open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Infradüünvastuvõtja

**Infradüünvastuvõtja** on superheterodüünvastuvõtja erilahendus, mis on kasutusel amplituudmoduleeritud (AM) raadiosignaalide vastuvõtjates.

## Tööpõhimõte
Infradüünvastuvõtja kõige olulisem iseärasus on sisendvõnkeringide puudumine. Antennist suunatakse kõik vastuvõetavad signaalid laiaribalisse raadiosagedusvõimendisse. Selle väljundis on madalpääsfilter, mis laseb läbi näiteks  kõik AM-ringhäälingu lainealade sagedused, kuid tõkestab kõrgemate sageduste edasipääsu. Filtrile järgnevad sagedusmuundur ja esimene vahesagedusvõimendi. Et saavutada selektiivsust peegelkanali signaali suhtes, valitakse vahesagedus ostsillaatorisageduse võrra kõrgem vastuvõetava sageduspiirkonna kõrgeimast sagedusest. Infradüünvastuvõtjat iseloomustabki see, et kõik signaalisagedused on allpool ostsillaatorisagedust (ladina keeles *infra* ’allpool’).

Näiteks kui võetakse vastu signaale sagedusega 0,15–12&nbsp;MHz, võib vahesageduseks valida *f*vs = 25&nbsp;MHz. Ostsillaatori sagedus *f*o = *f*v + *f*vs peab siis olema muudetav vahemikus 25,15–37&nbsp;MHz ja peegelsagedused *f*p = *f*s + *f*o on 50,15–62&nbsp;MHz. Nii kõrged peegelsagedused on väljafiltreeritavad madalpääs- või ribafiltritega. See asjaolu võimaldab kasutada ostsillaatorisignaalina ristkülikimpulsse ja rakendada täppishäälestuseks impulss-signaale genereerivat sagedussüntesaatorit.

Esimesele vahesagedusvõimendile järgneb teine sagedusmuundur ja vahesagedusvõimendi. Need võivad olla samasugused kui tavalises superheterodüünvastuvõtjas (näiteks vahesagedusele 465&nbsp;kHz).

Laiaribalise eelselektsiooni põhimõte pole iseenesest uus, kuid see seab ranged nõuded ostsillaatorisageduse stabiilsusele, mille tagab vaid sagedussüntesaator. Kõrge vahesageduse tõttu on samuti vajalik, et vahesagedusfiltri suhteline pääsuriba oleks hästi kitsas, umbes 50 korda kitsam kui tavalise vahesageduse korral. Kuna seda ei ole lihtne saavutada, jäetakse lõpliku kitsaribalise filtreerimise ülesanne teise vahesagedusvõimendi peale.

Vaadeldava vastuvõtja häirekindlus sõltub suuresti raadiosagedusvõimendi ja segusti ülekandekarakteristiku lineaarsusest. Kui vastuvõtjasse satub ülemäära tugevaid signaale, siis võimendi mittelineaarsuse tõttu tekivad parasiitsed kombinatsioonsagedused juba enne sagedusmuundurit. Selle ärahoimiseks võib kasutada automaatset võimendusreguleerimist häiresignaali järgi. Erinevalt tavalisest automaatsest võimenduse reguleerimise (AVR) süsteemist, mispuhul vastuvõtutrakti võimendus muutub sõltuvalt kasuliku signaali tasemest, toimub siin reguleerimine kõigi vastuvõtjasse saabuvate signaalide summa järgi. See kõrgsagedussignaalide summa võimendatakse, detekteeritakse ja saadud pingega tüüritakse raadiosagedusastme võimendust.

## Ajalugu
Infradüünvastuvõtja leiutas E. M. Sargent ja selle skeem ilmus raadioajakirjas 1926. aasta augustis. Erinevalt superheterodüünvastuvõtjast võimendas see infradüünvastuvõtja vahesageduse asemel summasagedust, mis koosnes sisendsignaali ja ostsillaatori sageduse summast. Esimese E. M. Sargenti infradüünvastuvõtja vahesageduseks oli 3,2&nbsp;MHz (tolleaegsete superheterodüüvastuvõtjate vahesagedus oli 50&nbsp;kHz).

## Viited
Elisabeth Kurre

**Elisabeth Kurre** (aastani 1926 **Elisabeth Kiiple**; 7. märts 1903 Rasina – 31. märts 1981 Erastvere) oli eesti maalikunstnik.

Elisabeth Kurre õppis aastatel 1916–1925 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis ning 1933. aastast Pallases Nikolai Triigi, Kaarel Liimandi ja Aleksander Vardi juhendusel. Ta lõpetas 1943. aastal Kõrgemad Kujutava Kunsti Kursused. Aastatel 1947– 1951 töötas Tartu Kurttummade Koolis joonistusõpetajana. 

Ta oli 1945. aastast Kunstnike Liidu liige (aastatel 1950–1961 oli ta nimekirjast kustutatud). 

Elisabeth Kurre on loonud peamiselt lillemaale, natüürmorte ja portreid. 

Tema teoseid on eksponeeritud näitustel aastast 1941, isikunäitused toimusid 1969/1970 (Tartu Kunstnike Majas) ja 1980 (Tartu Kunstimuuseumis).

## Viited

## Kirjandus
* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn, 1996.
Steve Wozniak

**Stephen Gary Wozniak** (sündinud 11. augustil 1950 San Joses Californias) hüüdnimega **Woz** on USA infotehnoloog ja ettevõtja, üks ettevõtte Apple Inc. asutajaid.

## Tunnustus
*1985 – National Medal of Technology and Innovation
*2002 – valiti USA Inseneriakadeemia liikmeks
Artjoms Rudņevs

**Artjoms Rudņevs** (sündinud 13. jaanuaril 1988 Daugavpilses) on endine Läti jalgpallur, ründaja. 

Aastatel 2010–2012 mängis ta Poola kõrgliiga klubis Poznańi Lech. Hooajal 2011–12 lõi ta Poola kõrgliigas 22 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Pärast suurepärast hooaega Ekstraklasas sai temast 2012. aastal esimene läti jalgpallur, kes on mänginud Saksamaa Bundesligas, kui ta liitus Hamburger SV-ga. Saksamaale jäi ta kogu oma ülejäänud klubikarjääriks. Tema edukaimaks hooajaks Saksamaal oli tema debüüthooaeg 2012–13, kui ta lõi Hamburgeri meeskonnas Saksamaa kõrgliigas 12 väravat. Ta oli sel hooajal Son Heung-mini kõrval klubi suurim väravakütt. Hooaja 2013–14 teises pooles mängis ta laenul Saksamaa kõrgliiga klubis Hannover 96.

2016. aasta juunis siirdus ta Saksamaa kõrgliiga klubisse 1. FC Köln. Hooajal 2016–17 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 18 mänguga kolm väravat. 2017. aastal otsustas klubi temaga lepingu lõpetada ja Rudņevs teatas seejärel karjääri lõpetamisest.

## Vastuolud
Vaatamata üsna edukale klubikarjäärile ei löönud Rudņevs läbi Läti koondises. Ta lõi 38 koondisemänguga vaid kaks väravat.

Lisaks põhjustas ta Lätis vastuolusid sellega, et ta lasi Poznańis mängides oma särgile kirjutada nime ilma "s"-ita, viidates sellega oma vene päritolule. Samuti pahandas Rudņevs koondise kapteni Kaspars Gorkšsi sellega, et väitis, et ei plaani kunagi läti keelt ära õppida. Läti jalgpallis on kõige tavalisem suhtluskeel vene keel.

## Viited
Gennadi Majorov

**Gennadi Georgijevitš Majorov** (vene keeles *Майоров, Геннадий Георгиевич*; sündinud 3. märtsil 1941 Moskvas) on vene filosoof, filosoofiadoktor (1982), Moskva Riikliku Ülikooli teeneline professor (2003), Venemaa loodusteaduste akadeemia liige (1991), spetsialist filosoofia ajaloo alal.

