open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karja kalme

**Karja kalme** asub Saaremaal, Karja külas. Tegemist on 13.–14. sajandi kalmistuga.

Kalmistu avastati 1949. aastal ehitustööde käigus Karja karjamõisa läheduses.

## Uuringud
1955. aastal uuris seda arheoloog Aita Kustin. Osa kalmest oli jäänud ehituse alla, kuid suurem enamik oli võimalik läbi uurida. Uuritud alalt leiti 34 luustikku, kõikide surnute pead olid lääne poole (maetud kristliku kombe kohaselt) ja mitme juurest leiti kirstu jäänuseid. Mehi, naisi ja lapsi oli maetud peaaegu võrdselt. Kalmistu oli keskelt tühi, mille põhjal on arvatud, et seal võis paikneda puitkabel.

Kalme asukoht hilisema mõisa läheduses annab oletada, et tegu oli väiksema erakiriku juures oleva surnuaiaga. Sellele arvamusele lisab tõestust juurde kalmest tulnud rikkalikud leiud, mis selgelt viitasid eesti soost maaomanikele, kellele ka ilmselt tolleaegne mõis kuulus.

## Maetud
Kalmetes esines naistel kõige enam ehteid, meestel oli (metall)panuseid vähe. Palju ehteid olid just asetatud surnu selja alla. Lisaks leiti tekstiilijäänuseid, mis olid säilinud tänu pronksist rõngastele ja spiraalikestele. Enamasti olid eelnevalt mainitud kaunistused just naiste sõbadel ja põlledel.

13. sajand oli sõdaderohke ja see kajastus ka Karja kalmes. 25–35-aastasena surnud mees oli ilmselt lähivõtluses saanud korduvalt haavata, alla 40-aastane mees oli tapetud löögiga pähe ja ilmselt kõige õõvastav oli seitsmeaastase lapse surm, kelle kolju oli löödud pooleks.

Alla 35-aastaste naiste seas oli raseduste ja sünnitustega seotud surmade arv kõrge keskajal, kuid see ei kajastunud Karja kalmes. See-eest oli ilmselt üks 35-45-aastane naine surnud sünnitamisel. Matmisviisi ja rikkalike panuste põhjal võis oletada, et tegemist oli olulise emandaga.

## Viited

## Välislingid
* Karja kalme – Osiliana
Katkise akna parabool

**Katkise akna parabool** on parabool, mille esitas prantsuse majandusteadlane Frédéric Bastiat oma 1850. aastal kirjutatud essees "Mis on näha ja mis ei ole näha" ("Ce qu'on voit et ce qu'on ne voit pas"), et seletada, miks kahju tekitamine ja raha, mis on saadud tänu kahju tekitamisele, ei too tegelikult ühiskonnale kasu.

Frédéric Bastiat' parabool on järgmine. Poe omaniku poeg lõhkus akna ja poe omanik pidi maksma kuus franki akna parandamiseks. Aknaklaasija sai kasu, mistõttu nähtav majanduskasu sellest oli kuus franki. Nähtav ei ole, et poe omanik ei saanud seda raha kasutada millekski kasulikumaks. Selle raha oleks võinud saada mõni teine töömees, majanduskasu oleks olnud sama, kuid raha oleks olnud võimalik kasulikult kasutada. Kui see poiss oli tegelikult aknaklaasija poolt palgatud (nagu Charlie Chaplini filmis "Väikemees"), siis võib seda lugeda varguseks, kuid ometigi näevad eemaltvaatajad ainult, et aknaklaasija tegi tööd ja sai kasu. Ning Bastiat ütleb edasi, et ühiskonnas võidakse teha tahtlikult asju, mis põhjustavad kahju, kuid tunduvad toovat majanduslikku kasu, aga häving ei too kasu. Selle näiteks võib olla uue tehnoloogia juurutamine, mis tekitab palju täiendavaid probleeme ja nende probleemide lahendamiseks tehtud kulutused tunduvad majandust edendavat, kuid varasem tehnoloogia oli ühiskonnale parem ja odavam. Või sõjaks tehtud kulutused, mis edendavad majandust, kuid sõda põhjustab hävingut.

## Viited
Kuulmiksaba

**Kuulmiksaba** (*Paramysis*) on perekond vähilisi sugukonnast kuulmiksabalased.

Eestis leidub kaht liiki kuulmiksabasid (mõlemad tulnukaina):
**[[Paramysis intermedia]]*
**[[Paramysis lacustris]]*

Perekonda kuulub ka Karl Ernst von Baeri järgi nime saanud *[[Paramysis baeri]]*, kes elab Kaspia meres.
Juha Martelius

**Juha Martelius** (sündinud 11. novembril 1965) on Soome riigiteenistuja, kes on alates. aasta 1. aprillist 2024 olnud Soome julgeolekuluureteenistuse (Supo) juht.

Ta on varem töötanud kaitseministeeriumi osakonnajuhataja asetäitja ja uurimisdirektorina, kaitsekomisjoni nõunikuna ning Soome julgeolekuluureteenistuse eriuurija ja analüüsiüksuse juhina. Ta on töötanud ka kaitseminister Jussi Niinistö eriassistendina ja siseminister Mari Rantaneni riigisekretärina.

Ta lõpetas 1990. aastal Helsingi Ülikooli politoloogia magistrikraadiga ja 1995. aastal politoloogia litsentsiaadina. Ta kaitses 1999. aastal Helsingi Ülikoolis politoloogia doktorikraadi.

Aastatel 1995–1996 töötas Martelius Aleksanderi Instituudis projektijuhina. Aastatel 2000–2001 töötas ta Haagis endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelises kriminaaltribunalis, uurides Jugoslaavias toime pandud sõjakuritegusid.

Ta töötas aastatel 1992–2002 kaitsepolitseis eriuurijana, millest viimased aastad veetis ta analüüsiüksuse juhina. Ta alustas 2002. aastal kaitseministeeriumi uurimisdirektorina ja töötas sellel ametikohal kuni 2022. aastani. Samuti oli ta aastatel 2013–2014 eduskunna kaitsekomisjoni nõunik ja aastatel 2015–2019 kaitseminister Jussi Niinistö eriassistent.

Aastatel 2022–2023 töötas ta kaitseministeeriumis osakonnajuhataja asetäitjana. 2023. aasta juunis asus ta tööle siseministeeriumis siseminister Mari Rantaneni riigisekretärina.

Martelius määrati kaitsepolitseiülemaks 2024. aasta märtsis ja ta astus ametisse 1. aprillil 2024. Tema ametiaeg kestab 2029. aastani. Tema ametisse nimetamist kahtlustati poliitiliseks ametisse nimetamiseks, kuid siseminister Rantanen eitas seda.

Martelius on Põlissoomlaste Partei liige.

## Viited
Birma kass

**Birma kass**, ka Püha Birma kass, on kassitõug, kellele on iseloomulik pikk, siidine karvkate, sügavsinised silmad ja kontrastsed valged "kindad" igal käpal.

Tõunimi on tuletatud sõnast *Birmanie*, mis on prantsuskeelne versioon Birma riigi nimest. Tõugu tunnustati esmakordselt 1925. aastal Prantsusmaal.

## Ajalugu
Tõu päritolu kohta pole selgeid andmeid. Kõige sagedamini väidetakse, et Birma kassid olid algselt Põhja-Birma Lughi mäel asuvate templipreestrite kaaslased. On palju lugusid sellest, kuidas kassid esmakordselt Prantsusmaale jõudsid, nagu näiteks kassipaar, kes anti vastutasuks templi kaitsmise eest. Väidetavalt varastati üks Birma kasside paar (või tiine emane nimega *Poupée de Maldapour*) ja need importis hiljem Prantsusmaale Thadde Haddisch. Esimesed ajaloolised Birma kassid viitavad proua Leotardile Nice'is Prantsusmaal.

