lennuväli** on sertifitseerimata lennuväli Aizkraukle piirkonnas Bebri vallas Vecbebrist 1,5 kilomeetrit edela pool.  

Lennuväli rajati nõukogude võimu ajal põllumajandusliku lennuväljana.
## Viited
Ehitus ja Arhitektuur

**Ehitus ja Arhitektuur** oli 1962–1990 ilmunud ehituse ja arhitektuuri valdkonda käsitlev ajakiri.

Ajakirja andis välja Eesti NSV Ehitusministeerium. 1984–1990 ilmus ajakiri 1–2 korda aastas. Varem ilmus see tihedamini.

Ajakirja eelkäija oli 1958–1961 ilmunud Ehitus ja Ehitusmaterjalid.

## Viited
Härjavõitlus

**Härjavõitlus** on traditsiooniline meelelahutuslik vaatemäng Hispaanias, Portugalis, Lõuna-Prantsusmaal ja Ladina-Ameerika maades (Mehhiko, Colombia, Ecuador, Venezuela ja Peruu), mille käigus inimesed võitlevad areenil pullidega, keda selles seoses nimetatakse härgadeks.

Piirkondades, kus seda harrastatakse, ei peeta seda spordiks, sest selles ei ole võistluse elemente, vaid rituaalseks kultuuriürituseks ja kunstivormiks.

Tänapäeval on härjavõitlejad professionaalid, kes sooritavad härjavõitlusareenil vastavalt oma väljaõppele kindlaid liikumisi. Vaatemängu lõpus tapab härja kõige kogenum härjavõitleja ehk matadoor.

## Vaata ka

**[[Corrida]]*
Elu Pilt

**Elu Pilt** oli 1993–1995 ilmunud Eesti ajakiri. Ajakirja andis välja AS Lühter.

Ajakiri ilmus üks kord kuus. Ajakirja tegevtoimetaja oli Enno Tamm.

## Viited
Epifanio

**Epifanio** oli 2005–2011 Tallinnas ilmunud kultuuriteemaline ajaleht. Ajalehte andis välja MTÜ Epifanio. Ajalehe toimetaja oli August Künnapuu. Ajaleht ilmus kaks korda aastas. Ajalehe sisu oli eesti keelega rööpselt ka inglise keeles.

## Viited
Nõmme Sõnumid

**Nõmme Sõnumid** on aastast 1997 ilmuv Nõmme linnaosa ajaleht. Ajalehte annab välja Nõmme Linnaosa Valitsus. Ajalehe toimetaja on Jukko Nooni. Ajaleht ilmub 2 korda kuus, 1997–1999 ilmus see 1 kord nädalas.

Ajalehe eelkäija oli 1993–1997 ilmunud Uus Nõmme Leht.

## Viited

## Välislingid
*Ajaleht tallinn.ee portaalis
Nõukogude Kultuur

**Nõukogude Kultuur** oli 1940–1941 ilmunud Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi ja Eesti NSV Ametiühingute Keskliidu kultuuri ja poliithariduse ajakiri. Ajakirja andsid välja Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaat ja Eesti NSV Ametiühingute Keskliit. Ajakirja vastutav peatoimetaja oli Hans Piilmann ja tegevtoimetaja oli Helmut Tarand

Ajakiri ilmus üks kord kuus.

## Viited
Oma Maitse

**Oma Maitse** on aastast 2005 ilmuv Eesti toiduteemaline ajakiri, mis ilmub üks kord kuus. Ajakirja annab välja AS Delfi Meedia. Ajakirja peatoimetaja on 2014. aastast Siiri Kirikal. 

Varem on ajakirja peatoimetanud Hanne Paljak, Tiina Kruus ja Monika Kelle.

## Viited

## Välislingid
*Ajakirja koduleht
Frankivka (Jampili rajoon)

**Frankivka** (ukraina keeles Франківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Jampili rajoonis. Pindala on 0,3 km². Elanike arv on 65.
Tšornorudka

**Tšornorudka** (ukraina keeles Чорнорудка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Berdõtšivi rajoonis. Pindala on 4,986 km².
Vereškõ

**Vereškõ** (ukraina keeles Верешки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 47. Pindala on 0,205 km².
Elasime Eestile

"**Elasime Eestile**" on 1996. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on Andres Sööt. Filmi tootis MONOfilm.