1969. aastal kaitses Majorov kandidaaditöö teemal "Gottfried Leibnizi gnoseoloogia", 1983. aastal doktoritöö teemal "Lääne-Euroopa keskaegse filosoofia kujunemine". Ta on kirjutanud uurimusi antiik- ja keskaja filosoofia (sh Cicero, patristika ja Boethiuse), uusaja filosoofia (sh Leibnizi) ja sofioloogia) teemadel ning avaldanud Lääne filosoofiaklassikute tõlkeid vene keelde (nt tõlke George Berkeley traktaadist "De Motu", mis ilmus Berkeley kogutud teostes 1978. aastal).

2005. aastal pälvis Majorov Lomonossovi preemia 1. järgu.

Lisaks emakeelele vene keelele räägib ta inglise keelt, saksa keelt, prantsuse keelt, hispaania keelt ja itaalia keelt. Hästi oskab ta ka ladina keelt.  

## Teoseid
* Этика в средние века. – М., 1986
* В поисках нравственного абсолюта – античность и Боэций. – М., 1990
* Восток и Запад в Европе // Диалог цивилизаций: Восток – Запад. – М., 1994
* Философия как искание Абсолюта. Опыты теоретические и исторические. – М.: Едиториал УРСС, 2004

## Viited

## Kirjandus
* Андреева И. С. Философы России второй половины XX века. Портреты. – М., 2009. – С.245-266. – ISBN 978-5-248-00479-9

## Välislingid
* Majorov MRÜ filosoofiateaduskonna kodulehel
* Majorov portaalis Bogoslov.ru
Mullaprotsessid

**Mullaprotsessid** on elusa ja eluta orgaanilise aine, lähtekivimi ning mullavee ja -õhu vastastikused dünaamilised mõjutused. Läbi nende protsesside muutub mulla geneetiline horisont ja muutuvad nii mulla omadused kui ka koostis. .

Mulla protsesside toimimise tulemusena jagunevad Eestis mullad järgmiselt:
** Ι Mullad **automorfsed mullad**, kus põhjavesi paikneb sügaval
** ΙΙ Mullad **poolhüdromorfsed ja hüdromorfsed mullad**, kus põhjavesi ulatub maapinnale või kuni mulla alumistesse horisontidesse.

## Mullas toimuvad protsessid

;Leetumine : See on üks mullaprotsessidest, kus orgaanilse aine lagunemisel tekkivate hapete mõjul laguneb mulla mineraalosa lahustuvateks ühenditeks, mis mullas liikuvate vete toimel sügavamale kantakse. Selle protsessi käigus mulla keemiline viljakus langeb. Tavaliselt okasmetssa aladel.

;Kamardumine : Tegu on mullatekkeprotsessiga, mille käigus orgaaniline aine koguneb mulla pindmisesse kihti ning tekib huumushorisont. Eriti intensiivne kamardumine toimub parasvöötme rohtlas.

;Gleistumine : See protsess toimub pidevalt liigniisketes ja hapnikuvaeses muldkeskkonnas. Anaeroobsed mikroorganismid hangivad endale vajaliku hapniku FeO-st. FeO reageerib mullas esinevate mineraalidega ja tekivad rohekad gleimineraalid. See protsess on iseloomulik tundras.

;Sooldumine : Protsess, kus aurumine on intensiivne ja mulla läbiuhtumine toimub harva või siis üldse mitte. Sooldunud mullad sisaldavad rohkelt vees lahustunud soolasid. Esineb kuiva kliimaga aladel.

;Soostumine : Selles protsessis orgaaniline aine ladestub mineraalosa pinnale. Taimejäänused lagunevad osaliselt pinnale. Soostumine on iseloomulik tundra ja metsavööndile.

;Leostumine: Vees lahustuvate magneesiumi ja kaltsiumi (soolad) väljauhtumine. Iseloomulik sademeterikastel aladel.  

## Viited
Streptomütsiin

**Streptomütsiin** (*streptomycinum*) on aminoglükosiidrühma antibiootikum, mida kasutati algselt tuberkuloosiravis.

Seda ei saa manustada suu kaudu, vaid tuleb regulaarsete vahedega süstida otse lihasesse. Kõrvaltoimeteks on ototoksilisus, nefrotoksilisus, vestibulaaraparaadi kahjustus ja neuromuskulaarne blokaad.

Kasutatakse tulareemia, katku, tuberkuloosi ravis kombinatsioonis teiste ravimitega ning streptokokkidest põhjustatud endokardiidi ravis kombinatsioonis penitsilliin G-ga. Streptomütsiini efektiivsuse vähenemisega on ka selle kasutamine vähenenud.

Streptomütsiin on kantud Maailma Terviseorganisatsiooni nimekirja "List of Essential Medicines".

## Nimetused ja tähised

CAS number on 57-92-1.

ATC-kood: A07AA04; J01GA01. 

## Ajaloolist

19. oktoobril 1943 õnnestus Rutgersi ülikooli teadlastel Albert Schatzil ja Selman Waksmanil isoleerida kahest aktinomütseedi tüvest streptomütsiini.  

## Viited

## Kirjandus
* Ants Kask (meditsiinidoktor, Merck Sharp & Dohme OÜ), Kuidas avastati miljoneid elusid päästnud tuberkuloosiravim?, Eesti Päevaleht, 14. august 2004
* 19. oktoobril 1943 õnnestus Rutgersi ülikooli teadlastel isoleerida streptomütsiin – esimene tuberkuloosi raviks sobiv antibiootikum, 19. oktoober 2013
Mittesakslane

**Mittesakslane** (alamsaksa keeles *undudesch*, saksa keeles *undeutsch*) oli õiguslik staatus keskaegsel Liivimaal.

Keskaja Liivimaa rahvastik jagunes üldjoontes kaheks õiguslikuks rühmaks: kõrgema staatusega "sakslasteks" ja madalama staatusega "mittesakslasteks". Kuigi mõnikord kasutati väljendit "mittesakslane" otseses mõttes etniliste mitte-sakslaste märkimiseks, mõeldi selle all tavaliselt siiski talupoegi, 15.–16. sajandil reeglina kohalikke põliskeeli rääkivaid inimesi (eestlasi, lätlasi, liivlasi), ennekõike talupoegi. Sotsiaalne ja etniline jaotus olid omavahel põimunud. Tõus ühiskondlikul redelil tähendas ühtlasi saksastumist.

Küllike Kaplinski hinnangul sai Liivimaal vahetegemine sakslaste ja mittesakslaste vahel alguse juba muistse vabadusvõitluse ajal ning siis seisnes selle mõte vastristitute (neophyti, neophiti) eristamises põliskristlastest. Neofüüdi mõiste alla mahtusid senised paganad — semgalid, kurelased, liivlased, karjalased, soomlased, eestlased, ka leedulased. Taani ja ka hilisemal Liivimaa ordu võimu perioodil asendas vastristitut uutele tingimustele enam kohane mittesakslane. Rootslasi, taanlasi ja venelasi kui juba varem ristiusule allutatud rahvaid mittesakslasteks ei nimetatud.

Mittesakslaste osakaal linnarahvastikus varieerus: 15. sajandi keskel olevat kolmandiku Riia elanikest moodustanud "lätlased ja mittesakslased", 1538. aasta Tallinna maksukogujate nimekirjas oli eestlasi 40%, kuid vaesemaid kihte arvesse võttes võis neid kokku olla üle poole. Väikelinnade puhul on tavaliselt oletatud sakslaste ülekaalu, kuid näiteks 1530. aasta Narva rae teatel oli seal 30 saksa ja 120 mittesaksa perepead. 13. sajandil olid "mittesakslased" linnades "sakslastega" õiguslikult seisundilt üldjoontes võrdsed, kuid aja jooksul nende olukord halvenes – paljud tsunftid keelasid nende liikmeks võtmise, piirati pärandamisõigust, maalt linna elama asumist jne. Piirangud olid suunatud ennekõike talupoegade vastu, linnaeestlaste ja -lätlaste osas ei pruukinud need alati kehtida.

