open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tartu Ülikooli Eesti geenivaramu

**Tartu Ülikooli Eesti geenivaramu** (kasutatud ka nimekujusid **TÜ Eesti geenivaramu** ja **Eesti geenivaramu**) on 2001. aastal loodud teadus- ja arendusasutus, mis kuulub Tartu Ülikooli koosseisu (sh 2018. aastast Tartu Ülikooli genoomika instituudi alla). Geenivaramu haldab Eesti rahva tervise-, sugupuu- ja geeniandmete kogu.

2012. aasta seisuga sisaldas kogu 51 535 inimese (geenidoonori) andmeid. 2018. ja 2019. aasta jooksul liitus 150 000 geenidoonorit. 2021. aasta seisuga on seal üle 200 000 inimese (geenidoonori) andmed. 

Projekti idee sündis 1999. aastal, kui sellega tulid välja Andres Metspalu ja Jaanus Pikani. Riigikogu võttis inimgeeniuuringute seaduse vastu 13. detsembril 2000 ning see jõustus 2001. aastal. Inimgeeniuuringute seadusest tulenevalt asutas Vabariigi Valitsus 2001. aasta märtsis sihtasutuse Eesti Geenivaramu (SA EGV), mis kuulus Sotsiaalministeeriumi haldusalasse. Esimene vereproov koguti 2002. aasta oktoobris.

Geenivaramust saab andmeid konkreetse geenidoonori kohta ainult geenidoonor ise ja geenidoonori nõusolekul tema arst. Teadlased saavad vaid anonüümseid andmeid. Geenivaramu anonüümseid andmeid võib anda teadusuuringuteks ka välismaale. Geenivaramust ei väljastata andmeid geenidoonori pereliikmetele ega sugulastele.

Geenidoonoriks võivad saada kõik inimesed alates 18. eluaastast. Vanuse ülempiiri ei ole. 
Geenivaramu projektis võivad osaleda inimesed sõltumata sellest, mis haigusi nad põevad või on põdenud. Geenidoonoriks hakata soovija peaks pöörduma oma perearsti poole või andmekogumiskabinetti.

## Vaata ka
* Eesti Biokeskus

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* Genoomika instituudi koduleht
Evliya Çelebi

**Evliya Çelebi** (1611 – umbes 1684) (osmani اوليا چلبي) oli osmani rännumees ja kirjanik, kes rändas Osmanite riigis ja seda ümbritsevates maades rohkem kui 40 aasta jooksul. Oma reisidest kirjutas ta kümneosalise teose "Seyahatname".
Protagonist

**Protagonist** (vanakreeka sõnast πρωταγωνιστής) on kirjandusliku narratiivi peategelane, kelle vastastegelaseks on antagonist. Vanakreeka tragöödia kolmest näitlejast oli protagonist peaosa täitja, teiste osade mängijad olid deuteragonist ja tritagonist.
Theatron

**Theatron** (kreeka keelest "vaatemängupaik") on publikule määratud paik Vana-Kreeka teatris. 

Kreeka teater koosnes orkestrast, skeneest, theatronist (amfiteatrikujuline) ja proskeenionist.

## Vaata ka
*Vanakreeka teater
Deus ex machina

***Deus ex machina*** ehk "jumal masinast" on võte, mida kasutati vanakreeka teatris. Lavamehhanismi abil laskus tragöödia lõpus alla jumal, kes andis loole tegevuse loogika seisukohast kunstliku, kuid müüdi poolt ette antud lahenduse.

Vanakreeka tragöödiakirjanik Euripides kasutas *deus ex machina* tihti lõpulahendusena.

## Viited
1938. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

**1938. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlused** toimusid 6.–7. augustil 1938 Tallinnas. Naiste meistrivõistlused, kümnevõistlus ja teatejooksud peeti 20.–21. augustil Tartus Tamme staadionil.

Seltsidest võitis meestest ülekaalukalt Tallinna Kalev, järgnesid Akadeemiline Spordiklubi, Viljandi Sakala ja ÜENÜ Tallinna osakond. Naiste seas oli edukaim Akadeemiline Spordiklubi ÜENÜTO, Pärnu Kalevi ja Nõmme ÜENÜ ees.

## Mehed

Artur Raska kolmikhüppetulemus 14,55 oli ühtlasi uus Eesti rekord.

## Kümnevõistlus ja teatejooksud

Heino Koigi seeria 11,6-6,43-11,90-175-54,3-18,0-32,94-275-37,40-6.52,2

## Naised
Kanada viski

**Kanada viski** (inglise keeles *Canadian whisky*) on rukkiviski, mida valmistatakse kogu Põhja-Ameerikas, kuid selle all mõistetakse esmajoones Kanadas toodetud viskit; rukkiviski toormeks on umbes 65% ulatuses rukis, sellele lisatakse otra, riisi ja maisi.
Abielu kaitse seadus

**Abielu kaitse seadus** (inglise keeles *Defense of Marriage Act*, ametlik lühend **DOMA**) on Ameerika Ühendriikide föderaalseadus, mis vabastas oma algses sõnastuses osariigid kohustusest tunnistada teises osariigis sõlmitud samasooliste abielu, samuti keelas USA valitsusel tunnustada samasooliste abielu.

Seaduse kiitsid heaks Vabariikliku Partei kontrolli all olnud Ameerika Ühendriikide Kongressi mõlemad kojad ja president Bill Clinton allkirjastas selle 21. septembril 1996. Seaduseelnõu autor ja ametlik esitaja Esindajatekojas oli Georgia osariigi saadik Bob Barr.

Abielu kaitse seaduse kõige vastuolulisem alajaotus oli selle kolmas osa, mis defineeris abielu kui ühe mehe ja ühe naise seadusliku liidu, välistades samasooliste abielu tunnustamise riiklikul tasandil. Samas oli sätestatud, et samasoolistele abielupaaridele ei laiene riiklikul tasandil erisoolistele abielupaaridele kehtivad majanduslikud soodustused ja garantiid, muuhulgas föderaalametnike kindlustussoodustused, sotsiaalkindlustuse arvelt makstavad hüvitised abikaasa surma korral ja õigus esitada ühist tuludeklaratsiooni.

Seaduse kolmanda osa tunnistas põhiseadusega vastuolus olevaks seitse föderaalkohust, teiste seas ka esimese ringkonna apellatsioonikohus Bostonis (31. mail 2012) ja teise ringkonna apellatsioonikohus New Yorgis (18. oktoobril 2012). Viis lahendit kaevati edasi ülemkohtusse. Ka president Barack Obama administratsiooni hinnangul oli seaduse kolmas osa põhiseadusega vastuolus ning kuigi valitsus jätkas selle täitmist, lõpetas ta märtsis 2011 seaduse kaitsmise kohtuprotsessidel. 

Kohtuasjas Ameerika Ühendriigid Windsori vastu kuulutaski ülemkohus kui kõrgeim kohtuinstants 26. juunil 2013 häältega 5:4 seaduse kolmanda osa põhiseaduse viienda parandusega vastuolus olevaks. Selle järgnenud ülemkohtu kohtuasjas Obergefell Hodgesi vastu otsustas kohus 26. juunil 2015 häältega 5:4, et osariigid ei tohi USA põhiseaduse 14. paranduse mõtet järgides keelduda abielu tunnustamisest abikaasade soo alusel. Sellega legaliseeris ülemkohus samasooliste abielu kogu Ameerika Ühendriikide territooriumil, tühistades ka abielu kaitse seaduse teise osa ja muutes seaduse edasise rakendamise võimatuks.