Film räägib Eesti metsavendadest Teise maailmasõja ajal ja pärast seda (vaata Metsavendlus Eestis).

## Viited

## Välislingid
*
Diana Laev

**Diana Laev** (21. november 1919 Pärnu – 31. august 2002 Tallinn) oli eesti tarbegraafik.

## Elukäik
Ta õppis aastatel 1935–1938 Pärnu I Progümnaasiumis. 1938. aastal asus õppima Riigi Tarbe- ja Kujutava Kunsti kooli Tallinnas, mille lõpetas 1942. aastal tarbegraafika erialal. Aastatel 1942–1946 oli ta tegevkunstnik Aarne Mõttuse Dekoratiivkujunduse Ateljees Tallinnas. 1946–1967 töötas Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti osakonna reklaamibüroos. 1967–1973 oli koosseisuline kunstnik kondiitrivabrikus Kalev. 1973–1974 Toiduainetetööstuse Ministeeriumi tehnoloogiabüroo peakonstruktor.

Diana Laev oli aastakümneid tegev ka teenistuskoerte kasvatajate klubi instruktor-dresseerijana.

## Looming
Ta on kujundanud plakateid, reklaambrošüüre, diplomeid, auaadresse, etikette ja pakendeid, sealhulgas kondiitrivabrikule Kalev peene graafilise joonistusega maiustustekarpe. Ta on viljelenud 1940. aastail rahvapiltide laadis koloreeritud linoollõiget, hiljem guašškollaaži ja maalinud akvarellmaastikke.

Ta oli 1944. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. 1969. aastal valiti ta Kunstnike Liidu tarbegraafikute sektori esimeheks.

## Allikas
* EKABL

## Viited
Daujėnai vald

**Daujėnai vald** (leedu keeles *Daujėnų seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil.

Valla pindala on 97 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1273 inimest. Valla keskus on Daujėnai alev (2011. aastal elas seal 423 inimest). Vallamaja asub aadressil Stoties g. 2, vallavanem on Vladas Vitkauskas. 


Daujėnai,_seniūnija.JPG|Vallamaja
Smilgiai,_tvenkinys_(prie_Daujėnų).JPG|Smilgiai paisjärv


Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.

## Viited
Aed (ajakiri)

**Aed** on aastast 2002 ilmuv Eesti aiandusteemaline ajakiri, mis on ajakirja Kodukiri väljaanne. Ajakirja koostab Kodukirja aiatoimetus. Ajakirja annab välja AS Õhtuleht Kirjastus. Ajakiri ilmub kaks korda aastas, varem ilmus ajakiri sagedamini.

Alates 2019. aastast on ajakirja peatoimetaja Ingrid Sembach-Hõbemägi. 2002–2005 oli peatoimetajaks Ann Tenno, 2006-2012 Victoria Parmas ja 2013-1018 Eva Luigas.

## Viited

## Välislingid
*Ajakirjast Aed Ajakirjade Kirjastuse kodulehel
Kodukiri

**Kodukiri** on aastast 1992 ilmuv Eesti kodundusteemaline ajakiri. Ajakirja annab välja AS Ajakirjade Kirjastus. Ajakiri ilmub üks kord kuus.

Ajakirja peatoimetaja on Malle Pajula.

Kodukiri annab välja eraldi ajakirja Aed, mida koostab Kodukirja aiatoimetus.

## Viited

## Välislingid
*Ajakirjast Ajakirjade Kirjastuse kodulehel
Piri Reis

**Piri Reis** (õieti **Ahmed Muhiddin Piri**; 1465/70–1553) oli Ottomani impeeriumi admiral, geograaf ja kartograaf. 

Laiemalt on Piri Reis tuntud niinimetatud Piri Reisi kaardi autorina.
Kiirendi

**Osakestekiirendi** on masin, mis kasutab elektriliselt laetud osakeste valguse kiiruse lähedaste kiiruste juurde kiirendamiseks ja kiirtes hoidmiseks elektromagnetvälja. 