Teise maailmasõja ajal oli Birma kassitõug ohustatud. Sõja lõpus oli Euroopas elus vaid kaks kassi, paar nimega Orloff ja Xenia de Kaabaa, kellest mõlemad kuulusid Baudoin-Crevoisierile. Tõu alusepanijad sõjajärgsel Prantsusmaal olid selle kassipaari järglased. Birma tõu taastamiseks tuli neid ulatuslikult ristata pikakarvaliste tõugudega, nagu näiteks Pärsia ja Siiami kassidega. 1950. aastate alguses hakati taas aretama puhtatõulisi Birma pesakondi. Taastatud tõugu tunnustati Suurbritannias 1965. aastal ja Cat Fanciers' Associationi (CFA) poolt 1966. aastal.

Esimesed birma kassid olid *seal point* värvusega. Sinine *point*-värvus aretati välja 1959. aastal kasutades sinise värvusega Pärsia kassi aretusliine. Hiljem lisasid Inglise aretajad uusi värvusi, milleks olid šokolaadi-, punane ja tabby-kasukas. Birma kasse on kasutatud ka uute tõugude, näiteks Ragdolli aretamisel.

### Tõu tunnustamine
Birma tõugu tunnustas esmakordselt Prantsusmaal 1925. aastal Cat Club de France, 1949. aastal Fédération Internationale Féline (FIFé), Inglismaal 1966. aastal Governing Council of the Cat Fancy (GCCF) ja Ameerika Ühendriikides 1967. aastal CFA . Tõugu tunnustasid 1979. aastal ka Canadian Cat Association (CCA) ja The International Cat Association (TICA).

## Välimus

Birmadel on keskmise suurusega jäme kehaehitus ning lai, ümar nägu. Nende kõrvad on ideaalis keskmise suurusega ning asetuselt sümmetrilised. Silmad on ümarad ja sügavsinised.

Birma karvkate on keskmise pikkusega ja siidise tekstuuriga. Erinevalt Pärsia või Himaalaja kassist puudub neil aluskarv, seega ei teki Birma kasside karvkattes pusasid. Karvkatte värvus on alati tumedam kehast eemal olevates kohtadest, milleks on pea, kõrvad, saba ja jäsemed. Tõu tunnusjooneks on valged, sümmetrilised "kindad" igal käpal. Keha põhivärvus on valge või kreemikas.

## Tervis
Ühendkuningriigis läbi viidud veterinaarandmete uuring näitas 38 kassist koosneva valimi põhjal, et Birma kassi oodatav eluiga on 14,39 aastat, mis on kõrgem kui üldine keskmine 11,74 aastat. Hiljuti avastatud *Feline audiogenic reflex seizures* (FARS) on kassidel esinev epilepsia tüüp. Arvatakse, et see on eriti levinud Birma kasside seas.
## Viited
Hiidkoor

**Hiidkoor** (*Peltis grossa*) on koorlaste (*Trogossitidae*) sugukonda kuuluv liik mardikaid.

Ta elab ka Eestis. Vääriselupaiga tunnusliik.

## Vaata ka
*liivasüsik (*Opatrum sabulosum*)
*punakoor
Koorlased

**Koorlased** (*Trogossitidae*) on sugukond mardikalisi.

Sugukonda kuulub maailmas umbes 25 perekonda kokku 400 liigiga.

## Eesti liike
**Peltis grossa* - hiidkoor
**Ostoma ferruginea* - punakoor
**Tenebroides mauritanicus* - veskikoorlane
**[[Thymalus limbatus]]*
Ruth Wisse

**Ruth Wisse** (jidiši keeles רות װײַס; neiupõlvenimi Roskies; sündinud 13. mail 1936 Tšernivtsis) on Kanada kirjandusteadlane ja poliitiline aktivist. Ta on  Harvardi ülikooli endine Martin Peretzi nimeline jidiši kirjanduse professor, praegu võrdleva kirjandusteaduse emeriitprofessor. Wisse on jidiši kirjanduse ning juudi ajaloo ja kultuuri uurija.

Ta sündis juudi perekonda Tšernivtsis (tollal Rumeenias, praegu Ukrainas) ja kasvas üles Montréalis. Ta omandas magistrikraadi Columbia ülikoolist ja doktorikraadi 1969. aastal McGilli ülikoolist. Ta on Ameerika Juudi Teoloogilise Seminari jidiši ja juudi kirjanduse professori David G. Roskiese õde.

Kirjandusteadlase Edward Alexanderi sõnul on Wisse üks neist teadlastest, kes said 1960ndatel doktorikraadi inglise kirjanduses ning suundusid 1970ndatel ja 1980ndatel juudi uuringute juurde, rakendades jidiši ja heebrea tekstidele kirjandusteaduse tänapäevaseid kriitilisi meetodeid.

Ta on õpetanud McGilli, Stanfordi, New Yorgi, Jeruusalemma heebrea ja Tel Avivi ülikoolis. McGilli ülikoolis õpetades töötas ta välja "teedrajava" juudi uuringute magistriõppekava. 1993. aastal lahkus ta McGilli ülikoolist, et asuda õpetama Harvardis.

Ühe kriitiku sõnul iseloomustab Wisse loomingut "terav arusaam, soovimatus taganeda tülist ja isegi nende suutmatus eitada tema sära, kes temaga ei nõustu". Ta sai 1988. aastal Itzik Mangeri jidiši kirjanduse auhinna. Ta sai ühe 2007. aasta riiklikest humanitaarteaduste medalitest. Auhind omistati talle "teadustöö ja õpetamise eest, mis on valgustanud juudi kirjandustraditsioone. Tema sügavamõttelised kirjutised on rikastanud meie arusaama jidiši kirjandusest ja juudi kultuurist tänapäeva maailmas."

Ta on ajakirja Jewish Review of Books toimetuskolleegiumi liige ja kirjutab sageli kaastööd ajakirjale Commentary. Oma viimase raamatu "Juudid ja võim" pühendas ta toimetajale Neal Kozodoyle.

## Juudi kirjandus
Joyce Carol Oates kirjutas Wisse Sholem Aleichemi lühijuttude kogumikust "Parimad Sholem Aleichemist", mida toimetas koos Irving Howe'iga: "Nagu kõik head antoloogiad... on see enamat kui lihtsalt heterogeenne kogumik teoseid, mida ühendab ühine teema või autor: see on ka väide, argument, katse ümber defineerida."

Wisse esimene raamat "Schlemiel kui moodne kangelane", mis on tema doktoritöö ümberkirjutus "jõuliselt värskes ja vaimukas stiilis", käsitleb schlemieli tüübi kui ka kirjandusliku motiivina, mille juured on jidiši kirjanduses juudi emantsipatsiooni perioodil.

## Juudi ajalugu
Ta on avaldanud märkimisväärseid raamatuid ja esseesid juudi kaasaegse ajaloo kohta, sealhulgas "If I Am Not For Myself: The Liberal Betrayal of the Jews" (1992) ("Kui ma pole iseenda jaoks: juutide liberaalne reetmine") ja "Jews and Power" (2008) ("Juudid ja võim").
‘Alī Lārījānī

**‘Alī Ardashīr Lārījānī** (3. juuni 1958 An-Najaf – 17. märts 2026 Teheran) oli Iraani poliitik, filosoof ja sõjaväelane. Ta oli aastatel 2005–2007 ja 2025–2026 Kõrgeima Riikliku Julgeoleku Nõukogu sekretär.

Larijani sündis Najafi linnas Iraagis, ta oli mazanderani soost. Ta õppis Teherani Ülikoolis lääne filosoofiat. Larijani karjäär sai hoo sisse, kui ta liitus Iraani revolutsioonilise kaardiväega. Aastatel 2008–2020 oli ta parlamendi esimees. Aastatel 1997–2008 ja uuesti aastast 2020 on ta Lepitusnõukogu liige. Ta kandideeris presidendiks aastal 2005 ning sai kuuenda koha. Larijani proovis kandideerida ka 2021. ja 2024. aastal, kuid tema kandidatuur taandati mõlemal korral.

