open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nylon Beat

**Nylon Beat** oli Soome popansambel, mis oli väga populaarne 1990. aastatel ja 2000. aastate alguses. Tegemist oli tüdrukuteduetiga, kuhu kuulusid Jonna Kosonen ja Erin Koivisto. Nende aktiivse karjääri jooksul, mis kestis aastatel 1995&ndash;2003, sai ansambel kaheksa kuld- ja seitsme plaatinaplaati ning Emma-auhinna kategoorias "Aasta bänd 1999".

Ansambel moodustati 1995. aastal telesaate "Kiitorata" tulemusel. Sel ajal olid tüdrukud vaid 16-aastased. Tegevust alustasid nad taustalaulmise ja tantsimisega. Hiljem saavutas nende muusika juba arvestatavama küpsusastme ja lõpuks esinesid nad elava muusika saatel, mille esitajaks mitmest profimuusikust koosnev bänd.

Suurema osa muusikast kirjutasid Risto Asikainen ja Ilkka Vainio, produktsiooni tegi põhiliselt Asikainen.

Nylon Beati lugusid on kaverdanud teisedki artistid, sealhulgas ka Eesti Best B4. Teistest ansamblitest oli tuntuim Korea popansambel S.E.S, mille meloodiliselt kõlav versioon laulust "Like a Fool" on identne Nylon Beati originaaliga.

Ehkki duett oli juba andnud oma väljakuulutatud viimase kontserdi 2003. aasta uusaastaööl, tulid nad uuesti kokku, et esineda soojendajatena kahe ansambli Toto kontserdi eel: esimene toimus 17. augustil 2007 Oulus, teine sama aasta 18. augustil Tamperes.

## Diskograafia
### Albumid
* *Nylon Beat* (1996)
* *Satasen laina* (1997)
* *Nylon Moon* (1998), nende esimene täiesti ingliskeelne album
* *Valehtelija* (1999)
* *Demo* (2000)
* *Extreme* (2001)
* *Last In Line* (2002), teine ingliskeelne album
* *12 apinaa* (2003)
* *Comeback* (2CD, kompilatsioon) (2004)
* *Hyvää uutta vuotta Live* (CD & DVD) (2004)
* *Maailman pisin luokkaretki* (kompilatsioon) (1. august 2007)

### Singlid
**Oot kuin karkkia mulle* (1995)
**Teflon love* (1996)
**Rakastuin mä looseriin* (1996)
**Lä-lä-lä* (1996)
**Satasen laina* (1997)
**Kuumalle hiekalle* (1997)
**Jos* (1997)
**Like a fool* (1998)
**Umm ma ma* (1998)
**Viimeinen* (1998)
**Seksi vie ja taksi tuo / Liikaa* (1999)
**Ainut jonka sain* (1999)
**Musta joulu* (1999)
**Viha ja rakkaus* (2000)
**Syytön* (2000)
**Syntinen* (2000)
**Guilty* (2001)
**Anna mulle* (2001)
**Sanoja* (2002)
**Moka* (2002)
**Last in Line / Eternal Love* (2002)
**12 Apinaa* (2003)
**Petollinen päiväkirja* (promo) (2003)
**Nukutaan* (2003)
**Kevytlinja / Psykedeliaa* (2003)
**Comeback* (2004)
**Kuumalle Hiekalle - Remix* (2004)
**Teflon Love (Live)* (2004)
**Seksi vie 12 apinaa kuumalle hiekalle* (2007)

## Välislingid
* Koduleht
* Kõige aktiivsem fännileht
Kura kuningad

**Kura kuningad** (saksa keeles *Kurische Könige*; läti keeles *kuršu ķoniņi*; vene keeles *куршские короли*) oli sotsiaalne grupp Kuramaal tänapäeva Lätis, kes elas mitmetes külades praeguse Kuldīga piirkonna territooriumil. 

Kura kuningad olid algselt läänimehed, vabastatud maksudest ja teotööst, kuid väeteenistuskohustusega. Nad võisid pidada veskit, kalastada ja küttida. On teada, et 17. sajandil olid kura kuningatel oma vapid. Eristaatus võimaldas neile teatavat vabadust ka religiooni osas ja mõnede paganlike, eriti hiiemetsadega seotud uskumuste praktiseerimist. Teistest läänimeestest eristas kura kuningaid asjaolu, et neil puudus oma maaomand ja alluvad talupojad. Kirjalikult on neid esmamainitud 1320. aja 1333. aasta lääniraamatutes. Kura kuningate (*Cursken konyngh*) nime all märgitakse neid esimest korda 1504. aastal. Kuigi kura kuningate algupära täpselt teada ei ole, näitavad kaudsed tõendid, et vähemalt osa neist, Turlava lähedastes külades asunud, pärines 13. sajandi kuralaste ülikutest. Nimelt paiknesid sealsed nende külad ühtsel alal Lipaiķi linnamäe ja tõenäoliselt sellega kokku kuulunud Elka hiiekoha lähedal ning ühe sealse suguvõsa nime Tontegode (mainitud juba 1320. aastal) etümoloogiaks on peetud skandinaavia sõnu *tomte* "majavaim" ja *godi* "preester või väike isand", mis võib viidata neile kui kunagistele hiie omanikele. Ka on Peniķiste suguvõsa saanud õiguse kura kuningate hulka kuuluda vapruse eest Smolino lahingus 23. augustil 1504 Wolter von Plettenbergilt (see oli ka viimane selle staatuse saanud pere).

Aja jooksul kura kuningate õigusi vähendati ja 18.–19. sajandiks olid nad langenud sisuliselt tavalise talupoja staatusesse. 1860. aastal kuulus kura kuningate hulka 833 inimest (403 meest ja 430 naist). Põhiliselt elasid nad Kuldīga kihelkonna seitsmes vabakülas (Ķoniņciems, Pliķi, Ziemeļi, Kalēji, Viesalgi, Dragūni, Sausgaļi-Kamburnieki). Pärast 1810. kuni 1884. aastani kestnud võitlust oma endiste õiguste eest nende privileegid taastati. 

Kura kuningate eriline seisund kaotati lõplikult Läti Vabariigis 1920. aasta maareformi ja 1929. aasta seadusega, mis nende vabakülad üksiktaludeks jagas. Kura kuningate järglased on sellised tänapäeva perekonnad nagu (läti kirjakeeles): Peniķis, Tontegode, Vidiņš, Dragūns, Sirkants jt.

## Viited

## Kirjandus
* Carl Eduard Napiersky. Einige Nachrichten von den sogenannten Curischen Königen. Inland, 22.–29. jaanuar 1836, nr. 4–5.
* Laime, Sandis. *The Sacred Groves of the Curonian Ķoniņi: Past and Present*. Folklore : Electronic Journal of Folklore. Vol 42 (2009). lk 67–80.
* Kuršu ķoniņi, letonika.lv
* Ķoniņi, vesture.eu
Urmas Kukk

**Urmas Kukk** (sündinud 28. mail 1965) on eesti vandeadvokaat. 

Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1992 ja Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduskonna magistrikraadiga 2005. 

1996–1999 töötas ta advokaadibüroos Concordia advokaadina, 1999–2000 Majandusministeeriumis õigusosakonna juhatajana, 2000–2002 Teede- ja Sideministeeriumis õigusosakonna juhataja ja asekantslerina. 

2003–2008 oli ta Andmekaitse Inspektsiooni peadirektor. 2008. aastast on ta tagasi Eesti Advokatuuris, 2011. aastast töötab advokaadibüroos Kraavi & Partnerid.

