open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hanka järv

**Hanka** (vene keeles *Ханка*, hiina keeles 興凱湖, *[[pinyin]]*is *Xīngkǎi Hú*) on järv Venemaa ja Hiina piiril Hanka looduskaitsealal.

Hanka on Kaug-Ida suurim siseveekogu. Selle pindala on 4070 km². 

Järve suubub mitu jõge, sealhulgas Ilistaja, Melgunovka ja Komissarovka. Järvest voolab välja Sungatša jõgi (Ussuuri lisajõgi).

Järve ääres asub Kamen-Rõbolovi küla.

## Elustik
Järves elab 75 liiki kalu. Nendest iseloomulikumad on saasan, *[[Chanodichthys erythropterus]]*, amuuri säga, haug, valge ja kirju pakslaup, valgeamuur, madupea, hõbekoger, mongoli roosärg. Järves elab ka seitse liiki kahepaikseid, nende hulgas ka kaug-ida ehk hiina kilpkonn.

## Välislingid
* Hanka looduskaitseala
Portikus

**Portikus** on hoone peasissekäigu ees paiknev sammaste ja frontooniga hooneosa.

## Portikusi Eestis

Pilt:Riisipere manor house 13Oct2008.jpg|Riisipere mõisa härrastemaja
Pilt:Aaspere mois.JPG|Aaspere mõisa härrastemaja
Pilt:Raikkula mois 11.08.2007.jpg|Raikküla mõisa härrastemaja
André Derain

**André Derain** (10. juuni 1880 – 8. september 1954) oli Prantsusmaa maalikunstnik ja skulptor, üks fovismi rajajaid.

## Elulugu
### Noorusaeg
André Derain sündis 1880. aastal pagari perekonnas Pariisi lähistel Chatous. Juba teismelisena hakkas ta maalimisega tegelema. 1898. aastal astus ta Pariisi Académie Camillosse inseneriteadust õppima. Õpingute kõrvalt käis ta Eugène Carrière'i juures maalimist õppimas. Just maalitunnis kohtuski ta Henri Matisse'iga, kellega koos pandi alus fovistlikule suunale maalikunstis. 1900. aastal kohtas Derain rongisõidul Maurice de Vlamincki, neist said eluaegsed sõbrad ning kaastöölised. Koos Vlaminickiga hakkas Derain harrastama maastikumaali. 1901.–1904. aastal oli Derain ajateenistuses ega saanud eriti maalimisega tegeleda. Matisse'i pealekäimisel lubasid Deraini vanemad pojal pärast ajateenistust pühenduda ainult maalimisele ja insenerikarjääri sinnapaika jätta. Seega astus Derain Académie Juliani. 

### Fovism
1905. aasta suve veetis Derain koos Matisse'iga Vahemere ääres Collioure'is maalides. Sama aasta lõpus esitleti nende töid Pariisi Sügissalongis. Kunstikriitik Louis Vauxcelles nimetas maale julge ja ebatavalise värvikasutuse tõttu metsikuteks (pr *fauves*), mistõttu hakati selle uudse kunstistiili esindajaid kutsuma fovistideks.

1906. aastal saatis kunstikaupmees Ambroise Vollard Deraini Londonisse maalima. Ta maalis Londonist 30 pilti, mida iseloomustasid selged värvid ja julge kompositsioon.

1907. aastal ostis kunstikaupmees Daniel-Henry Kahnweiler ära Deraini ateljee. Derain kolis Montmartre’ile, kus elas ka tema sõber Pablo Picasso. Deraini maalide värvikasutus muutus neutraalsemaks, olles mõjutatud kubistide ja postimpressionisti Paul Cézanne’i loomingust. Sel perioodil tegi Derain ka kivist skulptuure ning puulõikeid. 

### Tagasi traditsioonilisema kunsti juurde
Aastatel 1911–1914 hakkas tema töödes üha enam peegelduma klassikalise kunstihariduse mõju. Ta ei kasutanud enam nii kontrastseid värve ja pööras rohkem tähelepanu esemete kujule. 1916. aastal tegi ta illustratsioonid André Bretoni raamatule Mont de piété (’Vagaduse mägi’).

1919. aastal hakkas Derain balletilavastustele lavakujundusi looma. 

1928. aastal võitis Derain Carniege’i kunstiauhinna. See tõstis tema rahvusvahelist tuntust ja peagi esitleti Deraini töid nii New Yorgi, Londoni, Berliini, Frankfurdi, Düsseldorfi kui ka Cincinnati galeriides.

1954. aastal jäi André Derain Pariisi äärelinnas Garches’is auto alla ja suri. 

## Viited

## Kirjandus
*Graham-Dixon, Andrew (2010). *Kunst*. Kirjastus Varrak. ISBN 978-9985-3-2105-8.
*Cowling, Elizabeth; Mundy, Jennifer (1990). On Classic Ground: Picasso, Léger, de Chirico and the New Classicism 1910–1930. London: Tate Gallery. ISBN 1-85437-043-X
*Clement, Russell (1994). Les Fauves: A Sourcebook. Greenwood Press. ISBN 0-313-28333-8.
Türi-Alliku mõis

**Türi-Alliku mõis** (saksa keeles *Allenküll*) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jäävad kunagise mõisa valdused Türi valla territooriumile Järva maakonnas.

Mõisa keskus asus Türi-Allikul.

## Ajalugu
Türi-Alliku mõisa on esmamainitud 1429. aastal nimega *Oldenkul/Allenkulle*. Sel ajal kuulus mõis koos küladega ordu majandusmõisana Viljandi komtuurkonda. Riia maapäeva otsusega 17. märtsist 1560 läks Türi-Alliku mõisamaa Järvamaa piiridesse.

1614. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav Adolf mõisa koos küladega Reinhold von Buxhoevedenile. 1750. aastal päris mõisa Justina von Buxhoeveden, kes abiellus Karl Gustav von Roseniga. 1795. aastal panditi mõis Karl Gustav von Baranoffile. 1880. aastal sai mõisa omanikuks Alexander von Engelhardt, kellele see kuulus võõrandamiseni.

## Mõisakompleks
Härrastemaja oli puidust, see hävis arvatavasti suures põhjasõjas. 1758. aastal rajati barokkstiilis murdkelpkatusega härrastemaja,  Peahoone seinu ilmestasid liseenid ning viiluvälju kaunistasid rokokoodekoorid. Maja kolme akna laiune keskosa oli kahekorruseline.

Türi-Alliku mõisas tegutses 18. sajandil ka Türi-Alliku tellisetehas.

1960. aastatel ehitati hoone tervenisti kahekorruseliseks ning sinna rajati Volta elektrimootorite tsehh (kus valmistati hiljem ka elektriradiaatoreid ja ülipopulaarseks saanud vahvliküpseteid). 1993. aasta lõpul erastati Türi-Alliku tsehh Paides registreeritud aktsiaseltsile Masi. Pärast seda on eravalduses olev hoone seisnud aastaid tühjalt ja rüüstatult.

Pärnu jõe ääres asuv endine viinavabrik ehitati ümber 1990. aastatel, seal asub Veskisilla motell.

## Viited

## Välislingid
*
Yukihiro Notsu

**Yukihiro Notsu** (jaapani 野津如弘 Notsu Yukihiro; sündinud 1977 Sendais) on jaapani dirigent, kes on tegutsenud ka Soomes ja Rumeenias.

Yukihiro Notsu on lõpetanud Tōkyō Riikliku Kaunite Kunstide Ülikooli. Sibeliuse Akadeemias õppis ta Leif Segerstami ja Jorma Panula käe all.

Yukihiro Notsu on juhatanud ka Soome Raadio orkestrit, Kuopio Sümfooniaorkestrit ja Rumeenias tegutsevat Transilvaania Kammerorkestrit.

Ta on võtnud Neeme Järvilt meistriklasse.

