open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kremeerija (film)

**"Kremeerija"** on 1968. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Ladislav Fuksi samanimelisel romaanil.

## Süžee
Filmi tegevus toimub 1930. aastatel. Filmi peategelane Karel Kopfrkingl on krematooriumi juhataja. Ta loeb raamatuid Tiibeti budismist ja usub, et oma töös aitab ta hingedel kehast vabaneda. Tema sakslasest tuttav Reinke veenab teda, et kuigi Kopfrkingli kodus räägitakse tšehhi keelt ja ta loeb ainult tšehhi keeles, on tal siiski natuke saksa verd ja ta on sakslane. Kopfrkinglist saab Hitleri ja natsionaalsotsialismi pooldaja. Kui Tšehhi okupeeritakse Saksa vägede poolt, esitab ta Reinkele valekaebuse oma juutidest tuttavate peale. Vähehaaval pöörab Kopfrkingl ühe rohkem ära. Tema naine Lakmé on pooljuut ja nende lapsed seega veerandjuudid. Kopfrkingl poob oma naise üles, et teda kremeerida. Samal põhjusel tapab ta raudkangiga oma poja. Ta tahab tappa ka oma tütart, kuid see pääseb põgenema. 

## Osatäitjad
*Rudolf Hrušínský – Karel Kopfrkingl
*Vlasta Chramostová – Lakmé, Kopfrkingli naine
*Jana Stehnová – Zina, nende tütar
*Miloš Vognič – Mili, nende poeg
*Zora Božinová – Erna Reinkeová
*Ilja Prachař – Walter Reinke
*Eduard Kohout – Bettelheim
*Míla Myslíková – kübaraga naine
*Vladimír Menšík – kübaraga naise mees
*Jiří Menzel – Dvořák
Jüri Tümanok

**Jüri Tümanok** (12. august 1966 Tallinn – 17. august 2015) oli eesti munitsipaalpoliitik. 

Ta lõpetas aastal 1991 Tallinna Polütehnilise Instituudi *cum laude* masinaehituse erialal ja EBS-i ärijuhtimise ja finantsarvestuse erialal.

Tümanok kuulus alates 10. maist 2007 erakonda Isamaa ja Res Publica Liit. 

Ta oli palgaline Saue linnavalitsuse liige abilinnapea ülesannetes ja asendas vajadusel Henn Põlluaasa.

## Isiklikku
Tema isa oli mehaanikateadlane Aleksei Tümanok, ema matemaatikaõpetaja Õie Tümanok.

## Viited
Henn Käärik

**Henn Käärik** (sündinud 10. septembril 1950 Tartus) on eesti sotsioloog.

Ta lõpetas 1968. aastal Nõo Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal.

Ta on Tartu Ülikooli õppejõud.

## Viited

## Välislingid
*
Silver Anniko

**Silver Anniko** (6. jaanuar 1928 Tõrva – 7. mai 1982 Söödi talu, Pirmastu küla, Paistu külanõukogu, Viljandi rajoon) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.

Ta omandas alghariduse Paides ja lõpetas 1946. aastal Türi Keskkooli. Õppis alates 1946. aastast Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis, seda lõpetamata. 

Publitsistlikku tegevust alustas üliõpilasena, töötas algul Eesti Raadio reporterina, 1957. aastast oli Eesti Raadio Võru korrespondent. 1965. aastal asus tööle Paide rajooni kultuurimaja direktorina, oli hiljem Türi ja Kolu kultuurimaja direktor. Kirjutas ja lavastas näidendid "Tuleristsed" ja "Aegade eesmärk" ning dramatiseeringu "Ümera lahing". 

1979. aastal ilmus Anniko romaan "Rusikad". Teos oli kavandatud triloogia esimese osana. Arvustajad oli romaani suhtes küllalt kriitilised. Raamatule heideti ette maitse ja mõõdutunde puudujääke ning see liigitati ajaviitekirjanduse hulka. Ent "Rusikatele" sai osaks väga suur lugejamenu. Oktoobris 2018 ilmus romaan kärpimata ja tsenseerimata kujul uuesti.

1979. aastal asus Anniko elama Viljandi rajooni Paistu külanõukogusse Pirmastu küla Söödi tallu, kus tegutses kutselise kirjanikuna. 1982. aasta mais mõrvati ta koos oma elukaaslasega.