Riikliku julgeoleku nõukogu sekretärina oli ta julgeolekuküsimustes, muuhulgas tuumaprogrammi küsimustes, Iraani kõrgeim läbirääkija. Ta oli ka Kultuurirevolutsiooni Ülemnõukogu liige.

Larijanit peeti alates 2025. aasta lõpust Iraani *de facto* riigipeaks. Jaanuaris 2026 määrasid Ameerika Ühendriigid talle meeleavalduste verise mahasurumise eest sanktsioonid. Väidetavalt oli tema meeleavalduste mahasurumise taga ning kasutas oma sidemeid kaardiväes ning luures, et valmistada ette riigi *de facto* juhiks saamiseks ajatolla Khamenei surma korral. Kui Euroopa Liit revolutsioonilise kaardiväe terroriorganisatsiooniks määratles, teatas Larijani, et kõik Euroopa Liidu otsust toetavad sõjaväed on tema silmis terrorirühmitused.

Ali Larijani hukkus 17. märtsil 2026 Iisraeli õhulöögis.

## Viited

## Kirjandus
* Fischbach, Michael B. ed. *Biographical encyclopedia of the modern Middle East and North Africa* (Gale, 2 vol, 2008) 2: 469–470.
Käku kalmed

**Käku kiviringkalmed** asuvad Käku külas Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Kalmistu on umbes 180 m x 60–100 m. Praeguseks on suurem osa kalmetest hävinud või metsa kasvanud.

Kalmetesse maetud inimesed ilmselt elasid praeguses Käku külas (kalmetest umbes 800–900 m kaugusel). Külast on ka leitud 10.–12. sajandi kultuurkihte ja 14.–17. sajandi sepikoda.

## Uuringud
1920. aastatel toimusid esimesed arheoloogilised kaevamised, mida juhtisid Aarne Michael Tallgren ja Harri Moora.

Põhjalikumad kaevamised võeti ette umbes 20 aastat hiljem (1948–1949) Leo Metsari poolt. Uuringute käigus avastati üheksa kiviringkalmet ning nende vahel olevad matuselaigud. Kiviringid olid täidetud kruusase ja kiviklibuse mullaga. Kalmed asusid teineteisest umbes 2–4 m kaugusel.

Kalmetest saadud leiud olid tugevasti põlenud ja katkendlikud. Panuste dateeringud jäävad vahemikku 10.–12. sajand. 

## Viited

## Välislingid
* Käku kalmed – Osiliana
Kirpvähk

**Kirpvähk** (*Gammarus*) on perekond väikesi vähke, mis kuulub kirpvähiliste (*Amphipoda*) seltsi. 

Maailmas on neid kokku mõnisada liiki. 
Elavad nii meredes kui magevees.

## Eesti liigid
**Gammarus duebeni* – pelglik kirpvähk
**[[Gammarus inaequicauda]]*
**Gammarus lacustris* – järve-kirpvähk
**Gammarus locusta* – mere kirpvähk
**Gammarus oceanicus* – ookeani kirpvähk
**Gammarus pulex* – jõe-kirpvähk
**Gammarus tigrinus* – vööt-kirpvähk
Aerutamine 1964. aasta suveolümpiamängudel

**[[Aerutamine|Aerutamisvõistlused]] [[1964. aasta suveolümpiamängud]]el** toimusid 26.–22. oktoobrini Tokyos Jaapanis.

Võistluspaik asus Sagami järvel (tehisjärv), 60 kilomeetri kaugusel Tokiost. Võistlused toimusid 7 alal, millest 5 olid meestele ja 2 naistele. Mõlemad naiste alad olid 500 meetri süstasõidualad; meestele oli kolm süstasõidu ja kaks kanuusõiduala, mis kõik olid 1000 meetri pikkused. Meeste K-4 ala lisati olümpiaprogrammi nendel mängudel, asendades |1960. aasta mängudel olnud 4 × 500 meetri K-1 ala.

Rumeenia aerutajad võitsid enim medaleid, 5, kuid ei võitnud ühtegi kuldmedalit. Selles kategoorias olid Nõukogude Liidu sportlased kõige edukamad, võites kolm kuldmedalit. Saksamaa ühendatud võistkond ja Rootsi võistkond võitsid mõlemad kaks kuldmedalit.

## Osalejad

Tokyo olümpiamängude aerutamisvõistlustel osales kokku 145 sportlast (118 meest ja 27 naist) 22 riigist:

## Tulemused

### Mehed

#### Ühesüst 1000 m


	

Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 15
Riike: 15
**[[Aerutamine 1960. aasta suveolümpiamängudel#Ühesüst 1000 m|Olümpiavõitja 1960]]:** Erik Hansen, 

**[https://www.olympedia.org/results/255227 Tulemused]**


#### Kahesüst 1000 m




Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 28
Riike: 14
**[[Aerutamine 1960. aasta suveolümpiamängudel#Kahesüst 1000 m|Olümpiavõitja 1960]]:** Gert Fredriksson - Sven-Olov Sjödelius, 
**[https://www.olympedia.org/results/255240 Tulemused]**


#### Neljasüst 1000 m




Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 28
Riike: 14
**[https://www.olympedia.org/results/255252 Tulemused]**


#### Ühekanuu 1000 m




Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 11
Riike: 11
**[[Aerutamine 1960. aasta suveolümpiamängudel#Ühekanuu 1000 m|Olümpiavõitja 1960]]:** János Parti, {PisiLipp|Ungari}}

**[https://www.olympedia.org/results/255264 Tulemused]**


#### Kahekanuu 1000 m




Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 24
Riike: 12
**[[Aerutamine 1960. aasta suveolümpiamängudel#Kahekanuu 1000 m|Olümpiavõitja 1960]]:** Leonid Geištor - Sergei Makarenko, 

**[https://www.olympedia.org/results/255270 Tulemused]**


### Naised

#### Ühesüst 500 m




Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 13
Riike: 13
**[[Aerutamine 1960. aasta suveolümpiamängudel#Ühesüst 500 m|Olümpiavõitja 1960]]:** Antonina Seredina, 

**[https://www.olympedia.org/results/255276 Tulemused]**


#### Kahesüst 500 m




Finaal: 22. oktoober
Osavõtjaid: 20
Riike: 10
**[[Aerutamine 1960. aasta suveolümpiamängudel#Kahenesüst 500 m|Olümpiavõitja 1960]]:** Maria Šubina - Antonina Seredina, 

**[https://www.olympedia.org/results/255282 Tulemused]**


## Medalite tabel

{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|- bgcolor="#efefef"
! colspan=6|  Tokyo 1964 
|-

## Välislingid

* 1964 Summer Olympics official report Volume 2, Part 1
* Canoeing at the 1964 Tokyo Summer Games
* Tokyo 1964 Canoe Sprint Results
* Canoe Sprint at the 1964 Summer Olympics
* INTERNATIONAL  CANOE FEDERATION MEDAL WINNERS Olympic Games and World Championships Since 1936
Koorimisraud

**Koorimisraud** (ka koorimislabidas, palgikoorija) on varrega tööriist, mida kasutatakse langetatud puidult koore eemaldamiseks.

## Ehitus
Enamikul koorimisraudadest on terasest pead ja puidust varred. Selle tera labidakujuline, kumera lõikeservaga, küljel võib olla pootshaagi sarnane konks palgi haakimiseks ja liigutamiseks.

## Kasutamine
Koorimisel lükatakse lõiketera koore ja puidu vahele ja eemaldatakse koor ribadena. Koore aluse mähjakihi eemaldamiseks kasutatakse vajadusel lisaks kraaprauda ehk liimeistrit.