Uusajal käsitleti seda terminoloogiat aga eelkõige etnilises tähenduses.

## Vaata ka
*saksastumine
*baltisakslased
*kadakasakslased
**[[Kleindeutschen]]*

## Viited

## Kirjandus
* Paul Johansen ja Heinz von zur Mühlen. *Deutsch und Undeutsch im mittelalterlichen und frühneuzeitlichen Reval*. Köln; Wien: Böhlau, 1973 
* Wilhelm Lenz. 2004. "Undeutsch. Bemerkungen zu einem besonderen Begriff der baltischen Geschichte." Teoses *Aus der Gechichte Alt-Livlands. Festschrift für Heinz von zur Mühlen zum 90. Geburtstag*. Münster: Schriften der Baltischen Historischen Kommission 12: 169–184.
Mindia Džanelidze

**Mindia Džanelidze** (gruusia keeles მინდია ჯანელიძე; sündinud 26. juulil 1978 Thbilisis) on gruusia jurist, politseitöötaja ja poliitik; ta oli 4. novembrist 2014 kuni 1. maini 2015 Gruusia kaitseminister.

Ta sündis aastal 1978 Thbilisis. Ta lõpetas aastal 2000 Gruusia Riikliku Julgeoleku Akadeemia. Ta täiendas ennast aastal 2006 Washingtonis Gruusia-USA koostööprogrammis julgeoleku alal, aastal 2008 Thbilisis Gruusia-Prantsusmaa koostööprogrammis julgeoleku alal ja aastal 2012 Thbilisis Gruusia-Suurbritannia koostööprogrammis julgeoleku alal.

Aastatel 2000–2004 oli ta Gruusia välisluure operatiivteenistuse kaastöötaja, aastatel 2004–2007 oli ta Gruusia välisluure teenistuse operatiivosakonna asejuhataja, aastatel 2008–2012 oli ta Gruusia välisluure teenistuse informatsiooni direktoraadi ülem, aastatel 2012–2014 oli ta Gruusia Siseministeeriumi vastuluure osakonna direktor, jaanuarist novembrini 2014 oli ta Gruusia peaministri abi riikliku julgeoleku küsimustes. 4. novembrist 2014 kuni 1. maini 2015 oli ta Gruusia kaitseminister.

## Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kolm last. Ta valdab gruusia, vene, inglise ja türgi keelt.
Maia Phandžikidze

**Maia Phandžikidze** (gruusia keeles მაია ფანჯიკიძე; sündinud 16. oktoobril 1960 Thbilisis) on Gruusia poliitik ja diplomaat. Ta oli 25. oktoobrist 2012 kuni 5. novembrini 2014 Gruusia välisminister.

Ta sündis Thbilisis. Ta on õppinud saksa filoloogiat Thbilisi Riiklikus Ülikoolis ja Jena ülikoolis. Enne kui ta asus välisministeeriumi teenistusse, õpetas ta Thbilisis saksa keelt.

Aastal 1994 asus ta Gruusia välisministeeriumi teenistusse. Ta oli aastatel 2004–2007 Gruusia suursaadik Saksamaal, aastatel 2007–2010 oli ta Gruusia suursaadik Hollandis.

Pärast äsjamoodustatud erakonna Gruusia Unistus – Demokraatlik Gruusia võitu 2012. aasta parlamendivalimistel nimetas peaminister Bidžina Ivanišvili 25. oktoobril 2012 Phandžikidze välisministriks.

## Isiklikku
Tema isa Guram Phandžikidze (1933–1997) oli ulmekirjanik, õe Natia abikaasa Irakli Alasania oli Gruusia kaitseminister.
Päevad, mis ajasid segadusse

**"Päevad, mis ajasid segadusse"** on 2016. aasta 8. aprillil esilinastunud eesti mängufilm. See on tragikomöödia, mille tegevus toimub 1990. aastate teises pooles. 

Filmi valmimist toetasid Eesti Filmi Instituut ja Eesti Kultuurkapital.

2016. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 62 262 inimest.

Filmi paljud võtted on tehtud Lõuna-Eestis.

Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle Eesti aasta filmiks.

## Osatäitjad
*Hendrik Toompere Jr – Allar
*Juhan Ulfsak – Juulius
*Jaanika Arum – Nele
*Taavi Eelmaa – Pontu
*Klaudia Tiitsmaa – Maria
*Juss Haasma – Mattias
*Kait Kall – Pets
*Kristjan Lüüs – Andres
*Reimo Sagor – Toomas
*Merlyn Uusküla – Jaana
*Hendrik Toompere – Jaak, Allari isa
*Liina Vahtrik – Maarika, Allari ema
*Rasmus Kaljujärv – Kalev, Juuliuse vend
*Kethi Uibomägi – Riina
*Igor Maasik – Onu Bella
*Merle Palmiste – Mari, Allari tädi
*Margus Prangel – Aivo, Mari mees
*Ott Aardam – Herko
*Markus Dvinjaninov – Lauri
*Liis Lindmaa – Ester
*Gert Goršanov – Pontu turvamees
*Ingrid Margus – Marta

## Viited
 

## Välislingid
* Filmi koduleht
* Madis Laur Uus Eesti mängufilm "Päevad, mis ajasid segadusse" räägib pöörastest 90ndatest ERR, 13. mai 2015
* Arp Müller Triin Ruumet ja Maie Rosmann-Lill. Päevad, mis ajasid segadusse Vikerraadio, 7. mai 2015
Viies

**"Viies"** on ansambli Kõrsikud 2015. aasta album.

## Lood
# Südames salaja
# Tähetolm
# Kaugele võid minna
# Roosa kuu
# Tule ja jää
# Meiecundimees üks Korsakov läks eile Lätti
# Kiigu ja liugle
# Karussell
# Leida võib
# Elud asjad
# Meie jaoks

## Viited
Thinathin Hidašeli

**Thinathin Hidašeli** (ka **Thina Hidašeli**; gruusia keeles თინათინ (თინა) ხიდაშელი; sündinud 8. juunil 1973 Thbilisis) on Gruusia jurist ja poliitik. 

Ta oli 9. maist 2015 kuni 1. augustini 2016 Gruusia kaitseminister. Ta oli Gruusia esimene naiskaitseminister.

Ta lõpetas aastal 1995 Thbilisi Riikliku Ülikooli rahvusvahelise õiguse alal. Ta sai aastal 1996 Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis magistriks poliitiliste teaduste alal. Ta oli teadur inimõiguste alal kolledžis Washington College of Law ja töötas teadurina Yale'i Ülikoolis.

## Isiklikku
Tema abikaasa on Gruusia parlamendi spiiker Davith Usupašvili.
Rumeenia muusika

**Rumeenia muusika** on Rumeeniast pärinev või rumeenlaste loodud või esitatud muusika.

Rahvamuusika on regiooniti erinev. Banaadi piirkonnas on levinuim pill viiul, millele on hiljem lisandunud puupuhkpillid. 1920. aastatel toodi Ungarist sisse puhkpill taragot. Bukoviina on üks Rumeenia eraldatumaid piirkondi ja seal on kasutusel mõned rumeenia kõige vanemad pillid, näiteks keelpill kobsa ehl kobza (rumeenia keeles *cobză*). Dobrudža on etniliselt mitmekesine piirkond ja seetõttu on sealses muusikas tunda tatari, ukraina, türgi ja bulgaaria elemente. Eriti märgatavad on Balkani ja türgi rütmid. Kõige populaarsem tants seal on *geamparale*, mis erineb väga teistest rumeenia rahvatantsudest.