On oletatud, et Silver Anniko mõrv ja pastor Harald Meri mõrv 1990. aasta aprillis võisid olla kuidagi omavahel seotud. Anniko ja Meri tundsid teineteist. Väidetavalt oli Harald Meri ühe "Rusikate" tegelase prototüüp. Samuti kogusid nad mõlemad materjale kommunistide kuritegude kohta 1940. aastatel.

## Isiklikku
Silver Anniko on olnud abielus ka Silvia Laidlaga.

## Viited

## Kirjandus
*"In memoriam". Sirp ja Vasar nr 20, 14. mai 1982. Lk 15
*Oskar Kuningas. "Anniko, Silver". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 40
*Kais Allkivi. "Ennast "Rusikatega" rahva südameisse kirjutanud Silver Anniko loometee lõpetas jõhker mõrv". Õhtuleht, 20. oktoober 2018
*Sirje Presnal. "Inimene on inimesele hunt : Silver Anniko kirglik elu". Toimetanud Evelin Kivimaa, kujundanud Jan Garshnek. Hea Lugu. Tallinn 2019. 256 lk. ISBN 9789949673711

## Välislingid
*Haud Türi Saunametsa kalmistul
Käru paisjärv

**Käru paisjärv** on mitteavalik paisjärv Ingliste ojal Järvamaal Türi vallas Käru alevikus. 

Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonna Pärnu alamvesikonda. Järve pindala on 4,4 ha, suurim sügavus 2,5 m, kaldajoone pikkus 2,35 km. Tänapäevasel kujul valmis paisjärv 1991. aastal, ehitajaks Rapla EPT (töödejuhataja Tõnu Meldre). Järve kõrvale Käru teeristi paigutati 1990. aastal selle põhjast pärit kivid, et luua mälestusmärk rahvaste ühtsusele ja priiusesoovile – Balti ketile, mis kulges 1989. aastal mööda Tallinna–Viljandi maanteed.
Robootika kolm põhiseadust

**Robootika kolm põhiseadust** on reeglid, mille mõtles välja ulmekirjanik Isaac Asimov. Reeglid ilmusid esmakordselt 1942. aastal Asimovi lühijutus "Runaround". Need kolm reeglit on järgmised:

1. Robot ei tohi oma tegevuse ega tegevusetusega inimesele kahju teha.
2. Robot peab alluma inimese antud käsule, kui see ei lähe vastuollu esimese seadusega.
3. Robot peab kaitsma oma olemasolu, kuni see ei ole vastuolus esimese või teise seadusega.

Peale nende kolme seaduse mõtles Asimov hiljem välja ka nullseaduse, mis on järgmine: 

0. Robot ei tohi oma tegevuse või tegevusetusega inimkonnale kahju teha. 

Need seadused esinesid mitmes Isaac Asimovi raamatus ning neid on ka hiljem kasutatud paljudes raamatutes, filmides ja mujal.
Cimitero degli Inglesi

**Cimitero degli Inglesi** (itaalia keeles 'inglise kalmistu') ehk **Firenze inglise kalmistu** on evangeelne (mittekatoliiklik) kalmistu, mis asub Donatello väljakul (*Piazzale Donatello*) Firenzes Toscana maakonnas Itaalias.

Kalmistu rajati 1828. aastal Firenze šveitsi kogukonna poolt (projekti tegi arhitekt Carlo Reishammer). Koht saadi väljapoole keskaegset Firenze linnamüüri ja ühte linnaväravat (need on hiljem lammutatud). Praeguse kalmistu ja ümbritseva linnaruumi planeeringu tegi arhitekt Giuseppe Poggi 1870. aastal, millega kalmistu jäi vanalinna ümbritseva ringtee eri suundade vahele. Selline "surnute saar" on inspireerinud paljusid kunstnikke, teiste seas ka šveitsi maalikunstnik Arnold Böcklini oma kuulsa teose "Surnute saar" loomisel.

Kalmistu suleti 1878. aastal, sest tekkis ruumipuudus. Seal oli selleks ajaks maetud 1409 inimest 16 riigist, sh ka Venemaalt. Uus kalmistu rajati tollasest Firenzest väljapoole. Tänapäeval lubatakse inglise kalmistul üksikuid uusi urnimatuseid.