## Viited
Ida Politsei Spordiklubi

**MTÜ Ida Politsei Spordiklubi** on 17. veebruaril 2006 loodud spordiklubi, mis tegeleb spordi populariseerimisega politseiametnike, politsei pensionäride, nende pereliikmete ja kolmandate isikute seas.

Spordiklubi liikmed on edukalt võistelnud Ida Prefektuuri rivistuses nii riigisisestel kui ka rahvusvahelistel võistlustel.

Partnerite ja sponsorite abiga soetab spordiklubi vajalikku spordiinventari, võistlusdresse ning finantseerib sportlaste lähetusi Eestis kui ka väljaspool Eestit. 

Arendatavateks spordialadeks on jalgpall, korvpall ja enesekaitse.

## Välislingid
*Spordiklubi koduleht
Himeka

**Catherine St-Onge** (tuntud esinejanime **Himeka** järgi; sündinud 20. juulil 1981 Québecis) on Kanada päritolu laulja, kes 2008. aastast tegutseb Jaapanis. 

Lavanimi Himeka on võetud tegelaskuju järgi loos, mille ta kirjutas 13-aastaselt. 

## Välislingid

* Koduleht
Armaada

**Armaada** (hispaania keeles *armada*) on suur sõjalaevastik. 

Piltlikult võidakse armaadaks nimetada ka suurt hulka muid sõjamasinaid.

## Vaata ka
*Võitmatu armaada
Rein Kilkson

**Rein Kilkson** (1. augustil 1927 Tartu – 31. oktoober 2011 Nanjing) oli väliseesti biofüüsik, bioloogiateoreetik ja viroloog.

Ta lõpetas 1947. aastal Göttingeni Eesti Gümnaasiumi ja seejärel õppis Göttingeni Ülikoolis. 1949 läks ta USAsse, kus 1953 lõpetas Yale'i ülikooli ja kaitses samas doktoriväitekirja 1956. 

Ta töötas aastatel 1970–1999 Arizona Ülikoolis füüsika ja mikrobioloogia professorina.

## Teoseid
* Kilkson, Rein 1964. Biological structure. *Proceedings of National Academy of Sciences of the USA* 51(4): 543–550. 

## Isiklikku
Tema isa oli Ernst Kilkson, ema Salme, ja vend keemik Henn Kilkson (1930–2019).

## Viited
Ele Millistfer

**Ele Millistfer** (sündinud 19. augustil 1982) on eesti muusikalilaulja ja lauluõpetaja.

Ta on osalenud muusikalides „Miss Saigon”, „Oliver” (Nancy), „Rent” (Mimi), „Draakon” (Elsa). Ta on mänginud Sheela rolli muusikalis „Hair” rahvusvahelistes truppides Saksamaal, Taanis ja Rootsis. Kõige enam on Millistfer olnud seotud muusikaliga „Hüljatud”, mille kolmes eri lavastuses on ta mänginud nii Eponine'i kui ka Fantine'i (lavastused Eestis Tallinna linnahallis ja Vanemuises ning Soomes Tampere linnateatris). Eponine'i rolliga oli ta 2002. aastal nomineeritud Eesti Teatriliidu aastapreemiale, kuid ei võitnud.

Esimene peaosa, Donna Sheridan, oli Elle Millistferil Vanemuise teatris etendunud muusikalis „Mamma mia!“. Vanemuises  osales ta ka muusikalides „Kaunitar ja koletis”, "Nunnad hoos" ja "Kinky Boots". 

Ta on laulnud festivalidel Jazzkaar, Pärnu Jazz, Pori Jazz jm ning avaldanud sooloplaadi. Millistfer on lauluõpetaja Suure-Jaani Muusikastuudios, juhendab Pilistvere koguduse Noorteansamblit ning E STuudio noortekoori.

## Isiklikku
Ta on olnud kaks korda abielus ning tal on kaks last. Tema teine abikaasa on vabakutseline lavastaja, näitleja, kirjanik ja kujundaja Ain Saviauk. 

Ele Millistferi vend on ooperilaulja Lauri Vasar.

## Viited

## Välislingid
*Ele Millistfer – "On My Own" (Eponine muusikalis "Hüljatud") Youtube'is
FAO mulla klassifikatsioon

**FAO mulla klassifikatsioon** (nn *World Soil Classification* – Maailma mulla klassifikatsioon) on riigiülene mulla klassifikatsioon, mille lõi ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO). 
Selle klassifikatsiooni aluseks oli võetud mulla tekkemisprotsessid ja nende side  mullatekketeguritega. Esimest korda oli see ilmunud 1974. aastal UNESCO Maailma muldade kaardi (*UNESCO Soil Map of the World*) mõõtkavas 1: 5 000 000 000 kujul. Mitmed muldade nimed, mis oli kasutatud selles klassifikatsioonis, on tuntud paljudes riikides samas tähenduses.

Kõik mullad oli jaotud 26 mullaklassiks. FAO mulla klassifikatsioon oli väga lihtne süsteem, mille järgi mullatüüpide suurimat osa võib määrata uurimuste looduses põhjal.

1998. aastal asendati seda mullaressursside määratlemise baasi (*World Reference Base for Soil Resources* ehk lühendatult *WRB*) klassifikatsiooniga.

## FAO mullaklassid

* Acrisols
* Andosols
* Arenosols
* Cambisols
* Chernozems
* Ferralsols
* Fluvisols
* Gleysols
* Greyzems
* Gypsisols
* Histosols
* Kastanozems
* Lithosols
* Luvisols
* Nitosols
* Phaeozems
* Planosols
* Podzols
* Podzoluvisols
* Rankers
* Regosols
* Rendzinas
* Solonchaks
* Solonetz
* Vertisols
* Yermosols

## Vaata ka
* Eesti mullastik
* USDA mulla klassifikatsioon
* Mullatüüp

## Välislingid
*Maailma mullakaart, kus on kasutanud FAO mulla klassifikatsioon
Labõtnangi

**Labõtnangi** on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas. Linn asub Obi ääres Salehardi vastaskaldal.

Aastal 2006 elas linnas 39 400, aastal 2009 42 500 ja aastal 2010 43 500 inimest.

## Ajalugu

Nimi tuleneb handi sõnadest *lapõt* 'seitse' ja *nangk* 'lehis'.

19. sajandi algul tekkis hantide asula Labõtnangi. 1932. aastal tekkis kolhoos, 1948. aastal ka raudteejaam. Aastal 1952 sai Labõtnangi aleviks, aastal 1975 aga linnaks.

## Viited

## Välislingid

*Labõtnangi koduleht
*Mediazona. Videosalvestised Videosalvestised (16.–17. veebruar 2024; 2:43) arvatavalt Aleksei Navalnõi surnukeha transportiva konvoi liikumisest Labõtnangist üle Obi Salehardi. Rai News 24, 20. veebruar 2024
Linnu tänav (Tartu)

**Linnu tänav** on tänav Tartus Tammelinnas.

Tänav algab umbtänavana (täpsemalt vaid jalakäijatele läbitava teega Soinaste tänavalt), ristub Lemmatsi tänava ja Tamme puiesteega ning lõpeb Vaarika tänaval, olles seejuures 820 m pikkune.
Tempa–Suuresadama tee

**Tempa–Suuresadama tee** (registrinumbriga 12104) on kõrvalmaantee Hiiumaa vallas. Tee pikkus on 6,6 km.

Tee saab alguse Tempa külas Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteel, kulgeb läbi Hellamaa, Kuri ja Sääre küla ja lõpeb Suursadamas.
Partsi–Kuri tee

**Partsi–Kuri tee** (registrinumbriga 12106) on kõrvalmaantee Hiiumaa vallas. Tee pikkus on 3,0 km.

Tee saab alguse Partsi külas Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteel, kulgeb läbi Sääre küla ja lõpeb Tempa–Suuresadama teel Kuri külas.
Kitwe

**Kitwe** (ka **Kitwe-Nkana**) on linn Sambias Copperbelti provintsis Kongo DV piiri lähedal.

Kitwe asub Kafue jõe kaldal.