Suuri kiirendeid kasutatakse osakestefüüsikas põrgutitena (näiteks suur hadronipõrguti CERN-is Tevatron Fermilabis) või sünkrotronkiirguse allikatena kondenseeritud aine füüsikas. Väiksemaid kiirendeid kasutatakse paljudes rakendustes, sealhulgas osakeste teraapiaks onkoloogias, meditsiiniliste radioaktiivsete isotoopide tootmiseks, pooljuhtidesse ioonide sisestamiseks ja selliste haruldaste isotoopide nagu süsinik-14 mõõtmiseks. Nüüdisajal on maailmas kasutusel üle 30 000 kiirendi.

Osakestekiirendeid on kaht põhitüüpi: elektrostaatilised ja elektromagnetilised. *[[Elektrostaatika|Elektrostaatilised]]* kiirendid kasutavad osakeste kiirendamiseks staatilist elektrivälja. Selle levinumad variandid on Cockcrofti-Waltoni generaator ja Van de Graaffi generaator. Selle väiksemal kujul näide on tavaline televiisori elektronkiiretoru. Sellistes seadmetes saavutatav osakeste kineetiline energia on piiratud kiireneva pingega, mis omakorda on piiratud läbilöögiga. Teisalt *elektrodünaamilised* või *elektromagnetilised* kiirendid kasutavad osakeste kiirendamiseks muutuvat elektromagnetvälja (kas magnetilist induktsiooni või võnkuvaid raadiosagedus välju). Kuna sellistes kiirendites läbib osake sama kiirendava välja mitu korda, pole väljundenergia kiirendava välja tugevusega piiratud. Sellised kiirendid töötati välja 1920. aastatel ja need on enamiku tänapäevaste suurte kiirendite aluseks.

Selle ala pioneerid on Rolf Widerøe, Gustav Ising, Leó Szilárd, Max Steenbeck ja Ernest Lawrence. Nad töötasid välja ja ehitasid esimese toimiva lineaarse kiirendi, beetatroni ja tsüklotroni.

## Viited
Olion (ajakiri)

**Olion** oli aastatel 1930–1933 Tartus, 1935–1936 Tallinnas ja 1956–1960 Austraalias Sydneys ilmunud kultuuriajakiri. Ajakirja andis välja Georg Naelapea.

Algul avaldas ajakiri tuntud eesti kirjanike algupärast proosat ja luulet. Hiljem moodustas ajakirja sisu peamiselt seltskonnasündmuste kajastamine. Johannes Aavik oli Olioni keeletoimetaja ning ajakirjale tegid kaastööd Friedebert Tuglas, Paul Ariste, Marie Under, Gustav Ränk, Eduard Vilde, A. H. Tammsaare, Oskar Loorits, Henrik Visnapuu, Gustav Suits, Oskar Luts, Jaan Jensen ning paljud teised, kaasa arvatud välismaised kirjanikud Heinrich Heine, Aleksis Kivi ja José Ortega y Gasset (Hispaania filosoof). Olion oli rikkalikult illustreeritud kuukiri, mis meenutas välimuselt selleaegseid USA fotoajakirju Look ja Life. Esimesel tegutsemisperioodil andis ajakiri välja Poola-, Inglismaa-, Tšehhoslovakkia- ja Prantsusmaa-teemalised numbrid, kus tutvustati vastava maa suhteid Eestiga, poliitikat, kirjandust ja kunsti. Tegu oli oma aja ühe kvaliteetsema ajakirjaga, mis ei jäänud maha mujal Euroopas ilmunud samalaadsetest ajakirjadest.

Kuna ajakirja väljaandmist ei toetanud kultuurkapital ega saadud ka mujalt toetusi, kulus Olioni väljaandmisele vähehaaval suur osa Georg Naelapea isa Kaarel Naelapea rahast. 1936. aastal, kui ajakiri viidi Tartust üle Tallinna, läks ajakiri ka pankrotti.

1956–1960 Austraalias Sydneys ilmunud Olioni toimetaja oli algul samuti Georg Naelapea, ta toimetas esimest kolm numbrit, hiljem toimetas seda edasi Valter Polli. Austraalias ilmus ajakirja kokku seitse numbrit. 

## Viited

## Välislingid
*Digitaliseeritud OLION DIGARis
Elvi Kotkas

**Elvi Kotkas** (sünninimi **Elvi Mitt**; sündinud 24. mail 1929 Tallinnas) on eesti muusikapedagoog. Ta oli Jõgeva Muusikakooli asutaja ja esimene direktor (1957–1986) ning kooridirigent.