## Kalmistule maetuid
*Elizabeth Barrett Browning (1806–1861), inglise luuletaja
*Walter Savage Landor (1775–1864), inglise kirjanik
*Hiram Powers (1805–1873), ameerika kujur
Penkivka (Šargorodi rajoon)

**Penkivka** (ukraina keeles Пеньківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Pindala on 1,955 km². Elanike arv on 2315.
Ameerika Ühendriikide õhuvägi

**Ameerika Ühendriikide õhuvägi** (*United States Air Force* ehk **USAF**) on Ameerika Ühendriikide Relvajõudude juurde loodud väeliik õhuruumi kaitseks. Õhuvägi asutati 1. augustil 1907 maaväe osana. 1947. aasta 18. septembrist sai see eraldiseisvaks väeliigiks. Pärast 1947. aasta seadusemuudatust oli õhuvägi kuni kosmoseväe asutamiseni Ameerika Ühendriikide sõjaväe uusim väeliik.

Õhuvägi allub Ameerika Ühendriikide õhuväeministeeriumile, mis omakorda on Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi alluvuses. Õhuväge juhib õhuväeminister, kes on tsiviilisik ning kelle kandidatuuri esitab president Senatile kinnitamiseks. Õhuväe kõrgeim sõjaväeline amet on õhuväe staabiülem.

2012. aastal kuulus Ameerika Ühendriikide õhujõududesse 332 854 sõjaväelast, 185 522 tsiviilisikut, 71 400 reservisti ja 106 700 Ameerika Ühendriikide Õhurahvuskaardi sõdurit. Lennuväel oli 5638 lennumasinat, 450 mandritevahelist ballistilist raketti ja Maa orbiidil 63 satelliiti (tehiskaaslast).

## Alluvad üksused
Õhuväe operatiivväejuhatusele alluvad järgmised põhiväejuhatused: 
* Air Combat Command (ACC, õhuvõitlusjõud)  
*  Õhuväe erioperatsioonide väejuhatus (AFSOC) 
* Air Mobility Command (AMC, õhutranspordijõud) 
* Pacific Air Forces (PACAF, Vaikse ookeani regiooni õhujõud) 
* United States Air Forces in Europe (USAFE, Ameerika Ühendriikide õhujõud Euroopas).

## Vaata ka
*Ameerika Ühendriikide kosmosevägi

## Viited

## Välislingid
* 
* Ametlik koduleht
Raadiolokatsioon

**Raadiolokatsioon** on teaduse ja tehnika valdkond, mis ühendab meetodeid ja vahendeid objektide lokaliseerimiseks (asukoha kindlaksmääramiseks) ja  tuvastamiseks raadiolainete abil. Selleks rakendatav seade on raadiolokaator ehk radar.
Esimesed raadiolokatsioonisüsteemid võeti kasutusele Suurbritannias II maailmasõja ajal õhukaitse otstarbel.

## Liigid
Väljakiiratud ja vastuvõetud raadiolainete järgi eristatakse passiivset, poolaktiivset ja aktiivset raadiolokatsiooni:
*passiivne raadiolokatsioon – radar ise ei kiirga, vaid ainult võtab vastu objekti poolt kiiratud raadiolainete vahendusel edastatud signaali; rakendatakse peamiselt raadiopeilimisel (saabuvate raadiolainete suuna määramisel) ja radarkaardistamisel; võimalik on vastu võtta ka objekti (nt lennuki) tehniliste seadmete talitlusega seotud elektromagnetkiirgust, sealhulgas  soojuskiirgust;
*poolaktiivne raadiolokatsioon – objekti kiiritatakse raadiolainetega ja võetakse vastu objekti poolt retransleeritud  raadiolaineid; seda küsivat-vastavat süsteemi rakendatakse raadionavigatsioonis, raadiotuvastuses (oma-võõras-kindlakstegemiseks) ja objekti parameetrite kohta info saamiseks; 
*aktiivne raadiolokatsioon – objekti kiiritatakse raadiolainetega ja võetakse vastu objektilt peegeldunud (hajunud) raadiolaineid; seda liiki raadiolokatsioon on kõige laiemalt kasutusel.

## Kasutatavad sagedused
Antenni võimendus ja suunatoime on seda paremad, mida suuremad on antenni mõõtmed, võrreldes raadiolaine pikkusega. Seepärast kasutatakse lühikesi raadiolaineid, mis jäävad peamiselt detsimeeter- ja sentimeeterlainete piirkonda.