Poliitiliselt toetas abielu kaitse seadust eelkõige Vabariiklik Partei, valdav osa Demokraatliku Partei poliitikutest leidis, et seaduse peaks täielikult või osaliselt tühistama.

## Vaata ka
*abielu
*kooseluseadus
Karbonaad

**Karbonaad** on sea, veise või lamba seljalihalõik koos väikese roidetükiga, mis on praetud naturaalselt või paneeritult, või praadimiseks valmis lõigatud.
Karri

**Karri** on idamaine soolavaba maitseainesegu, mille koostises on rohkem kui kümme maitseainet.

Karri koosneb peamiselt kollajuure risoomist ehk kurkumist, koriandri ja mustköömne seemneist ning vürtspiprast, millele on lisatud muid vürtse (pipart, nelki, muskaatpähklit, ingverit, kaneeli, köömneid, kardemoni jt). Karri on üks tuntumaid vürtsisegusid.

*Karri* võib tähendada ka Indiast pärinevat liha- või kalaraguud, mõnikord aga ka taimetoitu, mille maitsestamisel on pruugitud lisaks muudele maitseainetele ohtralt karri vürtsisegu. Tavaliselt serveeritakse karri ja riis eraldi, karrit pannakse riisi peale, ja võetakse sealt roti leiva tükiga. 

## Vaata ka
* India köök

## Viited
Kaubadeklaratsioon

**Kaubadeklaratsioon** on tollideklaratsiooni liik, mis esitatakse tollile, et määrata üle tollipiiri toimetatavale või toimetatud kaubale kohaldatav tolliprotseduur.
Kaubadokumendid

**Kaubadokumendid** on kauba saatedokumendid (laadimis- , veo- jms dokumendid), mis ei kuulu maksedokumentide hulka.

Rahvusvahelise kaubaveo korral kohaldatakse kaubadokumendile dokumendis endas sätestatud õigust. Kui dokumendis ei ole kohaldatavat õigust määratud, kohaldatakse kaubadokumendile selle riigi õigust, kus asub dokumendi väljaandja tegevuskoht.
Roheline kasv

**Roheline kasv** (inglise *green growth*) on OECD (2011) definitsiooni kohaselt majanduslik kasv ja areng, mis kindlustab loodusvarade ja keskkonnateenuste jätkumise. 

Säästlikule majanduskasvule on aluseks investeeringud ja innovatsioon, mis loovad uusi majanduslikke võimalusi. Rohelise kasvu käsitlust iseloomustab ülalt alla lähenemine, mida veavad valitsused ja mille eesmärk on majanduse kasv, kuid mis sisaldab ka keskkonna- ja sotsiaalmõõdet. 

Maailmapank (2012) defineerib seda kui majanduskasvu, mis on loodusvarade kasutamisel tõhus, puhas selles mõttes, et minimeerib reostust ja keskkonnamõjusid ning säilenõtke selles mõttes, et see arvestab looduslike ohtudega ning keskkonnajuhtimise ja looduskapitali rolliga füüsiliste katastroofide ennetamisel.

ÜRO Keskkonnaprogramm (*United Nations Environment Programme* (UNEP)) väldib rohelise kasvu terminoloogiat ja eelistab „rohelist majandust“, mis on defineeritud kui majandust, mis samaaegselt suurendab sissetulekut ja parandab inimeste heaolu, vähendades samal ajal oluliselt keskkonnariske ja loodusvarade nappust.

Rohelise kasvu kriitikud toovad välja, et juba rohelise kasvu mõiste on „suhteliselt uus ja endiselt ebamäärane“. Jason Hickel ja Giorgos Kallis avaldasid 2020. aastal ajakirjas New Political Economy artikli „*Is Green Growth Possible?*“, kus varasemate uuringute ja ajalooliste suundumuste ning mudelprognoosidele tuginedes leiavad, et „puuduvad empiirilised tõendid selle kohta, et ressursikasutuse absoluutne lahutamine globaalsel tasandil jätkuva majanduskasvu taustal on saavutatav“. Samuti leiavad nad, et isegi optimistlike poliitiliste tingimuste korral on CO2 heitkoguste vähendamine piisavalt kiiresti, et ära hoida globaalset soojenemist üle 1,5 °C või 2 °C, väga ebatõenäoline. Kokkuvõttes järeldatakse, et roheline kasv on seega tõenäoliselt ekslik eesmärk ja tuleks otsida alternatiivseid strateegiaid.

## Vaata ka
*kestlik kahanemine
*majanduskasv
*mittekasv
*nullkasv

## Viited
Józef Unrug

**Józef Michał Hubert Unrug** (**Joseph von Unruh**; 6. oktoober 1884 Brandenburg an der Havel – 28. veebruar 1973 Lailly-en-Val) oli Poola sõjaväelane (viitseadmiral, 1947, postuumselt admiral, 2018).

Ta oli Preisi kindrali Thaddäus Gustav von Unruh' poeg, teenis alates 1907. aastast Saksa merejõududes, osales Esimeses maailmasõjas allveelaevade divisjoni ülemana. Pärast Poola iseseisvumist teenis ta Poola merejõududes, oli alates 1925. aastast nende juhataja. 1. oktoobril 1939 langes ta sakslaste kätte vangi ja oli seal sõja lõpuni.
Musta võluri triloogia

**"Musta võluri triloogia"** on Trudi Canavani kirjutatud romaanitriloogia. Sellesse kuuluvad romaanid "Võlurite Gild", "Õpilane", "Ülemlord".

Raamatud jutustavad vaesest tüdukust Soneast, kes avastab endas üleloomulikud võimed. Ta astub võlurite gildi ja kannatab seal kiusamise all. Ta sattus peale ülemlordile, kes kasutas musta maagiat. Sellest tekkis palju probleeme; tuli välja, et kõik näiv ei ole alati tõeline. Sonea saadetakse lõpuks maalt koos ülemlord Akkariniga välja, otse vaenlaste leeri.
2012. aasta Leedu parlamendivalimised

**[[2012]]. aasta [[Leedu]] parlamendivalimised** toimusid kahes voorus. Esimene voor toimus 14. oktoobril. Samal ajal toimus uue tuumaelektrijaama rajamise üle referendum. 28. oktoobril toimus valimiste teine voor neis ühemandaadilistes ringkondades, kus ükski kandidaat ei kogunud üle 50% häältest. Valiti 141 seimi liiget. Valimised võitis Leedu Sotsiaaldemokraatlik Partei, kes sai seimis 38 kohta.

## Esialgsed tulemused

## Tulemuste vaidlustamine

29. oktoobril teatas Leedu president Dalia Grybauskaitė, et välistab parlamendivalimistel kolmanda koha saanud Tööerakonna kaasamise valitsusse erakonnale esitatud rohkete süüdistuste tõttu häälte ostmises.

7. novembril pöördus Grybauskaitė seoses parlamendivalimiste tulemustega põhiseaduskohtusse, paludes anda hinnang valimistulemustele mitmemandaadilistes valimisringkondades, aga samuti seitsmes ühemandaadilises valimisringkonnas.