Ta õppis aastatel 1945–1947 Tallinna Õpetajate Seminaris, aastatel 1947–1950 Tallinna Õpetajate Instituudis ja aastatel 1953–1957 Tallinna Muusikakoolis.

Pärast Tallinna Õpetajate Instituudi lõpetamist 1950. aastal töötas ta kolm aastat Järva-Jaani mittetäielikus keskkoolis. Töö kõrvalt käis ta Pärnus koorijuhtide kursustel, kus olid juhendajateks Gustav Ernesaks, Jüri Variste ja Aksel Pajupuu. Tal soovitati hakata õppima koorijuhtimist ja ta alustas koorijuhtimise õpinguid Tallinna Muusikakoolis. Muusikakooli kõrvalt töötas ta muusikaõpetajana Tallinna 20. Keskkoolis. Pärast muusikakooli lõpetamist suunati ta 1. augustist 1957 tööle vastloodud Jõgeva lastemuusikakooli juhatajaks. Tema esimene ülesandeks oli leida õpetajad. Kuu ajaga suutis noor direktor leida esimesed õpetajad: viiuli erialal Adelbert Eljand, klaveri erialal Jüri Pastarus ja Lembit Tiivas ning akordioni erialal Taimi Vasser ja Valter Haak. Elvi Kotkas töötas Jõgeva Muusikakooli direktorina 29 aastat.

Lisaks muusikakooli käimalükkamisele asutas Elvi Kotkas Jõgeval 1958. aastal ka esimese segakoori Laulik, mis tegutses 30 aastat.

## Isiklikku
Elvi Kotkase abikaasa oli Jõgeva Sordiaretusjaama teadur Heiti Kotkas.

## Viited
Doktor Stockmann

"**Doktor Stockmann**" on 1988. aasta 2-jaoline Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Mikk Mikiver. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film on tehtud Henrik Ibseni näidendi "Rahvavaenlane" ainetel.

## Viited

## Välislingid
*
*
ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu

**Majandus- ja Sotsiaalnõukogu** (prantsuse keeles *Conseil économique et social des Nations unies*, **CESNU**; inglise keeles *United Nations Economic and Social Council*, **ECOSOC**) on üks kuuest ÜRO põhiorganist. ECOSOCi ülesandeks on edendada majandusarengut, inimõiguste kaitset ja rahvusvahelist koostööd sotsiaalvaldkondades ning koordineerida ÜRO eriagentuuride, programmide ja fondide tegevust.  

Nõukogu algatab või viib läbi uurimusi, annab soovitusi, valmistab ette konventsioone ning korraldab rahvusvahelisi konverentse. Nõukokku kuulub 54 riiki, riigid valitakse ÜRO Peaassamblee poolt kolmeks aastaks. Eesti on olnud ECOSOCi liige aastatel 2015–2017 ja 2009–2011. ECOSOC koguneb iga aasta juulis neljaks nädalaks, aastast 1998 kohtutakse aprillis rahandusministrite ning Maailmapanga Grupi ja Rahvusvahelise Valuutafondi juhtidega. 

## President

President peab olema pärit mõnest nõukogu liikmesriigist ja ta valitakse ametisse üheks aastaks.

Alates 27. juulist 2024 on 80. presidendina ametis Bob Rae.

## Liikmed
193st ÜRO liikmesriigist kuulub korraga 54 ECOSOCi, riigid valib ÜRO Peaassamblee kolmeks aastaks. Riigid valitakse piirkondade põhiselt, 18 kohta on mõeldud Aafrika riikidele, 13 kohta Aasia riikidele, 8 kohta Ida-Euroopa riikidele, 13 kohta Ladina-Ameerika ja Kariibi mere regiooni riikidele ning 13 kohta Lääne-Euroopa ja teiste piirkondade riikidele.



**Endised liikmed**

## Viited
ETKVL Kaubandusliku Inventari Tehas

**ETKVL Kaubandusliku Inventari Tehas** oli Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu (ETKVL) 1944–1974 Tartus tegutsenud ettevõte. Ettevõte valmistas muu hulgas mitmesuguseid tooteid, sh mööbliesemeid, mänguasju, telliseid, galanterii.