## Aktiivlokatsiooni põhialused
Antenn saadab kitsasse ruuminurka perioodiliselt võimsaid raadiolaineimpulsse. Väljasaadetud raadiolained hajuvad nende levialas olevatelt objektidelt, millel on teistsugused elektromagnetilised omadused. Osa hajunud raadiolainetest peegeldub tagasi vastuvõtuantenni (selleks on tavaliselt vastuvõtule ümberlülitatud saateantenn). Nõrk vastuvõetud signaal suunatakse edasi ülitundlikku vastuvõtjasse.

Peegeldunud impulsi hilistus on võrdeline objekti kaugusega, kusjuures 1-sekundisele hilistusele  vastab vahemaa 150 meetrit.

Kui peegeldava objekti kaugus antennist muutub, siis erineb vastuvõetava signaali sagedus Doppleri efekti tõttu väljakiiratud võnkumise sagedusest; see sageduste erinevus võimaldab kindlaks määrata objekti radiaalsihilise liikumiskiiruse.

Objekti suunanurk ühtib antenni telje suunaga, sest elektromagnetlaine levib sirgjooneliselt.

## Allikad
*Raadiolokatsioon – Eesti entsüklopeedia, 7. kd, 1994, lk 648
*Radar Basics
Modulaator

**Modulaator** on sidetehnikas optiliste ja raadiosignaalide saatjas kasutatav seade, mis mõjutab andmesignaaliga (moduleeriv signaal) seda signaali edasi kandva valgus- või raadiolaine ühte või mitut parameetrit. Niisugust kandva laine (kandesignaali, kandja) moduleeriva signaali hetkväärtusega mõjutamist nimetatakse moduleerimiseks.

Harmoonilise (siinuselise) kandesignaali puhul saab vastavalt kandelaine moduleeritavale parameetrile modulaatoreid liigitada järgmiselt:
* amplituudi modulaatorid amplituudmodulatsiooni (AM) tekitamiseks, 
* sageduse modulaatorid sagedusmodulatsiooni (FM) tekitamiseks, 
* faasi modulaatorid faasimodulatsiooni (PM) tekitamiseks.

Modulaatoreid, kus üheaegselt moduleeritakse sama kandesignaali omavahel kvadratuurseid komponente, nimetatakse kvadratuurmodulaatoriteks. Need leiavad laialdast kasutamiste kvadratuurse amplituudmodulatsiooni (QAM) tekitamiseks.

Mittesiinuseliste kandesignaalide puhul kasutatakse samalaadseid modulatsiooniliike, kuid kandesignaali moduleeritavate parameetrite erinevuse tõttu kasutatakse nende jaoks teisi nimetusi. Näiteks on laialt levinud impulss-signaali puhul kasutusel impulsi laiuse modulaatorid jt.

Optikas on modulaator optiline komponent, mida kasutatakse valguslainetele elektro-optilise või magneto-optilise omaduse andmiseks. Selleks omaduseks võib olla näiteks ajalise või ruumilise amplituudi või faasi muutumine.

## Vaata ka
* Amplituudmodulatsioon
* Sagedusmodulaator
* Ruumiline valgusmodulaator

## Kirjandus
*Modulatsioon – Eesti entsüklopeedia, 6. kd, lk 368

## Välislingid
*Optilised edastussüsteemid
Demodulaator

**Demodulaator** on sidetehnikas optiliste ja raadiosignaalide vastuvõtjas kasutatav seade, mis eraldab moduleeriva signaali kandesagedussignaalist.

Analoogsignaali demodulaatorit nimetatakse ka detektoriks, näiteks amplituuddetektor, sagedusdetektor. 
## Viited
Passõnkõ

**Passõnkõ** (ukraina keeles Пасинки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 762.
Didactica magna

"**Didactica magna**" on tšehhi õpetlase ja kirjaniku Jan Amos Komenský (Comenius) aastatel 1627–1638 kirjutatud ja 1657. aastal ilmunud teos.  

See on üks esimesi pedagoogika suurteoseid, milles on fikseeritud didaktikaprintsiibid. 