## Tunnustus
* Pressivaenlane, 2008

## Viited
Kurvits (perekond)

**Kurvits** (*Scolopax*) on lindude perekond kurvitslaste sugukonnas.

Perekonnas on kaheksa liiki:

* filipiini kurvits (*Scolopax bukidnonensis*)
* sulawesi kurvits (*Scolopax celebensis*)
* ameerika kurvits (*Scolopax minor*)
* ryukyu kurvits (*Scolopax mira*)
* maluku kurvits (*Scolopax rochussenii*)
* paapua kurvits (*Scolopax rosenbergii*)
* metskurvits (*Scolopax rusticola*)
* tõmmukurvits (*Scolopax saturata*)

Metskurvits ja ameerika kurvits on laia levikuga, ülejäänud on saare-endeemid. Euraasias elutseb metskurvits.

## Viited

## Välislingid
Kurvits (perekonnanimi)

**Kurvits** on eesti perekonnanimi.

1. jaanuari 2024. aasta seisuga on perekonnanimi Kurvits 296 mehel ja 334 naisel. Perekonnanimede levikult on Kurvits meeste puhul 146. ja naiste puhul 141. kohal.

## Nime kandjaid
*Aleksander Kurvits, pedagoog ja sordiaretaja
*Aleksander Kurvits, riigiametnik
*Alo Kurvits, näitleja
*Ants Kurvits, sõjaväelane ja piirivalvur
*Jaan Kurvits, sõjaväelane
*Johannes Kurvits, poliitik
*Juhan Kurvits, advokaat
*Jüri Kurvits, sõjaväelane
*Lembit Kurvits, kirjanik
*Oskar Kurvits, sõjaväelane
*Peeter Kurvits, sõjaväelane, poliitik ja majandustegelane
*Richard Kurvits, parteitegelane
François de La Rochefoucauld

**François de La Rochefoucauld** (15. september 1613 Pariis – 17. märts  1680 Pariis) oli prantsuse kirjanik, aforismiklassik, hertsog.

Võtnud oma tormilises nooruses kõrgaadlikuna osa kõikvõimalikest poliitilistest intriigidest (sealhulgas armuintriigidest), vandeseltsidest ja mässudest, pühendus ta kirjandusele alles vanemas eas, kui oli saanud lahingus raske näohaava. 1662 ilmusid ta "Memuaarid", mis kajastavad tema osalust Fronde'i liikumises, kusjuures autor kirjutab endast kolmandas isikus.

La Rochefoucauld' peateos on aforismikogu "Mõtisklused ehk Moraalsed sententsid ja maksiimid" (*Réflexions ou Sentences et Maximes morales*), mille juhtmõtteks on inimeste egoismi paljastamine. Nähes kõigi ülevate tunnete ja kõrgete vooruste taga eelkõige inimeste omakasupüüdlikkust, esitab La Rochefoucauld omamoodi inimkonna universaalse psühholoogia, mis sobiks kõikidele aegadele ja rahvastele.  Aforismide üldistav, kohati abstraktne laad lähendab La Rochefoucauld' klassitsismi kunstimeetodile, autori üldine tundetoon aga on lähemal barokksuuna kirjanikele.

Abielus oli tal kaheksa last ja lisaks üks vallaslaps.

Molière kasutas teda "Misantroobi" prototüübina.

## Näiteid aforismidest
* Kui loll meid kiidab, ei näigi ta enam nii loll.
* Meil kõigil on küllalt jõudu, et taluda teise õnnetusi.
* Miski ei takista loomulikkust niivõrd kui soov loomulikuna näida.
* Need, kes liialt kiinduvad pisiasjusse, muutuvad tavaliselt võimetuks suurte jaoks.
* On üpris vähe inimesi, kes siiralt tahaksid kuulda enda kohta kogu tõtt.
* Meie mistahes puudus on andestatavam kui kavaldamine, millega püüame seda puudust varjata.
* On inimesi, kes poleks kunagi olnud armunud, kui nad poleks kuulnud kõneldavat armastusest.
* Meelsamini räägitakse endast halba kui üldse mitte midagi.
* Kiitust tagasi ajada tähendab soovi veel kord kiita saada.
* Midagi ei anta nii heldelt kui nõuandeid.
* Enamik ausaid naisi on nagu peidetud aarded: nad on väljaspool ohtu seepärast, et neid keegi ei otsi.
* Õige sageli paistab meile teiste inimeste käitumine naeruväärne, kuna selle arukad ja kaaluvad põhjused on meie eest varjatud.

## Teosed eesti keeles
* "Maksiime" – teoses "Valik prantsuse esseid", tõlge, sissejuhatus ja saatesõnad: Aleksander Aspel, EKS, Tartu 1938, lk 83–96

## Välislingid

*Muusikaline tund, saade aastast 1970, La Rochefoucauld' aforisme loevad näitlejad, ERR arhiiv
Noored hinged

**"Noored hinged"** on A. H. Tammsaare 1909. aastal ilmunud armastusnovell. Novell ilmus Tartus Postimehe trükikojas trükitud Noor-Eesti väljaandes.
Teos on pilguheit üliõpilasnoorte mõtte- ja tundemaailma. "Noorte hingede" sisus on ühiseid jooni novelliga "Pikad sammud".

## Tegelased
* Aino Wõsand – kaunis, tuulepäine neiu
* proua Wõsand – Aino ema
* Karl Raismik – üliõpilane, Aino austaja
* Kulno – üliõpilane, Aino ja Õie austaja
* Õie Lillak – Aino endine pinginaaber
* Hilda Maasikas – Aino sõbranna
* Rein Muhem – Kulno kirjandushuviline sõber; purjutaja

## Sisukokkuvõte
Karl ja Aino lähevad üheskoos metsa jalutama. Karl on tundnud juba mõnda aega, et neiu on muutunud. Ta on kartlik ja ärevil, samas Aino on õnnelik ja muretu. Metsas soovibki Aino üles tunnistada, et ta on Karli eest midagi varjanud. Aino tunnistab, et on mõnel korral Kulnot külastanud ning sellest Karlile mitte rääkinud. Muretult kirjeldab ta käesoleva päeva külaskäiku ja noormehe lauset, et see sooviks neiut suudelda. Aino on Kulnost rääkides muretu ja õnnelik ning Karliga avameelne. Äkki saab Aino aru, et ka Karl on temasse armunud. Ta süüdistab Karli, et noormees ei ole kinni pidanud nende kokkuleppest jääda vaid sõpradeks. Jalutuskäigu lõpuks Aino siiski tunnistab, et temalgi on mõningased romantilised tunded Karli suhtes.

Aino ja Kulno suhe omandab võitlusliku iseloomu. Mõlemad noored on teineteisest huvitatud, kuid ootavad teiselt tõelist allaandmist ja oma armastuse tunnistamist. Kulno tunnistab, et on veidi ka Õiest huvitatud. Ta kohtubki mõlema neiuga. Aino ja Õie on kunagised pinginaabrid, ent ei käi eriti läbi.

Aja jooksul hääbub Aino muretus ja rõõmsameelsus. Neiu ei ole oma suhtega Kulnoga rahul. Ka Kulno ei ole õnnelik. Noormees on lõpetanud läbikäimise Õiega, kuid suhe Ainoga ei tee teda enam õnnelikuks. Ta tunneb, et saab intellektuaalselt võrdväärselt rääkida üksnes Muhemiga.

Ühel päeval saabub Aino Kulno poole sooviga klaarida nende suhteid. Vestlus kulgeb Aino jaoks ebaootuspäraselt: Kulno lõpetab Ainoga suhte. Aino on murtud, kuid leiab peagi tänu Hilda Maasika võimaluse Eestist välismaale sõitmiseks. Tema elurõõm taastub ja Kulno, kes on vahepeal taas Õiega kurameerima hakanud, ihaldab nüüd taas Ainot. Külmal talveõhtul läheb ta välismaale sõitvat Ainot rongile saatma. Nende suhtesse ei teki selgust, ent noorte tunded ei ole ka vaibunud. Aino saab teada, et ka Kulno lahkub paari päeva pärast kodumaalt Piiterisse (Peterburi). Rong lahkub koos Ainoga.

Novell lõppeb lausega Kulno kohta: 

## Vastuvõtt
See teos on saanud vastuolulist tagasisidet. Näiteks Heino Puhvel on raamatus "A. H. Tammsaare elu ja loomingu varasem periood" kõnealuse teose väärtuse väga maha teinud. Ta kasutab muuhulgas lauset: "Pilt teose kangelaste vaimsest palgest kujuneb aga troostituks, sest raske on leida ideelagedamat noorsugu, kui on "Noorte hingede" peategelased."

## Viited

## Välislingid
Suundantenn

**Suundantenn** on antenn, millel on suunatoime, s.t mille tekitatava elektromagnetvälja tugevus sõltub kiirguse suunast (saateantennil) või mille puhul antennis indutseerunud elektromotoorjõud sõltub raadiolainete saabumise suunast (vastuvõtuantennil). Seega saateantenn suunab elektromagnetkiirguse energiat peamiselt teatud kindlasse ruuminurka; vastuvõtuantenn võtab elektromagnetkiirguse energiat kõige tõhusamalt vastu teatud ruuminurgas.

Meeter- ja detsimeeterlainetel on vastuvõtuantennina peamiselt kasutusel Yagi antenn ja logoperioodiline antenn, lühematel lainetel (alates sagedusest umbes 1 GHz) paraboolantenn ja planaarantenn.
## Välislingid
* Directional antenna
Raadiosignaal

**Raadiosignaal** on raadiolainete vahendusel edastatav informatsioon või edastatavad andmed. Raadiosignaal tekitatakse raadiosaatjas andmesignaalist, enamasti digitaalsest andmevoost, millega moduleeritakse kõrgsageduslikku kandevõnkumist, näiteks siinusvõnkumist. Moduleeritud kõrgsagedusvõnkumine kiiratakse saateantenni kaudu ruumi. 

Raadiosignaalide rakendusvaldkonnad on ringhääling, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia, telemeetria (kaugmõõtmine), GPS, radar, raadioastronoomia jm.
## Vaata ka
*Signaal (tehnika)
## Välislingid
* How Radio Communication Works
Kõrgmolekulaarsed ühendid

Keemias ja biokeemias on **kõrgmolekulaarsed ühendid** suure molekulmassiga, makromolekulaarsed ühendid. 

Kõrgmolekulaarse ühendi molekulmass võib olla mõnest tuhandest mitme miljonini. Enamasti moodustuvad need molekulid suhteliselt väikese molekulmassiga ühendite polümerisatsioonil (tegelikul või mõttelisel) ja nii esinevad nende struktuuris korduvad struktuurielemendid (monomeersed lülid). *Korduvatest lülidest ühe või mõne eemaldamine kõrgmolekulaarse ühendi [[molekul]]ist ei muuda selle molekuli [[aine omadused|omadusi]]*; siiski ei kehti see reegel paljude biopolümeeride korral.
 
Kõrgmolekulaarsete ühendite vastandina (tihti polümeersete ühendite välistamiseks) kasutatakse mõistet „**madalmolekulaarsed ühendid**“, mis reeglina ei sisalda korduvaid lülisid. Kitsama tähendusega nimetused on lenduvad ühendid, vedelikud, gaasid jm.  

Keemias ja keemiatööstuses kasutatakse põhiliselt terminit "polümeerid", biokeemias aga termineid "makromolekulid" ja "biopolümeerid". Kõrgmolekulaarseid ühendeid liigitatakse mitme põhimõtte järgi:
*orgaanilised (plastid, biopolümeerid) ja anorgaanilised (paljud mineraalid)
*looduslikud (valgud, nukleiinhapped, looduslikud vaigud, tselluloos, tärklis, kerogeen, mitmed mineraalid ) ja sünteetilised (sünteetilised polümeerid, silikoonõli ehk polüdimetüülsiloksaan)
*lineaarse (polüetüleen) ja hargnenud (ligniin) ahelaga ning ruumilise struktuuriga (bakeliit) molekulid
*heteroahelaga (põhiahelas on mitu eri elementi, näiteks biopolüsahhariidid) ja homoahelaga (põhiahelas on üksainus element, näiteks süsinikahelaga polümeerid)
*polümeerset tüüpi ühendid (kas monomeeri lülidest koosnevad liitumispolümeerid või polükondensaadid nagu valgud ja nukleiinhapped) ja mittepolümeerset tüüpi makromolekulid (lipiidid ja makrotsüklid).

Kõrgmolekulaarsetest ühenditest koosnevad kõik organismide koed. Nendel ainetel kui suure energeetilise potentsiaaliga toormel on eriline tähtsus tahke- ja vedelkütustena, mille termokeemiline muundamine võimaldab toota vedelat ja gaasilist mootorikütust. Tekstiilmaterjalid, plastid, kiled, lakkid, liimid jmt on polümeersed saadused.

## Vaata ka
*Makromolekulid
*Polümeerid
*Biopolümeerid
Valjo Masso

**Valjo Masso** (3. juuni 1933 Viljandi – 10. september 2013) oli eesti põllumajandusteadlane ja poliitik.

Ta lõpetas 1957. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia. 1964. aastal kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja ja 1974. aastal põllumajandusdoktori väitekirja.

Ta töötas aastatel 1958–1994 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis, kus oli 1972–1976 instituudi asedirektor ja eriloomakasvatuse osakonna juhataja, 1977–1985 väetiste sektori juhataja ja 1985–1994 orgaaniliste väetiste labori juhataja. Aastatel 1994–1996 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli orgaaniliste väetiste grupi juhataja.

Aastatel 1997–1999 oli ta VIII Riigikogus asendusliige valimisliidu Koonderakond ja Maarahva Ühendus koosseisus.

Ta on uurinud farmide töökorraldust, peamiselt sõnnikumajanduse tehnoloogiat, sõnniku biotehnoloogilist töötlemist, energia- ja aineringet farmis ökoloogilisest ja majanduslikust lähtekohast, mullaviljakuse taastamise (sealhulgas taimede bioloogilisi omadusi kasutades) ja põllumajandusliku keskkonna kaitse võimalusi. Ta on täiustanud sõnnikuhoidlaid.

Ta oli aastatel 1964– NLKP liige. 10. novembrist 1999 oli ta Eestimaa Rahvaliidu/Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.

## Isiklikku
Tema poeg Jaan Masso on majandusteadlane.

## Kirjandus
*
*Eesti nõukogude entsüklopeedia lisaköide. Tallinn 1978. Lk 149–150
*Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. Ilo. 2003
Ilmo Liive

**Ilmo Liive** (24. märts 1936 – 7. september 2013) oli eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1967. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi õhtuse osakonna arhitektina.

Liive töötas aastast õpingute kõrvalt 1959 Kommunaalprojektis arhitektina, ning jõudis arhitekti ametikohalt projekti peaarhitektiks. Pärast ERKI lõpetamist suunati ta Tartusse, kus ta töötas aastatel 1968–1969 Tartu linna peaarhitektina. 1970. aasta naasis ta Tallinna ja sai Kommunaalprojekti peaarhitektiks.

## Viited

## Välislingid
*http://www.arhliit.ee/uudised/eal/lahkunud-on-arhitekt-ilmo-liive/
ESCP Business School

**ESCP Business School** on Pariisis, Londonis, Berliinis, Madridis ja Torinos asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Tegu on maailma vanima äriülikooliga, mis asutati 1819. aastal.

Financial Timesi edetabelis platseerus ESCP 2012. aastal Euroopa äriülikoolide seas 10. kohale. 2010. aastal hindas Financial Times ülikooli ärijuhtimise magistrikava maailma parimaks, kusjuures 2012. aasta oli see teisel kohal. Selle EMBA-programm on maailmas 21. kohal.

Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Patrick Thomas (Hèrmesi tegevjuht), endine Prantsusmaa peaminister Jean-Pierre Raffarin ning EL-i siseturu ja teenuste volinik Michel Barnier.

## Ajalugu
1819. aastal asutas rühm majandusteadlasi ja ärimehi, teiste seas majandusteadlane Jean-Baptiste Say ja ettevõtja Vital Roux, ESCP Europe’i. ESCP Europe oli esimene äriülikool maailmas. Jean-Baptiste Say oli majandusliku liberalismi eestkõneleja ja tihti omistatakse talle juba nii vara kui 1800. aastal mõiste „ettevõtja” (entrepreneur) looja au. Vital Roux on eelkõige tuntud kui 1807. aasta äriseadustiku kaasautor ning uuendusmeelse pedagoogika eestvõitleja.
ESCP Europe on algusest peale olnud rahvusvaheline. 1824. aasta lennu 118 lõpetajast olid umbes 30% välismaalased – 15 rahvuse esindajad, teiste seas seitse hispaanlast, viis brasiillast, viis hollandlast, neli sakslast ja kaks ameeriklast. Praegu on üliõpilaskonnas ligi 100 rahvuse esindajaid.

Esimeses õppekavas oli keeleõpe tähtsal kohal: peale prantsuse keele grammatika pakuti kursuseid inglise, saksa ja hispaania keeles. 1825. aastal käis õppetöö ESCP Europe’is kokku kümnes keeles ja üliõpilased pidid neist õppima vähemalt kolme. 1873. aastal loodi ESCP Europe’i vilistlasühing. 1921. aastal tähistas ESCP Europe Sorbonne’i hiigelsuures auditooriumis oma 100. aastapäeva, mille pidamist majanduskriis oli edasi lükanud.

5. aprillil 1973 otsustati mitme linnakuga Euroopa äriülikooli idee kasuks ning peagi avati pidulikult linnakud Ühendkuningriigis (Londonis 1974. aastal, järgnes kolimine Oxfordi 1975. aastal ja tagasi Londonisse 2005. aastal) ning Saksamaal (Düsseldorfis 1975. aastal, kust 1985. aastal koliti ümber Berliini). See annab tunnistust ülikooli sügavalt euroopalikust identiteedist. 1988. aastal järgnes linnak Hispaanias Madridis ja veel üks 2004. aastal Itaalias Torinos.  
 
2011. aastal sai ESCP Europe’ist asutajapartner HESAM-is – Sorbonne’i ülikooli ümber koondunud tuntud humanitaarvallas tegutsevate teadus- ja kõrgharidusasutuste klaster. 2019. aastal tähistab ESCP Europe 200. tegutsemisaastat maailma esimese äriülikoolina.

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Hauaplaat

**Hauaplaat** (ka **matuseplaat**) on kivist hauatähis, kivist, pronksist või muust materjalist plaat matusepaiga kohal; keskajal ja varauusajal olid hauaplaadid peamiselt kirikute põrandates, alates 18. sajandi teisest poolest ka kalmistutel.

## Keskaegsed hauaplaadid
Keskajal kasutati hauaplaate kirikutes asuvate hauakambrite tähistamiseks. Need olid reeglina hauakambri suurused ning katsid selle laena. Traditsiooniliselt on hauaplaatide nurgad kaunistatud nelja evangelisti sümbolite, ristide, sõõride või roosidega. Kadunu nimi ja surmaaeg on raiutud plaadi ääretekstina, mille lugemist alustatakse ülemisest vasakust nurgast paremale. Hauaplaadi keskel paiknevad kas vapid, peremärgid või inimfiguurid.

Eesti vanimad hauaplaadid on pärit 13. sajandist. Paljud keskaegsed hauaplaadid on nende esialgse funktsiooni kadudes, näiteks kirikus paiknevate matuste ümbermatmisel, ümber paigutatud, näiteks kasutatud ehituskividena.

## Pildid

Hauaplaat Kullamaa kirikus.jpg|Hauaplaat Kullamaa kirikus
Hauaplaat Muhu kirikus.jpg|Hauaplaat Muhu kirikus
Alexander von Esseni hauaplaat 3.jpg|Alexander von Esseni hauaplaat
Hermann Rahri hauaplaat 1355.jpg|Hermann Rahri hauaplaat
Bucholti hauaplaat.jpg|Bucholti hauaplaat
Sõjamehe kujutisega hauaplaat Järva-Peetri kirikus.jpg|Sõjamehe kujutisega hauaplaat Järva-Peetri kirikus
Evangelistide kujutisega hauaplaat Järva-Peetri kirikus.jpg|Evangelistide kujutisega hauaplaat Järva-Peetri kirikus


## Vaata ka
* Hauakivi
* Kenotaaf
* Epitaaf
* Trapetsiaalsed hauaplaadid

## Viited

## Kirjandus
* Merike Kurisoo, *Ars moriendi* – suremise kunst, EKM, 2013
Mikko Koivisto

**Mikko Koivisto** (sündinud 18. aprillil 1987 Vantaas) on soome korvpallur. 

Ta mängib Soome klubis Nilan Bisons.

Ta on 194 cm pikk ja kaalub 85 kg. 

2008. aastast mängib ta ka Soome korvpallikoondises.
Caenophidia

***Caenophidia*** on madude ülemsugukond ja fülogeneetilise klassifikatsiooni alusel madude infraseltsi kuuluv järk. 

*Caenophidia* on madude liigirohkeim ülemsugukond, hõlmates rohkem kui 3000 liiki, sealhulgas enamik niinimetatud mürkmadusid  Nad elavad väga mitmesugustes elupaikades. 

## Klassifikatsioon
### Sugukonnad
* *Atractaspididae* (pinnaserästiklased)
* *[[Colubridae]]* 
* *Elapidae*  (mürknastiklased) 
* *Hydrophiidae* (merimadulased) 
* *Viperidae* (rästiklased) .

### Fülogeneetiline klassifikatsioon

*Caenophidia* ülemsugukonna fülogeneetiliseks klassifikatsiooniks pakutakse järgmist skeemi:

**Acrochordidae* (tüügasmadulased)
**[[Colubroides]]*
***[[Xenodermatidae]]*
***[[Colubroides]]* 
****[[Pareatidae]]*
****[[Endoglyptodonta]]*
*****Viperidae* (rästiklased)
*****Homalopsidae* (veemadulased)
*****[[Elapoidea]]*
******Psammophiidae* (liivamadulased)
******Elapidae* (mürknastiklased) 
******Atractaspididae* (pinnaserästiklased)
******[[Lamprophiidae]]*
*****[[Colubroidea]]*
******Calamariinae* (kääbusmadulased)
******Colubridae* 
******[[Pseudoxenodontidae]]*
******[[Natricidae]]*
******Dipsadidae* (jämepeamadulased)
*******[[Dipsadinae]]*
*******[[Carphophiinae]]*
*******[[Xenodontinae]]*

## Evolutsioon
Arvatakse, et *Caenophidia* maod on välja arenenud Kainosoikumi keskel.

## Etümoloogia
Kreeka keeles tähendab eesliide *caeno* 'uus', 'hiljutine'. 

## Viited
Colubridae

***Colubridae*** on madude sugukond.

## Klassifikatsioon

Sugukonda *Colubridae* klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised madude alamsugukonnad:
**Calamariinae* Bonaparte, 1838 – kääbusmadulased
**[[Colubrinae]]* Oppel, 1811
**Dipsadinae* – jämepeamadulased
**[[Grayiinae]]* Meirte, 1992
**[[Scaphiodontophiinae]]*
**[[Sibynophiinae]]* Dunn, 1928. 

Järgmised perekonnad on roomajate andmebaasis seni alamsugukondadesse klassifitseerimata:
**[[Blythia]]* Theobald, 1868
**[[Cyclocorus]]* Duméril, 1853
**[[Elapoidis]]* Boie, 1827
**[[Gongylosoma]]* Fitzinger, 1843
**[[Helophis]]* de Witte & Laurent, 1942
**[[Myersophis]]* Taylor, 1963
**[[Oreocalamus]]* Boulenger, 1899
**[[Poecilopholis]]* Boulenger, 1903
**[[Rhabdops]]* Boulenger, 1893
**[[Tetralepis]]* Boettger, 1892.

### 2016

Sugukonnaga on 2016. aasta seisuga liidetud maoperekond Wallaceophis Mirza, Vyas, Patel & Sanap, 2016.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne ADW-s
*Sissekanne ITIS-es
*Sissekanne IUCN-is
*Sissekanne NCBI Taxonomy database-s'is
*Sissekanne roomajate andmebaasis
*Sissekanne veebisaidil Wikispecies
*Sissekanne WoRMS-is
*Scott A. Weinstein, David A. Warrell, Julian White, Daniel E. Keyler, *[http://books.google.ee/books?id=lB3FxFG5wrQC&pg=PA280&dq=Thrasops&hl=et&sa=X&ei=NcDkUtOdMMWO7AbW0IHQBw&redir_esc=y#v=onepage&q=Thrasops&f=false Venomous Bites from Non-Venomous Snakes: A Critical Analysis of Risk and Management of Colubrid Snake bites]*, 2011, Elsevier, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Colubridae]] seisuga 22.12.2013.*
Vappepitaaf

**Vappepitaaf** on epitaafi ja surnusildi funktsioone ühendav enamasti puust nikerdatud polükroomne aadlivapina kujundatud mälestustahvel koos mälestustekstiga, mis on aadlisoost surnu mälestuseks kirikusse üles seatud.

Vappepitaafi kanti matuserongkäigus sarga ees ning riputati kadunukese haua vahetusse lähedusse kiriku seinale. Aadlike vappepitaaf koosnes suguvõsa vapi pildiga vapikilbist, mille all paiknes tekstitahvel kadunukese elulooliste andmetega. Vapikilpi ümbritses rikkaliku taimornamendiga kiivrikate, mille kohal kõrgus turvisekiiver aadlikrooni ja kiivriehisega.

Vappepitaafide kasutamise kõrgaeg oli 17. sajand. Vappepitaafide traditsioon hakkas hääbuma pärast kirikuisse matmise keelustamist 1772. aastal.

Eestis on tänapäevani säilinud alla 200 vappepitaafi, üle poole neist asuvad Tallinna Toomkirikus.

## Viited

## Allikad
* Merike Kurisoo, *Ars moriendi* – suremise kunst, EKM, 2013
EU

**EU** või **Eu** tähendada:

***EU** on Euroopa Liidu rahvusvaheline lühend (*European Union*)
***EU** on mitme ülikooli nime lühend:
**Edinburghi ülikool Šotimaal
**Ehime ülikool Jaapanis

***Eu** on euroopiumi sümbol.
***[[Eu (Seine-Maritime)|Eu]]** on asula Prantsusmaal Seine-Maritime'i departemangus
***eu** on baski keele ISO kahetäheline kood

## Vaata ka
*.eu
*EU07
Aarne Tõldsepp

**Aarne Tõldsepp** (6. veebruar 1942 – 16. august 2013) oli eesti keemiaõpetaja, keemia- ja pedagoogikateadlane ning Tartu Ülikooli professor.

Lõpetas aastal 1960 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1965 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna, kus ta spetsialiseerus keemiapedagoogikale. 1966–1969 oli ta Tartu Ülikoolis aspirantuuris, kaitses aastal 1970 NSV Liidu Pedagoogika Akadeemia juures tööga (juhendajateks Ivar Kull ja Kalju Toim) "Логический анализ и построение ра основах программированного обучения темы "Строения вещества"" pedagoogikakandidaadi kraadi väitekirjaga; aastal 1972 sai ta dotsendiks. Aastal 1985 kaitses ta Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis tööga "Методические основы формирования системных знании по химии в общеобразовательной школе" pedagoogikadoktori väitekirja.

## Töökäik
*1965–1966 keemiaõpetaja Tartu 5. Keskkoolis;
*1969–1997 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas assistent, vanemõpetaja, dotsent ja professor. 
*1973 teadur Gdanski ülikoolis; 
*1977–1978 stipendiaat Helsingi Ülikoolis;
*1998–2002 keemiaõpetaja Antsla Gümnaasiumis;
*2002–2004 keemiaõpetaja Saue Gümnaasiumis;
*2004–2011 osakoormusega keemiaõpetaja Tartu Waldorfgümnaasiumis, samal ajal Läti Ülikooli keemiateaduskonnas doktoriõppe juhendaja ja konsultant-professor.

## Viited

## Kirjandus
* Postimees 4. september 2013, lk 18 (nekroloog)

## Välislingid
*
Duvernoy nääre

**Duvernoy nääre** on paljude madude peapiirkonnas, silmade ja suu vahel,  paiknev paariline välissekretoorne nääre. Duvernoy nääre on tuvastatud ligi 30–40% nastiklaste sugukonda kuuluvatel madudel. 

Duvernoy näärmeid ei ole tuvastatud rästiklastel või mürknastiklastel.  

Näärme avastajaks, aastal 1832, peetakse prantsuse zooloogi Georges Louis Duvernoyd  (1777–1855), tema järgi on nääre ka nimetatud.

Duvernoy näärmete eritisi seostatakse madude toitumisega: neelamise ja seedimisega. Uurija dr. Kenneth V.Kardong peab oluliseks välja tuua, et vaatamata sellele, et Duvernoy näärmete eritisi nimetatakse vahel mürgisteks, mis põhjustavad näiteks inimestel naha alla süstituna valu ja paistetust jms, ei peeta sekreeti siiski mürgiks.

## Viited

## Välislingid
*AARON M. TAUB.*[http://digitallibrary.amnh.org/dspace/handle/2246/1106 COMPARATIVE HISTOLOGICAL STUDIES ON DUVERNOY'S GLAND OF COLUBRID SNAKES]*, BULLETIN OF THE AMERICAN MUSEUM OF NATURAL HISTORY, 138. köide, artikkel 1, lk 1-50, New York, 1967, veebiversioon (vaadatud 17.09.2013) (inglise keeles)
* Robert E. Hill, Stephen P. Mackessy, Characterization of venom (Duvernoy's secretion) from twelve species of colubrid snakes and partial sequence of four venom proteins, Toxicon 38 (2000) 1663±1687, veebiversioon (vaadatud 28.07.2014) (inglise keeles) 
*Scott A Weinstein, David A. Warrell, Julian White, Daniel E Keyler. Venomous? Bites from Non-Venomous Snakes: A Critical Analysis of Risk and Management of "Colubrid" snake bites., lk 283 – 288, 2011, Elsevier, ISBN 978 0 12 387732 1  Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 21.09.2013) (inglise keeles)
Endel Innos

**Endel Innos** (19. mai 1932 Tallinn – 15. november 1992 Tallinn) oli eesti insener, tööstusjuht ja sporditegelane.

Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1955. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikainsenerina.

Aastatel 1961–1975 oli ta algul tehase Metallist direktor, hiljem Tallinna Ekskavaatoritehase direktor. Aastatel 1975–1981 oli ta koondise Talleks peadirektor. 1981. aastast oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse referent, hiljem OÜ Termest peadirektor.

Endel Innos suri 15. novembril 1992 Tallinnas ja maeti 20. novembril 1992 Pärnamäe kalmistule.

## Tunnustus
*1966 – Kalevi auliige
*1970 – Nõukogude Eesti preemia
*1977 – Eesti NSV teeneline tööstustöötaja
*1977 – NSV Liidu riiklik preemia

## Viited

## Kirjandus
*Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000 AS Kirjastus Ilo, 2003 (surmaaeg on seal vale)

## Välislingid
*Biograafia ESBL-is
Tšuhujiv

**Tšuhujiv** on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Tšuhujivi rajooni keskus. Asub maantee E40 ja Donetsi jõe ääres, 38 kilomeetrit Harkivist kagus. 

Linn on märkimisväärne toiduainetööstuse tõttu. Peamiselt toodetakse seal majoneesi.

## Ajalugu
Linn on asutatud ajavahemikul 1540–1627. Mitmed ajaloolased väidavad, et Tšuhujivi on asutanud tsaar Ivan IV, kes valitses aastatel 1547–1584. Sõjaväe kindlus ehitati 1638. aastal kõrvuti linnaga Vene tsaari Mihhail I Fjodorovitši käsul. Sestpeale on linnas olnud sõjaväeüksused. Nõukogude ajal oli see oluline sõjaväe väljaõppekeskus. Seal asusid lennuväeakadeemia ja suurtükikool. Hiljem kasutas linna kõrval asuvat baasi Ukraina õhuvägi.

### Sõjategevus 2022. aastal
2022. aasta Venemaa sissetungi ajal vallutasid Venemaa väed Tšuhujivi. Ukraina sõjavägi kinnitas 2022. aasta märtsi alul Harkivi lahingu käigus toimunud vasturünnaku tulemusel linna tagasivallutamist Vene vägedelt.

### Tuntud isikud
* Tšuhujivist on pärit Ilja Repin.

### Galerii

The residential house of military settlers (3).jpg|Ilja Repini endine elukoht
Pair of Ukrainian AF Mil Mi-24P flying over Ukrainian Govt An-148-100V at Chuguyev.jpg|Tšuhujivi lennuväebaas 2016. aastal 


## Vaata ka
* Tšugujivi ülestõus

## Viited
Tšugujivi ülestõus

**Tšugujivi ülestõus** (9. juuli 1819 – august 1819) oli Tšugujivi linnas paiknevate poolsõjaväeliste üksuste relvastatud vatuhakk rangete regulatsioonide ja kehvade töötingimuste vastu. 

Peamiseks põhjuseks oli Venemaal 1816. aastal läbi viidud sõjaväereform, millega sõdureid sunniti õppustest ja sõjast vabal ajal maad harima.

Ülestõusnute peamine nõue oligi sellise korra lõpetamine. Peagi ühinesid nendega talupojad naaberküladest. Ülestõusu mahasurumiseks saatis tsaarivõim kohale neli jalaväerügementi kindral Aleksei Araktšejevi juhtimisel. Pärast kuu aja pikkust võitlust õnnestus ülestõus maha suruda. Arreteeriti umbes 2000 inimest, kellest 20 lasti maha ja 400 saadeti sunnitööle. 1820. aastal puhkes Lõuna-Ukrainas umbes 200 külas veel sarnaseid ülestõuse.
Hispaania gripp

**Hispaania gripp** oli pandeemia, mis levis 1918. aasta jaanuarist kuni 1920. aasta detsembrini üle kogu maailma. 

Hispaania gripp oli üks surmavamaid pandeemiaid inimkonna ajaloos, põhjustades üle maailma 500 miljoni inimese nakatumise ja eri hinnangutel 17–50 miljonit surma (sel ajal elas maailmas 1,8–1,9 miljardit inimest). Võrdluseks: äsjalõppenud Esimene maailmasõda oli nõudnud üle 9 miljoni sõduri ja 7 miljoni tsiviilisiku elu.

Vähesed kohad, kus Hispaania gripi ohvreid ei olnud, olid Gunnisoni väikelinn Colorados, kus linnaelanikud end kaheks kuuks isoleerisid ja kõik teed maakonna piiril barrikadeeriti; ja Ameerika Samoa, kus USA mereväekuberner John Martin Poyer kuulutas välja karantiini.

Rahva võitlusvaimu säilitamiseks tsenseerisid sõjaaja tsensorid Saksamaal, Ühendkuningriigis, Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikides uudiseid pandeemia kohta. Neutraalse Hispaania ajalehed said pandeemiat seevastu vabalt kajastada ning seetõttu tekkis ekslik mulje, et Hispaania on haiguse tõttu eriti rängalt kannatada saanud. Eksiarvamuse tõttu hakatigi haigust hüüdma Hispaania gripiks. Gripi päritolu kohta arvavad teadlased, et see sai alguse Ameerika Ühendriikidest. 

Hispaania gripi kohta pidasid selle hilisemad uurijad kummaliseks asjaolu, et seda põdesid raskemini noored, tugeva immuunsüsteemiga inimesed. See mõistatus leidis arvatavasti lahenduse 2007. aastal, kui makaakidega tehtud katsete tulemusel selgus, et viirus suudab välja lülitada (blokeerida) rakusisese viiruse signaliseerijana toimiva RIG1-geeni, mille ülesandeks on interferooni IFN-α/β sünteesi käivitamine, noorte inimeste liigkaitsvad immuunvastused põhjustasid organismile laastavalt mõjuva nn tsütokiinitormi – immuunsüsteemi ülereageerimise, samas kui laste ja vanemate inimeste nõrgem immuunsüsteem põhjustas nimetatud põhjusel vähem surmasid.

Hispaania gripp oli esimene pandeemia, mille põhjustas A-gripiviiruse H1N1 alamtüüp. 2009. aastal põhjustas seagripi A(H1N1)2009 gripipandeemia.

## Viited

## Kirjandus
*Niall P. A. S. Johnson, Juergen Mueller. "Updating the Accounts: Global Mortality of the 1918-1920 "Spanish" Influenza Pandemic" – Bulletin of the History of Medicine, Volume 76, Number 1, Spring 2002 pp. 105-115.
*John M. Barry. *The Great Influenza: The Epic Story of the Greatest Plague in History*. Viking Penguin, 2004. ISBN 0-670-89473-7.

## Välislingid

*Mari Järvelaid, Sirje Timmusk, Gripiviiruse epidemioloogia ja organismi immuunvastus, Eesti Arst 2010; 89(1):21−30 (vaadatud 16.09.2014)
* Jeffery K. Taubenberger ja David M. Morens, 1918 Influenza: the Mother of All Pandemics, Emerging Infectious Diseases • www.cdc.gov/eid, 12. köide, nr 1, jaanuar 2006 (vaadatud 15.09.2014) (inglise keeles)
* University of Southern California, Influenza Virus Evades Body's Immune Response Through Newly Discovered Mechanism, 21. mai 2009 (vaadatud 15.09.2014) (inglise keeles)  
* Tokiko Watanabe ja Yoshihiro Kawaoka, Pathogenesis of the 1918 Pandemic Influenza Virus, PLoS Pathog. jaanuar 2011; 7(1): e1001218., 27. jaanuar 2011. doi:  10.1371/journal.ppat.1001218 (vaadatud 15.09.2014) (inglise keeles)
Põhjatuul

**Põhjatuul** on tuul, mis puhub põhjast lõunasse. 

Põhjatuult peetakse kirjanduses külma ilma märgiks ja tavaliselt tähistab ta põhjapoolsetes riikides külmemate ilmade saabumist. 

Lõunapoolsetes riikides, eriti Lõuna-Austraalias, on põhjatuul väga kuum tuul, millega seoses võivad alata tulekahjud. 

Kreeka mütoloogias oli põhjatuule jumal Boreas. Inuiti mütoloogias oli Negagfok põhjatuul hing, kellele meeldib külm ja tormine ilm.
Niklas Moisander

**Niklas Moisander** (sündinud 29. septembril 1985 Turus) on Soome jalgpallur. Ta mängib kaitsjana Rootsi jalgpalliklubis Malmö FF.

Aastatel 2012 ja 2013 on ta valitud Soome aasta jalgpalluriks.

## Saavutused
;AZ
* Hollandi meister (1): 2008–09
* Johan Cruijff Shield (1): 2009
;Amsterdami Ajax
* Hollandi meister (2): 2012–13, 2013–14
* KNVB Cup (1): 2005–06
* Johan Cruijff Shield (1): 2013
;Malmö FF
*Allsvenskan: 2021

## Välislingid
Robin Williams

**Robin McLaurin Williams** (21. juuli 1951 Chicago, Illinois – 11. august 2014 Paradise Cay, California) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja. 

Ta pälvis oma filmirollide eest Oscari (1997, "Hea Will Hunting", parim kõrvalosatäitja), kuus Kuldgloobust ja kaks Emmyt.

## Lapsepõlv ja noorus
Robin Williams on öelnud, et naljasoone päris ta oma modellina töötanud emalt, kes eelistas lapse kasvatamisel köita tema meeli tähelepanu juhtimisega kõiksugustele lõbusatele seikadele ning oli talle eeskujuks naljakate seoste märkamisel ja loomisel.  

Keskkoolis tegeles ta maadlusega ja kuulus kooli meeskonda.

## Looming
Tema rollide hulka kuuluvad osatäitmised Eestiski linastunud mängufilmides "Hea Will Hunting", "Surnud poeetide ühing", "Aladdin", "Good Morning, Vietnam", "Jumanji", "Kiirfoto", "Meie issi, proua Doubtfire" ("Mrs. Doubtfire"), "Unetus", "Narrkuningas" ("The Fisher King"), "Linnupuur", "Kapten Konkskäsi", "Lustakad jalakesed", "Ärkamised", "Patch Adams", "Öö muuseumis" jne.

## Terviseprobleemid ja surm
Williams kannatas pikaajalise depressiooni käes. 2013. aasta novembris diagnoositi tal Parkinsoni tõbi.  

11. augustil 2014 leiti Williams oma kodust teadvusetuna ning teda ei suudetud enam päästa. Surma põhjuseks oli enesetapp püksirihmaga poomise läbi ja sellest tingitud lämbumine. Lahkamisel ilmnes, et Williams põdes ka hallutsinatsioone tekitavat Lewy kehakeste haigust.

Novembris 2015 ütles Williamsi lesk, et peab enesetapu põhjuseks Lewy kehakeste haigusega kaasnenud vaimse ja motoorse võimekuse allakäiku. Williamsil oleks elada jäänud veel kuni kolm aastat.

## Filmograafia

## Viited

## Välislingid
*
Jesús María

**Jesús María** on linn Argentinas Córdoba provintsis.

Linn asub Córdobast 50 km põhja pool. Linn kujunes 1576. sajandil samasse rajatud ja alates 1618. aastast jesuiitidele kuuluva mõisa (hispaania keeles *estancia*) juurde.
Amphiesma

***Amphiesma*** on maoperekond. *Amphiesma* liigid elavad Aasia lõuna- ja idaosas, Siberis, Koreas, Hiinas, Indias, Indohiinas, Jaapanis ja Indoneesias. Teadlased peavad neid mürgita madudeks. 

## Liigid
*Amphiesma* maoperekonna hulka loetakse 42 liiki.

* *[[Amphiesma andreae]]* Ziegler & Le, 2006 
* *[[Amphiesma arguus]]* David & Vogel, 2010
* *[[Amphiesma atemporale]]* (Bourret, 1934)
* *[[Amphiesma beddomei]]* (Günther, 1864) 
* *[[Amphiesma bitaeniatum]]* (Wall, 1925)
* *[[Amphiesma boulengeri]]* (Gressitt, 1937)
* *[[Amphiesma celebicum]]* (W. Peters & Doria, 1878)
* *[[Amphiesma concelarum]]* Malnate, 1963
* *[[Amphiesma craspedogaster]]* (Boulenger, 1899)
* *[[Amphiesma deschauenseei]]* (Taylor, 1934)
* *[[Amphiesma flavifrons]]* (Boulenger, 1887) 
* *[[Amphiesma frenatum]]* Dunn, 1923
* *[[Amphiesma groundwateri]]* (M.A. Smith, 1922)
* *[[Amphiesma inas]]* (Laidlaw, 1901)
* *[[Amphiesma ishigakiense]]* (Malnate & Munstermann, 1960)
* *[[Amphiesma johannis]]* (Boulenger, 1908)
* *[[Amphiesma kerinciense]]* David & Das, 2003
* *[[Amphiesma khasiense]]* (Boulenger, 1890)
* *[[Amphiesma leucomystax]]* David et al., 2007
* *[[Amphiesma metusia]]* Inger et al., 1990
* *[[Amphiesma miyajimae]]* (Maki, 1931)
* *[[Amphiesma modestum]]* (Günther, 1875) 
* *[[Amphiesma monticola]]* (Jerdon, 1853)
* *[[Amphiesma nicobariense]]* (Sclater, 1891)
* *[[Amphiesma octolineatum]]* (Boulenger, 1904)
* *[[Amphiesma optatum]]* (Hu & Zhao, 1966)
* *[[Amphiesma parallelum]]* (Boulenger, 1890)
* *[[Amphiesma pealii]]* (Sclater, 1891)
* *[[Amphiesma petersii]]* (Boulenger, 1893)
* *[[Amphiesma platyceps]]* (Blyth, 1854)
* *[[Amphiesma popei]]* (Schmidt, 1925)
* *[[Amphiesma pryeri]]* (Boulenger, 1887)
* *[[Amphiesma sanguineum]]* (Smedley, 1931)
* *[[Amphiesma sarasinorum]]* (Boulenger, 1896)
* *[[Amphiesma sarawacense]]* (Günther, 1872)
* *[[Amphiesma sauteri]]* (Boulenger, 1909)
* *[[Amphiesma sieboldii]]* (Günther, 1860) 
* *[[Amphiesma stolatum]]* (Linnaeus, 1758) 
* *[[Amphiesma venningi]]* (Wall, 1910)
* *[[Amphiesma vibakari]]* (H. Boie, 1826) 
* *[[Amphiesma viperinum]]* (Schenkel, 1901)
* *[[Amphiesma xenura]]* (Wall, 1907)

## Viited

## Välislingid
* Duméril, C. (Constant),( 1774-1860); Bibron, Gabriel, (1806-1848); Duméril, Auguste Henri André, 1812-1870; Baird, Spencer Fullerton, (1823-1887). *[http://archive.org/stream/erptologiegn71185dum#page/724/mode/2up Erpétologie générale ou histoire naturelle complète des reptiles]*. 7. köide. lk 726–739, 1854 Veebiversioon (vaadatud 18.09.2013) (prantsuse keeles).
Mikk Üleoja

**Mikk Üleoja** (sündinud 2. jaanuaril 1970) on eesti koorijuht ja laulja, aastast 2011 Eesti Rahvusmeeskoori peadirigent ja kunstiline juht. 

Mikk Üleoja alustas muusikaõpinguid Tallinna Muusikakeskkoolis, kus ta õppis koorijuhtimist oma õe Elo Üleoja juhendamisel ja trompetit Aavo Otsa juures. 1997. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia (Ants Üleoja dirigeerimisklassis) ja 2004. aastal sai samas magistrikraadi (Toomas Siitani juhendamisel). Aastatel 1990–1993 täiendas ta end Lahtis Snellmani kõrgkooli lauluosakonnas, õppides Rudolf Steineri õpetusel põhinevat Werbecki häälekooli meetodit. Tema juhendaja oli hollandi tenor Christiaan Boeel. 

Enda muusikaõpetajatest meenutab ta teistest enam viiuliõpetaja Harri Rikandit, trompetiõpetajat Avo Otsa ja muusikaajaloo õpetajat Toomas Siitanit. 

Aastatel 1989–1992 laulis Mikk Üleoja Maailma Noortekooris, 1994–1996 Eesti Rahvusmeeskooris, 1996–2000 Eesti Filharmoonia Kammerkooris ning 1998. aastast on ta laulnud gregoriaani ansamblis Vox Clamantis. Lauljana on ta osalenud salvestustel nii Vox Clamantise ja kui ka Eesti Filharmoonia Kammerkoori koosseisus. 

Aastatel 1998–2011 töötas ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori koormeistrina ning juhatas koori paljudel esinemistel, sealhulgas Austrias ja Soomes ning plaadisalvestustel. 

Koorijuhina alustas Mikk Üleoja tööd Pärnus kammerkoori Mattone juures, mille peadirigent ta oli aastatel 1994–1996. Aastatel 2003–2005 juhatas ta Püha Miikaeli poistekoori. 

2003. aastast on ta Kaarli koguduse kontsertkoori peadirigent ning aastast 2011 Eesti Rahvusmeeskoori kunstiline juht ja peadirigent. 

Ta on olnud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna õpetaja. 2004/2005. õppeaastal õpetas ta koorijuhtimist Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. 

XXVI üldlaulupeol oli ta liigijuht.

## Tunnustus

* 2002 Gustav Ernesaksa Fondi õppestipendium
* 2007 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Mart Saare loomingu salvestamine)
* 2015 Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium
* 2016 Armeenia kultuuriministeeriumi kuldmedal (Armeenia kultuuri toetamise ja populariseerimise eest)
* 2016 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (väljapaistvate loominguliste saavutuste eest 2015. aastal, koos Eesti Rahvusmeeskooriga)
* 2024 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema vanemad on koorijuhid Ants ja Ene Üleoja. Ka tema õde Elo Üleoja on koorijuht.

## Viited
Anders Ljunggren

**Karl Anders Hjalmar Ljunggren** (24. aprill 1951 Höreda – 3. november 2024 Stockholm) oli Rootsi diplomaat ja ajakirjanik, alates 17. septembrist 2013 kuni septembrini 2018 oli ta Rootsi suursaadik Eestis.

Aastatel 2009–2013 oli ta Rootsi suursaadik Reykjavíkis.

## Tunnustus
* Maarjamaa Risti I klass

* 2017 Tartu Ülikooli medal

## Viited

## Välislingid
* Tutvustus Rootsi saatkonna lehel
NATINADS

**NATINADS** (ingliskeelne lühend sõnadest *NATO Integrated Air Defense System*) on **[[NATO]] integreeritud õhukaitsesüsteem**, mis kujutab endast ühendust erinevate Euroopa NATO riikide õhujõudude sensorisüsteemide (radarid), juhtimiskeskuste ning relvasüsteemide (hävitajad, maapealsed õhutõrjevahendid) vahel.

## Viited
Õhuväe staap

**Õhuväe staap** on Tallinnas asuv Eesti õhuväe juhtimisorgan. See loodi 13. aprillil 1994.

## Ülesanded
Õhuväe staabi põhiülesanded:

* tagada alluvate üksuste alaline lahinguvalmidus
* pidevalt koguda ja analüüsida olukorda iseloomustavaid andmeid
* plaanida operatsioone ja tegevusi
* korraldada õhuväe juhtimist ja väljaõpet

## Koosseis

Staabi koosseisus on viis osakonda:

* personaliosakond
* luureosakond
* operatiivosakond
* tagalaosakond
* sideosakond

## Välislingid
* Õhuväe staap kaitseväe kodulehel
Rannakaitsepatarei nr 9

**Rannapatarei nr 9** oli aastatel 1914–1916 ehitatud Peeter Suure merekindluse peapositsiooni rannakaitsesüsteemi kuulunud rannapatarei Naissaarel. See kaitses Naissaare akvatooriumi läänes ning Suurupi esiseid alasid Soome lahes.

Rannapatarei nr 9 on tunnistatud kultuurimälestiseks.

## Patarei
Rannapatarei paiknes Naissaare põhjaosas ning koosnes neljast (IV-203/50 (8")) suurtükist, mis asusid kahes kahesuurtükilises soomustornis, millel üksnes suurtükiploki kupliosa oli liikuv ja mis asetsesid ühel kagu-loode sirgel. Suurtükiplokkide soomustornide diameeter oli 6,62&nbsp;m ja soomuse paksus kõikjal ühtlaselt 30&nbsp;cm. 

Sümbolite (IV-203/50) tähendus patarei nimetuses:
*IV – suurtükkide arv patareis. Kokku oli rannapatareis nr 9 neli suurtükki;
*203 – suurtüki kaliiber millimeetrites;
*50 – suurtüki vintraua pikkus kaliibrites.

Soomustornide all asusid laskemoonavarjendid, kahte torni-laskemoonakeldrit ühendas paksu betooniga ümbritsetud 80&nbsp;m pikkune tunnel. Tunneliehitise taga asus hoone komandopunkti-jõujaamaga ja muud ruumid. Patareipositsioonideni kulges saarel asuva kitsarööpmelise raudtee haru.

Patarei õhiti 1918. aasta veebruaris Saksa keisririigi vägede pealetungi eel osaliselt Nõukogude vägede poolt, täielikult purustati kagupoolne tulepositsioon ja 50% ulatuses purunes loodepoolne suurtükipositsioon. Patarei komandopunkt-jõujaam on säilinud ja rahuldavas-heas seisukorras.

## Vaata ka
*Kitsarööpmeline raudtee Naissaarel

## Viited

## Välislingid
*
*Kaart Naissaarel aegade jooksul asunud militaarobjektidest
Õhuseiredivisjon

**Õhuseiredivisjon** (ÕSD) on Eesti õhuväe koosseisu kuuluv väeosa, mille põhiülesanne on Eesti Vabariigi õhuruumi puutumatuse järelevalve.

## Õhuseiredivisjon koosneb
*staap
*insener-tehniline grupp
*õhuoperatsioonide juhtimiskeskus

## Varustus
ÕSD kasutab üle Eesti paiknevaid sensorsüsteeme (radareid):

; GM403
ThalesRaytheonSystemsi loodud radarisüsteem Ground Master 403.

; TPS-77
Lockheed Martini loodud kolmemõõtmeline radarisüsteem.

; ASR-8

ASR-8 on lennuvälja tegevuseks kasutatav radarisüsteem. Lühend ASR tuleneb inglise keelest (*Airport Surveillance Radar*).

; VERA-NG
Passiivseiresüsteem.

## Radaripostid
* Muhumaa radarijaam
* Tõikamäe radarijaam
* Kellavere radarijaam
* Viru radarijaam

2026. aastal peaks Hiiumaal valmima veel üks radarijaam.

## Ülemad
:27.05.2022– major Ivar Sammal
:30.06.2017–26.05.2022 kolonelleitnant Gerry Karro
:01.08.2012–30.06.2017  major Hardi Lämmergas
:01.08.2009–31.07.2012  kolonelleitnant Janek Lehiste
:01.04.2008–31.07.2009  major Kert-Robert Nõmme
:01.08.2007–31.03.2008  major Mart Vendla
:11.01.2007–31.07.2007  kapten Kert-Robert Nõmme
:23.05.2005–31.12.2006  kapten Mart Vendla
:03.11.2002–22.05.2005  kapten Jaak Tarien
:01.01.1998–02.11.2002  kapten Aivar Tuvik

## Viited