Koorimisraud oli oluline tööriist ajastul, mil (tsuuga) puukoori kasutati nahkade parkimiseks, samuti paplite ja teiste puude koorimiseks paberitööstuse jaoks.

## Pilte

Fail:Nærbilete av barkespadar utstilte på Norsk skogmuseum.png|Koorimisraudade terad
Fail:1919. Using a peeling spud to remove tight bark from infested tree. Dendroctonus beetle control. Sequoia National Park, California. (38221716641).jpg|Puu koorimine California Sequoia rahvuspargis 1919. aastal
Fail:Barkespadar utstilte på Norsk skogmuseum.png|Koorimisrauad muuseumis (Norra)
Fail:Schaeleisen-fowi.jpg|21. sajandi koorimisraud
Fail:Barkjärn.jpg|Koorimine
Fail:Tømmerhogging - no-nb digifoto 20160503 00186 NB MIT FNR 06766.jpg|Koorimisraua kasutamine 1949. aastal Norras
Fail:Bundesarchiv Bild 183-1983-0914-003, Holzhalde, Entrinden.jpg|Palkide koorimine 1983. aastal Saksamaa DDR-is
Fail:CCC boys peeling logs at Randle Ranger Station, Columbia National Forest, Washington (3226934998).jpg|Palkide koorimine koorimisraudadega laohoovil USA-s, Washingtonis


## Vaata ka
* liimeister

## Viited
Urmas Pedanik

**Urmas Pedanik** (sündinud 18. detsembril 1949 Pärnus) on eesti maalikunstnik.

Ta on lõpetanud 1968. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1980. aastal tööstuskunsti erialal Eesti NSV Riikliku Kunstinstituudi.

Töötanud on ta aastatel 1975–1988 Tallinnas Eesti Kunstnike Liidu referendina.

Tema loomingus avaldub tugev fotorealismimõju.

Ta on 1984. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Tunnustus
*2024 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Viited
Leida Ilo

**Leida Ilo** (kuni 1972 **Leida Aleksandrova**; sündinud 28. juunil 1943 Baškiirias) on eesti metallikunstnik.

Ta on lõpetanud 1963. aastal Tallinna 6. Keskkooli ja 1970. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstinstituudi.

Töötanud on ta aastatel 1970–1974 Tallinna Juveelitehases kunstnikuna ja 1974–1976 Viru hotellis kujunduskunstnikuna, seejärel tegutsenud vabakunstnikuna.

Tema teoseid on eksponeeritud Saksamaal ja Venemaal (Moskva Relvapalatis).

Ta on 1976. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Tunnustus
*2023 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Viited
Rait Prääts

**Rait Prääts** (sündinud 20. mail 1952 Tallinnas) on eesti klaasikunstnik ja kunstiõppejõud.

Ta on lõpetanud 1970. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1975. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstinstituudi.

Töötanud on ta aastatel 1993–2003 Eesti Kunstiakadeemias dotsendina. Alates 2003. aastast tegutseb ta vabakunstnikuna.

Ta on loonud mitmesugusest materjalist (klaas, kivi, savi, puit, tellis, betoon) eritehnikais (klaasi- ja õlimaal, vool, söövitus) monumentaalteoseid.

Ta on 1983. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Tunnustus
*2021 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Viited
Tiina Käesel

**Tiina Käesel** (sündinud 25. veebruaril 1943 Aidus) on eesti metallikunstnik ja kunstikriitik.

Ta on lõpetanud 1961. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1972. aastal metallehistöö erialal Eesti NSV Riikliku Kunstinstituudi.

Töötanud on ta aastatel 1980–1993 ajalehe Sirp ja Vasar toimetuses. Seejärel on ta tegutsenud vabakunstnikuna.

Ta on loonud ehteid, medaleid ja ehisvorme. Teravmeelseis minimalistliku vormiga ehteis on ta kasutanud mitmesuguseid metalle ja kive ning emaili ja fotosöövitustehnikat. Kunstikriitikuna on ta käsitlenud peamiselt tarbekunsti.

Ta on 1989. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Tunnustus
*2012 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Viited
Õie Kütt

**Õie Kütt** (24. veebruar 1928 Tallinn – 14. aprill 2011) oli eesti metallikunstnik.

Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 8. Keskkooli ja 1953. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstinstituudi.

Aastatel 1953–1959 töötas ta Tallinna Juveelitehases kunstnik-juveliirina, 1961–1973 Arsis algul meistrina, 1968. aastast teostuskunstnikuna ning 1987–1994 Arsist eraldunud Ars-Juveelis kunstnikuna.

Ta rikastas 1950. aastatel eesti ehtekunsti uute kujunduslike ja tehniliste võtetega. Ta on loonud peeni ja elegantseid sõrmuseid, käevõrusid ja kõrvarõngaid ning ehtekomplekte. Tema teoseid on eksponeeritud ka Moskva Kremli muuseumi varakambris.

Ta oli 1954. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

Õie Kütt suri 2011. aastal ja maeti Tallinnas Metsakalmistule.

## Tunnustus
*2007 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Viited
Fatih Birol

**Fatih Birol** (snd 22. märtsil 1958) on Türgi majandusteadlane ja energeetik, alates aastast 2015 Rahvusvahelise Energiaagentuuri (IEA) tegevdirektor. Ta on IEA-d kaasajastanud: tihendanud koostööd näiteks India ja Hiinaga ning teinud ettevalmistusi taastuvenergiale üleminekuks.

Aastal 2021 arvati ta maailma saja mõjukama inimese pingeritta "Time 100". Aastal 2009 nimetas ajakiri Forbes ta üheks maailma mõjukamaks energeetikuks. Aastal 2017 nimetas ajakiri Financial Times ta aasta energeetikategelaseks. Ta on Maailma Majandusfoorumi Energeetikanõukogu esimees. Ta esineb tihti kõnede ja arvamusartiklitega.

## Viited
Istrioti keel

**Istrioti keel** (*Lèngua Eîstriota*) on romaani keel, mida kõneldakse Istria poolsaare edelaosas, Horvaatias. Ligikaudu 400 inimest kõneleb istrioti keelt emakeelena ja umbes 900 inimest on istrioti keelt õppinud teise keelena. Keel on enim levinud Rovinji ja Vodnjanii alevis. Keel kuulub indoeuroopa keelkonda ja keskromaani keelterühma.

## Viited
Tamara Luuk

**Tamara Luuk** (sündinud 19. detsembril 1952 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane.

Ta on lõpetanud 1971. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.

Töötanud on ta aastatel 1976–1990 Tallinnas Ajaloo Instituudi kunstiajaloosektoris.

Kunstiajaloolasena on ta käsitlenud uusi suundumisi eesti ja Euroopa kunstis.

Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Tunnustus
*1989 – Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia
*2022 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Isiklikku
Ta abiellus 1990. aastal belgia kunstikriitiku Roger-Pierre Turine'iga; on elanud Tallinnas ja Belgias.

## Viited
Uku Kann

**Uku Kann** (sündinud 21. septembril 1965) on eesti trükkal.

Ta on jätkanud Eesti Graafikakojas kauaaegse meistri Voldemar Kanni tööd pärast viimase surma 2010. aastal ja taganud mitmele põlvkonnale graafikutele parima tehnilise kvaliteedi. Aastate jooksul on ta aidanud erinevates tehnikates teostada üle 20 000 tõmmise ning on olnud oluline osa Eesti graafikakunsti jätkusuutlikkusest, kvaliteedist ja arengust.

Ta on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Vabagraafikute Ühenduse liige.

## Tunnustus
*2025 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Isiklikku
Tema isa oli trükkal Voldemar Kann ja õde kandlemängija Tuule Kann.

## Viited
Mariina Mälk

**Mariina Mälk** (sünninimi **Mariina Hanova**; sündinud 29. detsembril 1949 Antslas) on eesti teletoimetaja ja -produtsent.