## Välislingid
* Lüüde, Triinu. *[http://opleht.ee/2014/03/jan-amos-komensky-tanapaeva-alushariduse-suur-eelkaija/ Didactica Magna] –* Õpetajate Leht, 28. märts 2014
Alatskivi Kaanjärv

**Alatskivi Kaanjärv** (ka *Kaanjärv, Kokora Kaanjärv*) on järv Tartumaal Peipsiääre vallas.

Järve pindala on 0,9 ha.

## Viited
Niels Aagaard

**Niels Lauritsen Aagaard** (1612 Viborg – 22. jaanuar 1657) oli taani vaimulik ja õpetlane.

Ta oli Christen Aagaardi vend. Tema isa oli Viborgi frantsiskaani kiriku pastor Laurids Jensen Aagaard (suri 1628), ema oli Maren Andersdatter Schytte (suri pärast 1657. aastat). 

Aagaard õppis 1631. aastast Kopenhaageni Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist ja õpingutega Euroopa-reisi asus ta 1641. aastast ametisse Herlufsholmi rektorina. Pärast seda omandas ta magistrikraadi. Selles ametis oli tal pahandusi. Aastal 1645 kutsus Kopenhaageni Ülikooli konsistoorium ta Faxe kihelkonna kihelkonnapreestriks; selleks pidi ta abielluma oma eelkäija lese Barbara Pedersdatteriga. Et naine sünnitas liiga vara, vabastati ta 1646 ametist, ent pärast disputatsioone ülikoolis sai ta 1647 ameti tagasi. Aastal 1647 nimetati ta Sorø Akadeemia retoorikaprofessoriks ja notariks ning 1650. aastast ühtlasi raamatukoguhoidjaks. 

Ta kirjutas arvukalt ladina- ja vanakreekakeelseid luuletusi ning ladinakeelseid peamiselt filoloogilisi teoseid muu hulgas Tacituse, Ammianus Marcellinuse, Uue Testamendi stiili, fööniksi ja digamma kohta. Temalt ilmus ka politoloogiline teos "De Optima regendae reipublicae forma" (Sorø 1653). Temalt pärineb ka Christian IV mälestuskõne, mis on allikas Sorø Akadeemia kohta. 

## Teoseid
**De Optima regendae reipublicae forma" (Parimast riigivalitsemise vormist; [[Sorø]] 1653)
* *Animadversiones in Ammianum Marcellinum contra Boxhorn* (Sorø 1654)
* *De optimo genere oratorum* (Parimast kõnemeeste soost)
* *De stylo Novi Testamenti* (Uue Testamendi stiilist)
* *De usu Syllogismi in theologia* (Süllogismi kasutamisest teoloogias)
* *Prolusiones in Cornelium Tacitum* (Sorø 1655)
* *De ignibus subterraneis* (Maa-alustest tuledest)
* *De nido phoenicis* (Fööniksi pesast)

==Kirjandus==
* Aagaard, Niels. – *Nouvelle biographie générale'', kd 1, 1854, vg 4.
* G. L. Wad. Rektorerne på Herlufsholm, lk 121 jj.

## Välislingid
* Sissekanne Taani biograafilises leksikonis
Enno Turmen

**Enno Turmen** (13. juuli 1944 – 18. november 2014) oli eesti tõlkija, ajakirjanik ja Eesti Vabariigi esindaja Norras.

Ta lõpetas 1962 Vasalemma Keskkooli ja asus seejärel Tartu Riiklikku Ülikooli inglise filoloogiat õppima. Aastatel 1964–1967 viibis ta sõjaväeteenistuses; ülikoolidiplomi sai ta aastal 1969.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastani 1977 kirjastuses Perioodika toimetajana. Seejärel töötas ta Eesti Raadio rootsikeelsete saadete toimetuses (viibides aastal 1990 välislähetuses Rootsi Riigiraadios). Pärast iseseisvuse taastamist asus ta tööle Eesti Välisministeeriumi poliitikaosakonda, kus ta tõlkis kõnesid ja muid tekste rootsi ning inglise keelde. Aastatel 1997–2000 oli ta Eesti Vabariigi esindaja Norras, ajutine asjur Oslos.

Tema esimesteks ilukirjanduslikeks tõlgeteks olid Erling Kristenseni ja Knud Sønderby novellid antoloogias "Taani novell" (1978).
Niels Ebbesen Aagaard

**Niels Ebbesen Aagaard** (1661–1717) oli taani koolimees.

Ta lõpetas 1662 gümnaasiumi, 1689 asus Thistedis tööle koolmeistrina, 1692 sai bakalaureusekraadi, 1696 magistrikraadi. Aastal 1703 ta vallandati. Aastast 1710 elas ta Borchi kolleegiumis ja sai hiljem selle inspektoriks. Aastal 1714 sai ta Køges rektoriks. 

