Elektrofiilne liitumine

**Elektrofiilne liitumine** ehk **elektrofiilne liitumisreaktsioon** (nimetatud ka **katioonne liitumine** ehk **Ad<sub>E</sub> reaktsioon**) on orgaanilises keemias polaarse või polariseeritava molekuli  Eδ+–Zδ–  (reagent)  liitumine küllastumata ühendi kaksik- või kolmiksidemele (EZ reaktsioonil aromaatsete ühenditega saadakse liitumise asemel  elektrofiilse asenduse (SE) produktid).

C=C  +   E–Z  →  EC–CZ

Siin elektronodefitsiitne osake E+ atakeerib kordse sideme π-elektronpaari, mis on kergesti kättesaadav uue σ-sideme loomiseks ja moodustunud karbokatioon ühineb nukleofiiliga andes liitumisprodukti. See on astmeline reaktsioon. Elektrofiili E+ genereerimist reagendist E–Z soodustab reeglina kas teise molekuli E–Z või lisatud Lewisi happe (katalüsaator) osavõtt. 

E+  +  C=C    →     E–C–C+

Tugevate prootonhapete osaluse korral liitub substraadi π-sidemele prooton H+:  

H+  +  C=C     →    H–C–C+

Liitumisproduktid moodustuvad järgnevalt karbokatiooni ühinemisel nukleofiiliga (aniooniga või reaktsiooni keskkonnas esineva molekuli vaba elektronpaari omava aatomi või kordse sidemega, näiteks H–OH, H–OR, HOC(=O)R, C=C jt). Näiteks:

E–C–C+ +  Z–    →    E–C–C–Z

E–C–C+ +  H–OH  →    E–C–C–OH  +  H+

E–C–C+ +  C=C     →    E–C–C–C–C+

Reagentide EZ liitumine toimub regioselektiivselt, nii et intermediaadina moodustuks enam stabiliseeritud karbokatioon. Realiseerub see vastavalt Markovnikovi reeglile: elektrofiil (E+  või H+ või  R+ jt)   liitub selle süsiniku aatomi juurde, millega on seotud rohkem vesiniku aatomeid ja nukleofiilne rühm liitub selle süsiniku aatomiga, millega on seotud kõige vähem vesiniku aatomeid.

## Elektrofiilsed liitumisreaktsioonid
Tüüpilised alkeenide ja alküünide elektrofiilse liitumise reaktsioonid on:
* halogeenide liitumine (Cl2, Br2, ICl jne), dihalogeniidide teke 
** bis-, tri- ja tetraalküülasendatud kaksiksideme allüülne kloorimine (Cl2), elektrofiilne asendus allüülse kloriidi moodustumisega 
** halogeenide liitumine vesilahuses, halohüdriinide teke
* hüdrohalogeenimine (HCl, HBr, HI), hüdrohalogeniidide teke 
* prootonhapete liitumine (H2SO4, HClO4 jt)
* hüdrateerimine, alkoholide teke, see on vee liitumine tugeva prootonhappe toimel
* alkoholide ROH liitumine eetrite moodustumisega tugeva prootonhappe toimel
* oksümerkureerimine elavhõbeda atsetaadi ja veega
* Prinsi reaktsioon (aldehüüdi või ketooni liitumine erinevate produktide tekkega olenevalt tingimustest)
* alkoksümetüleerimine alkoksüklorometaanidega ROCH2Cl, Lewisi happe toimel; enooleetrite alkoksüalküleerimine atsetaalide ja ortoestritega Lewisi happe toimel
* alküülimine aktiivsete alküülhalogeniididega (allüülsed kloriidid, α-arüülalküülkloriidid jm) Lewisi happe toimel, see on katioonne telomerisatsioon, mille produktid olenevad lähteainete struktuurist ja reaktsiooni tingimustest
* tsüklisatsioon on karbokatiooni sisemolekulaarne liitumine katioonsest tsentrist kaugemal, eelistatult asendis 5 või 6 asuva π-sidemega. Tsüklisatsioon on tihti järgnevaks reaktsiooniks (kõrvalreaktsiooniks) alküleerimisel sisseviidud π-sideme osavõtul. 
* katioonne polümerisatsioon prooton- või Lewisi hapete toimel (polümerisatsiooniahela initsiaatorina on võimalikud kõik eeltoodud reagendid kas monomeeri lisandina või väga väikeses koguses lisatuna)
* Hüdrogeenimine, H2 liitumine  
* Hüdroboreerimine-oksüdeerimine diboraaniga

## Vaata ka
*Karbokatioonid
*Elektrofiil
*Elektrofiilne aromaatne asendusreaktsioon (SE reaktsioonid)
*Markovnikovi reegel
*Keemiline reaktsioon
*Astmeline reaktsioon