Ta on lõpetanud 1968. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1975. aastal kaugõppes filoloogina (spetsialiseerumisega ajakirjandusele) Tartu Riikliku Ülikooli.

Töötanud on ta aastatel 1971–2020 Eesti Televisioonis toimetajana, vanemtoimetajana, ETV programmi peatoimetaja ja peadirektori asetäitjana (1997–1998), meelelahutusprogrammi toimetajana (1999–2007), kultuuri- ja muusikasaadete toimetuse juhatajana (2007–2017) ning elamussaadete toimetuse toimetaja ja produtsendina (2017–2020).

Ta on olnud Eesti NSV Ajakirjanike Liidu liige (1978–1990).

## Tunnustus
*1977 – Eesti NSV Ajakirjanike Liidu aastapreemia
*1992 – Eesti Kultuurifondi aastapreemia
*2019 – Eesti Kunstiakadeemia auliige (Eesti kunsti pikaajalise ja väärilise tutvustamise eest televisioonis)
*2021 – Eesti Kunstnike Liidu auliige

## Viited
Müncheni vapp

**Müncheni vapp** on Saksamaa linna Müncheni ametlik sümboolika. Vapp on olnud kasutusel alates 13. sajandist ning seda on Müncheni ajaloo vältel korduvalt muudetud. Suure ja väikese vapi praegused kujutised on kasutusel alates 1957. aastast, mil graafik Eduard Ege lõi tänapäevase disaini.

Välja arvatud lühike periood aastatel 1808–1818, on munk alati olnud vapi oluline element, kuna Müncheni linna nimi tuleneb üldiselt sõnast "munk". Munga kujutisele viidatakse sageli ka kui **Münchner Kindl** (Müncheni lapsuke). 

## Kirjeldus
Münchenil on kasutusel kaks ametlikku vappi. Sellest ajast peale, kui Eduard Ege need 1957. aastal kujundas, ei ole suur vapp mõeldud üldiseks ametlikuks kasutamiseks, vaid seda kasutatakse üksnes erilistel esinduslikel puhkudel kui suveräänsuse sümbolit.

* **Väike vapp:** Kujutab mustas rüüs munka, kes hoiab käes punast raamatut.                
* **Suur vapp:** Kujutab linnaväravat ja torne, mille kohal on püstine kuldne lõvi ja väravaavas munga kujutis.

## Sümboolika
Munk on nn kõnelev sümbol, mis viitab Müncheni nimele, mis tähendab "munkade juures". Munga ülestõstetud paremat kätt tõlgendatakse kristliku traditsiooni kohaselt õnnistamisena. Vasakus käes olev punane raamat viitab linna vanderaamatule või linnaõiguse käsikirjale, mis on säilinud 1365. aastast pärineva punases köites käsikirjana, vahel ka evangeliaarina. Vapi värvid (must ja kuld) pärinevad Püha Rooma keisri värvidest, avaldades austust keiser Ludwig Baierlasele.

## Ajalugu

Värav ja tornid on linna vanimad sümbolid, mida võib leida juba 1239. aasta pitsatilt. 13. sajandil lisati vapile kotkas ja alates 14. sajandist kuldne Wittelsbachide lõvi.

Aastatel 1808–1818 kandis linn kuningas Maximilian I antud vappi, millel oli antiikne portaal ja lõvi, kes hoidis M-tähte. Valgustatud monarhina soovis kuningas sellega lõpetada "munkliku barbaarsuse" isegi sümboolikas. Kodanike protestide tõttu asendati M-täht 1818. aastal uuesti munga peaga.

1834. aastal taastas kuningas Ludwig I linna varasemad vapid. Tol ajal määrati vapi taustavärviks sinine, kuid 1865. aastal parandati see tagasi ajalooliseks hõbedaseks. 1936. aastal asendati lõvi natsirežiimi riigikotkaga, kuid pärast sõda, 1949. aastal, taastati 1865. aasta versioonid, mis said oma lõpliku stiliseeritud kuju 1957. aastal.

## Viited
Ludwig I (Baieri kuningas)

**Ludwig I** (ka **Louis I**; 25. august 1786 – 29. veebruar 1868) oli Baieri kuningas aastatel 1825 kuni 1848. aasta revolutsioonideni. Ta oli silmapaistev kunstimetseen ja industrialiseerimise edendaja. 

## Elulugu ja varajane tegevus
Ludwig sündis Strasbourgis. Kroonprintsina osales ta Napoleoni sõdades, teenides esialgu liidus Prantsusmaaga, kuid hiljem selle vastu. 1810. aastal abiellus ta Saksi-Hildburghauseni printsessi Therese'iga, mille auks korraldatud pulmapidustustest kasvas välja traditsiooniline Oktoberfest.

## Valitsemisaeg ja majandusreformid
Kuningana soodustas Ludwig I Baieri industrialiseerimist. Tema algatusel rajati **Ludwigi kanal** (*Ludwigskanal*), mis ühendas Maini ja Doonau jõge.

* 1834. aastal liitus Baieri saksa tolliliiduga (*Zollverein*).
* 1835. aastal ehitati tema valitsemisalasse Saksamaa esimene raudteeliin Fürthi ja Nürnbergi vahel.

## Sisepoliitika ja revolutsioon
Pärast 1830. aasta Juulirevolutsiooni Prantsusmaal muutus Ludwigi seni liberaalne poliitika üha repressiivsemaks. 1844. aastal puhkesid Baieris nn õllerahutused (*Bierkrawalle*), kui kuningas tõstis õlle hinda.

1848. aasta revolutsioonide laine ajal seisis ta silmitsi üliõpilaste ja keskklassi massiliste protestidega. Lisaks poliitilisele rahulolematusele tekitas skandaali tema suhe tantsijanna Lola Monteziga. Surve all olles loobus Ludwig I 20. märtsil 1848 troonist oma vanema poja Maximilian II kasuks.

## Kultuuripärand
Ludwig I elas pärast troonist loobumist veel 20 aastat ja säilitas ühiskondliku mõju. Antiik-Kreeka ja Itaalia renessansi austajana tellis ta arvukalt neoklassitsistlikke hooneid, muutes Müncheni "Saksamaa Ateenaks". Ta oli kirglik kunstikoguja, kogudes varasaka ja varahollandi maale ning Kreeka-Rooma skulptuure.

Tema pärand on püsiv ka genealoogiliselt: kõik tänapäeval elavad Wittelsbachi dünastia seaduslikud meesliini liikmed on Ludwig I järeltulijad.

## Vaata ka
* Alte Pinakothek
* Glyptothek
* Residenz München
* Müncheni vapp

## Viited
2026. aasta MotoGP hooaeg

**2026 FIM MotoGP maailmameistrivõistlused** on Grand Prix mootorrataste võidusõidu 78. hooaeg, mille käigus selgitatakse välja sõitjate, võistkondade, ja tootjate maailmameistrid. Tegemist on maailma kõrgeima taseme võistlustega mootorrataste võidusõidus, mida korraldab Rahvusvaheline Mootorrattaspordi Föderatsioon (FIM). Hooaeg algas 27. veebruaril 2026 Tai Grand Prix'ga ning lõppeb 22. novembril 2026 Valencia Grand Prix'ga. Hooaega on planeeritud märtsist novembrini 22 etappi.

Sellel hooajal on MotoGP tutvustanud uut võistlusklassi Harley-Davidson mootorratastega. Võistlusklassi nimi on *Harley-Davidson Bagger World Cup*.

## Sõitjad ja võistkonnad

### Põhisõitjad

### Asendussõitjad

Kõik võistkonnad kasutavad sarja poolt määratud Michelini rehve.

### Muudatused tootjatel

* Mõlemad Yamaha võistkonnad kasutavad esimest korda MotoGP ajastul oma mootori V4 versiooni. YZR-M1 on varem olnud ridaneli konfiguratsiooniga.