10. novembril otsustas põhiseaduskohus, et parlamendivalimistel rikuti Tööerakonna kandidaatide võitjaks kuulutamisel mitmemandaadilises valimisringkonnas ja tulemuste kinnitamisel küll parlamendivalimiste seadust, kuid rikkumised polnud ulatuslikud ning need ei mõjutanud valimiste lõpptulemust.

13. novembril tühistas seim valimistulemused Biržai–Kupiškise ühemandaadilises valimisringkonnas.

## Viited

## Välislingid
*Leedu Vabariigi valimiskomisjoni lehekülg
Ius legationis

***Ius legationis*** (ka ***jus legationis***) on riigi võime lähetada ja vastu võtta konsuleid ja diplomaate.
World Summit Award

**World Summit Award** on ülemaailmne algatus, mille eesmärk on välja valida ja tutvustada maailma parimaid e-valdkonna sisuteenuseid ja innovaatilisi IKT-lahendusi. Konkursiga püütakse tõsta rahva teadlikkust nutikate sisuideede ja kavalate rakenduste osas, aidates nõnda turundada kõrgekvaliteedilisi multimeediatooteid.

Üle aasta toimuval konkursil osaleb iga kord umbes 170 riiki ning konkursile on nelja toimumisaasta jooksul esitatud üle 5000 projekti. Samas on ainuüksi India ja Lõuna-Aasia maade eelvooru esitatud üle 2000 projekti.

Eestist oli 2010. aasta seisuga konkursi eelvooru esitatud ühtekokku 51 projekti: 2003. aastal 1, 2005. aastal 4, 2007. aastal 19 ja 2009. aastal 27. 2011. aasta konkursi Eesti eelvooru kandideerimise tähtaeg oli 16. jaanuar 2011. Eesti parimad e-teenused valitakse välja ühtekokku kaheksas kategoorias ning iga valdkonna võitja saadetakse World Summit Awardi võistlusele.

### Konkursi kategooriad

1. e-valitsus ja institutsioonid

2. e-tervis ja keskkond

3. e-õpe ja haridus

4. e-meelelahutus ja mängud

5. e-kultuur ja pärand

6. e-teadus ja tehnoloogia

7. e-äri ja ettevõtlus

8. e-kaasamine ja osalemine

## Välislingid
* World Summit Award e-konkurss.net, 2008
Kebab

**Kebab** ehk **kebaab** on nimetus rühma Lähis-Idast pärit liharoogade kohta, mis levisid sealt Balkanile, Kaukaasiasse, Põhja-Aafrikasse, Kesk- ja Lõuna-Aasiasse ning on nüüd tuntud üle kogu maailma.

Valdavalt nimetatakse kebabiks vardasse aetud marineeritud lihatükikesi, mida grillitakse süte kohal, kuid seda nime kannavad ka mitmesugused muud liharoad, mis võivad olla tehtud pannil (*chapli kebab* Pakistanis ja Afganistanis) või hautisena (*tas kebab* Türgis). Vardas kebabi nimetatakse sageli šiš-kebabiks ("vardapraad"), mis on lähedane või isegi sama mis šašlõkk, ning vertikaalse küttekeha kõrval keerlevas vardas valmistatav döner-kebab ("keerlev praad"), mis leiutati 19. sajandil Türgis. Tänapäeval on mitmed kebabi liigid ja tuletised (näiteks kebabiburger, -pitsa ja -sändvitš) populaarsed kiirtoiduna.

Traditsiooniliselt valmistatakse kebabi lambalihast, kuid sõltuvalt kohalikust maitsest ja tabudest võib see olla ka veise- või kodukitselihast, kanast või kalast. Kuna kebab pärineb maadest, mis on tänapäeval valdavalt islamiusulised, ei tehta seda seal sealihast, ent sealihakebab on levinud Indias, Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Osa kebabiliike valmistatakse tervetest lihatükkidest, osa (näiteks ljulja-kebab) hakklihast.

## Nimetus
Inglise keelde jõudis sõna *kebab* 17. sajandil Pärsia keelest, kus *kabāb* tähendab praeliha. Samast on pärit ka türgi *kebap*, mis esineb kirjalikes allikates juba 14. sajandi algul. Sarnased sõnad on ka pärsia ja aramea keeles. Tõenäoliselt on need kõik seotud akkadi sõnaga *kabābu*, mis tähendab praetut või põlenut.

Sõna *šiš-kebab* esimene pool tuleb türgi sõnast *şiş*, mis tähendab mõõka või varrast. Samast tüvest on tuletatud ka *šašlõkk*. Sõna *döner-kebab* esimene pool tuleb türgi sõnast *dönmek* ehk "pöörlema" või "keerlema"; sama päritolu on ka analoogsete roogade nimetused araabia (*shāwarmā* või *[[šaurma]]*) ja kreeka keeles (*[[gyros]]*).

## Vaata ka
* šašlõkk

## Viited

## Välislingid

* Kaire Kenk "Õige türgi kebab sünnib lambalihast" Õhtuleht, 3. september 2004
Natalie Mei nimeline auhind

**[[Natalie Mei]] nimeline auhind** on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mille Eesti Teatriliit annab muusikalavastuse – ooper, operett, muusikal, muusikalised projektid, ballett – kõrgetasemelise lava- ja kostüümikujunduse eest. 

Auhinna määramisel hinnatakse ajaloolise muusikateatri traditsioonide pieteeditundelise sidumise oskust nüüdisaegse esteetika ja teatritehnikaga, terviklikku tööd kavandist teostuseni. Nominatsiooni esitamisel tuleb lisada kujunduse kavandite näidised. Auhind asutati Mari-Liis Küla ettepanekul, Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega 2005. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.

## Laureaadid

## Viited
Tõukjalalised

**Tõukjalalised** (*Protura*) on selts lülijalgsete hõimkonnast.

Maailmas on tõukjalalisi teada 270 liiki. Eestis on leitud üks liik – tõukjalg (*Eosentomon armatum*), kuid arvatakse et neid on meil mõni liik veel.

## Viited

## Välislingid

*http://www.zbi.ee/satikad/putukad/t6ukja/ Tõukjalalistest (vaadatud 21.10.2012)
Nullkasv

**Nullkasv** (inglise *zero-growth*) on tasakaaluseisund, mis on saavutatud tootmise, tarbimise ja seda toetava ökosüsteemi vahel. See tähendab ülemaailmset tarneahelat läbiva energiavarude ja toormaterjalide koguse stabiliseerimist.

## Vaata ka
*majanduskasv
*mittekasv
*roheline kasv

## Viited
EKR

**EKR** on mitme tähendusega lühend. 

**EKR** on:
*Eesti kroon
*Eesti Kunstnikkude Ryhm
*Eesti kvalifikatsiooniraamistik
*elekterkonvulsioonravi

## Vaata ka
*eKr
Vincas Mykolaitis-Putinas

**Vincas Mykolaitis-Putinas** (25. detsember / 6. jaanuar 1893 Pilotiškės – 7. juuni 1967 Kačerginė) oli leedu vaimulik, proosakirjanik, luuletaja ja kirjandusteadlane, akadeemik ja Leedu NSV rahvakirjanik.

Tema perekonnanimi oli *Mykolaitis*. *Putinas* on kirjanduslik pseudonüüm (leedu keeles 'lodjapuu').