Tänapäeva rumeenia muusikud on kasutanud rahvamuusikaainest, populariseerinud rahvapille ja neid edasi arendanud. Üks sellistest muusikutest on maailmakuulus paaniflöödimängija Gheorghe Zamfir.

Rumeenia vaimuliku muusika kõrgaeg oli 15.–17. sajandil, kui Bütsantsi mõjusid sobitati kohaliku rahvamuusikastiiliga ja kloostrites tegutsesid silmapaistvad liturgilise muusika koolkonnad. 18. sajand tõi Venemaalt ja Euroopast Rumeenia vaimulikku muusikasse polüfoonia.

Rumeenia rahvamuusikaga sarnaneb väga Moldova rahvamuusika.

## Vaata ka
*"Deșteaptă-te, române!", riigihümn
*Rumeenia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Serbia muusika

**Serbia muusika** on Serbiast pärinev või serblaste loodud või esitatud muusika.

Serbia muusika kuulub laiema Balkani maade muusikatraditsiooni hulka, kuid selle kõla on siiski omanäoline ja rahvuslike erijoontega.

Serbia muusika dokumenteeritud ajalugu ulatub keskaega. Liturgilist muusikat esitasid kogu maal kantorid ja kirikukoorid. Laulud olid pärit jumalateenistusraamatust  "Osmoglasnik" ja need põhinesid bütsantsi kaheksa helilaadi süsteemil. Laule korrati kaheksanädalaste tsüklite kaupa. 

Keskajal viljeldi ka rahvamuusikat, millest on vähem teada, ja õukonnamuusikat. Nemanjići dünastia võimu ajal olid muusikutel õukonnas oluline roll. Keskajal kasutati pillidest sarvi, trompeteid, lautosid, psaltreid, trumme ja taldrikuid. 

Rahvapillide hulgas on gajde, kaval, dajre, diple, tamburitza, gusle, tapan, sargija, ćemane, zurla, frula jt. Rahvalaulude seas on tähtsaimad eepilised laulud, mida saadeti guslel.

Heliloojat ja musikoloogi Stevan Stojanovići peetakse üheks tähtsamaks nüüdisaegse serbia kunstmuusika rajajaks. Ta õpetas muusikat, kogus rahvalaule ja uuris neid teaduslikult. Ta oli ka Serbia esimese muusikakooli direktor.

## Vaata ka
*"Bože Pravde", riigihümn
*Serbia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Rize provints

**Rize provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsist loodes ja põhjas asub Must meri, provintsist kirdes asub Artvini provints. Provintsi keskus on Rize.

## Haldusjaotus

* Ardeşeni ringkond
* Çamlıhemşini ringkond
* Çayeli ringkond
* Derepazarı ringkond
* Fındıklı ringkond
* Güneysu ringkond
* Hemşini ringkond
* İkizdere ringkond
* İyidere ringkond
* Kalkandere ringkond
* Pazari ringkond
* Rize ringkond

## Viited

## Välislingid
* Rize provintsi koduleht (türgi keeles)
Uşaki provints

**Uşaki provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Uşak.

## Haldusjaotus

* Banazi ringkond
* Eşme ringkond
* Karahallı ringkond
* Sivaslı ringkond
* Ulubey ringkond
* Uşaki ringkond

## Viited

## Välislingid
* Uşaki provintsi koduleht (türgi keeles)
Zonguldaki provints

**Zonguldaki provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Zonguldak.

## Haldusjaotus
* Alaplı ringkond
* Çaycuma ringkond
* Devreki ringkond
* Ereğli ringkond
* Gökçebey ringkond
* Zonguldaki ringkond

## Viited

## Välislingid
* Kastamonu provintsi koduleht (türgi keeles)
Yozgati provints

**Yozgati provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Yozgat.

## Haldusjaotus

* Akdağmadeni ringkond
* Aydıncıki ringkond
* Boğazlıyani ringkond
* Çandıri ringkond
* Çayıralani ringkond
* Çekereki ringkond
* Kadışehri ringkond
* Saraykenti ringkond
* Sarıkaya ringkond
* Sorguni ringkond
* Şefaatli ringkond
* Yenifakılı ringkond
* Yerköy ringkond
* Yozgati ringkond

## Viited

## Välislingid
* Yozgati provintsi koduleht (türgi keeles)
Peter Paul Alexander von Baranoff

**Peter Paul Alexander von Baranoff** (vene *Пётр Петрович фон Баранов*; 9. mai 1843 – 22. detsember 1924 Tallinn) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant). Ta oli Baranoffide suguvõsa esindaja. Harjumaal asuva Aruküla mõisa viimane mõisnik.

Ta sündis 1843. aastal Tallinnas, Peter Hermann von Baranoffi (1799–1871), Venemaa keisririigi sõjaväelase (kindralleitnant), Aruküla mõisa omaniku ja Marie (sünd. paruness Nicolay) peres.

Peter von Baranoff oli Venemaa keisririigi  kaadriväeohvitser, 1861. aastast teenis ta keisrinna kaardiväe ulaanipolgus ohvitserina, 1863. aastal osales Poola Jaanuariülestõusu mahasurumises vene vägedega, aastatel 1877/78 osales Vene-Türgi sõjas alampolkovnikuna, 1880. aastast polkovnik. Aastatel 1890–1891 oli ta 3. Sumõ dragunipolgu ülem, 1891. aastast kindralmajor. Aastatel 1891–1897 oli ta keisrinna kaardiväe ulaanipolgu ülem, 1897. aastast kaardiväe ratsaväebrigaadi ülem.  

Alates 1898. aastast Venemaa keisri õukonnateenistuses,  alates 1902. aastast suurvürst Mihhail Nikolajevitši kammerhärra. 1900. aastast kindralleitnant, 1911. aastal  keisri kindraladjutant, keiserliku Riiginõukogu liige. 

1917. aasta paiku, pärast Venemaa revolutsioone, tuli ta Eestisse.

Peter von Baranoff suri 1924. aastal Tallinnas ja on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. 

2018. aastal valiti Peter Baranoff rahvahääletuse tulemusel aktsioonil "Sajandi 100 arukülalast" saja meeldejäävama arukülalase hulka. 
## Viited

## Välislingid
*
Anatoli Lebed

**Anatoli Lebed** (vene keeles Анатолий Вячеславович Лебедь; 10. mai 1963 Valga – 27. aprill 2012 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik). 

Ta oli Venemaa õhuväe 45. rügemendi (vene 45-й отдельный гвардейский полк специального назначения) juht.

Ta osales Nõukogude-Afganistani sõjas. 

Ta hukkus mootorrattaõnnetuses.
Richard B. Myers

**Richard Bowman Myers** (sündinud 1. märtsil 1942 Kansas Citys Missouri osariigis) on endine USA sõjaväelane, lendur.

Ta oli Ameerika Ühendriikide Ühendatud Staabiülemate Komitee esimees.

2004. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga, tunnustades tema tööd Eesti liitumiseks NATOga .

## Viited
Pavel Kolesnik

**Pavel Kolesnik** (vene Павел Степанович Колесник; 26. jaanuar 1916 Kiiev – 6. juuni 1977 Tallinn) oli NSV Liidu sõjaväelane (kontradmiral).

Ta osales Teises maailmasõjas.

1972. aastal läks ta haiguse tõttu erru. 1970. aastatel elas ta Tallinnas.
Jeesusliikumine

**Jeesusliikumine** oli esimese põlvkonna algkristlaste juutluse sisene äratusliikumine. Ühiskondlikult oli jeesusliikumine protesti väljendus.

Gerd Theißen avaldas 1977. aastal teose *Soziologie der Jesusbewegung.* Ta pakkus jeesusliikumise ajaks 30–70 m.a.j.