Kitwe on Sambia suuruselt teine linn ning oluline tööstus- ja kaubanduskeskus. 2010. aastal elas linnas World Gazetteeri arvutuse järgi 527 793 inimest.

Piirkonnas on rikkalikud vasemaagi leiukohad. Kitwe asutati 1936. aastal Cecil Rhodesi rajatava raudteeliini äärde tollase kaevanduslinna Nkana lähedale. Hiljem hakkas Kitwe kiiresti kasvama ja neelas Nkana alla.

Linnas tegutseb Copperbelti ülikool.

## Viited
Kukka maastikukaitseala

**Kukka maastikukaitseala** on maastikukaitseala Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.

## Välislingid
*Kaitse-eeskirja ja välispiiri kinnitamine. (Riigi Teataja)
Manuel Inocêncio Sousa

**Manuel Inocêncio Sousa** (sündinud 22. juunil 1951 Mindelos) on Roheneemesaarte poliitik.

Ta on hariduselt insener.

Manuel Inocêncio Sousa kuulub Cabo Verde Sõltumatuse Aafrika Parteisse. Aastatel 1991–2001 oli ta parlamendi liige.

Aastatel 2001–2002 oli ta Roheneemesaarte välisminister ning alates 2002. aastast on olnud infrastruktuuri ja transpordiminister.

2011. aasta presidendivalimiste esimeses voorus 7. augustil 2011 sai ta 33,3% häältest ning oli 21. augustil teises voorus vastamisi enim hääli (37,4%) saanud opositsiooni kandidaadi Jorge Carlos Fonsecaga. Presidendiks valiti Fonseca.

## Viited
Mindelo

**Mindelo** on linn Roheneemesaartel São Vicente saare põhjarannikul.

Mindelo asub Mindelo lahe kaldal ning on ümbritsetud mägedest.

See on pealinna Praia järel Roheneemesaarte suuruselt teine linn. Linnas elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 76 140 inimest. Mindelos elab 92,6 protsenti São Vicente saare elanikest.

Mindelo on ajalooliselt olnud oluline sadamalinn ja telegraafside vahejaam. Tänapäeval peetakse Mindelot Roheneemesaarte kultuuripealinnaks.

## Viited

## Välislingid
Linnu tänav

Linnu tänava nime kannavad tänavad mitmes asulas:

*Linnu tänav Kõrvekülas
*Linnu tänav Pajustis
*Linnu tänav Põltsamaal
*Linnu tänav Sadalas
*Linnu tänav Tartus
*Linnu tänav Türil
*Linnu tänav Viljandis
*Linnu tänav Võrus

## Vaata ka
*Linnu tee
Mullaressursside määratlemise baas

**Mullaressursside määratlemise baas** (*World Reference Base for Soil Resources*, lühend **WRB**) on rahvusvaheline mulla klassifikatsioon, mis loodi Rahvusvahelise Mullateaduse Seltsi (*International Union of Soil Science*) juhendamisel ja millega 1998. aastal vahetati välja FAO mulla klassifikatsioon. Selle klassifikatsiooni loomise eesmärk oli luua alus riikide mullaressursside korrelatsioonide leidmiseks. Seda uuendati 2022. aastal. 

Mullaressursside määratlemise baasi eesmärk ei ole riiklike mulla klassifikatsioonide väljavahetamine, vaid see annab võimaluse neid klassifikatsioone omavahel võrrelda ja korrelatsiooni leida. 

## Kirjandus
* IUSS Working Group WRB: *World Reference Base for Soil Resources, fourth edition*. International Union of Soil Sciences, Vienna 2022, ISBN 979-8-9862451-1-9. (https://wrb.isric.org/files/WRB_fourth_edition_2022-12-18_errata_correction_2024-09-24.pdf).
* M. Switoniak et al.: Illustrated Handbook of WRB Soil Classification. Wroclaw 2022, ISBN 078-83-7717-386-2. (https://www.researchgate.net/publication/368839948_Illustrated_Handbook_of_WRB_Soil_Classification).
* W. Zech, P. Schad, G. Hintermaier-Erhard: *Soils of the World*. Springer, Berlin 2022. ISBN 978-3-540-30460-9.
* W.E.H. Blum, P. Schad, S. Nortcliff: Essentials of Soil Science. Soil formation, functions, use and classification (World Reference Base, WRB). Borntraeger Science Publishers, Stuttgart 2018. ISBN 978-3-443-01090-4.
* H.-P. Blume, P. Schad: 90 Years of Soil Classification of the IUSS. IUSS Bulletin 126, 38-45, 2015 (https://www.iuss.org/publications/iuss-bulletins-archive-since-1952/).
* P. Schad: World Reference Base for Soil Resources - Its fourth edition and its history. In: Journal of Plant Nutrition and Soil Science 186, 2023, 151–163.  (https://onlinelibrary.wiley.com/doi/epdf/10.1002/jpln.202200417).

## Välislingid

* WRB 2022
* WRB koduleht
* Videos
Ameerika Arhitektide Instituut

Ameerika Arhitektide Instituut (inglise keeles *The American Institute of Architects*, lühendatult **AIA**) on arhitektide ühendus Ameerika Ühendriikides. Asutatud 1857. aastal. Liikmeid on üle 83 500. Peakorter asub Washingtonis.

## AIA poolt väljaantavad auhinnad
AIA annab välja mitmeid auhindu, tuntumad neist on:
*AIA kuldmedal (*AIA Gold Medal*)
*Arhitektuurifirma auhind (*Architecture Firm Award*)
*Twenty-five Year Award ('25 aasta auhind')

## AIA auliikmeid
*1957 – Pier Luigi Nervi, Itaalia   
*1958 – Alvar Aalto, Soome   
*1958 – Pavel Abrossimov, Nõukogude Liit
*1962 – Arne Jacobsen, Taani
*1962 – Jerzy Hryniewiecki, Poola   
*1963 – Gio Ponti, Itaalia   
*1968 – Frei Otto, Saksa Liitvabariik   
*1970 – Jørn Utzon, Taani
*1972 – Georgi Orlov, Nõukogude Liit   
*1973 – Nikolai Baranov, Nõukogude Liit   
*1976 – Reima Pietila, Soome  
*1978 – Mihhail Possohhin, Nõukogude Liit   
*1981 – Elissa Aalto, Soome  
*1982 – Renzo Piano, Itaalia   
*1983 – Ervin Peeter Pütsep, Rootsi
*1983 – Mario Botta, Šveits   
*1986 – Henning Larsen, Taani 
*1986 – Heikki Siren, Soome  
*1986 – Kaija Siren, Soome  
*1989 – Sverre Fehn, Norra
*1989 – Aldo Rossi, Itaalia   
*1990 – Juri Platanov, Nõukogude Liit   
*1992 – Aleksander Kudrjavtsev, Venemaa   
*1993 – Rafael Moneo, Hispaania   
*1993 – Jean Nouvel, Prantsusmaa   
*1994 – Juha Leiviskä, Soome  
*1996 – Raili Pietila, Soome  
*1999 – Rem Koolhaas, Holland   
*2002 – Paolo Portoghesi, Itaalia   
*2007 – Eduardo Souto de Moura, Portugal
*2008 – Jan Gehl, Taani

## Välislingid
* AIA ametlik koduleht
AIA kuldmedal

**AIA kuldmedal** (inglise keeles *AIA Gold Medal*) on Ameerika Arhitektide Instituudi kõrgeim autasu panuse eest arhitektuuri arengusse. Alates 1947. aastast on auhinda välja jagatud enam-vähem igal aastal. Esimene auhind anti välja 1907. aastal.