Borchi kolleegiumis andis ta 1711–1713 välja kolm disputatsiooni "Thya illustranda". Teos jäi lõpetamata; tegu on ühe varajasema monograafiaga ühe Taani koha kohta. Säilinud on fragmente tema ladinakeelsetest koolikõnedest. 

Ludvik Holberg kiitis tema hoolsat ladina keele õppimist. Aagaard lisas Frederik Rostgaardi taani keele sõnastikku taani sõnade ladina vasted.

## Välislingid
*Chr. Bruun. Sissekanne Taani biograafilises leksikonis
Viiemargane münt (1926)

1926. aastal vermitud **5-margane** münt on Eesti Vabariigi üks kallimaid metallrahasid – neid on vermitud 1 038 030 tükki.

__TOC__

## Kujundus
Kollakashalli värvi münt kaalub 4,83 grammi, läbimõõt on 2,3 sentimeetrit  ning selle serv on rihveldatud. Nagu ka kõik teised 1926. aasta mündid on selle kujundanud Georg Westenberg.

### Avers
Mündi esiküljel Eesti Vabariigi suur riigivapp.

### Revers
Mündi tagaküljel on legend "EESTI VABARIIK", nimiväärtus "5 marka" ja vermimisaasta "1926".

## Võltsingud
Kuna tegu on väärtusliku mündiga, siis on sellest hiljem valmistatud võltsinguid. On teada Leedu koopiaid, kahest poolest kokku liimitud rahasid jne. Näiteid võltsingutest.
Oscar Aagaard

**Oscar Aagaard** (4. juuli 1855  Sandefjord – 1936) oli norra kirjanik, Gustav Aagaardi vend. 

Aagaard õppis ärimeheks, aga hakkas 36-aastaselt kirjutama ning äratas tähelepanu ühe oma esimese jutustusega "Underlige fyre" (1894), mis annab tunnistust loomupärasest vaatlusvõimest. Hiljem katsetas ta satiirilise kallakuga ühiskonnakirjeldust; oma väga süütute, humoristlike sõdurikirjeldustega ("Kaptein Heire og hans gutter" (1898) ja "Martin Ligeglads meriter" (1899)) oli ta eriti menukas, ja edu jätkus samateemalise rahvaliku näidendiga, mida mängiti 1906 Centralteatretis. Tõsisem romaan oli  "Arboe & søn" (1900).

## Teosed
* *Paa Streiftog* (1893)
* *Underlige fyre* (1894)
* *Fru Junos salon* (1895)
* *Farlige farvande* (1896)
* *Kaptein Heire og hans gutter* (1898)
* *Martin Ligeglads meriter* (1899)
* *Arboe & søn* (1900)
* *Kakerlaker* (1904)
* *Kongen i kjælderen* (1906)
* *Hjertets Melodier* (1908)
Otto Aagaard

**Otto Carl Aagaard** (14. detsember 1883 Kopenhaagen – 24. september 1970 Kopenhaagen) oli taani arst ja arstiteadlane. Tema eriala oli sünnitusabi ja günekoloogia.

Ta oli fotograaf Julius Aagaardi ja Vilhelmine D. C. Brockmeyeri (1855–1923) poeg. 

## Tunnustus
* 1962 Taani Meditsiiniajaloo Seltsi Lederle auhind 

## Välislingid
*Sissekanne Taani biograafilises leksikonis
Kaanjärv

**Kaanjärv** on mitme järve nimi.

* Alatskivi Kaanjärv, järv Tartumaal Alatskivi vallas
* Edru Kaanjärv, järv Lääne-Virumaal Rakke vallas
* Kägari Kaanjärv, järv Tartumaal Mäksa vallas
* Matsimäe Kaanjärv, järv Järvamaal
* Nõmme Kaanjärv, järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas
* Peetsu Kaanjärv, järv Jõgevamaal
* Udujärv, järv Lääne-Virumaal Rägavere vallas
* Äidu Kaanjärv, järv Valgamaal
Lääne-Saare vald

**Lääne-Saare vald** oli kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Saare maakonnas.

Lääne-Saare vald moodustati 2014. aastal Kaarma, Kärla ja Lümanda valla ühinemise järel. Vald omakorda ühines 2017. aastal kõigi Saaremaal asunud omavalitsustega Saaremaa vallaks.