Jeesusliikumist on piiritletud ka kui aega Jeesuse avaliku tegevuse ja surma vahel, 28-30 m.a.j. Kuid ühiskonnateadlasi ei huvita niivõrd Jeesuse isik, vaid tema järgijate rühmitus(ed).

Ajaloolis-kriitilises tekstivaatluses on jeesusliikumist kasutatud samatähenduslikult Jeesuse järgijatega.

Jeesuse piltlikud jutustused Jumala riigist oli suunatud juudi kogukondadele ja algselt ei olnud siin kavatsust luua rühmitust, mis lahkneks juutlusest.

Jeesusliikumise aktiivne osa ja algsed "kristluse" edendajaid, olid ringiuitavad kerjused, rändjutlustajad, apostlid või prohvetid, kes sõltusid neile kaasatundvate inimeste väikestest rühmadest. Selliseid rändureid (*Wanderradikalismus*, eesti keelde raskesti tõlgitav, "äärmusrändajad") on hakatud ühiskonnateaduste (sotsioloogia, kultuuriantropoloogia) või religiooniteaduse kirjanduses nimetama karismaatikuteks või rändavateks karismaatikuteks (ld sõna misjonär võetakse kasutusele hiljem). Max Webwer kasutas karismaatikute mõistet üldiselt (ilma viiteta kristlusele).

Ain Riistan nimetab neid "karismaatilisteks kerjusteks". Juudamaa ja Galilea külades elavad inimesed toetasid neid vabatahtlikult toidu ja öömajaga, kui nad ütlesid parooli: "*prohveti nime*" (Mt 10:40-42). Mõiste "vaene" võis saada selliste rändurite aunimeks. Vaeste ühiskondlikule liikumisele või organisatsioonile on viidatud ka Vanas Testamendis. Galileas võis nende rühmituses tekkida algne Tooma evangeelium ja oletatav evangeeliumi üteteallikas, mida tähistab sümbol Q (*Logionide allikas*).

Hellenistlikes linnades asendus vaesuse põhimõte armastusega. Rooma maailmariigi väga erinevate ühiskonnakihtidega linnas oli karismaatiline kerjamine kohatu. Linna elukorraldus koosnes kodadest ehk majapidamisest, mida juhtis perekonnapea, kes kontrollis naisi, lapsi ja orje. Need juhid soovisid hoopis naiste, laste ja orjade kuulekust. Paulusel väljendub selline suhtumine kirjakohas 2Ts 3:10: *"Kes ei taha töötada, ärgu ka söögu!*" Näiteks Paulus ja Barnabas erinesid Juuda prokuraatori valitsusala kerjustest, sest pidasid end enamasti ise ülal, käsitööga.

Jeesusliikumine levis Juuda ja Galilea maakondades. Galileas olid Peetrus ja kaksteist, ning Jeruusalemmas Jaakob ja apostlid. Neid toetas u 5000 järgijat (nt varisere oli 6000), kes elasid oma kodudes ja tegid igapäevast tööd.

Jeesusliikumine asendus hellenistlike juutide juures alanud organiseeritud Jeesuse kultusega.

## Viited
Terenti Zubov

**Terenti Zubov** (vene Терентий Максимович Зубов; 5. juuli 1902 Melitopoli maakond, Tauria kubermang – 5. jaanuar 1985 Tallinn) oli Nõukogude Venemaa sõjaväelane (kindralmajor).

Ta võttis osa Talvesõjast. Ta osales Teises maailmasõjas. Ta oli muu hulgas Lääne-Eesti saarte rannakaitse komandant.
Vassili Norov

**Vassili Norov** (vene Василий Сергеевич Норов; 5. aprill 1793 Saratovi kubermang – 10. detsember 1853 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane.

Ta sõdis Napoleoni armee vastu ja kuulus alates 1818. aastast dekabristide salaühingusse.

Ta on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*Lühibiograafia andmebaasis HAUDI
Nikolai Solovei

**Nikolai Solovei** (vene keeles Николай Васильевич Соловей; 5. märts 1920 Rotovo, Eesti – 25. mai 2006 Kohtla-Järve) oli vene päritolu Eesti kultuuritegelane ja poliitik. 

1988-2006 oli ta Eesti Slaavi Haridus- ja Heategevusseltside Liidu esimees. Ta oli Eestis toimuvate vene laulufestivalide "Slaavi pärg" organisaator.

Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Viited
Insuliinipump

**Insuliinipump** on väike seade, mis on mõeldud insuliini pidevaks annustamiseks.

Pumbaga on võimalik insuliinidoose paindlikult seadistada, et jäljendada kõhunäärme tööd. Selleks sisestatakse naha alla väike kanüül, mis on peenikese voolikuga ühendatud pumbaga. Pumbast tulev insuliin liigub kanüüli kaudu organismi. Pumba sisse mahub maksimaalselt 300 ühikut insuliini (Humalog, Novorapid, Apidra).
Heinrich Matthias von Thurn

**Heinrich Matthias von Thurn** (saksa Heinrich Matthias Graf von Thurn und Valsassina, itaalia Enrico Matteo Conte della Torre di Valsassina, tšehhi Jindřich Matyáš Thurn; 24. veebruar 1567 Böömimaa – 26. jaanuar 1640 Pärnu) oli Böömimaa päritolu aadlik.

Ta oli Karlštejni lossikrahv,  1618. aasta Praha defenestratsiooni eestvedaja ning Kolmekümneaastase sõja Böömimaa mässu üks juhte. Praha defenestratsioon oli Böömimaa ülestõusu algus ning seda loetakse ka Kolmekümneaastase sõja alguseks. Böömimaa mässulised valisid 1619. aastal oma valitsejaks Pfalzi kuurvürsti Friedrich V, 1610. aastal surnud Friedrich IV poja, kes oli Inglismaa kuninga James I tütre Elizabethi abikaasa. Samal ajal valisid lojalistid Böömimaa kuningaks Ferdinand II ning ta kinnitati ka Saksa-Rooma keisriks. Ferdinand luges seejärel Friedrich V mässuliseks ning nendevaheline konflikt muutis sõja Habsburgide valduste sisesõjast üleriigiliseks konfliktiks. Kolmekümneaastane sõda Böömi-Pfalzi periood kestis aastatel 1618–1623.

1629 aastast oli ta Rootsi teenistuses; samuti Ingerimaa kuberner (1629) ja Pärnu krahvkonna härra, kui 16. oktoobril 1627 Rootsi kuningas Gustav II Adolf moodustas Pärnu krahvkonna. Krahvkonna koosseisu kuulusid Audru, Tahkuranna, Võlla, Tori, Pööravere, Kaelase, Koddesi ja Koonga mõis.

Ta on maetud Tallinna toomkirikusse.

## Perekond
Tema poeg oli Franz Bernhard von Thurn (1595 Strasbourg – 1628 Strasbourg)., Valsássina, Creutz ja Pernau krahv ja Rootsi ooberst, pojapoeg oli Heinrich von Thurn–Valsassina, kes oli Böömimaa päritolu Rootsi sõjaväelane, riiginõunik, Tallinna ja Eestimaa kuberner 1653–1655.

## Viited
Riigiküla kalmistu

**Riigiküla kalmistu** on kalmistu Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Peeterristi külas. Kalmistu pindala on umbes 45 hektarit.

Kalmistu rajati 1972. aastal ja on mõeldud eelkõige Narva elanike matmiseks. Kalmistu on pikliku kujuga, maastik on lainjas ja küngastega, mida on aegade jooksul kujundanud loodus, samuti Teine maailmasõda. Kalmistu asub mändidega kaetud alal, valdavalt on esindatud liivane ja liigivaene nõmmemets, mille vaikust häirivad kirjurähnide ja teiste metsalindude häälitsused. 