## Laureaate
### Arhitektid
AAI kuldmedali on saanud paljud tuntud arhitektid, sealhulgas Louis Sullivan (1944, postuumselt), Eliel Saarinen (1947), Frank Lloyd Wright (1949),  Walter Gropius (1959), Ludwig Mies van der Rohe (1960), Le Corbusier (1961), Eero Saarinen (1962, postuumselt), Alvar Aalto (1963), Pier Luigi Nervi (1964),  Louis Kahn (1971), Kevin Roche (1993),  Norman Foster (1994), Richard Meier (1997), Frank Gehry (1999), Michael Graves (2001), Santiago Calatrava (2005) ja Renzo Piano (2008).

### Erandlik auhinnasaaja 1993. aastal

1993. aastal määrati auhind postuumselt Thomas Jeffersonile (1743–1826), Ameerika Ühendriikide kolmandale presidendile.

## Vaata ka
*Kuninglik kuldmedal

## Välislingid
* AAI kuldmedal AAI kodulehel
* AAI kuldmedali saajad
Rahvusvaheline Arhitektide Liit

**Rahvusvaheline Arhitektide Liit** (prantsuse keeles *Union internationale des architectes*, lühend **UIA**) on arhitektide ülemaailmne ühendus, mille eesmärk on koondada kõigist rahvustest arhitekte sõltumata rahvusest, rassist, religioonist, erialasest väljaõppest või arhitektuurikoolkonnast. 

Liit asutati 1834. aastal Lausanne'is Šveitsis. Selle liikmeteks on 124 riigi erialaliidud, kes esindavad nendes riikides töötavaid ja elavaid arhitekte. UIA on üks suuremaid ÜRO toetatavaid erialaliitude ühendusi, esindades rohkem kui miljonit arhitekti. 

## UIA väljaantavad auhinnad
UIA annab välja mitut auhinda, tuntum neist on UIA kuldmedal (*UIA Gold Medal*).

## Huvitav fakt
UIA president aastatel 1972–1975 oli Nõukogude Liidu arhitekt, mitu hüdroelektrijaama projekteerinud Georgi Orlov.

## Viited

## Välislingid

* UIA website Official website
* About the UIA American Institute of Architects website
Raivo Mets

**Raivo Mets** (sündinud 8. aprillil 1956 Keilas) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 1974. aastal Aseri Keskkooli, 1978. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal ja 1986. aastal Vanalinnastuudio õppestuudio.

Aastatel 1986–1988 ja 1991–2004 on ta olnud Vanalinnastuudio näitleja, seejärel vabakutseline. Aastatel 1988–1991 oli ta Pirita lillekasvatuse näidissovhoosi klubi juht.

Aastatel 1998–2000 osales ta Kanal 2 eetris olnud huumorisaates "Wigla show".

## Viited

## Välislingid
* Raivo Mets andmebaasis IMDb
UIA kuldmedal

**UIA kuldmedal** (inglise keeles *UIA Gold Medal*) on Rahvusvahelise Arhitektide Liidu autasu panuse eest arhitektuuri arengusse. Alates 1984. aastast on auhinda välja jagatud iga kolme aasta tagant. Kuldmedalit asutades oli asutajatel eesmärgiks, et see auhind saaks prestiižilt võrdväärseks Nobeli auhinnaga.

## Laureaate

## Viited

## Välislingid
*UIA Gold Medal. uia-architectes.org
Institution of Civil Engineers

Institution of Civil Engineers (inglise keelest 'tsiviilinseneride institutsioon', lühendatult **ICE**) on sõltumatu ehitusinseneride assotsiatsioon. Algselt ühendas Briti insenere, tänapäeval ühendab liikmeid enam kui 150 riigist. ICE on asutatud 1818. aastal. Liikmeid on üle 80 000. ICE peakorter asub Londonis.

## Ajalugu
*Institution of Civil Engineers*i esimeseks presidendiks valiti Thomas Telford (1820–1834). 

Üks Briti suurimaid insenere Isambard Kingdom Brunel suri enne, kui jõudis presidendi ametipostile asuda (oli asepresident aastast 1850).

## ICE poolt väljaantavad auhinnad
ICE annab välja mitmeid auhindu, tuntuim neist on:
*ICE kuldmedal (*ICE Gold Medal*)

## Välislingid
* ICE ametlik koduleht
Ekspress Grupp

**AS Ekspress Grupp** (harvem *Ekspress Group*) on Eesti päritolu rahvusvaheline kontsern, mis tegutseb meedia, kirjastamise ja trükitööstuse valdkonnas.

Ekspress Grupile kuulub Tallinnas Printalli trükikoda, Baltimaades ja Ukrainas tegutsevad Delfi internetimeedia portaalid ning Eestis muu hulgas Maalehte, Eesti Ekspressi ja kirjastav AS Delfi Meedia. 2021. aasta otsustati Printalli trükikoda maha müüa.

Varem on Ekspress Grupile kuulunud Eesti infotelefon Ekspress Hotline ja raamatupoodide kett Rahva Raamat.

Ekspress Grupi aktsiad on noteeritud Tallinna börsil (tähis EEG). 2011. aasta 17. novembri seisuga kuulus Hans H. Luige valdusettevõttele HHL Rühm OÜ 27,01 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest ja Hans H. Luigele eraisikuna 26,72 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest.

## Viited
Orkla Eesti AS

**Orkla Eesti AS** on Eesti juhtiv toidutööstusettevõte, mis ühendab kahte pika ajalooga kohalikku kaubamärki ja tootmisüksust – Kalevit ja Põltsamaad. Orkla Eesti ASi kaubamärkide hulgas on veel Felix, Taffel, Pai, Laima, Selga jt. Orkla Eesti AS-is töötab ligi 600 inimest.

Ettevõtte omanik on Orkla. Orkla Eesti ASi tütarettevõte OÜ Maiasmokk on Eesti üks vanemaid järjest tegutsevaid kohvikuid Tallinnas.

## Kaubamärgid

### Kalev

**Kalev** on Eesti magusatööstuse ettevõte, mis tegutseb Harju maakonna Jüri alevikus Põrguvälja teel.

Ettevõttes töötab umbes 420 inimest. Selle alla kuulub OÜ Maiasmokk, mis haldab kohvikut Maiasmokk, kus tegutseb ka martsipani ajalugu tutvustav Kalevi martsipanimuuseumituba. 

AS Kalev 2015. aasta müügitulu oli 43,7 miljonit eurot ja ärikasum 4,5 miljonit eurot.

Ettevõtte tegevjuht on Kaido Kaare.

### Ajalugu
AS Kalev loeb oma eelkäijaks 1806. aastal Tallinnas tegutsemist alustanud Lorenz Caviezeli kondiitriäri, mis läks 1864. aastal Georg Stude omandusse.

1921. aastal asutati šokolaadi- ja kommivabrik **[[Kawe]]**.

1940. aastal alanud natsionaliseerimislaine käigus liideti muud väiksemad kondiitritööstusettevõtted Kawe vabrikuga. Ühtlasi liideti ühendettevõttega Stude äri martsipani- ja šokolaadikompvekkide osakond, kuid tortide ja kookide valmistamine jäi liitmisest välja ning jätkas tegevust Maiasmoka kohvikuna.

1948. aastal toimus ettevõtte nimekonkurss, mille järel muudeti nimi "Kawe" Kaleviks, kusjuures Kalevi kasuks oli konkursil ainult üks hääl rohkem. Teine nimevariant oli "Punane Kompu".

1962. aastal jõudis kondiitritööstusettevõtete liitmine lõpule, mille tulemusena jäi Eestisse alles ainult üks magusatootja, Tööpunalipuga kondiitritoodete vabrik Kalev.

Kalevi baasil moodustati 1991. aasta riiklik aktsiaselts Kalev, mis erastati Eesti Erastamisagentuuri poolt 1995. aastal.

Aastatel 2006–2012 oli ettevõtte nimeks **Kalev Chocolate Factory AS**.