## Ettevõtte nimed
Ettevõte kandis mitmeid nimesid:
*1944–1950 Tartumaa Tarbijate Kooperatiivide Maakondliku Liidu Tööstuskombinaat "Koolivara"
*1951–1952 Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu Tartu Tööstuskombinaat
*1952–1953 Tartu Oblasti Tarbijate Kooperatiivide Liidu Tööstuskombinaat
*1953–1963 Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu Tartu Tööstuskombinaat 
*1963–1974 ETKVL Tartu Kaubandusliku Inventari Tehas

1944 asutatud tööstuskombinaat "Koolivara" oli moodustatud 1934 asutatud Õpetajate Kooperatiivi "Koolivara" baasil.

## Viited

## Kirjandus
*ETKVL Tartu Kaubandusliku Inventari Tehas: 1944–1969. R. Mutson (koostaja). Tallinn: Valgus, 1969. 28 lk

## Vaata ka
*ETKVL Kaubandusliku Inventari Tehas, Tallinnas Kesk-Sõjamäe tänav 30
Piri Reisi kaart

**Piri Reisi kaart** on 1513. aastal koostatud maakaart, mille autor oli Ottomani Impeeriumi admiral, kartograaf ja geograaf Piri Reis.

Säilinud on umbes 1/3 algsest kaardist. See kujutab suhteliselt täpselt Euroopa ja Põhja-Aafrika läänerannikut ning Brasiilia rannikut. Kujutatud on ka mitmeid Atlandi ookeani saari, sh Assoorid ja Kanaari saared. Lisaks on kujutatud ka mütoloogiline Antillia saar ja ilmselt ka Jaapan.

Kaardi ajalooline olulisus seisneb selles, et see näitab Uue Maailma avastamise ulatust umbes 1510. aasta paiku ning, et väidetavalt olla selle koostamisel kasutatud Kolumbuse kaarte, mis on tänaseks kadunud. Kasutatud on kümmet Araabia päritolu, nelja India päritolu ja ühte Kolumbuse kaarti. Hiljem sai Piri Reisi kaardist varajastele antarktikauuringutele viitavate pseudoteaduslike spekulatsioonide alus.

Kaardi avastas filoloogilise töö käigus 9. oktoobril 1929 Saksa teoloog Gustav Adolf Deissmann (1866–1937). Türgi haridusministeerium oli ta palganud kataloogima Topkapi Palee raamatukogu mitte-islami säilikuid. Deissmanni soovi peale otsida vanu kaarte ja skeeme, leidis raamatukogu direktor Halil Edhem mõned unustatud köited, mille ta Deissmannile andis. Kui Deissmann mõistis, et avastatud kaart võib olla unikaalne leid, näitas ta seda orientalist Paul Kahlele, kes tuvastas, et selle oli joonistanud Piri Reis. Avastus põhjustas rahvusvahelise sensatsiooni, kuna tegu oli ainsa tollal teadaoleva Christoph Kolumbuse maailmakaardiga ning see oli ka ainuke 16. sajandi kaart, mis kujutas Lõuna-Ameerikat Aafrika suhtes õigetel pikkuskraadidel. Geograafid olid tulutult juba sajandeid otsinud "Kolumbuse kadunud kaarti," mille ta väidetavalt Lääne-India saartel olles joonistas.

Tänapäeval asub Piri Reisi kaart Istanbulis, Topkapi Palee raamatukogus, kuid harilikult see avalikus ekspositsioonis pole.