Alates 2009. aastast haldab kalmistut Sihtasutus Vaivara Kalmistud.
*Ivan Bašmanov (1923–1970), Eesti päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane
*Regina Birk (1911–1999), eesti arst ja jalgrattur
*Vladimir Malkovski (1951–2003), Eesti NSV parteitöötaja ja poliitik
*Sergei Sovetnikov (1931–1997), Eesti poliitik ja pedagoog

## Viited
Rõugutaja

**Rõugutaja** on eesti folklooris nõid, eeskätt laste vaigistaja või ravija; pseudomütoloogiline sünnitajaid ja rinnalapsi kaitsev olend. Seda müütilist olevust mainitakse ka rahvuseeposes "Kalevipoeg" ning Matthias Johann Eiseni kirjutistes Eesti mütoloogiast.

## Rahvausund
Rõugutajat peeti nurganaiste ja sündinud laste hoidjaks-kaitsjaks. Rahvasuus kutsuti teda ka: Rõõgutaja, Reegutaja, Rüngutaja, Rongotus.

Vanemal ajal hüüti Viru- ja Järvamaal Rõugutajat appi lapse sündimise ajaks. Virulaste teadete järgi viisid juba pulma ajal naised Rõugutajale ohvriande, et nad lapseõnnistuse osaliseks saaksid. Lapse sündimise järel ohverdati jälle, sest muidu kardeti, et laps võib surra. Arvati, nagu oleks Rõugutaja võimuses seisnud lapsele pikemaid ehk lühemaid elupäevi määrata. Pärast lapse sündimist tõstis ämmamoor lapse kolm korda üles, ise üteldes: "Tule, Rõugutaja, tõsta lasta!"

Rahvajuttudes esineb ka Rõugutaja naine, nõiana, kes uppunud tütre ellu äratab ja võõrastütre libahundiks moondab.

## Kalevipoeg
Rõugutajat on mainitud rahvuseepose teises loos ("Vana Kalevi haigus ja surm. Kalevipoja lapsepõlv").

Linda mattis Kalevi. Mõni aeg hiljem tundis ta, et ta peab heitma nurgavoodisse. Käskis külanaistel sauna kütta ja orjadel voodi valmis seada. Vaatamata kõikidele ettevõtmistele ja abinõudele tundis nurganaine end vaevaliselt ning abi saamiseks pöördus mitu korda kõrgemale poole:
:Ohkas aga Uku poole,
:Palveid Rõugutaja poole:
:"Tuulejumal, astu tuppa,
:Vigalista vihtlemaie,
:Hädalista arstimaie,
:Tusalista toetamaie!
:Tule vaesta vaatamaie,
:Pojaema päästemaie!"

Uku ja Rõugutaja tulid kambrisse ja aitasid abivajajat.

## Viited

## Kirjandus
* Eisen, M, J. "Eesti mütoloogia". Tallinn: Mats, 1995, nr 2, lk 128–129.

## Välislingid
Ivan Bašmanov

**Ivan Bašmanov** (26. märts 1923 Virumaa – 6. juuli 1970 Narva) oli Eesti päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane (kapten).

Ta sündis Djuk-Perevolokis, eestipäraselt Kalakülas Virumaal. Aastal 1937 lõpetas ta Zagrivjes 6-klassilise kooli.

Ta osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse koosseisus (oli 7. Eesti Laskurdiviisi 354. Laskurpolgus patareiülema asetäitjana) Velikije Luki operatsioonis. Hiljem teenis ta 5. löögiarmees, osaledes Stalingradi lahingus, Donbassi vabastamises, Visla-Oderi operatsioonis.

1946 pälvis ta Nõukogude Liidu kangelase nime.

Ta on maetud Ida-Virumaal asuvasse Riigiküla kalmistule.
Mana (jumal)

**Mana** (ka **Tooni**) on eesti rahvausundis surnuvalla ehk manala valitseja. 

Mana on saanud nime manalast - mütoloogilisest surnute asupaigast. Manala aga omakorda sõnadest maan ala - maa all. Kalevalas on rida "maanalasta maanki alta", mis tähendab manalast maagi alt. 

Mana on peetud heaks vaimuks, kes toob õnne. Hea ja vaga inimese kohta on öeldud: ta on vaga kui manalane! Surnuaeda on nimetatud manalaste maaks. Manalas on koos kõik surnute hinged - manalased. *Käisin eile Hiielassa<br />Tunaele Tonelaasa<br />Eile eide haua pealla*

## Kirjandus
* Eisen, M. J. "Eesti mütoloogia". Tallinn: Mats 1995, nr 2, lk 33-34
Dmitri Tatarenko

**Dmitri Tatarenko** (vene Дмитрий Митрофанович Татаренко; 13. mai 1921 Tomski kubermang – 14. märts 1995 Kislovodsk) oli NSV Liidu sõjaväelane (kindralmajor). 

Ta võttis osa Teisest maailmasõjast.

## Tunnustus
* Nõukogude Liidu kangelane koos Lenini ordeni ja Kuldtähe medali saamisega, 1943
* USA Navy Cross 
* Leningradi aukodanik, 1954
* Tallinna aukodanik, 1972. See aunimetus võeti talt 1990. aastatel ära. 

## Viited
Majahaldjad

**Majahaldjas** on Eesti mütoloogia järgi igas majas peidus olev haldjas, keda hüütakse majahaldjaks, koduhaldjaks, taluhaldjaks, hoonehaldjaks, majavarjajaks, majavaimuks, isegi majaperemeheks. Majahaldjad asuvad kõigis eluruumides, aga ka väljaspool eluruume: veskis, rehes ja isegi kirikus.

## Välimus
Majahaldjas on maja kaitsevaim. Pahadele inimestele ta ei ilmu, headele teeb ta aga head ja kannab nende eest hoolt. Maja endise elanikuna tunneb ta kõiki maja tarvitusi, annab hädaajal head nõu ja abi. Harva näitab ta ennast; kui näitab, siis kas vanamehe ehk naise näol. Maja elaniku surma puhul näitab ta ennast tavaliselt. Tihti nähti teda ainult magades.

## Lahkumine ja lepitamine
Kui majahaldja peale pahandatakse, siis lahkub ta majast, sest pahandust ta ei salli. Tülitsemine, riidlemine, sõimamine, ülepea halb elu on haldjale nagu katkuks, mille eest ta põgeneb. Pahandatakse haldjas ära, tuleb majale õnnetust karta, sest haldjas maksab pahanduse eest kätte, olgu siis, et teda kuidagi viisi lepitatakse. Lepitamine sünnib enamasti ohvritega.

## Ohverdamine
Ohverdatakse toiduaineid laudile ehk toapeale, aga ka jooki valatakse nurka maha. Ka õlle ehk taari tegemisel ei unustatud majahaldjaid ära, valati neile mõni tilk nurka, senikui märjukest majas leidus.

## Rahvalood
Palju lugusid majahaldjatest langeb ühte tondilugudega. Rahvas ei oska tavaliselt nende vahel mingit vahet teha, moondab palju enam liiga sagedasti kõik majavarjajad tigedateks tontideks.

## Viruskundra
Võru pool ja Setumaal tuntakse viruskundrat. Viruskundra on majahaldjas, kes asub tavaliselt ahju all, harvemini ahju peal ja parsil. Harva tuli ta oma peidupaigast nähtavale, tihti kuuldi aga tema häält. Ta nimega hirmutati lapsi. Jõuluks pandi talle ahju peale mingisugust toitu. Laste suust välja langenud hambad visati viruskundra omaks ahju peale, öeldes: „Viruskundra, säh sulle luuhammas, anna mulle raudhammas!”

Viruskundra tegi mõnikord head pererahvale, kelle majas ta elas, tuues neile maja ahju alla ehk põranda alla maetud varandusedki välja.
Lähedases suguluses majahaldjatega on laevahaldjad.