Kalev Chocolate Factory oli Oliver Kruuda kontrolli all oleva valdusettevõtte Luterma tütarettevõte, kuni Luterma müüs Kalev Chocolate Factory AS-i 2010. aasta 27. mail jõustunud tehingus 257 miljoni Norra krooni ehk ligikaudu 33 miljoni euro eest Norra päritolu Orkla konglomeraati kuuluvale Soome ettevõttele Felix Abba Oy Ab.

Alates aprillist 2012 kasutab ettevõte taas nime AS Kalev.

2018. aasta 1. veebruaril võttis ettevõte uueks ärinimeks **Orkla Eesti AS**. Samas jätkati maiustuste tootmist Kalevi kaubamärgi all. 2. aprillil liideti ettevõttega ka AS Põltsamaa Felix.

### Põltsamaa

### Felix

### Taffel

## Viited
Nätsi raba

**Nätsi raba** on raba, mis asub Lääneranna vallas.

Raba võeti kaitse alla 1957. aastal (pindalaga 1650 ha). 

Nätsi raba on suurema raba – Võllaraba – põhjapoolne osa.

## Kirjandus
*Kumari, Eerik 1960. Nätsi raba. Rmt: Kumari, Eerik (toim.), *Looduskaitse teatmik*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, lk. 112–114.
Radamel Falcao

**Radamel Falcao García Zárate** (tuntud nime all **Falcao**; sündinud 10. veebruaril 1986 Santa Martas) on Colombia jalgpallur, Colombia jalgpallikoondise endine ründaja.

## Klubikarjäär
Falcao alustas klubikarjääri 1999. aastal Colombia esiliigas klubis Lanceros Boyacá. Klubi meeskonnas tegi ta debüüdi kõigest 13 aasta ja 199 päeva vanuselt. 2000. aasta hooajal esindas ta klubi juba seitsmes liigamängus ja lõi ka ühe värava.

2001. aasta veebruaris ostis tema mängijaõigused Argentina klubi River Plate. River Plate'i esindusmeeskonnas tegi Falcao debüüdi 2005. aasta märtsis. Hooajal 2005–06 lõi ta Argentina kõrgliigas seitsme mänguga seitse väravat ja kuulus alates järgmisest hooajast River Plate'i põhikoosseisu.

Falcao esimeseks klubiks Euroopas oli aastatel 2009–2011 Porto. Hooajal 2010–11 võitis Porto oma ajaloo teise Euroopa Liiga ja Falcao mängis selle juures meeskonnas võtmerolli. Ta lõi sel hooajal kokku 17 väravat, mis oli UEFA Euroopa Liiga rekord.

Pärast väga edukat 2010–11 hooaega Portos siirdus Falcao Madridi Atléticosse. Hooajal 2011–12 õnnestus tal Euroopa Liiga võita ka Madridi Atléticoga. Ta sai sellega esimeseks mängijaks, kes on võitnud Euroopa Liiga järjest kahe klubi meeskonnas.

Alates 2013. aastast kuulus Falcao AS Monaco koosseisu, aga hooajad 2014–2015 ja 2015–2016 veetis ta laenul Inglismaa Premier League'i klubides Manchester United ja Chelsea.

Aastatel 2019–2021 mängis ta Türgi kõrgliiga klubis İstanbuli Galatasaray ja 2021–2024 Hispaania kõrgliiga klubis Rayo Vallecano.

## Koondisekarjäär
Ta mängis Colombia noortekoondises 2005. aasta Lõuna-Ameerika juunioride meistrivõistlustel ja 2005. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel.

Debüüdi Colombia rahvuskoondises tegi ta 8. veebruaril 2007 paar päeva enne oma 21. sünnipäeva mängus Uruguayga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 2007. aasta 3. juunil Kirin Cupil, kui mängiti Montenegroga.

2011. aasta Copa Américal lõi ta viimases alagrupimängus kaks väravat Boliivia vastu (neist ühe penaltist). Veerandfinaalis Peruuga eksis Falcao penaltil, Peruu lõi lisaajal kaks väravat ja pääses edasi.

2014. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiril oli ta üheksa väravaga Colombia suurim väravakütt, kuid ei taastunud põlveoperatsioonist taastuda ja jäi turniist eemale.

Ta kuulus Colombia koondisse 2015. aasta Copa Américal. Ta tegi kaasa kõigis kolmas alagrupimängus ja veerandfinaalimängus, kus Colombia kaotas Argentinale.

2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Poola vastu.

## Saavutused
;River Plate
*Primera División: 2007–08 Clausura
;Porto
*Primeira Liga: 2010–11
*Taça de Portugal: 2009–10, 2010–11
*Supertaça Cândido de Oliveira: 2010, 2011
*UEFA Euroopa Liiga: 2010–11
;Madridi Atlético
*Copa del Rey: 2012–13
*UEFA Euroopa Liiga: 2011–12
*UEFA Superkarikas: 2012
;Monaco
*Ligue 1: 2016–17

## Viited

## Välislingid
Sokoto osariik

**Sokoto osariik** on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi loodeosas. Piirneb põhjas Nigeriga.

1991. aastal eraldati Sokoto osariigist Kebbi osariik ja 1996. aastal Zamfara osariik.

Sokoto osariik jaguneb 23 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Sokoto. 

Suurem osa elanikest on rahvuselt hausad ja usutunnistuselt sunni muslimid.

Osariiki läbib Sokoto jõgi.
Meelis Maripuu

**Meelis Maripuu** (sündinud 12. veebruaril 1966) on eesti ajaloolane, Eesti Mälu Instituudi juhatuse esimees.

Maripuu lõpetas 1984. aastal Orissaare Keskkooli ning Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2000. aastal bakalaureusekraadiga ja 2007. aastal magistrikraadiga. Tema magistritöö käsitleb juudivastast poliitikat Eestis Teise maailmasõja ajal. Samal aastal jätkas Maripuu õpinguid doktoriõppes.

Teadlasena uuribki ta peamiselt Teise maailmasõja aegseid repressioone, lisaks on ta Eesti Mälu Instituudi juhatuse esimees.

Maripuu on 2002. aastast inimsusvastaste kuritegude uurimisega tegeleva MTÜ S-Keskus tegevjuht ning S-Keskuse väljaande Sõja ja Rahu Vahel tegevtoimetaja.  

Ta on ka mitme repressiivpoliitikat käsitleva teose kaasautor. 

## Tunnustus
*2007 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2018 Vabaduse Tammepärja aumärk

## Viited

## Välislingid
*
*Meelis Maripuu, Totalitarismi kuriteod: möödanik, mis ei tohi mööduda, Eesti Päevaleht, 12. juuli 2007
*https://vikerraadio.err.ee/1608531979 Reedene intervjuu Vikerraadios teemal "Ukraina riigi ja rahva lugu 20. sajandi algusest tänaseni". Meelis Maripuu koos Martin Andrelleriga (18.03.2022).
Ivo Juurvee

**Ivo Juurvee** (sündinud 5. veebruaril 1979) on eesti ajaloolane, kes uurib peamiselt luuretegevuse ajalugu.

Juurvee lõpetas 1997. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2002. aastal Tartu Ülikooli (TÜ) ajaloo erialal. 2003. aastal sai ta Kesk-Euroopa Ülikoolist Budapestis magistrikraadi ja 2013. aastal TÜ-st doktorikraadi väitekirjaga "Riigisaladuse kaitse Eesti Vabariigis 1918–1940", mille põhjal ilmus 2014. aastal raamat "Rääkimine hõbe, vaikimine kuld: Riigisaladuse kaitse Eesti Vabariigis 1918–1940".

Oma teadustegevuse eest sai Juurvee 2008. aastal haridus- ja teadusministri tunnustuskirja ning 2009. aastal ajakirja Tuna aastapreemia eelmise aasta parima artikli eest.

## Isiklikku
Tema isa oli ehitusteadlane Uno Juurvee.

## Välislingid
*
*Ivo Juurvee: Venemaa mõjuoperatsioonide ajaloost Eesti Päevaleht, 23. detsember 2009
*Ivo Juurvee: Luure Henriku kroonikas Horisont, 2/2007
FN MAG

**FN MAG** on Belgias toodetud 7,62-millimeetrise kaliibriga kuulipilduja.

## Ajalugu
Kuulipilduja FN MAG konstrueeris Belgia relvatööstuses Fabrique Nationale Ernest Vervier 1950. aastate algul. Relvatööstuse lühendist tulevad ka relva nime kaks esimest tähte. Relva ülejäänud nimi MAG on lühend prantsuskeelsetest sõnadest *Mitrailleuse d'Appui Général* ('üldotstarbeline kuulipilduja'). Relva toodetakse alates 1958. aastast. 

FN MAG-i sööte- ja päästemehhanismid põhinevad Saksa päritolu kuulipilduja MG42 omadel.

Relv on olnud kasutuses rohkem kui 80 riigis ja mitmes riigis on FN MAG-i litsentsi alusel toodetud.

Fabrique Nationale'i litsentsi alusel Rootsis valmistatud FN MAG-i varianti **KSP 58** kasutavad ka Eesti kaitsevägi ja Kaitseliit, kus kuulipilduja on kasutusel nii jao kui ka rühma relvana.

Relva standardversioon MAG 60.20 on automaatne õhkjahutusega kuulipilduja, milles laadimine toimub tagasilöögigaaside jõul ja mis kasutab NATO 7,62×51 mm kuulipildujalinti. See on mõeldud kasutamiseks jalaväes. Tehaseversioonid on veel MAG 60.30, mis on mõeldud paigaldamiseks õhusõidukile, MAG 60.40, mis on mõeldud paigaldamiseks soomukile, ja džungliversioon MAG 10.10. Teised riigid toodavad MAG-e tavaliselt palju rohkemates versioonides.

### Relva tootja esitatud tehnilised ja taktikalised andmed
* Kaliiber: 7,62 mm
* laskemoon 7,62×51 mm NATO
* Mass: 11,79 kg
* Pikkus: 1263 mm
* Tehniline laskekiirus: 650-1000 lasku minutis
* Kuuli algkiirus: 840 m/s
* Efektiivne laskekaugus: 600 meetrit
* Maksimaalne laskekaugus: 1500 m kolmjalalt

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:FN MAG seisuga 28.09.2012

## Kasutajad
* 

## Viited
Veeka

**Veeka** ehk **veekaruik** (*Gallirallus australis*) on ruiklaste sugukonda kuuluv lennuvõimetu Uus-Meremaa lind.

Veeka kehapikkus on umbes 50 cm, isaslinnu kaal on umbes 1 kg ja emaslinnul 700 g.
Protanguilla palau

***Protanguilla palau*** on Vaikses ookeanis Belau ranniku lähedal elutsev kalaliik angerjaliste seltsi *[[Protanguillidae]]* sugukonnast. 

Liik avastati 2010. aasta märtsis veealusest koopast 35 m sügavuses Belau ranniku lähedalt.

Kehapikkus on 4,5–20 cm. Selgroolülide arv on alla 90. Nahavärv on punakaspruun. Soomused on väikesed ja ovaalsed. Selja-, saba ja pärakuuim on kokku kasvanud ning ümbritsevad umbes 2/3 kehast.

Arvatakse, et liik eristus teistest angerjalistest üle 200 miljoni aasta tagasi.

## Välislingid
*Palau saareriigis leiti iidne angerjas, ERR, 18.08.2011
*http://www.bbc.co.uk/news/science-environment-14547942
Teomeeste leivalaud

**Teomeeste leivalaud** on looduskaitsealune rändrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas, Partsi–Palade metsatee ääres. 

Rahn on madal ja tasase pealispinnaga, mille tõttu see meenutab lauda. Kivi on 1,6 m pikk, 1,0 m lai ja 0,5 m kõrge, selle ümbermõõt on 5,1 m. Rahvapärimuste järgi kasutanud seda teomehed söögilauana.

## Vaata ka
*Eesti rändrahnude loend
*Kaitstavad looduse üksikobjektid Hiiumaal

## Viited
*
Vigle

**Vigle** (*Limosa*) on linnuperekond kurvitslaste sugukonnast.

Vigled on keskmised ja suured kahlajad, kes pesitsevad parasvöötmes ja Arktikas. Nokk on sirge või veidi ülespoole kõver. Tagavarvas on hästi arenenud ja varvaste vahel on lestad. Udusulis pojad sarnanevad koovitajatele, kuid neil on pealael tumepruun laik.

Perekonda kuulub neli liiki:
* mustsaba-vigle (*Limosa limosa*)
* preeriavigle (*Limosa fedoa*)
* tumevigle (*Limosa haemastica*)
* vöötsaba-vigle (*Limosa lapponica*)

Mustsaba-vigle on Eestis lokaalse levikuga haudelind ja väikesearvuline läbirändaja, vöötsaba-vigle on vahelduva arvukusega läbirändaja.

## Viited
Spioonid (seriaal)

**"Spioonid"** (*Spooks*, ka *[[MI-5]]*) oli aastatel 2002–2011 BBC kanalitel eetris olnud auhinnatud Briti draamasari. 

Sarja (kokku 86 osa) tootis filmiettevõte Kudos telekanalile BBC One.

Eestis on sarja näidanud Eesti Televisioon ja Fox Crime.

7. hooaja 2. osas mainiti küberrünnakutega seoses 2007. aastal Eestis juhtunut.

## Välislingid
* Spooks. BBC One Programmes
* "Spioonid" (Inglise 2005). Sarjad. Eesti Televisioon. ERR
Amet (asutus)

**Amet** on avaliku halduse asutus, millel on riigi struktuuris teatud autonoomia, kuid mis üldjuhul allub mõnele ministeeriumile; omavalitsuste ametid alluvad kohalikule omavalitsusele.

## Eesti riigiametid

Eestis tegutsevad näiteks konkurentsiamet, statistikaamet ning maksu- ja tolliamet. Varem on Eestis olnud näiteks piirivalveamet ja tööhõiveamet.

## Välismaa ameteid ja nende eestindusest
Ka välisriikide asutuste nimesid tõlgitakse eesti keelde sageli *ametitena* (nt "USA statistikaamet"), kuid sõnale *amet* puudub teistes keeltes enamasti ühtne vaste (nii on "USA statistikaamet" inglise keeles "United States Bureau of the Census", otsetõlkes seega "USA rahvaloendusbüroo").

## Vaata ka
*ametkond
Riigiarhiiv

**Riigiarhiiv** on riiklik keskarhiiv, kus kogutakse, säilitatakse ja süstematiseeritakse riigi ja kohaliku omavalitsuse dokumente. Riigiarhiiv võib olla samane või erinev rahvusarhiivist, millesse kuuluvad ka riigi territooriumi ja selle elanike kohta käivad mitteriiklikud dokumendid; Eestis on riigiarhiiv Rahvusarhiivi üks osa.

Üldjuhul on riigiarhiiv avalikkuse teenistuses ning suuremale osale dokumentidest pääsevad ligi kõik soovijad. Riigiarhiive kasutavad sageli ajakirjanikud, ajaloolased, genealoogid, kirjanikud, üliõpilased ja koduloouurijad.

Enamik valitsustevahelisi organisatsioone peab oma ajalooarhiive. Samas on rida Euroopa organisatsioone, sealhulgas Euroopa Komisjon, deponeerinud oma arhiivid Euroopa Ülikooli instituuti Firenzes.
Lingayeni laht

**Lingayeni laht** on laht Lõuna-Hiina meres, Filipiinide saarestiku loodeosas Luzoni saare rannikul. 

Lahe pindala on 2100 km², see piirneb Pangasinani ja La Unioni provintsidega. Lahe looduslikeks piirideks on Zambalesi mäed ja Kesk-Kordiljeerid. 