Ta sündis talupoja perekonnas Pilotiškėse külas Marijampolė maakonnas (praeguse haldusjaotuse järgi siiski Prienai rajoonis). Ta õppis gümnaasiumis Marijampolės ja aastatel 1909–1911 Sejny vaimulikus seminaris (asus Sejnys (Seinais), praeguse haldusjaotuse järgi Sejny maakonnas Podlaasia vojevoodkonnas Poolas). 1915. aastal pühitseti ta preestriks. Aastatel 1915–1917 õppis ta Peterburi Roomakatoliku Vaimulikus Akadeemias. 1922. aastal õppis ta Fribourgi ülikoolis (ka Freiburgi ülikool, Šveits) filosoofiat, kunsti, ajalugu ja kirjandust. 1923. aastal esitas ta filosoofiadoktori kraadi saamiseks prantsuskeelse väitekirja "Vladimir Solovjovi esteetilised vaated". Ta külastas ka loenguid Müncheni ülikoolis, kus tutvus Balys Sruogaga.

Ta oli 1923. aastast kirjanduse õppejõud Kaunases Leedu Ülikoolis (1930. aastal nimetati Vytautas Suure Ülikooliks); 1928. aastal sai ta professoriks. Lisaks toimetas ta aastatel 1923–1932 ajakirja Židinys ('tulease') ja 1938. aastast ajakirja Dienovidis ('keskpäev'). Aastatel 1940–1954 oli ta Vilniuse Ülikooli professor.
Spinning

**Spinning** on viskeõng, sportlik kalapüügiriist, mis koosneb heiteridvast, tamiilirullist ja kidakonksudega pettesöödast (landist).
India mangopuu

**India mangopuu** (*Mangifera indica*) on anakardiliste sugukonda mangopuu perekonda kuuluv viljapuu liik.

India mangopuu vili on mango.

## Välislingid
*
*https://epl.delfi.ee/artikkel/51067429
Rakenduskunstnike Ühing

**Rakenduskunstnike Ühing** (lühend **RaKü**) oli 1932. aastal asutatud ühendus, mis liitis kutselisi rakenduskunstnikke.

RaKü eellaseks oli 1928. aastal loodud lühiealine koondis Dekoor. Alles RaKü kujunes elujõuliseks organisatsiooniks, kuhu kogunes kogu eesti tarbekunstnike paremik ning mis andis suuna ja ilme kogu tolleaegsele eesti tarbekunstile. RaKü korraldas oma seitsme tegevusaasta jooksul iga-aastaseid üle-eestilisi tarbekunstinäitusi.

Rakenduskunstnike Ühing likvideeriti juunipöörde järel koos teiste seniste kunstiorganisatsioonidega 15. novembril 1940 kui sotsialistliku riigi kunstieluga sobimatu.

## Viited
Lohukivi

**Lohukivi** on kivi, milles on üks või mitu inimese tehtud süvendit.

Lohkude tegemine kividesse ja kaljudesse on maailmas laialt levinud kultuurinähtus. Kõige rohkem on neid Põhja-Euroopas, eriti Skandinaavias, kus nad on oma asendi poolest seotud maaviljelusega, paiknedes maastikul just põldude, mitte asulate või kalmete juures, või vähemalt vaid nende kogukondade juures, kes tegelesid maaviljelusega. Lohkude uuristamise põhjused pole teada, kuid tavaliselt arvatakse neid olevat seotud viljakusmaagia, näiteks põllumaa rituaalse viljastamisega (lohk sümboliseeris sel juhul naissugu) või esivanemate kultusega. Kuna lohkude tegemine oli laialt ja pikka aega levinud nähtus, siis pidi sel igal juhul olema üldarusaadav ja lihtne tähendus.

## Lohukivid Eestis

Eestist on avastatud umbes 1800 lohukivi, mis asuvad valdavalt Põhja-Eestis (90% neist on Virumaa, Harjumaa ja Järvamaa ajalooliste maakondade territooriumil). Lohud on tavalised ümmargused, harva ovaalsed, läbimõõduga 3–10&nbsp;cm ja sügavusega 0,5–5&nbsp;cm. Kivide mõõtmed varieeruvad käelabasuurusest kuni saunasuurusteni.

Kividesse lohkude uuristamise komme jõudis Eesti alale tõenäoliselt Skandinaaviast, kus sellega tegeleti juba alates nooremast kiviajast. Eesti lohukivid pärinevad oletatavalt 1. aastatuhandest eKr (pronksiaja lõpust või eelrooma rauaajast), kuna nad asuvad reeglina samades piirkondades, kus asuvad sellesse ajajärku dateeritud kivikirstkalmed. Aivar Kriiska ja Andres Tvauri hinnangul lõppes lohkude tegemine arvatavasti umbes 200. aastaks, kuid kuna lohukive on täheldatud ka teistsuguste kalmete (eriti tarandkalmete) läheduses, siis on oletatud, et traditsioon võis jätkuda pärast ajaarvamise vahetustki.

## Vaata ka
* Kultuskivi
* Ohvrikivi
* Uurdekivi

## Viited

## Kirjandus
* Aivar Kriiska, Andres Tvauri. Eesti muinasaeg. Tallinn: Avita, 2002.
* Valter Lang. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007.
* Valter Lang. Läänemeresoome tulemised. *Muinasaja teadus 28*, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2018.
A-Rühm (film)

**"A-Rühm"** on 2010. aasta USA põnevusfilm, mis põhineb samanimelisel 1980. aastate telesarjal.

## Osatäitjad
* Liam Neeson – kolonel John Smith, hüüdnimega Hannibal
* Bradley Cooper – vanemleitnant Templeton Peck, hüüdnimega Face
* Quinton Jackson – nooremveebel Bosco Baracus, hüüdnimega B.A.
* Sharlto Copley – H.M. Murdock, hüüdnimega Howling Mad
* Jessica Biel – kapten Charissa Sosa
* Patrick Wilson – agent Lynch
* Brian Bloom – Brock Pike
* Gerald McRaney – kindral Russell Morrison
* Terry Chen – Ravech
* C. Ernst Harth – krematooriumi töötaja
* Corey Burton – jutustaja
* Yul Vazquez – kindral Javier Tuco

Tiitritejärgses stseenis astuvad üles "A-Rühma" seriaali näitlejad Dirk Benedict (Face) ja Dwight Schultz (Murdock).

## Viited

## Välislingid
* Filmi koduleht 
* "A-Rühm" IMDb-s
* "A-Rühm" Rotten Tomatoesis
* "A-Rühm" Metacriticus
* "A-Rühm" Box Office Mojos
Sõida vihaga

**"Sõida vihaga"** on 2011. aasta USA põnevusfilm.

## Sisu

John Milton on kurjategija, kes põgeneb Põrgust, et õiendada arved sektijuht Jonah Kingiga, kes tappis ta tütre ja tolle abikaasa, et röövida Miltoni lapselaps ja ohverdada too Saatanale. Milton asub koos liitlase Piperiga Kingi ja tema käsilasi jälitama, kannul Raamatupidaja, kelle ülesandeks on Milton kinni püüda ja Põrgusse tagasi viia.
David Wineland

**David Jeffrey Wineland** (sündinud 24. veebruaril 1944 Milwaukees) on Ameerika Ühendriikide füüsik, kes koos Serge Haroche'iga sai 2012. aastal Nobeli füüsikaauhinna.

Wineland on õppinud California Ülikoolis Berkeleys ja kaitsnud doktoriväitekirja Harvardi ülikoolis. Ta on töötanud Washingtoni ning Colorado ülikoolis.

Lisaks Nobeli füüsikaauhinnale on Wineland pälvinud ka muid kõrgeid auhindu. Nende hulgast on silmapaistavamad Einsteini auhind (1996), National Medal of Science (2007) ja Benjamin Franklini medal (2010).

## Välislingid
* Jaak Kikas: "Kummalise maailma paratamatus" Sirp, 19. oktoober 2012
* David Wineland Nobeli auhinna lehel
Serge Haroche

**Serge Haroche** (sündinud 11. septembril 1944 Casablancas Marokos) on prantsuse füüsik, kes koos David Winelandiga sai 2012. aastal Nobeli füüsikaauhinna.

Alates 2001. aastast töötab Haroche kvantfüüsika professorina Collège de France’is.

Haroche on teinud katseid ülijuhtivast materjalist peeglitega, mida on jahutatud ülimadalate temperatuurideni. Seal vahel on õnnestunud hoida footonit kuni kümnendiku sekundit, mis on võimaldanud mõõta ja mõjutada selle valgusosakese omadusi.

## Tunnustus
*2016 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia välisliikmeks

## Välislingid
* Jaak Kikas: "Kummalise maailma paratamatus" Sirp, 19. oktoober 2012
* Serge Haroche Nobeli auhinna lehel
Trimmerkondensaator

**Trimmerkondensaator** (kasutatud ka lühivormi ’trimmer’) on väike muudetava mahtuvusega kondensaator, mida kasutatakse peamiselt võnkeringidee täppishäälestamiseks.

Mahtuvus võib olla muudetav ulatuses 1…5, 2…7, 3…10 jne pikofaradit.
Massihävitusrelv

**Massihävitusrelv** on ülisuure purustus- või hävitusjõuga relv, mille kasutamine põhjustab kohe või hiljem hulgalisi purustusi ja inimkaotusi ning kahjustab suurel alal looduskeskkonda. Massihävitusrelv avaldab suurt demoraliseerivat ja psühholoogilist mõju.

Massihävitusrelva pealiigid on (termo)tuuma-, bioloogiline ja keemiarelv.

## Ajalugu
Terminit "massihävitusrelv" on kasutatud sellises tähenduses vähemalt aastast 1937, kui seda kasutati pommituslennukite kirjeldamiseks. Tol ajal näisid sellised kõrgel lendavad lennukid kui pidurdamatu hävitusjõud ja oht linnade tsiviilisikutele, kes olid sõjaliste konfliktide korral rindelt eemal. Teise maailmasõja ajal pommitati lennukitelt suurlinnu Hamburgi ja Tokyot, kus sai surma kümneid tuhandeid inimesi ühe ööga.

Tavapommide hävitusjõudu ei anna võrreldagi aatomipommi hävitusjõuga, näiteks sellisega, mille Ameerika Ühendriikide lennuk Teise maailmasõja lõpus Hiroshima kohal alla heitis. Aatomipommi plahvatuses hävis terve linn ning umbes 66 000 inimest sai otsekohe surma. Aasta lõpuks suurenes kiirituskahjustuste tõttu surnute arv 140 000-ni. Samalaadne oli massihävitusrelva tekitatud hävitustöö ka Ameerika Ühendriikide korraldatud aatomipommirünnakus Nagasakile. Külma sõja ajal ehitasid Ameerika Ühendriigid, Nõukogude Liit ja teised suurriigid tuhandeid tuumapomme, tuumalõhkepeaga rakette ja tuumalaenguga suurtükiväe laskemoona. Samal ajal valmistasid suurriigid ka keemia- ja biorelvi. 

Keemiarelva laengud sisaldavad erilisi mürgiseid vedelikke ja gaase, mis lämmatavad ohvreid, saastavad nende verd, tekitavad naha- või  närvisüsteemikahjustusi. Kloorigaasi kasutati Esimeses maailmasõjas. 

Bioloogilised relvad sisaldavad looduslikke mürke, baktereid või viirusi. Biorelv erineb keemia- ja tuumarelvast selle poolest, et biorelva pole pärast kasutamist võimalik kohe tuvastada. On olemas vahendeid, mis tuvastavad biorelva mõju, kuid see võtab aega. Biorelva mõju pole ka kohe nähtav, kulub aega, et tekitada kahju või haigust (inkubatsiooniperiood). Selleks ajaks, kui sümptomid hakkavad tekkima, on tõenäoliselt paljud inimesed nakatunud ning alanud on haiguspuhang. Äkilise haiguspuhangu teke on biorelva kasutamise korral üks tähtsamaid tunnuseid. Biorelvi kasutatakse rahvarohketel aladel, et saavutada maksimaalne efektiivsus. Biorelvade kasutamisele võib järgneda surmavate haiguste levik (Siberi katk, kopsukatk, rõuged). 

Biorelva pole tänapäeval kasutatud pärast seda, kui Jaapan levitas Teise maailmasõja ajal katkuga nakatatud täisid Hiina aladel. Vaatamata sellele kardetakse, et biorelva võidakse ikka kasutada, sest üldiselt on keemia- ja biorelva suhteliselt lihtne valmistada.

## Massihävitusrelva kasutamise näiteid

## Viited
Sööst

**"Sööst"** ("Premium Rush") on 2012. aasta põnevusfilm, mille lavastaja on David Koepp ning peaosades Joseph Gordon-Levitt ja Michael Shannon.
 
## Sisu

Trotsida kiirendavaid autosid, liikluses süstivaid taksosid ja kaheksat miljonit pahurat jalakäijat – see kuulub Wilee (Joseph Gordon-Levitt) igapäevatöö juurde. Kes on Wilee? Parim New Yorgi väledate ja agressiivsete rattakullerite seas.

Ülikerge ühekäigulise piduriteta fixie-rattaga sõidavad vaid erilised ratturid, kes on ühtaegu osavad sõitjad ja alailma üle võlli riskivad hulljulged tüübid. Sellised, kes riskivad maanteemäärdeks saada iga kord, kui liikluskeerisesse sukelduvad. Oma elu päevast päeva ohtu seadval noorukil tuleb aga mängu panna kõik, kui ta asub kohale toimetama päeva viimast ümbrikku ning rutiinsest sõidust Manhattani tänavatel saab elu ja surma küsimus. 

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Impulssdiood

**Impulssdiood** on pooljuhtdiood, mis on ette nähtud töötamiseks impulssrežiimis. Impulssdioodi tähtsaim parameeter on vastutakistuse taastumiskestus.
## Viited
Imbi Valgemäe

**Imbi Valgemäe** (28. september 1923 Tammiku, Roela vald (Viru-Jaagupi kihelkond) – 27. august 1960 Tallinn) oli eesti näitleja.

Imbi Valgemäe õppis 1951–1952 Tallinna Draamateatri õppestuudios. Ta oli 1947–1957 Riikliku Filharmoonia sõnakunstnik, esines Eesti Raadio laste- ja kirjandussaateis. Ta jäljendas murdeealiste poiste ja mudilaste kõnet. 

Aastal 1957 anti Imbi Valgemäele Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetus. 

Albumis "Eesti väljapaistvaid sõnakunstnikke III" (Melodija 1974) on Imbi Valgemäe esituses lood "Kes esineb?", "Mari-Kisakõri", "Emakene", "Poja äratamine" ja "Liigsööja".

## Allikas
*Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000.
Igor Dmitrijev

*Igor Dmitrijev (1927–2008), Vene näitleja
*Igor Dmitrijev (1941–1997), Venemaa jäähokimängija ja treener
*Igor Dmitrijev (sündinud 1945), Vene pianist ja helilooja
Theatrum Europaeum

**Theatrum Europaeum** oli saksakeelsete maade ajaloo teemaline ajakiri, mille asutas Matthäus Merian 1633. aastal ning mis ilmus 1738. aastani 21 kvartköites.

## Välislingid
* Theatrum Europaeum Augsburgi Ülikooli veebilehel
Minamata haigus

**Minamata haigus** (jaapani keeles 水俣病 *Minamata-byō*) oli 20. sajandil Jaapanis Kumamoto prefektuuris Minamata linnas alguse saanud epideemia, mille põhjustajaks oli elavhõbedamürgistus.

RHK-10 klassifikatsioonis ei ole Minamata haigust eraldi välja toodud. Kirjanduses viidatakse sellele kui elavhõbeda ja selle ühendite toksilise toime tagajärjele – kood RHK-10 järgi T56.1, sõltumata elavhõbeda päritolu allikast.

## Eellugu
Chisso kontsern avas Minamatas oma esimese keemiatehase juba 1908. aastal. 1932. aastal hakati seal etanaali tootmiseks kasutama katalüsaatorina metüülelavhõbedat. Kuni sellise tootmisviisi lõpetamiseni 1968. aastal laskiski Chisso oma reoveed Minamata lahte.

21. aprillil 1956 uuriti ühes Chisso kontserni tehase haiglas viieaastast tüdrukut, kellel olid tekkinud kõndimis- ja kõnelemisraskused ning konvulsioonid. Kahe päeva pärast ilmnesid ka tüdruku nooremal õel sarnased sümptomid. Tüdrukute ema teatas, et ka naabrite tütrel olid sarnased sümptomid. Teostati majast-majja uuring, ning leiti kaheksa sarnaste sümptomitega haiget. 1. mail teatas haigla peaarst, et on puhkenud "tundmatu kesknärvisüsteemi haiguse epideemia", mida hakati nimetama Minamata tõveks.

Haigust hakkas uurima Kumamoto ülikool, ning sümptomid selginesid: patsientidel oli tekkinud jäsemete tuimus, häälemuutus ning nägemis-, kuulmis- ja neelamisraskused. Hiljem aga asendusid sümptomid konvulsioonide, kooma ja surmaga. Oktoobriks 1956 oli kindlaks tehtud 40 patsienti, kellest 14 oli surnud.

Ohvrid olid kõik elanud Minamata lahe äärsetes kalurikülades, kus põhitoiduks oli kala. Kassidelgi oli avastatud sarnane haigus. Siis hakati arvama, et haiguse põhjustajaks on mõni raskmetall, mis vette sattudes reostas kalu. Chisso tehase reovesi sisaldas pliid, elavhõbedat, mangaani, arseeni, seleeni, talliumi ja vaske. Algul peeti põhisüüdlaseks mangaani, kuid märtsis 1958 saabus Minamatasse inglise neuroloog Douglas McAlpine, kes teatas, et Minamata tõve sümptomid ühtivad elavhõbedamürgistuse omadega. Minamata lahest avastatigi palju elavhõbedajääke.

Chisso sai kiiresti Jaapanis vihatud kontserniks. Pärast aastaid kestnud võitlust esitas 1968. aastal Jaapani valitsus Minamata haiguse kohta lõpliku otsuse: "Minamata haiguse korral on tegu kesknärvisüsteemi kahjustusega, mida põhjustab pikaajaline mürgistus Minamata lahe kalade ja rannakarpidega. Kahjustavaks aineks on metüülelavhõbe. Minamata haiguse viimased patsiendid registreeriti aastal 1960 ning selle põhjuseks on tõenäoliselt 1957. aastal lahest pärinevate toodete söömiskeeld ning tehase uus heitvete puhastussüsteem."

Lõpuks, 1973. aastal, sundis Jaapani kohus Chisso kontserni maksma iga ohvri eest 18 miljonit jeeni kompensatsiooni.

Minamata haigusse oli 2001. aasta märtsi seisuga haigestunud 2265 inimest, kellest 1784 (78,8%) oli surnud.

Minamata haiguse epideemia kuulub nelja Jaapani keskkonnareostuse katastroofi hulka.

Jaapanis kordus Minamata haigus uuesti 1965. aastal Niigata prefektuuris Niigata Minamata haigusena.

## Viited
Minamata

**Minamata** (jaapani 水俣) on linn Jaapanis Kyūshū saarel Kumamoto prefektuuris. Asub Yatsushiro mere ääres.

Linn on tuntud 1956. aastal puhkenud Minamata haiguse epideemia järgi, mille põhjustas elavhõbedaühendit sisaldanud reovee merre sattumine. 

2001. aastal sai Minamata Jaapani ökolinna nimetuse. 2004 ja 2005 võitis linn Jaapani parima ökolinna tiitli.

Linna elanikud sorteerivad oma olmejäätmeid 24 liigiks.

10. oktoobril 2013 sai 94 riigi esindaja allkirjad Minamata konventsioon, mis loodi selleks, et kaitsta inimeste tervist ja keskkonda inimtekkelise elavhõbedasaaste eest. 

## Viited

## Välislingid

*Minamata koduleht
Enno Reinsalu

**Enno Reinsalu** (sündinud 22. aprillil 1936 Tapal) on eesti mäeteadlane. 

## Haridus
Õppinud Tallinna 21. Keskkoolis ja 1949. aastast Kohilas, lõpetas Vabariikliku Kaugõppe Keskkooli 1955, Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna kasulike kaeviste kaevandamise erialal 1960; Leningradi Mäeinstituudi kaugõppe aspirant 1962–1966. ,  Tehnikateaduste kandidaat 1968 (Leningradi Mäeinstituut, "Исследование процесса разрушения разнородных слоистых пород деиствием взрыва с целью повышения качества горющего сланца на шахтах Эстонского месторождения"); vanemteadur 1973. , 

## Töökäik
Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudi (TUI, Kohtla-Järve) insener ja vaneminsener 1960–1961, nooremteadur 1961–1963, vanemteadur 1963–1965; tootmiskoondise Eesti Põlevkivi (Jõhvi) uuringu-konstrueerimisosakonna vaneminsener 1966–1968; Aleksandr Skotšinski nimelise Mäendusinstituudi Eesti filiaali (Kohtla-Järve) mäetehnoloogia laboratooriumi vanemteadur 1968–1973, matemaatiliste uurimismeetodite laboratooriumi juhataja 1973–1978, tehnoloogiliste üldprobleemide laboratooriumi juhataja 1978–1980, arenguprognoosi laboratooriumi juhataja 1980–1983, tehnoloogiliste probleemide ja prognooside osakonna juhataja, filiaali asedirektor teadusalal 1983–1988; Eesti TA Geoloogia Instituudi maavarade geoloogia sektori juhataja 1988–1990.
Tallinna Tehnikaülikoolis mäenduslaboratooriumi juhataja 1990–1992; mäeinstituudi maavarade kaevandamise aseprofessor 1992–1997, õppetooli juhataja 1992–2002, energeetikateaduskonna dekaan 1994–2000, professor 1997–2002, vanemteadur 2002, erakorraline vanemteadur 2004; emeriitprofessor 2002–... , 

## Teadustöö
Põhisuunad: mäendus, mäeõigus ja -majandus ning kaevandamise keskkonnamõju. Teinud kindlaks põlevkivikihindi lõhkeraimamise seaduspärasused, Eesti põlevkivi kaevandamisväärse varu suuruse ja hinnanud kaevandatud alade kasutamisvõimalusi. 

Avaldanud üle 200 publikatsiooni, sh 3 monograafiat ja 3 mäendusalast õpikut. Tema juhendamisel on kaitstud 3 doktori- ja 15 magistritööd. 

Eesti Mäeseltsi juhatuse liige 1991–2006; Maailma Mäeprofessorite Ühingu (Society of Mining Professors / Societät der Bergbaukunde) liige 1993–…; Eesti Maavarade Komisjoni liige 1995–2002, Rahvusvahelise Energeetikamajanduse Assotsiatsiooni (International Association for Energy Economics) liige 1996–2002; korraldanud teadusfoorumeid ja mäekonverentse, koostanud erialaseid kogumikke, koos professorite Alo Adamsoni ja Ingo Valgmaga koostanud Eesti põlevkivi kaevandamise ja kasutamise arengukavasid, oli üks Eesti maapõueseaduse (1995) koostajatest ja uuendajatest (2005). 

## Tunnustus
* 1972 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 
* 2006 Eesti Mäeseltsi auliige
* 2011 Parima eestikeelse kõrgkooliõpiku (Eesti mäendus: Õpik kõrgkoolidele. Tallinn, 2011) autor 

## Viited

## Välislingid
* Teadusportaal (ETIS)"
The Ladies' Mercury

**The Ladies' Mercury** oli esimene just nimelt naistele suunatud perioodiline väljaanne. Üheleheline ajaleht ilmus Londonis 27. veebruarist 1693 nelja nädala vältel, seda andsid välja The Athenian Society (Ateena Selts) ning tolle asutaja John Dunton. Leht loodi ajalehe The Athenian Mercury juurde.

## Ajalugu
Londoni publitsist John Dunton kirjastas Inglismaa ja Šotimaa esimest nii meestele kui ka naistele suunatud suurt ajalehte The Athenian Mercury. Leht käsitles kõikvõimalikke teemasid, sealhulgas teadust, religioon, armastust, abielu ja seksi. Athenian Mercurys toimus avalik arutelu, milles osalesid nii mehed kui ka naised. Kuna armastus, abielu ja muud nendesarnased teemad olid naiste seas populaarsed, otsustas toimetaja kirjutada iga kuu esimesel teisipäeval üksnes nendest. Otsusest andis toimetus teada 3. juunil 1691. Sel viisil sooviti vastata "mõistlikele küsimustele, mida õrnem sugu meile saadab".

Londonis trükitud The Ladies Mercury areneski välja Athenian Mercury igakuisest naisterubriigist. 27. veebruarist 1693 avaldas see nõuandekolumni. Iganädalane väljaanne lubas vastata "kõigile kenadele ja huvitavatele küsimustele armastuse, abielu, käitumise, riietumise ja huumori asjus naisterahvastelt, olgu nad neitsid, abielunaised või lesed."

The Ladies Mercury koosnes ühest lehest, mille mõlemale küljele trükiti tekst. See ilmus vaid neli nädalat, 27. veebruarist 17. märtsini 1693. Ehkki see oli esimene naisteajakiri, ei nimetatud seda ingliskeelse sõnaga *magazine*; seda kasutati esmakordselt alles üldhuviajakirjas The Gentleman's Magazine, mis asutati 1731. aastal.

## Analoogsed väljaanded
Peagi asutati järgmised naistele suunatud väljaanded, millel polnud siiski kuigivõrd suuremat edu: ajakirja Tatler juures ilmus Female Tatler ning The Spectatori juures lühikest aega igakuine The Female Spectator, mida toimetas Eliza Haywood.

## Viited

## Allikad
* Anzovin, Steven et al., *Famous First Facts (International Edition)*, H. W. Wilson Company, 2000, ISBN 0-8242-0958-3
* Keeble, Richard, *Print Journalism*, Taylor & Francis, 2005, ISBN 0-415-35882-5
* Morrish, John, *Magazine Editing: How to Develop and Manage a Successful Publication*, Routledge, 2003, ISBN 0-415-30381-8
* Turner, David M., *Fashioning adultery: gender, sex, and civility in England, 1660-1740*, Cambridge University Press, 2002, ISBN 0-521-79244-4

## Välislingid
* JSTOR - The First English periodical for women
Niigata Minamata haigus

**Niigata Minamata haigus** (jaapani keeles 新潟水俣病 *Niigata Minamata-byō*) oli 1965. aastal Jaapanis Niigata prefektuuris alanud epideemia, mis sarnanes üheksa aastat varem Kumamoto prefektuuris Minamata linnas alanud Minamata haigusega. Taas oli põhjustajaks elavhõbedamürgistus.

Niigatas sai Minamata haigus alguse samamoodi nagu Minamataski. Sügisest 1964 kuni kevadeni 1965 kaotasid Agano jõe kallastel viibinud kassid mõistuse ja lõpuks surid. Niigata ülikooli professor Tadeo Tsubaki uuris 1965. aasta kevadel kaht patsienti ning avastas neil Minamata haiguse. 31. mail avastas ta Agano jões elavhõbedasaaste ning teatas sellest prefektuuri omavalitsusele, ning 12. juunil avalikustas ta oma avastuse.

Aastatel 1965–1966 hakkas asja uurima Kumamoto ülikooli uurimisrühm (nad olid uurinud ka Minamatas levinud haigust) ja endine Chisso haigla peaarst Hajime Hosokawa. Neid aitasid prefektuuri omavalitsus, Niigata ülikool, kodanikualgatuslikud organisatsioonid ja kohalikud elanikud. Märtsis 1966 avastati, et reostajaks oli tehase reovesi, ning septembris 1966 teatas Jaapani Tervishoiu-, Töö- ja Heaoluministeerium (厚生労働省 *Kōsei-rōdō-shō*), et Kanose küla lähedal Showa Denko tehase lähedalt leiti samblast metüülelavhõbedat.

Showa Denko tehas algul eitas oma seotust ning väitis, et süüdlaseks on 16. juunil 1964 aset leidnud Niigata maavärina tõttu jõkke imbunud põllumajanduskemikaalid.

Erinevalt Minamata juhtumist elasid Niigata saasteohvrid Showa Denko tehasest kaugemal, mistõttu esimene kohtuasi toimus alles 1968. aastal. 26. septembril 1968 esitas Jaapani valitsus oma lõpliku otsuse, ning 29. septembril 1971 mõistis Jaapani kohus Showa Denko süüdi. Iga hukkunud ohvri perekonnale tuli tehasel maksta 10 miljonit, ellujäänutele olenevalt sümptomitest 1–10 miljonit, saastunutele 400 000 ning rasedatele naistele, kes pidid abordi tegema, 300 000 jeeni kompensatsiooni.

Niigata Minamata haigus on üks neljast Jaapani keskkonnareostuse katastroofist Itai-Itai haiguse, Minamata haiguse ja Yokkaichi astma kõrval.
Itai-Itai haigus

**Itai-Itai haigus** (jaapani keeles イタイイタイ病 *itai-itai byō*) oli 20. sajandil Jaapanis Toyama prefektuuris kaadmiumimürgistusest alguse saanud epideemia. Jaapani keeles tähendab "itai" suurt valu, mille järgi sai haigus ka nimetuse.

Toyama prefektuuris hakati kulda kaevandama juba 1710. aastal. 1589. aastal algas hõbeda kaevandamine, hiljem hakati kaevandama ka pliid, vaske ja tsinki. Vene-Jaapani sõja ja esimese maailmasõja ajal tekkinud toorainenõudlus, samuti Euroopa uued kaevandustehnikad suurendasid kaevanduste kasumit. 1910. aastal algas ulatuslik kaadmiumireostus, ning esimesed haiged avastati juba 1912. aastal. Toona oli kaevanduste omanikuks ettevõte Mitsui Mining and Smelting Co. Eriti reostav oli kaadmium Jinzū jões, mida kasutati peamiselt riisipõldude niisutamiseks, aga ka joogiveeks, pesemiseks ja kalapüügiks.

Kalad hakkasid surema kaadmiumimürgistusse, ning reostatud veega niisutatud riis kasvas halvemini kui tavaliselt. Enne 1946. aastat ei saadud aga mürgistusest aru ning arvati, et tegu oli lihtsalt mõne bakteriaalse nakkusega.

Siis hakati asja uurima, ning alguses arvati, et vesi oli reostunud pliiga. 1955. aastal aga avastati, et vesi oli hoopis kaadmiumiga reostunud. Siiski pole pärast 1946. aastat keegi mürgistust saanud. Kuigi Toyama prefektuuris olid sümptomid kõige hullemad, leiti haigeid ka veel viiest prefektuurist.

Sümptomiteks olid luude hõrenemine, neerupuudulikkus ja aneemia, mis lõpuks viisid surmani.

1968. aastal kaevati Mitsui korporatsioon kohtusse ja 1971. aastal mõisteti korporatsioon süüdi. Taas tuli korporatsioonil maksta kompensatsiooni.

Inimesed, kes arvavad, et neil on itai-itai haigus, on kohustatud sellest teatama Jaapani Tervishoiu-, Töö- ja Heaoluministeeriumile, et nende arvamus üle vaadataks. Tavaliselt peetakse inimest itai-itai haigusse haigestunuks, kui ta on elanud reostunud alal ja tal avastatakse luude hõrenemine või neerupuudulikkus. 1967. aastast on avastatud 184 itai-itai ohvrit, ja potentsiaalseid on 388. 1993. aastal oli nendest veel 15 elus.

Kaadmiumireostus tekitas Jaapanis ka palju põllumajanduslikke probleeme.
Seller (perekond)

**Seller** (*Apium*) on sarikaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.

Perekonda kuulub 25 liiki. Looduslikult kasvab taim eelkõige Lõuna-Ameerikas, kuid ka Lääne-Euroopa rannikualadel ja Vahemere maades. Euroopast on pärit viis selleriliiki. 

Selleri perekonda kuuluvad kaheaastased ja mitmeaastased taimed, mis eelistavad niisket kasvukohta. Liigid kasvavad kuni meetri kõrguseks ning neil on kahelisulgjad lehed ja valged liitsarikas õied.

Perekonna tuntuim esindaja on aedseller, mida tuntakse kolme teisendina: juurseller, lehtseller ja varsseller.

## Liike
**[[Apium annuum]]* 
**[[Apium australe]]*
**Apium bermejoi* – minorka seller
**[[Apium fernandezianum]]*  
**[[Apium filiforme]]*
**Apium graveolens* – aedseller
***Apium graveolens var. dulce* – varsseller 
***Apium graveolens var. rapaceum* – juurseller 
***Apium graveolens var. secalinum* – lehtseller 
**[[Apium inundatum]]*  
**[[Apium insulare]]* 
**[[Apium leptophyllum]]*
**Apium nodiflorum* – tõusev seller
**[[Apium prostratum]]* 
**[[Apium repens]]*
Barbarism

**Barbarism** on võõrkeele elementide (sõnade või väljendite) kasutamine teises keeles.

Aja jooksul võib barbarism saada keele põhisõnavara osaks ning lakata olemast võõrelement.

## Vaata ka
* vulgarism
* släng
* eufemism

## Välislingid
Laengukandja

**Laengukandjateks** on elektrilaengut kandvad kehad, mis saavad vabalt liikuda. Need on sõltuvalt keskkonnast kas elektronid (nt metallides), ioonid (nt elektrolüütides) või mõlemad s.t. nii elektronid kui ioonid (nt plasma). Laengukandjate olemasolu muudab keskkonna elektrijuhiks. 

## Vaata ka
*Elektrijuhtivus
* Pooljuht
Ennistymon

**Ennistymon** (ametlikult **Ennistimon**, iiri keeles *Inis Díomáin*) on väike linn Iirimaal Clare'i krahvkonnas Munsteri provintsis.

Linn on turistide seas populaarne oma tüüpilise iiripärase peatänava tõttu, mida ääristavad pubid.
Munsteri provints

**Munsteri provints** on provints Iirimaa edelaosas.

Provintsi suurim linn on Cork. Olulised keskused on ka Limerick ja Waterford.

Provints jaguneb kuueks krahvkonnaks:
* Waterfordi krahvkond
* Corki krahvkond
* Kerry krahvkond
* Limericki krahvkond
* Tipperary krahvkond
* Clare'i krahvkond
Horki rajoon

**Horki rajoon** on 2. järgu haldusüksus Valgevenes Mahiloŭ oblastis. Rajooni pindala on 1284 km². 2015. aasta seisuga elas seal 45 764 inimest. Rajoon piirneb idas Venemaaga.

Rajoon moodustati 17. juulil 1924. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Aŭsianka, Dobraja, Hory, Lenina, Kopcieŭka, Masłaki, Paršyna, Rekta ja Sava külanõukogu.

Rajoonikeskuseks on Horki. Teisi asulaid: Lenina.


Gory jewish cemetery 1c.jpg|Hory juudi kalmistu
Ortodox church in Horki.jpg|Horki õigeusu kirik
Belarusian agriculture academy.jpg|Valgevene Põllumajandusakadeemia


Rajooni suurimad jõed on Pronja, Basja ja Miareja. Rajooni territoorium asub Orša-Mahiloŭ orundis, keskmiselt 190-200 meetri kõrgusel. Rajooni põhjaosa jääb Smolenski kõrgustikule. Kõrgeim koht (231,4 meetrit) jääb Maisiejeva külasse Lenina külanõukogus, madalaim koht asub Pronja orus (147 meetrit).

2009. aasta seisuga olid elanikest 90,85% valgevenelased, 5,67% venelased ja 3,48% oli teistest rahvustest. 61,93% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 34,52% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 29,36% elanikke, vene keelt aga 64,75%.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Infot rajooni kohta (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Alfred Kongo tänav

**Alfred Kongo tänav** on tänav Tartus Uus-Ihastes.

Tänav algab Jaan Koorti tänavalt ja lõpeb Pallase puiesteel ning on 130 meetri pikkune.

Tänav on nimetatud kunstnik Alfred Kongo auks.
Wiiralti mets

**Wiiralti mets** on metsatukk Tartus Ihastes.

Metsatuka nimi on tuletatud kunstnik Eduard Wiiralti järgi nimetatud Eduard Wiiralti tänavast.