## Vaata ka
* Haldjas 
* kotermann 
* maahaldjas 

## Kirjandus
* Matthias Johann Eisen. Eesti mütoloogia. Tallinn: Mats, 1995, nr 2, lk 47-49.

## Välislingid
* Ene Kallas. Eestlaste haldjad ja jumalad ehk olevused eesti mütoloogias. Seminarimaterjal
Inimesehaldjad

Igal inimesel on oma haldjas ja arvati, et haldjas tuleb inimesele kohe pärast sündimist. 
## Uskumus
Vanapagan teab haldja tulekut ja katsub last sellepärast oma lapse vastu ära vahetada, enne kui haldjas suudaks keelata.  Et Vanapagan ei saaks last enne haldja tulekut ära vahetada, tuleb last kolm päeva pärast sündimist alati valvata, ilma et öösel tuld kustutaks.
Arvatakse, et haldjas suguvõsas pärandusena edasi rändab. Sureb keegi, läheb surnu isiku haldjas suguvõsa sündiva lapse omaks. Enamasti saab vanaisa ehk selle isa pojapoja haldjaks. Sellepärast antakse väga sagedasti vanaisa nimi poja esimesele pojale, ka vanaema nimi tütretütrele.
## Olemus
Mõni inimesehaldjas on iseäranis elav, vägev ja tegev. Niipea, kui inimene magama heidab, lahkub haldjas inimesest, kaugele rändama minnes. Enamasti võtab vaim niisugusel lahkumisel enesele kärbse, parmu, liblika ehk muu väikese tiivulise kuju. Sagedasti omandab haldjas inimesest eemal viibides suurema looma kuju (vahel isegi ilvese või karu kuju).
Mõnikord rändab haldjas nähtaval viisil inimese kõrval, aga varjuna, mitte ainult päikese paistmise ajal, vaid ka pilvisel ilmal ja öösel. Niisugust varju näol ilmuvat haldjat kutsutakse varjumeheks. Varjumees on muidu täiesti inimese sarnane, kuid tal puudub keha. Ka ei räägi ta, kui temaga kõneldakse.
Inimesehaldjas kõneleb oma kaitsealusega tihti unes, talle mõnisuguseid juhatusi ja õpetusi andes. Rahaaugugi juhatab haldjas unes kätte.
## Rändamine
Teele minnes rändab haldjas inimesega kaasas ja saadab teda igal pool. Mõnikord jõuab haldjas  ju enne inimest koju ja kuulutab kuidagi viisi kilstamisega ehk häälitsemisega inimese tagasitulekut. Juhtub inimesele teekäigul ehk kodunt eemal viibides mingisugune õnnetus, tuleb haldjas seda tavaliselt omastele mingisuguste märkidena ilmutama.
## Kirjandus
* Eisen, M. J. „Eesti mütoloogia”. Tallinn: Mats, 1995, nr 2, lk 45-47
Rahaaugu haldjad

**Rahaaugu haldjad** on mahamaetud varandust valvavad haldjad eesti mütoloogias.

Muiste maeti raha ja kallim metallvarandus sõdade eest maapõe maha. Juhtus, et omanikud said surma või ei saanud matmiskohta naasta ning varandus jäi mullapõue peitu. Pärast surma sai varanduse mahamatjast varanduse hoidja, rahaaugu varjaja ehk rahaaugu haldjas. Rahvas nimetab rahaaugu haldjat väga tihti vanapaganaks, kuid vanapaganal pole rahaaugu hoidmisega midagi tegemist. Ainult eksikombel on rahvasuu vanapagana rahaaugule asetanud.

Mõnel rahaaugul kuulutakse enam kui üks haldjas olevat. Seda nähtust tuleb sedaviisi seletada, et rahal ehk varandusel maa peal mitu omaniku olnud ja need kõik pärast surma selle haldjateks saanud.

Headele inimestele näitab rahaaugu haldjas ennast unes ja kutsub unenägijat peidetud varandust otsima. Paljud aga ei julge minna varandust otsima, kuna mulda ehk vette peidetud varanduse kättesaamine nõuab kättesaajalt kõigepealt suur julgust. Rahaaugu haldjas katsub enne raha kättesaamist rahaihkaja julguse läbi. Selleks loob ta kas mõnesuguseid varjukujutusi, viirastusi, kummitusi rahaihkaja ette ehk moondab enese ise üheks ehk teiseks loomaks (koeraks, sikuks, hundiks, karuks).

## Kirjandus
* M. J. Eisen "Eesti mütoloogia". Tallinn: Mats, 1995, nr 2, lk 52–54
Veehaldjad

**Veehaldjas** (ka **vetevaim**) on veekogu kaitsevaim. Eesti rahvausundi järgi oli igal veekogul - merel, jõel, järvel, allikal, kaevul - oma haldjas. Vetevaim on tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg".

Loodusvaimudele lähedased *mereemad*, *meretaadid*, *järvevanad*, *vete-emad* ja nende tütred (tuntud Lõuna-Eestis ja saartel), *vesineitsid*, *merineitsid*, *mereneiud* jt olid tavaliselt heatahtlikud, kuid mõnikord karistasid veekogu reostajat. 

Mõnel pool seostati veehaldjat uppunu hingega, ka tondi või *kolliga*, Lõuna-Eestis kuradiga. Selline veehaldjas oli pahatahtlik ja uputas inimesi, näiteks näkk. Lapsevanemad hirmutasid lapsi näkiga, et nad veekogu äärest eemale hoiaksid. Harilikult oli veehaldjas nähtav inimesena, enamasti naisena, aga ka linnu, looma või isegi esemena. Rannikukalurid tõid veehaldjatele kalaõnne saamiseks toidu- ja joogiohvreid.

## Matthias Johann Eiseni järgi
Nime vesihaldijas tarvitakse kõige enam Viru-, Harju- ja Järvamaal. Läänemaal kuuldakse harukorral „halkja“ nime; üleüldiselt esineb Läänemaal ja muis maakondades näkk vee valitsejana. Ühte moodi tigedat loomu avaldavad mõlemad Issinbajeva näkk ja vesihaldijas. Sellevastu näikse merehaldijas vahel koguni inimest hoiatavat ehk vähemalt mitte alati kurja tegevat. Kaitseks vesihaldija vastu pandi vee äärde haldija kuju ehk haldija nukk Issinbajeva jalapikkune inimese kuju . Niisugune haldija kuju oli haldijale hernehirmutiseks. Vesihaldijas ei julenud niisuguses kohas iialgi inimesi kiusata. „Vesineitsid“, „mere-ema tütred“, „meretaadi tütred“, „mereneitsid“, „mereneiud“, „vete-ema tütred“, „vee-ema tütred“ on kõik sama nime ja olevuse teisendid. Kõik need „tütred“ ja „neitsid“ näikse healoomulised olevat. Vesineitsiteks tuleb neidki tütarlapsi arvata, kes vahel merelehmadega välja tulevad karja. Enamasti lähevad merelehmad rannas söömise järele jälle vette tagasi, kuid vahel ajab mõni nägija nad oma karja sekka ja nad jäävadki sinna. Nad poegivad ja neist saadakse tubli piimalehma tõug.

## Vaata ka
* najaadid
* näkk
* veealused
* veejumalad

## Viited

## Kirjandus
* Eesti mütoloogia, Matthias Johann Eisen. 2019. Kirjastus Pegasus.
* Eesti usund, Uku Masing. 1995. Kirjastus Ilmamaa.