## Pseudoajalugu
Esimesena tõi Piri Reisi kaardi pseudoteaduslikesse ringkondadesse amatöörarheoloog Arlington H. Mallery, kes oli suur Kolumbuse-eelsete Atlandi-üleste kontaktide hüpoteesi toetaja. Ehkki teadlased tema "avastusi" ei tunnustanud, taaselustas Charles Hapgood need oma 1966. aastal ilmunud raamatus "Iidsete merekuningate kaardid" ("Maps of the Ancient Sea Kings"), kus ta esitas teooria seniavastamata antiiktsivilisatsioonist, mis uuris läbi kogu maailma. Oma väidetes tugines ta mitmete antiiksete ja hiliskeskaegsete kaartide uuringutele. Enamgi veel – 1966. aastal kordas sarnaseid väiteid oma tuntud raamatus "Jumalate kaarikud" ("Chariots of Gods") tuntud ufoloog ja avantürist Erich von Däniken, kes sedapuhku lisas Hapgoodi suhteliselt tagasihoidlikele väidetele lausa maavälise dimensiooni ja aastal 2002 Gavin Menzies oma raamatuga "1421 – Aasta, mil Hiina avastas maailma" ("1421: The Year China Discovered the World"). Hoolimata laialdasest populaarsusest on kõik kolm raamatut teadlaste põlu all ning neis leiduvad teooriaid on korduvalt ja põhjalikult ümber lükatud.
Nekroloog

**Nekroloog** (vanakreeka sõnadest *nekros* 'surnu' ja *logos* 'sõna, mõiste') ehk **järelehüüe** on äsja surnud inimese mälestuseks kirjutatud kirjutis. Nekrolooge avaldatakse näiteks ajalehtedes.

## Viited
Noor-Eesti (ajakiri)

**Noor-Eesti** (täispealkirjaga **Noor-Eesti : Kirjanduse, kunsti ja teaduste ajakiri**) oli eestikeelne ajakiri, mis ilmus aastatel 1910–1911 Tartus. Ajakirja andis välja Noor-Eesti Kirjastus ja selle vastutav toimetaja oli Gustav Suits.

See oli esimene kirjanduslik-kultuuriline ajakiri. Sisaldas originaalset ilukirjandust ja tõlkeid, kirjanduslikke artikleid ja retsensioone. Illustratsioonide autorid olid Aleksander Uurits, Konrad Mägi, Kristjan Raud, Nikolai Triik; vinjettide ja initsiaalide autorid olid Karl August Hindrey, Mart Pukits, valgevenelane Aleksander Jakimtschenko ja Roman Nyman. Kujutavate kunstide osakonna toimetaja oli Nikolai Triik.

Ajakirja ilmus kuus numbrit. Kõikide Noor-Eesti albumite ja ajakirjade (välja arvatud nr 2 ja 4) kaaned olid teostatud rahvusromantilises võtmes, need illustreeris Nikolai Triik.

## Viited
Stanisław Kierbedź

**Stanisław Kierbedź** (vene keeles Станислав Валерианович Кербедз; 10. märts 1810 Nowy Dwór, Panevėžysi lähedal, Vilno kubermang – 19. aprill 1899 Varssavi) oli poola päritolu Venemaa insener ja sillaehitaja. Insener-kindralleitnant (1868). Tõeline salanõunik (1881).

## Haridustee ja akadeemiline karjäär
Ta lõpetas gümnaasiumi Kovnos. Aastatel 1826–1828 õppis matemaatikat ja füüsikat Keiserlikus Vilna ülikoolis. 1831. aastal lõpetas ta Teedeinseneride korpuse instituudi Peterburis. Aastatel 1837–1849 töötas samas õppejõuna. 

## Tehnorajatised
Aastatel 1842–1850 ehitas Kierbedź Peterburis Neeva jõele enda projekteeritud esimese alalise silla – Blagoveštšenski silla, mille eest keiser Nikolai I ülendas ta kindralmajoriks.

Aastatel 1852–1862 ehitatud Peterburi–Varssavi raudteele projekteeris ja ehitas Kierbedź mitu silda, sealhulgas Tsaari-Venemaa territooriumil rajatud esimese metallist raudteesilla (raudteesilla üle Luga jõe Preobraženskaja raudteejaama juures, valmis 1857) ja Daugavpilsi raudteesilla (valminud 1862). 

Aastatel 1858–1864 ehitati tema projekti järgi esimene alaline sild üle Wisła jõe Varssavis (Aleksandri sild).

1870. aastatel etendas ta juhtivat osa Peterburi meresadama ja Merekanali rajamisel.

8. augustil 1891 läks ta riigiteenistusest erru ja asus elama Varssavisse.

## Tunnustus
* 1851. aastal valiti ta Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks ja 1858. aastal auliikmeks.

## Isiklikku
Tema vennapoegStanisław Kierbedź oli samuti insener.

## Viited

## Välislingid