Lingayeni lahes asuvad mitmed väikesed saared. Selle lääneosas domineerivad korallrahud, neid leidub paiguti ka lahe idaosas, mida ääristavad liivased rannad. Lingayeni lahe lõunaossa suubub Agno jõgi, seal iseloomustab lahte pehme jõesetetest moodustunud põhjapinnas.

Lingayeni lahe kaldal asuvatest linnadest on olulisimad Pangasinani provintsi keskus Lingayen, samas provintsis asuvad Dagupan City ja Alaminos City ning La Unioni provintsis paiknev San Fernando City. Lahes on rikkalikud kalavarud, mis ülepüügi tõttu on viimastel kümnenditel oluliselt vähenenud. Oluline sissetulekuallikas laheäärsetes provintsides on soola tootmine, mis toimub mereveest soola eraldamise teel.

Lingayeni laht oli oluline strateegiline punkt Teises maailmasõjas. 22. detsembril 1941 randusid Lingayeni lahes Jaapani väed kindralleitnant Masaharu Homma juhtimisel. Sellega algas Jaapani sissetung Filipiinidele. 9. jaanuaril 1945 samas lahes läbi viidud operatsiooniga alustasid Ameerika Ühendriikide ja Austraalia väeüksused Luzoni saare tagasivallutamist jaapanlastelt.

## Vaata ka

*Lingayeni lahe dessant
*Lingayeni lahe lahing
Lingayeni lahe lahing

**Lingayeni lahe lahing** on fiktiivne lahing Teises maailmasõjas, mis olevat toimunud 10. detsembril 1941 Filipiinide armee ja Luzoni saarele sissetungi kavandanud Jaapani vägede vahel. Seda olematut sündmust kasutati Filipiinidel ja Ameerika Ühendriikides sõjapropaganda eesmärkidel.

11. detsembril 1941 Filipiinide pealinna Manilasse jõudnud teadete kohaselt oli Filipiinide maaväe 21. diviis löönud eelmisel õhtul tagasi jaapanlaste randumiskatse Lingayeni lahes, uputades enamuse sissetungiks kasutatud laevadest ja tekitades jaapanlastele ulatuslikke inimkaotusi. Olukorda uurima saabunud ajakirja Life fotograaf Carl Mydans ei leidnud aga mingeid märke lahingu toimumisest.

Selgus, et Agno jõe suudmes oli eelmisel õhtul märgatud tundmatut mootorpaati, mille pihta avati tuli kõigist relvadest. Paat, mis oli tõepoolest Jaapani mereväe luurealus, pääses tulistamisest vigastusteta ja selle meeskonna kogutud andmeid kasutati hiljem tegeliku sissetungi kavandamisel.

Vaatamata sellele, et tegelik olukord oli kindral Douglas MacArthuri alluvuses tegutsevate USA Kaug-Ida Relvajõudude juhtkonnale teada, väljastati 11. detsembril nende pressiülema major Legrande Dilleri poolt ikkagi ülekaalukat võitu kajastav pressiteade. Ameerika Ühendriikides avaldas ajaleht New York Times selle põhjal esiküljeloo pealkirjaga "Jaapani väed Luzoni lääneosas hävitatud". Teadeteagentuur United Press läks veelgi kaugemale ja avaldas uudise Lingayeni lahe piirkonnas aset leidnud kolmepäevasest lahingust, mille käigus hävitati 154 vastase laeva, ilma et ükski jaapanlane elavana kaldale oleks jõudnud.

Fiktiivset lahingut kajastavale pressiteatele lisandus 12. detsembril veel ka legend lennuväekapten Colin P. Kelly'st, kes olevat oma pommitajaga B-17 hävitanud Jaapani lahingulaeva Haruna. Kelly ise hukkus tõepoolest õhulahingus Jaapani hävituslennukiga, kuid ühtegi lahingulaeva ei olnud ta pommitanud, sest neil päevadel ei viibinud Filipiinide lähistel ühtegi jaapanlaste sõjalaeva. See ei takistanud kapten Kelly legendil omandamast rahvasuus veelgi värvikamat kirjeldust, mille kohaselt olevat Kelly juhtinud oma lennuki Jaapani lahingulaeva pihta ja saanud nii Teise maailmasõja esimeseks enesetapulenduriks.

Jaapanlaste tegelik sissetung Lingayeni lahte leidis aset 22. detsembril 1941 ja oli erinevalt väljamõeldud lahingust sõjaliselt edukas. Sellest räägitakse kui Lingayeni lahe dessandist ja see moodustas ühe osa Filipiinide vallutamisest.

## Vaata ka

*Lingayeni lahe dessant (1941)
*Filipiinide vallutamine (1941–1942)
*Filipiinide vallutamine (1944–1945)

## Kirjandus

*Toland, John. *The Rising Sun: The Decline and Fall of the Japanese Empire 1936–1945*. Barnsley: Pen & Sword Military Classics, 2005, pp. 245–246. ISBN 1844153045.
Leonid Slutski

**Leonid Eduardovitš Slutski** (vene keeles Леонид Эдуардович Слуцкий; sündinud 4. jaanuaril 1968 Moskvas) on Venemaa poliitik, Riigiduuma väliskomisjoni esimees aastast 2016. 

Riigiduuma liige on Slutski alates 1999. aastast. Ta kuulub Liberaaldemokraatlikku Parteisse. 

Slutski on majandusteaduste doktor.

1999. aastal valitud Riigiduuma koosseisus oli ta väliskomisjoni aseesimees, aastast 2003 sama komisjoni esimene aseesimees ning aastal 2016 valiti ta komisjoni esimeheks.

## Välislingid
* Slutski veebisait
Ministeerium

**Ministeerium** on mingi ala avalikku haldust juhtiv riigivalitsemise keskorgan, mis moodustab osa riigi täitevvõimust. Tavaliselt juhib ministeeriumi minister, ehkki suurema ministeeriumide arvuga riikides võib seda teha ka vanemametnik.

Üldjuhul alluvad ministeeriumid neid juhtivate ministrite kaudu valitsuskabinetile ja peaministrile, presidendile või kantslerile.

Ministeeriumide liigitus varieerub riigiti. Levinumad on välisministeerium, kaitseministeerium, rahandusministeerium ja tervishoiuministeerium.

Eestis on ministeeriumi poliitiline juht tavaliselt minister (ehkki minister võib tegutseda ka iseseisva ministeeriumita, nn portfellita ministrina) ja administratiivne juht kantsler.

Ministeeriumidega samu funktsioone täitvaid riigiasutusi nimetatakse maailmas ja on nimetatud ajaloos mitmeti. Suurbritannias nimetatakse otsesõnu "ministeeriumideks" vaid kaitse- ja justiitsministeeriumi (vastavalt *Ministry of Defence* ja *Ministry of Justice*), teised analoogsed valitsusasutused kannavad nime *Department* ('osakond'). Kanadas kasutavad kümme provintsivalitsust nimetust "ministeerium", kuus ülejäänut ja keskvalitsus nimetavad oma asutusi aga *Department* või *Agency* ('agentuur'). Hongkongis nimetatakse Eesti ministeeriumidele vastavaid asutusi *Bureau* ('büroo'), Mehhikos aga *Secretaría* ('sekretariaat'). Euroopa Liidus kannavad need nime peadirektoraat. Nõukogude Liidus juhtisid valitsusliikmed 1946. aastani rahvakomissariaate.

Kirjanduses ja filmides esineb ka mitmesuguseid fiktiivseid ministeeriume, näiteks võlukunsti ministeerium Harry Potteri raamatusarjas, tobedate kõnnakute ministeerium ühes Monty Pythoni sketšis ning George Orwelli antiutoopias "1984" tõeministeerium, külluse ministeerium, armastuse ministeerium ja rahuministeerium. ETV telesarjas "Riigimehed" (2010) kulges tegevus sotsiaalse sidususe ministeeriumis.

## Vaata ka
* Eesti ministeeriumid
* Eesti ministeeriumide loend (1938)
Minister

**Minister** on riigihalduse mõnd konkreetset valdkonda, harilikult ministeeriumi juhtiv poliitik. Sõltuvalt riigist kuuluvad valitsusse kas kõik või ainult tähtsamate ministeeriumite ministrid. Ministeeriumita ministrit nimetatakse portfellita ministriks.

Mõnes riigis nimetatakse valitsust *ministrite kabinetiks* või *ministrite nõukoguks*. Samas võidakse Eesti mõistes ministritega samaväärseid valitsusliikmeid ja riigiametnikke nimetada teisiti, näiteks täidavad Mehhikos seda funktsiooni riigisekretärid ning Nõukogude Liidus olid 1946. aastani rahvakomissarid.

## Vaata ka

* Peaminister 
* Justiitsminister
* Kaitseminister 
* Keskkonnaminister 
* Välisminister 
* Portfellita minister
Mulla veerežiim

**Mulla veerežiim** on nähtuste kompleks, mis on seotud vee mulda tungimise, seal liikumise ja kaoga mullast aasta jooksul. Seda määravad mulla osakeste füüsilised omadused ja suurused. Mulla poorsus määrab mulla veekinnihoidmise võimalusi. Kui kõik poorid on veega täis, siis muld on veega küllastatud.

Mulla veerežiimi mõjutavad tegurid on reljeef, kliima, mulla koostis, põhjavee seis ja taimkate.

Kui Eestis aasta keskmine sademete hulk (550–650&nbsp;mm) ületab aurumist (umbes 300&nbsp;mm), siis Eesti muldadele on iseloomulik peamiselt läbiuhtumise tüüpi veerežiim.

## Mulla veerežiimi reguleerimisvõtted
Kui mulla veerežiim inimtegevuse jaoks ei sobi, siis võib seda reguleerida. Selleks kasutatakse järgmisi meetodeid: 
*pinnaprofileerimine
*kuivendamine
*niisutamine
*kombineeritud meetmed
*mulla aktiivveemahutavuse suurendamine - sügavkobestamine
*lume ja lume sulavee kogumine
*võimalikult varajane külv
*rullimine
*multšimine

## Viited
Kauka tänav

**Kauka tänav** on tänav Tallinna Kesklinna linnaosa Sibulaküla asumis.

Tänav kulgeb Kentmanni tänavalt Lauteri tänavani, ristudes Kaupmehe tänavaga ja Lembitu tänavaga. Kauka tänav on ligikaudu 270 meetrit pikk.

Kauka tänava ääres on Lembitu park. Kuni 1959. aastani oli tänava nimeks **Kaupmehe põik**. Alates 25. septembrist 1959 oli tänava nimi **[[Rudolf Vakmann]]i tänav**. Praegust nime kannab Kauka tänav alates 18. oktoobrist 1991.
## Galerii
 
File:EU-EE-TLN-Kesklinn-Sibulaküla-Kauka.JPG|thumb|Kauka tänav
File:Sibulaküla, Tallinn, Estonia - panoramio (1).jpg
Pilt:Kauka-Street-May-2022.jpg|pisi|Kauka tänav 2022. aasta mais


## Viited
Immanuel Kanti nimeline Balti Föderaalülikool

**Immanuel Kanti nimeline Balti Föderaalülikool** (Балтийский федеральный университет имени Иммануила Канта) on föderaalülikool Kaliningradis.

Kõrgkool loodi 1948. aastal **Kaliningradi Riikliku Pedagoogilise Instituudina** (Калининградский государственный педагогический институт). Aastal 1966 kujundati see ümber **Kaliningradi Riiklikuks Ülikooliks** (Калининградский государственный университет). Aastal 2005 nimetati ülikool ümber **Immanuel Kanti nimeliseks Venemaa Riiklikuks Ülikooliks** (Российский государственный университет имени Иммануила Канта) ja hakkas ennast pidama Königsbergi Ülikooli järglaseks. Alates 2011. aastast kannab ülikool praegust nime. 

Ülikool on nimetatud Immanuel Kanti järgi, kes sündis Königsbergis ja õppis ning töötas sealses ülikoolis. 

## Vaata ka
*Königsbergi ülikool

## Välislingid
*Официальный сайт Балтийского федерального университета имени Иммануила Канта. kantiana.ru
Tarvo Jaaksoo

**Tarvo Jaaksoo** (sündinud 15. mail 1967) on eesti basskitarrist.

Ta mängib ansamblites Jäääär, L'Dorado, Moskva Odessa.

Tal on vanem õde Ülle Niinemets ja tütar Sarah Maria Jaaksoo.
Ellina Anissimova

**Ellina Anissimova** (sündinud 7. juunil 1992 Narvas) on Eesti kergejõustiklane, vasaraheitja. Tema isiklik rekord on 31. mail 2017 Tallinnas heidetud 60,71.

Tema treenerid on tema isa Sergei Anissimov ja 2008. aasta Pekingi olümpiamängude hõbemedali võitja valgevenelane Vadim Devjatovski.

2008. aastal võitis Ellina Anissimova Eesti juunioride meistrivõistlustel hõbemedali isikliku rekordiga 49,01. 

11. mail 2009 püstitas Anissimova Tallinnas kaks Eesti A-vanuseklassi (U18) rekordit vasaraheites: 3 kg vasaraga 59,34 m ja 4 kg vasaraga 51,48 m.

8. juulil 2009 sai ta kergejõustiku noorte (U18) maailmameistrivõistlustel Itaalias Brixenis 17. koha tulemusega 51,36 m.

2. augustil 2009 Tallinnas Kadrioru staadionil sai ta Eesti meistrivõistlustel 2. koha tulemusega 53,68 m.

13. aprillil 2010 osales Anissimova Valgevenes vasaraheitevõistlusel, kus saavutas esikoha uue isikliku rekordiga 57,84 m.

22. juulil 2010 esindas ta Eestit 13. juunioride maailmameistrivõistlustel Kanadas Monctonis ja sai 20. koha tulemusega 51,88 m.

6. juulil 2011 Rakveres Eesti juunioride meistrivõistlustel saavutas ta esikoha tulemusega 58,63 m.

29. juulil 2011 Tallinnas 94. Eesti meistrivõistlustel sai Ellina Anissimova esikoha tulemusega 57,36 m ja tuli Eesti meistriks.

16. septembril 2011 Tallinnas püstitas ta TTÜ staadionil Audentese lahtistel vasaraheitevõistlustel uue Eesti rekordi juunioride vanuseklassis – 60,23 m (eelmine rekord 58,77 m kuulus Maris Rõngelepale).

## Viited

## Välislingid
*
*Ellina Anissimova tulemused
*Ellina Anissimova pildid
*19-летняя Эллина Анисимова метает молот и считает, что парней это не отпугивает, 05.09.2011
Andres Loigom

**Andres Loigom** (sündinud 4. novembril 1961) on eesti muusik. Ta on olnud ansambli Kapell liige.

Ta on koostanud lastelaulude noodikogumiku "Väike meistrimees" (K-print, 2007).

## Välislingid
*"Andres Loigom: Aitasime laulu teeotsale hästi palju mudilasi" Kuma Ristsõnade intervjuu, oktoober 2007
Mihkel Kukk (sportlane)

**Mihkel Kukk** (sündinud 8. oktoobril 1983 Jõgeval) on eesti odaviskaja.

Ta lõpetas 2002. aastal Jõgeva Gümnaasiumi ja 2013. aastal Tallinna Tehnikaülikooli transpordiehituse erialal.

Tema isiklik rekord on 22. juulil 2008 Stockholmis visatud 81,77.

Ta on tulnud Eesti meistriks 2008. ja 2011. aastal.

## Välislingid
* 
*