## Välislingid
* Vetevaim. Oskar Kallis, 1908, Eesti Rahva Muuseum
Slovakkia muusika

**Slovakkia muusika** on Slovakkiast pärinev või slovakkide loodud või esitatud muusika.

Slovakkia muusikat on ajaloo jooksul mõjutanud nii naabermaade kui ka kaugemad kultuurid, kuid on säilinud jälgi ka eelajaloolistest muusikainstrumentidest. Slovakkial on rikkalik rahvamuusikatraditsioon, samuti on palju teada keskaegsest liturgilisest muusikast. Alates 18. sajandist on slovakkia muusikaelu kõige rohkem mõjutanud Austria-Ungari. 19. sajandil hakkasid slovaki heliloojad, näiteks Ján Levoslav Bella, kirjutama slovakipärast romantilist muusikat. Kommunistliku režiimi langusel 20. sajandi lõpukümnenditel hakkas Slovakkias arenema lääne mõjudega popmuusika.

Tänapäevase Slovakkia territooriumil on läbi ajaloo elanud mitmesuguseid rahvaid, seega ei kirjeldata siin artiklis vaid slovakkide muusikat. Nitra piirkonnast on leitud luust valmistatud puhkpille, mis pärinevad varasest pronksiajast (u 3000 eKr). Sarnaseid, kuid edasiarendustega pille valmistati kuni keskajani. Veel vanemate pillide hulgas on paleoliitikumist pärinevad trummid. Leitud on ka rauast ja pronksist kelli 3.-4. sajandist pKr. Hiljemalt 15. sajandiks olid levinud puhkpill fujara, slovaki torupill ja parmupill. Alates 15. sajandist eristavad uurijad slovaki muusikas rahvamuusikat, kirikumuusikat ning linnade ja õukondade instrumentaalmuusikat. Vanim jäädvustatud muusikavorm on vanaslaavikeelsed liturgilised laulud 9. sajandist. Umbes samal ajal olid piirkonnas levinud ka ladinakeelsed laulud, eriti pärast Slovakkia territooriumi liitmist Ungari kuningriigiga 13. sajandil. 15.–17. sajandini kasutati ja arendati linnades polüfooniat. 1526. aastal, kui Slovakkia sai osaks Habsburgide impeeriumist, sai Bratislavast kroonimislinn, mis andis tõuke kunstmuusika arengule.

Klassikalise muusika heliloojad: Ján Levoslav Bella (4. september 1843 – 25. mai 1936), Eugen Suchoň (25. september 1908 – 5. august 1993), Ján Cikker (29. juuli 1911 – 21. detsember 1989), Peter Machajdík (sündinud 1. juunil 1961), Vladimír Godár. 

## Vaata ka
*"Nad Tatrou sa blýska", riigihümn
*Slovakkia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Mart Luik

**Mart Luik** (sündinud 7. novembril 1970 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, meediategelane ja poliitik, alates 2022. aastast Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige. 

Ta lõpetas 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 2010. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal. 2021. aastal omandas Media Leadership ärijuhtimise magistrikraadi (MBA) University of Cumbria's. 

## Töökäik

* Oli tarbijalehe Kulutaja asutaja ja peatoimetaja (1992–1995)
* Eesti Päevaleht, majandustoimetuse juhataja, peatoimetaja asetäitja (1995–1996)
* Sõnumileht, peatoimetaja (1996–1998)
* TV3 Eesti uudiste peatoimetaja ja hiljem tegevjuht (1998–2001). Koos meeskonnaga juurutas teleuudistesaate formaadi "Seitsmesed uudised”.
* Darial TV (DTV VIASAT) Venemaa, peadirektor (2001–2005). Praegu on selle kanali nimeks Tše! TV
* VIASAT Broadcasting Ühendkuningriik, arendusjuht (2005–2006); 
* TV3, Sloveenias, tegevjuht (2006–2008), 
* Ajakirjade Kirjastus, juhatuse esimees (2008–2013); 
* Postimees, juhatuse esimees ja vastutav väljaandja (2013–2015), 2014 jaanuaris-veebruaris ka Postimehe peatoimetaja,
* RC meelelahutuse OÜ (Rock Café), omanik ja tegevjuht (2015–2016); 
* Ühistu Eesti Lihatööstus, tegevjuht (2016–2017)
* 2018. aastal pani tööle Isamaa portaali Eesti Uudised, oli portaali toimetaja ja saate „Luik grillib“ juht (2018–2019)
* 2019–2021 oli Eesti Vabariigi  välisministri nõunik. 
* 2012–2017 Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu liige.  

2017 ja 2022 kandideeris Luik ERR-i juhatuse esimeheks, kuid ei osutunud valituks. 

2015–2017 oli ta Tallinna Sadama nõukogu liige. 

Juhtinud tele- ja raadiosaateid, s.h saadet "Risttuli" ja "Keskpäevatund". Avaldanud hulgaliselt artikleid. 

24. maist 2021 kuni 31. maini 2022 Tallinna ettevõtlusdirektor. 

17. mail 2022 valis ERR-i nõukogu Mart Luige ERR-i  juhatuse liikmeks, tema ametiaeg algab 1. juunil.

2022. aasta suvel asutas SLAVA Ukraina restorani ja kohviku.

## Poliitiline tegevus
Kandideeris 2017. aastal IRL-i Haabersti esinumbrina Tallinna linnavolikokku ja osutus valituks. Sama aasta novembris valiti Tallinna linnavolikogu aseesimeheks. IRL-i Tallinna piirkonna säravaim uustulnuk 2017. 

On olnud Erakond Isamaa juhatuse liige ja Tallinna linnavolikogu Isamaa fraktsiooni juht. 

Kaks aastat järjest on olnud enim küsimusi esitav Tallinna linnavolikogu liige. 

Emori andmetel oli ta 2019. aastal Tallinna linnavolikogu aseesimehena tallinlaste hulgas tuntum kui tollane linnavolikogu esimees Tiit Terik.

## Ühiskondlik tegevus
Mart Luik on 1998. aastast Sihtasutuse Tallinna Poistekoor nõukogu liige.

Eesti Vabariigi reservohvitser nooremleitnandi auastmes.

Kaitseliidu Tallinna Maleva Põhjakompanii liige.

## Muu
Mart Luik on abielus ja tal on neli last.

Tegeleb pikamaajooksuga, on läbinud kokku 50 pool- ja täismaratoni. 

## Viited
Sloveenia muusika

**Sloveenia muusika** on Sloveeniast pärinev või sloveenide loodud või esitatud muusika.

Sloveenia muusika on lähedalt seotud Austria muusikaga. Teatud määral sarnased on ka Horvaatia ja Põhja-Itaalia muusika Slovakkia piiri äärsetelt aladelt.

Cerkno lähedalt on leitud karu luust valmistatud umbes 55 000 aastat vana flööt, mida peetakse üldse kõige vanemaks leitud muusikainstrumendiks. Tänapäevase sloveenia muusika ajalugu võib jälgida alates 5. sajandist, kui kristlus jõudis Karantaaniasse. Sellest ajast on pärit vanimad liturgilised hümnid. Keskajal oli vaimuliku muusikaga samavõrd levinud ilmalik, mida esitasid teiste seas rändlaulikud. Alates 16. sajandist oli oluliseks mõjutajaks itaalia muusika. 18. sajandi teisel poolel saabusid saksa ooperiteatrid, mis said väga populaarseks. 19. sajandil tõusis esile romantiline muusika, mis oli märgatavalt sloveeniapärane, kuid saksa vähemus püüdis säilitada oma kultuuri. Ljubljana ooperimaja jagasid sloveeni ja saksa ooperiteatrid.

Rahvamuusikas on kesksel kohal mitmehäälne laul, mis on vähemalt kolmehäälne ja mõnes regioonis isegi kuni kaheksahäälne. Laulud on tavaliselt pehmekõlalised ja harmoneeruvad ning harva minoorsed. Levinumate rahvapillide seas on akordion, viiul, klarnet, tsitrid, flöödid ja Alpidele iseloomulikud vaskpuhkpillid.

## Vaata ka
*"Zdravljica", riigihümn
*Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel