Gaseeritud vesi

**Gaseeritud vesi** ehk **karboniseeritud vesi** ehk **mullivesi** on vesi, milles on lahustatud süsinikdioksiidi. Nii on saadud kihisev vesi, mis on enamiku karastusjookide peamiseks komponendiks.

Vee gaseerimist süsinikdioksiidiga nimetatakse karboniseerimiseks. Karboniseerimisel tekib vees süsihape.

## Ajalugu
Gaseeritud jookide ajalugu on pikk: sajandeid on tehtud alkohoolseid jooke, mis kääritamisel karboniseeruvad. Gaseeritud vee leiutajaks arvatakse olevat Joseph Priestley. Priestley oli Inglismaalt pärit teadlane, poliitik, leiutaja ja keemik, kelle suurimad saavutused on hapniku, naerugaasi ja vääveldioksiidi avastamine, kustukummi leiutamine ning vee karboniseerimine. Leedsis elades märkas ta kord pruulikojas, et kui vett avatud õllevaadi kohal kallata ühest anumast teise, siis vaadist tulev gaas muudab vee gaseerituks. Koos sellega avastas ta ka süsihappegaasi. Ta ehitas seadme, mis koosnes torudest, generaatorist ja süsihappegaasi reguleerivast põiest.

Pärast seda hakati konstrueerima muidki sarnaseid seadmeid. Johann Jacob Schweppe loodud firma on üks vanimaid gaseeritud jookide tootjaid. See oli juba 18. sajandil edukas ja tegutseb jõudsalt ka tänapäeval.

## Valmistamine

### Kunstlik karboniseerimine
Vee gaseerimist nimetatakse karboniseerimiseks. See toimub siis, kui lisada veele süsihappegaasi (CO2). Süsihappegaas on peaaegu maitsetu ja lihtsasti kättesaadav. Süsihappegaasi lahustamiseks vees kasutatakse suurt rõhku ja kõrget temperatuuri. Gaseeritud joogi pudeli avamisel on kuulda kihisemist.

### Looduslik karboniseerimine
Mõned geoloogilised tingimused võivad tekitada looduslikult gaseeritud vett. Süsihappegaasi naturaalsed tekkepõhjused on näiteks orgaanilise aine lagunemine, aine koostoime karbonaatidega, metamorfne lendumine või magmaatiline degaseerimine (vulkaaniline aktiivsus). Need protsessid on haruldased ja keemiliselt keerulised. Kui võrrelda looduslikult gaseeritud vett kunstlikult gaseeritud veega, leiab palju erinevusi. Looduslik süsinikdioksiid aitab eri mineraalidel paremini vette imenduda. Näitena saab tuua Gerolsteineri mineraalvee, mis on pärit Saksamaalt Eifeli piirkonnast. Sealne vulkaaniline tegevus rikastab vett mineraalidega ja vulkaanist pärit magma lisab sellele ka süsihappegaasi. Naturaalselt gaseeritud vee suur murekoht on selle pudelisse saamine. Vesi on tihti vaid õrnalt gaseeritud ja tuleb olla ettevaatlik, et teel leiukohast pudelisse gaseeritus ei kaoks. Selle probleemi üks lahendus on gaasi ja vee eraldi kogumine. Ained eraldatakse ja gaas lisatakse veele hiljem tagasi. Lõpuks on tegemist vee ja selle algupärase loodusliku gaasiga, mille karboniseeritust on protsessi käigus pisut suurendatud.

## Kasutamine

### Jookides

Gaseeritud vesi ja sellest koosnevad joogid on maailmas populaarsed. Kõige tuntumad on ilmselt karastusjoogid, mis koosnevad enamjaolt gaseeritud veest, millele on lisatud magusaineid, happeid, lõhna- ja maitseaineid, värv- ja säilitusaineid. Karastusjoogi happelisus tekitab keelele õrna kipitustunde ning annab joogile omapärase maitse. Jooki saab maitsestada nii looduslike kui ka sünteetiliste maitse- ja värvainetega. Looduslikud suhkrud lisavad joogile kaloreid, kuid kunstlike magusainetega saab lisada maitset ilma joogi kalorsust suurendamata. Joogile võib lisada muidki aineid, näiteks kofeiini, mis mõjutab inimese seedesüsteemi ja parandab keskendumist.

### Söögi valmistamisel
Gaseeritud vett kasutatakse vahel toidu frittimisel. Lisades paneerimistainale gaseeritud vett, tekitavad selle mullid tainasse väikeseid õhutaskuid ja püüavad kinni väikeseid veepiisku. Kuumuse ja õli abil õhutaskud paisuvad ning annavad lõpptootele õhulisema tekstuuri. Kuid tuleb olla kiire ja kasutada külma, just avatud gaseeritud vett, sest muidu kaotab vesi palju gaasi ja iga väike temperatuurimuutus vähendab taina süsihappegaasisisaldust.

## Mõju tervisele

### Karastusjookide mõju
Gaseeritud vee ja sellel põhinevate jookide mõju tervisele on uuritud selle leiutamisest saati. Karastusjookide suurimad probleemid on neis sisalduvad sünteetilised ained ja kõrge happelisus. Karastusjoogid sisaldavad rohkesti suhkrut. Inimesed, kes joovad palju magusaid jooke, tarbivad rohkem kaloreid, kuna joogid ei tekita täiskõhutunnet. Suurem kaloritarbimine võib viia ülekaalulisuseni. Karastusjookide joomine võib suurendada II tüüpi diabeedi, südamehaiguste ja muude krooniliste haiguste ohtu. Suhkrurohkete jookide tarbimist saab vähendada sünteetilisi magusaineid sisaldavate jookide abil, kus on kas vähem kaloreid või need üldse puuduvad. Samas on need vaid ajutised lahendused, kuna nende mõju kehakaalule, südame- ja veresoonkonnahaiguste ning muude krooniliste haiguste ohule alles uuritakse.

### Mõju hammastele
Ka tavaline gaseeritud vesi ei pruugi olla inimesele parim. Mullivesi võib rikkuda hambaid, sest on võrreldes puhta veega madalama pH-tasemega. Karboniseeritud joogid, sealhulgas vesi, on happelisema koostisega ja rikuvad hambaemaili. Eriti mõjutab see noori, kelle hambaemail pole veel täielikult välja arenenud. Gaseeritud jooke tuleks tarbida mõistuse piires ja toidukordade vahele juua tavalist, ilma gaasita vett.

### Mõju seedimisele
Kui tarbida kiiresti palju gaseeritud vett, võib tekkida kõhupuhitus ja ebamugavustunne. Uuritud on ka gastroösofageaalse refluksi (GÖR) ja gaasiliste jookide seost. GÖR on maosisaldise tagasiheide söögitorru, suhu või ninaneelu mitu korda päevas või nädalas; seda võib esineda igas vanuses inimestel. Tihti toimub see imikueas ja kaob lapse suuremaks saamisel. Selle probleemiga inimestel on soovitatav vältida gaseeritud jooke ja allergeene. USA toidufarmakoloogia ja -teraapia ajakirjas on aga väidetud, et ei ole otseseid tõendeid, et gaseeritud joogid soodustavad või süvendavad GÖR-i.

## Vaata ka
* Mineraalvesi

## Viited