### Muudatused sõitjate nimekirjas

#### Enne hooaja algust

* Kolmekordne WorldSBK maailmameister Toprak Razgatlioğlu teeb oma *Grand Prix*' debüüdi Prima Pramac Yamaha MotoGP võistkonnas. Ta läks Miguel Oliveira asemele, kelle leping katkestati aasta varem ning läks Razgatlioğlu asemele ROKiT BMW Motorrad WorldSBK võistkonnas.
* Valitsev Moto2 maailmameister Diogo Moreira teeb oma MotoGP klassi debüüdi Pro Honda LCR võistkonnas, asendades Somkiat Chantrat, kes läheb Honda WorldSBK võistkonda.

#### Keset hooaega

* Fermín Aldeguer murdis oma reieluu treeningul ning ei saanud selle tõttu hooaja avaetapil Tais võistelda. Teda asendas Michele Pirro.

## Reeglimuudatused
Mootorite spetsifikatsioone ei saa sel hooajal muuta. Tehastele, mis kuuluvad möönduste D-tasemesse reegel ei kehti, välja arvatud juhul, kui nende tase muutub.

## Kalender

## Tulemused

### Etapid

### Sõitjate üldarvestus

#### Punktisüsteem

### Võistkondade üldarvestus
Võistkondade üldarvestus põhineb põhi- ja asendussõitjate saavutatud tulemustel. *Wildcard* sõitjaid arvesse ei võeta.

### Tootjaite üldarvestus
Iga Tootja saab sama palju punkte, kui nende parim sõitja igal võidusõidul.

## Viited
Wrocławi päkapikud

**Wrocławi päkapikud** (poola keeles *Wrocławskie krasnale*) on väikesed kujukesed (20–30 cm), mis on ilmunud Wrocławi tänavatele Poolas alates 2005. aastast. Selles Poola suuruselt kolmandas linnas on päkapikkudest kujunenud linna peamine turismiatraktsioon. Turistid jalutavad sageli linnas kaardiga ringi, püüdes neid kõiki leida.

2024. aasta seisuga oli linnas üle 800 päkapiku. 2026. aastal oli neid ligikaudu 1040.

## Ajalugu
2001. aastal püstitati Świdnicka tänavale päkapiku monument Poola kommunismivastase liikumise Oranž Alternatiiv (poola keeles *Pomarańczowa Alternatywa)* ja selle sümboli mälestuseks. 2003. aastal paigaldas Wrocławi linnapea uue traditsiooni jätkamiseks Päkapikumuuseumi uksele väikese tahvli. See asub põlve kõrgusel, ajaloolise Jaś-nimelise kortermaja seinal, mis asub turuplatsi ja Püha Elisabeti kiriku vahel.

Päkapikkude kujud, mis on väiksemad kui Świdnicka tänaval asuv Oranži Alternatiivi monument, paigutati linna eri kohtadesse. Esimesed viis päkapikku, mille kujundas Wrocławi Kunstiakadeemia lõpetanud Tomasz Moczek, paigaldati tänavatele 2005. aasta augustis. Nende hulgas olid Vehkleja (*Szermierz*) Wrocławi Ülikooli lähedal, Lihunik (*Rzeźnik*) Stare Jatki ajaloolisel tänaval, kaks Sisyphust (*Syzyfki*) Świdnicka tänaval ja Odra pesupesija (*Pracz Odrzański*) Piaseki silla lähedal. Viimase kääbuse nimi on seotud Wrocławi äärelinnas asuva Pracze Odrzańskie linnaosaga. Kujude arv on sellest ajast alates pidevalt kasvanud.

18. juunil 2008 toimus Świdnicka tänaval tseremoonia, mille käigus avalikustati kaks uut päkapiku kuju. Skulptuurid kujutavad kahte puudega päkapikku: Kurttumma ja Pimedat (*Głuchaka* i *Ślepaka*). Nad on osa kampaaniast „Wrocław Ilma Takistusteta“, mille eesmärk on juhtida tähelepanu Wrocławis elavatele puuetega inimestele. Viis päeva hiljem püstitati Wrocławi Hematoloogia ja Laste Onkoloogia Kliinikusse veel üks päkapikk. Selle kolmanda naissoost päkapiku *Marzenka* kujundus põhines heategevusorganisatsiooni *Mam marzenie* logol.

Päkapikkude festival toimub Wrocławis iga aasta septembris.

## Galerii

Fail:Chrapek (Snorer) Wroclaw dwarf 01.JPG|alt=Snorer|Norskaja 
Fail:Capgeminiusz Programista.jpg|alt=Programmer Capgeminiusz|Programmeerija Capgeminiusz
Fail:Kawiarek.jpg|alt=Coffee Lover|Kohvisõber
Fail:Listonosz.jpg|alt=Mailman|Postiljon
Fail:Rogalik (Krasnal).jpg|alt=Croissant Eater|Croissanti sööja
Fail:Suvenirek.jpg|alt=Souvenir Vendor|Suveniirimüüja
Fail:Syzyfki.jpg|alt=Sisyphuses|Sisyphus
Fail:Turysta.jpg|alt=Tourist|Turist
Fail:Wiezien (Prisoner) Wroclaw dwarf 01.JPG|alt=Prisoner|Vang
Fail:Krasnal-Wroclaw-ulSwidnicka.jpg|alt=Papa Dwarf|Papa Päkapikk
Fail:Weteran.jpg|Veteran
Fail:Slazak (Silesian) Wroclaw dwarf 01.JPG|alt=Fan of WKS Śląsk Wrocław|WKS Śląsk Wrocławi fänn


## Wrocławi päkapikud teistes linnades
Sõpruse märgiks on päkapiku skulptuurid paigaldatud ka Berliini, Kaunasesse ja Lvivi.

## Viited
Sidni Tomson

**Sidni Tomson** (sündinud 23. oktoobril 1999) on Eesti sisulooja, saatejuht ja suunamudija.  

Tomson hakkas YouTube'is ja Instagramis avaldama oma videoid ja postitusi 2010. aastate keskel. Tema peamised teemad on popkultuur, meelelahutuse, muusika ja igapäevaelu. Tomsoni videote eripäraks on humoorikas stiil, siirus ja vahetu suhtlus jälgijatega. Aja jooksul kujunes temast tuntud Eesti sisulooja, kelle videod ja postitused kogusid tuhandeid vaatamisi ja jälgijaid. 

Tomson on teinud koostööd mitmete Eesti sisuloojate ja artistidega ning loonud sotsiaalmeediasisu ka muusikaprojektidele ja artistidele.

Ta on olnud saatejuht tõsielusaates "Kõige parem kaaslane", kus osalejad pidid elama ilma nutiseadmeteta ja toime tulema vanaaegsete elutingimustega. 

Tomson töötab ka muusikatööstuses ning on tegutsenud plaadifirma Universal Music Estonia sotsiaalmeedia spetsialistina. Selles rollis on ta loonud sotsiaalmeediasisu mitmetele artistidele ja muusikaprojektidele. Näiteks osales ta 2024. aastal bändi 5MIINUST ja puuluup Eurovisioni turundus- ja sotsiaalmeediasisu loomises. 

Ta on osalenud ka muudes muusikaprojektides ning avaldanud 2025. aastal koos sisulooja Krispoisiga ühise loo „Ei viitsi ei saa“. 

## Tunnustus
* Nickelodeon Kids’ Choice Awards 2024 – „Lemmik Eesti sisulooja“

## Viited
Francesco Bagnaia

**Francesco "Pecco" Bagnaia** (sündinud 14. jaanuaril 1997) on Itaalia Grand Prix mootorratta võidusõitja, kes võistleb Ducati Lenovo meeskonnas. Ta on 2022. ja 2023. aastate MotoGP maailmameister.

Bagnaia on 2018. aasta Moto2 maailmameister. Ta on esimene ja hetkel ainus sõitja Valentino Rossi VR46 Riders Academy'st, kes on võitnud maailmameistritiitli MotoGP klassis. Ta 2022. aasta meistritiitel oli Ducati esimene maailmameistritiitel 15 aasta jooksul.

## Isiklikku
Bagnaia on tuntud hüüdnime *Pecco* all, sest tema vanem õde Carola ei suutnud rääkima õppides nime *Francesco* õigesti hääldada.

## Tulemused

## Viited
Terengganu raidkivi

**Terengganu raidkivi** (malai keeles *Batu Bersurat Terengganu*; jawi kirjas باتو برسورت ترڠ͢انو‎) on graniitplaat, mis leiti Terengganust Malaisiast ja millel on klassikalises malai keeles tekst jawi kirjas. Kiri on dateeritud umbes 702. või 789. aastasse islami kalendri järgi (1303. aasta või 1387. aasta) ning see on varaseim teadaolev näide jawi kirjast ja vanim tunnistus islamist riigiusuna selles piirkonnas. Tekstis on Terengganu valitseja Seri Paduka Tuani üleskutse oma alamatele islami usku laiendada ja toetada ning kümme peamist šariaadiseadust.

## Ajaloost
Kivi leiti 1887. aastal pärast üleujutust Tersati jõe kaldalt Kuala Berangis, Hulu Terengganus. Leid kingiti sultan Zainal Abidin III-le ja asetati Bukit Puteri mäe tippu. Steel oli selles asukohas 1922. aasta juulini, mil raidkirjast tehti uurimise eesmärgil fotod. 1923. aastal laenati kivi Singapuri Rafflesi muuseumile, kuhu see jäi 37 aastaks. 1960. aastal viidi steel Malaisia Rahvusmuuseumi.

2009. aastal kanti Terengganu raidkivi UNESCO maailma mälu registrisse.

## Viited
Helle Leppik

**Helle Leppik** (sündinud 27. mail 1966 Viljandi rajoonis) on eesti teatritegelane.

Ta on lõpetanud 1984. aastal Viljandi 4. Keskkooli ja 1989. aastal eesti filoloogia erialal Tartu Riikliku Ülikooli.

Töötanud on ta aastatel 1993–1994 Ugalas pedagoog-administraatorina ja 1994–2010 samas kirjandustoimetajana. Ühtlasi on ta olnud aastatel 1991–2000 Viljandi Kultuurikolledžis maailmakirjanduse õppejõud. 2010. aastal asus ta tööle Paistu Kooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana, hiljem vahetas ta kooli ja on praeguse seisuga (2026) Viljandi Gümnaasiumi eesti keele ja kirjanduse ainevaldkonna juht.

Ta on avaldanud aastatel 1993–2010 Ugala repertuaari- ja lavastustutvustusi, hooajaülevaateid, näitlejaportreid ja intervjuusid väljaannetes Sakala, Eesti Päevaleht, Postimees, Teater. Muusika. Kino ja muudes.

## Teosed
*"Ugala 1981–2001". Viljandi, 2001 (koostaja ja toimetaja)
*"Ugala aja lugu". Viljandi, 2006 (autor)
*"Ugala pildi lugu". Viljandi, 2008 (koostajaid)

## Viited
Olaine vald

**Olaine vald** (läti keeles *Olaines pagasts*) on vald Lätis Olaine piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Olaine linnaga, Riia linnaga, Jelgava piirkonna Cena, Sidrabene ja Valgunde vallaga, Ķekava piirkonna Ķekava ning Baldone vallaga ja Baloži linnaga, Mārupe piirkonna Babīte ja Mārupe vallaga ning Bauska piirkonna Iecava vallaga.

Valla pindala on 301,8 km². 2011. aastal oli seal 8093 elanikku, 2025. aastal oli elanikke 11&nbsp;023. 2011. aastal elas vallas 4150 lätlast, 2825 venelast, 418 valgevenelast, 254 ukrainlast, 168 poolakat ja 87 leedulast. Valla keskuseks on Olaine linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Pēteri (*Peterhof*) mõisa maadele. 

Sealne vald moodustati pärast piirkonna talunike vabastamist aastal 1819. Aastal 1871 sai vald omale vallmaja, mis asendati aastal 1932 uuega. Aastal 1909 liideti Olaine vallaga Bieriņi vald, mis aga aastal 1920 taastati. Aastal 1935 oli Olaine valla pindala 154 km² ja seal oli 1035 elanikku.

1945. aastal moodustati Olaine vallas Olaine ja Baloži külanõukogud. Vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Olaine külanõukoguga likvideeritav Baloži külanõukogu. Aastal 1963 liideti sellega Dalbe külanõukogu Olaine sovhoosi alad, ent Daugava kolhoosi alad ja osa riikliku metsafondi maid liideti Katlakalnsi külanõukoguga. Aastal 1964 moodustati Olaine linnaline asula, ühtlasi liideti ülejäänud külanõukogu osa Dalbe külanõukoguga.

Aastal 1990 moodustati Dalbe külanõukogust Olaine vald. Aastal 2009 hakkas kuuluma Olaine piirkonda. 2021. aastal liideti Olaine vallaga osa Ķekava valla alasid.

## Loodus

Vald jääb Kesk-Läti madalikule. Kõrgeim osa asub valla kaguosas (20 m).

Valla suuremad jõed on Misa ja selle lisajõgi Cena jõgi.

Valda jääb Melnajs ezersi soo hoiuala pindalaga 342,8854 ha. Ka jääb osa valda Cena soo hoiualale. Looduskaitse all on Vidiņi elupuu, Vaski tamm ja Stūnīši sanglepp, lisaks veel neli nimetut põlispuud.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kiuki linnamägi. Regionaalse kaitse all on Olaine kirik ja Vidzeme-Kurzeme-Zemgale piiritulbad. Kohaliku kaitse all on Gaiduļi keskaegne kalmistu ja Kampišķi vanausuliste palvemaja.

## Asustus

Vallas on kakskümmend neli küla: Klāvi, Ielejas, Apšukalni, Dambji, Jaunolaine, Grēnes, Kalmes, Stūnīši, Ezītis, Damradi, Dāvi, Medemciems, Blijas, Rēķi, Veismaņi, Birzuļi, Galiņi, Jāņupe, Rājumi, Stīpnieki, Vaivadi, Virši, Pēternieki ja Uzvaras Līdums.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

## Viited
Iecava vald

**Iecava vald** (läti keeles *Iecavas pagasts*) on vald Lätis Bauska piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Iecava linnaga  ja Code, Dāviņi, Mežotne, Stelpe ning Vecumnieki vallaga, Jelgava piirkonna Salgale vallaga, Ķekava piirkonna  Baldone vallaga ja Olaine piirkonna Olaine vallaga.

Valla pindala on 298,2 km². 2011. aastal oli seal 9059 elanikku, 2025. aastal oli elanikke 2889. 2011. aastal elas vallas 6801 lätlast, 1395 venelast, 288 valgevenelast, 172 ukrainlast, 89 poolakat ja 202 leedulast. Valla keskuseks on Iecava linn, mis aga alates 2021. aastast enam valla koosseisu ei kuulu.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Inkstrumi (*Ixtrumünde*), Podi (*Ixtrum*), Dzimtmisa (*Mißhof*), Gaiļi (*Gailen*), Grantele (*Granteln*), Lielpidriķi (*Groß-Friedrichshof*), Lieliecava (*Groß-Eckau*) ja Grīnvalde (*Grünwald*) mõisade maadele. Aastal 1935 oli Iecava valla pindala 257,8 km² ja seal oli 3434 elanikku.

1945. aastal moodustati Olaine vallas Mežinieki, Iecava ja Zelmeņi külanõukogud. Vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Iecava külanõukoguga likvideeritav Zelmeņi külanõukogu. Aastal 1958 likvideeriti Iecava külanõukogu, selle asemele moodustati Iecava töölisasula ja selle maaterritoorium. Aastal 1963 liideti sellega Zālīte külanõukogu Iecava kolhoosi alad, aastal 1966 «Dārtija» sovhoosi alad ja aastal 1971 osa sovhoosi «Progress» alasid. Aastal 1977 liideti külanõukoguga veel osa likvideeritavate Zālīte ja Ziemeļi külanõukogude maadest.

Aastal 1990 kaotas Iecava linnalise asula staatuse ja selle maaterritooriumist ning Iecavast moodustati Iecava vald, mille baasil moodustati aastal 2003 Iecava piirkond. Aastal 2021 hakkas kuuluma Bauska piirkonda, ühtlasi eraldati vallast linna staatuse saanud Iecava maad.

## Loodus

Valla suuremad jõed on kirdepiiril voolav Misa ja Iecava jõgi.

Looduskaitse all on Melnajs strautsi tamm, Zālīte pähklipuu, Lāči hiidkünnapuu, Audrupi hiiekivi pärn, Upenieki tamm, Pumpuri tamm, Kveriņi pärnad, Austrumi tamm, Dietlavase hobukastan, Puriņi tamm, Upuri kalmistu lehis, Rūtiņi hobukastan, Ielejase tamm, Lejas Strīķeri tamm, Dzelzāmuri tamm, Dzelzāmuri metskonna tamm, Sibri vahtrad, Sibri tammed, Gaiļi tamm, Laucinieki vahtrad, Tiltiņi pajud, Madarase punane tamm, Lambārte massiivi mänd, Valli pärnad, Raudase pärn ja Melnlībieši mänd, lisaks veel neli nimetut põlispuud. Dzelzāmuri metskonna teine tamm on regionaalse kaitse all.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Rutenieki asulakoht. Regionaalse kaitse all on Kļavase keskaegne kalmistu ja Rājumnieki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Sniķeri, Klibji  ja Mazlēksnase keskaegsed kalmistud.

## Asustus

Vallas on kakskümmend neli küla: Audrupi, Dimzukalns, Dzelzāmurs, Dzimtmisa, Iecavas stacija, Raņķi, Rosme, Zālīte, Ziemeļi, Zorģi ja Vanči.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

## Viited
Mayuree Naree

**MV Mayuree Naree** on Indias ehitatud Tai lipu all sõitev puistlastilaev. See ehitati tehases Hindustan Shipyard.

11. märtsil 2026 tabasid laeva pärast Hormuzi väina läbimist Iraani raketid. Laev süttis ning meeskond põgenes pardalt. Rünnaku hetkel oli pardal 23 inimest, kellest 20 õnnestus päästa, kuid 3 jäi kadunuks. Laeva omaniku sõnul jäid kolm meeskonna liiget ilmselt mootoriruumi lõksu.

Islami revolutsioonilise kaardiväe mereväe juhataja Alireza Tangsiri sõnul rünnati Mayuree Nareed, kuna laeva meeskond "eiras hoiatusi ja jäi vahele".

## Viited
Eesti Lasteaednike Liit

**Eesti Lasteaednike Liit** (ELAL) on Eesti alushariduse valdkonna spetsialiste koondav ja nende huve esindav erialaliit, mis tegutseb üleriigilisel tasandil. Eesti Lasteaednike Liit on mittetulundusühing.

Eesti Lasteaednike Liit koondab lasteaiaõpetajaid ja teisi alushariduse spetsialiste, et kaitsta ja esindada nende kutsehuve ning toetada professionaalset arengut. Liit osaleb hariduspoliitika kujundamises, teeb ettepanekuid seadusloome protsessis ning seisab hea alushariduse kvaliteedi ja nähtavuse eest Eesti haridussüsteemis.

## Ajalugu
Eesti Lasteaednike Liit asutati 9. aprillil 1991. aastal Tartus, kujunedes välja Lõuna-Eesti Lasteaednike Liidu baasil. Aastatega on liit kasvanud piirkondliku ühenduse staatusest üleriigiliseks erialaliiduks, mis kaasatakse hariduspoliitilistesse aruteludesse.

## Eesmärgid ja tegevus
Liidu missioon on koondada alushariduse valdkonnas tegutsevaid spetsialiste, esindada nende huve riiklikul tasandil ja toetada lasteaiaõpetaja professionaalset arengut. ELAL arendab koostööd erinevate huvigruppidega, osaleb töögruppides ja nõukogudes, korraldab seminare, koolitusi ja teabepäevi ning annab sisendit riiklike õppekavade, standardite ja õigusaktide arendamisel.

Liidu tegevuse oluliseks osaks on lasteaiaõpetaja ametialase identiteedi ja prestiiži tõstmine ning alushariduse tähtsuse esiletoomine avalikus ruumis. Selleks tehakse teavituskampaaniaid, avaldatakse seisukohti ning tehakse koostööd nii riigiasutuste, omavalitsuste kui ka teiste haridus- ja erialaliitudega.

## Juhtimine ja struktuur
Eesti Lasteaednike Liidu kõrgeimaks organiks on liikmete üldkoosolek, millele järgneb volikogu ja juhatus. Volikogu kinnitab ja valib juhatuse liikmed ning otsustab liidu osalemise erinevates koostööprojektides ja töögruppides. Juhatuse esimees on liidu tegevjuht. Liidu juhatus valitakse volikogu liikmete hulgast salajasel hääletamisel kolmeks aastaks.

## Viited



## Välislingid
Eesti Lasteaednike Liidu veebilehekülg
2026. aasta Moto2 hooaeg

**2026 FIM Moto2 maailmameistrivõistlused** on Grand Prix mootorrataste võidusõidu 78. hooaja keskmine klass.

## Sõitjad ja võistkonnad

## Kalender
Thymalus limbatus

*Thymalus limbatus* on koorlaste (*Trogossitidae*) sugukonda kuuluv liik mardikaid.

Ta on obligaatne saproksülofaag.

Ta elab ka Eestis. 

## Vaata ka
*punakoor
Punakoor

**Punakoor** (*Ostoma ferruginea*) on koorlaste (*Trogossitidae*) sugukonda kuuluv liik mardikaid.

Ta elab ka Eestis. Vääriselupaiga tunnusliik.

## Vaata ka
*hiidkoor
Saproksülofaag

**Saproksülofaag** on taimtoiduline loom, kelle toidust suure osa või tavaliselt kõik moodustab kõdunev puit. 

Loomi, kelle elukeskkond on puit, nimetatakse, ksülobiontideks.

## Vaata ka
*ksülofaag
*taimtoiduline (herbivoor)
A4 (Läti)

Maantee A4 on Läti maantee, mis algab maantee A1 ja maantee A2 ristmikult, ning lõpeb maanteel A6. Maantee on osa Riia ümberringteest, osa Via Balticast ja maanteest E77.

Tee pikkus on 20,5 km. Tee läbib Ropaži ja Salaspilsi piirkonda. Tee on täies ulatuses asfaltkattega. 2020. aastal kasutas seda ööpäevas keskmiselt 11 735 autot.

Maantee rajamist alustati aastal 1964, ehitus lõpetati 1980. aastatel. Aastal 2024 valmis projekt tee rekonstrueerimiseks ja eraldusribaga maanteeks ümberehitamiseks.

## Asulad tee ääres

* Berģi
* Upesciems
* Amatnieki
* Sunīši
* Mucenieki
* Varavīksne
* Salaspils
* Ķeizarsils

## Viited
Kariktorik

**Kariktorik** (*Polyporus tubaeformis*) on seeneliik. 

Seen on võrreldes läiktorikuga heledam ja väiksem.

## Välislingid
*