Lääne-Saare viimane vallavanem oli Tiina Luks.

## Asustus

### Alevikud
Aste, Kudjape, Kärla, Nasva

### Külad
Abruka, Anepesa, Anijala, Ansi, Arandi, Aste, Asuküla, Atla, Aula-Vintri, Austla, Eeriksaare, Eikla, Endla, Haamse, Hakjala, Himmiste, Hirmuste, Hübja, Irase, Jootme, Jõe, Jõempa, Jõgela, Kaarma, Kaarma-Kirikuküla, Kaarmise, Kaisvere, Kandla, Karala, Karida, Kasti, Kaubi, Kellamäe, Keskranna, Keskvere, Kipi, Kiratsi, Kogula, Koidu, Koidula, Koimla, Koki, Koovi, Kotlandi, Kuke, Kungla, Kuuse, Kuusnõmme, Kõrkküla, Käesla, Käku, Kärdu, Kärla-Kirikuküla, Kärla-Kulli, Laadjala, Laheküla, Laoküla, Leedri, Lilbi, Lümanda, Lümanda-Kulli, Maleva, Meedla, Metsaküla, Metsapere, Mullutu, Muratsi, Mõisaküla, Mõnnuste, Mändjala, Mätasselja, Nõmme, Nõmpa, Paevere, Paiküla, Paimala, Parila, Piila, Praakli, Põlluküla, Pähkla, Pärni, Randvere, Riksu, Saia, Sauvere, Sepa, Sikassaare, Sõmera, Tahula, Tamsalu, Taritu, Tõlli, Tõrise, Tõru, Uduvere, Ulje, Unimäe, Upa, Vahva, Vaivere, Vana-Lahetaguse, Vantri, Varpe, Vatsküla, Vendise, Vennati, Vestla, Viidu, Viira, Õha

## Ajalugu
2014. aastal olid ühinenud Kaarma, Kärla ja Lümanda vald soovisid algselt ühendvalla juures kasutada *Saaremaa* valla nime, kuid otsustasid hiljem *Lääne-Saare* valla kasuks.

Samal aastal ilmnes omavalitsusjuhtide kohtumisel, et ka teised Saaremaa vallad poleks liitumise vastu, ning juba 2015. aasta alguses alustasid tööd vastavad ühinemiskomisjonid. Saaremaa vald moodustati 2017. aasta haldusreformi tulemusel pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi 21. oktoobril 2017, mil ühinesid kõik senised Saaremaa kohalikud omavalitsused.

Saaremaa valla koosseisus moodustati endise Lääne-Saare valla territooriumil osavallale sarnane piirkondlik üksus, Lääne-Saare kogukond. Viimase põhjal moodustati aastal 2020 omakorda kolm kogukonda (osavalda) – Kaarma, Kärla ja Lümanda – mis kattusid kolme endise, Lääne-Saare vallaks ühinenud valdade territooriumitega.

## Vaata ka
*Loodenina kaitseala

## Viited
De interpretatione

**"De interpretatione"** (vanakreeka keeles Περὶ ἑρμηνείας (*Peri hermeneias*)) on Aristotelese teos, osa Organonist. 

## Tõlge ja kommentaar
### Esimene peatükk
[16a] Kõigepealt tuleb kindlaks määrata (θέσθαι), mis on nimi (ὄνομα) ja mis on tegusõna (ῥῆμα), seejärel, mis on eitus  (ἀπόφασις) ja jaatus (κατάφασις) ja predikatsioon (ἀπόφανσις) ja ütlus (λόγος).

Niisiis, asjad, mis on hääles (φωνῇ), on hinges olevate passioonide (παθημάτων) sümbolid (σύμβολα), ja kirjutatud asjad (γραφόμενα) on hääles olevate asjade sümbolid. Ja niinagu kirjatähed ei ole kõigil [16a5] samad, ei ole ka hääled samad. Küll aga on asjad, mille märgid (σημεῖα) hääled esmaselt (πρώτων) on, kõigil samad hinge passioonid, ja need asjad, mille sarnasused (ὁμοιώματα) need on, on samuti samad asjad (πράγματα). 

## Kirjandus
*John Ackrill. *Categories and De Interpretatione*, tõlgitud märkustega, Oxford: Oxford University Press 1963.
Wheatstone'i sild

**Wheatstone'i sild** on elektriahel, mida kasutatakse elektritakistuse mõõtmiseks. See on tuntuim sildlülitus.

Wheatstone'i silla leiutas 1833. aastal inglise füüsik Samuel Hunter Christie, kuid selle tegi tuntuks inglise teadlane Charles Wheatstone (1802‒1875), kui kasutas niisugust lülitust elektritakistuse täppismõõtmiseks. Lülituses on sillana ühendatud galvanomeeter (või kahepoolse skaalaga voltmeeter) ja silla teise diagonaali (punktidesse A ja B) vooluallikas. Neljast takistusest on teada kahe väärtused  *R*1 ja *R*3, mõõdetav takistus on *R*x ja muudetav takistus *R*2.
Ott Kasuri

**Ott Kasuri** (sündinud 1. detsembril 1955 Tallinnas) on eesti munitsipaalpoliitik ja haridustegelane. Eesti Linnade ja Valdade Liidu arendusjuht.

Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika õpetajana.

Aastatel 1979–1986 oli ta Padise õhtukeskkooli õpetaja ja direktor, 1986–1996 Tabasalu Ühisgümnaasiumi direktor ja õpetaja. Harku vallavolikogu liige aastast 1989, osutunud valituks 10. korral KOV valimistel. 1993–1996 Harku vallavolikogu esimees. 1996–2007 Harku Vallavalitsuse liige, abivallavanem, vallavanem. Euroopa Kohalike- ja Piirkondlike Omavalitsuste Kongressi Eesti delegatsiooni liige 2016-2021, asendusliige 2005–2009 ja 2021–2025. OÜ Strantum juhatuse esimees 2002–2005, nõukogu liige ja esimees 2017–2021 ning 2023- 2024 OÜ Strantum nõukogu liige, esimees. Eesti Maaomavalitsuste Liidu tegevdirektor 2008–2018. MTÜ Tabasalu Looduspark asutajaliige, Tabasalu Lions Club asutajaliige ning Harjumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige 2005–2007 ning HOL haridus- ja kultuurikomisjoni esimees, liige 2005–2021. Kultuurkapitali Harjumaa ekspertgrupi liige 2010–2014. Eesti Reformierakonna liige 1997 aastast.

Ta kandideeris  2006  aasta valimistel Riigikokku kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 513 häält ning ei osutunud valituks . 2019 aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 212 häält ning ei osutunud valituks ja 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 146 häält ning ei osutunud valituks. 

Abielus, tütre isa. Huvid: kunst, muusika, teater, film, ujumine, kepikõnd, jalgrattasõit.
 

## Tunnustus
*2019 Harjumaa teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* http://www.emovl.ee/avaleht/buroo
* http://www.reform.ee/liige/ott-kasuri
* https://www.harku.ee/volikogu-liikmed
* https://www.coe.int/en/web/congress/member?id=2094
Pätsavere

**Pätsavere** on küla Järvamaal Järva vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koigi valda.

Küla läbib Koigi–Päinurme tee. Pätsaveres on kolm majapidamist, neist kaks alaliste elaniketa.

Pätsavere küla on mainitud 1782. aastal.

1977. aastal liideti küla naaberasulatega. 2014. aastal eraldati ta taas Huuksi ja Lähevere külast.

## Viited
Andres Pajula

**Andres Pajula** (sündinud 22. veebruaril 1963 Rakveres) on eesti haridustegelane, endine poliitik.

Ta on lõpetanud 1981. aastal Rakvere 3. Keskkooli. 1987. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi tööõpetuse ja üldtehniliste distsipliinide erialal ning 2006. aastal Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduskonnas juhtimise sotsiaalsete strateegiate erialal magistrikraadiga.

Ta töötas aastatel 1987–1988 Nissi 8-klassilises Koolis tööõpetuse ja füüsika õpetajana, aastatel 1988–1997 oli ta Nissi Põhikooli direktor. Aastatel 1997–1999 oli ta Saue abilinnapea ja 1999–2002 Saue linnapea. 17. märtsist 2003 kuni 2022. aasta suveni oli ta Tallinna Haridusameti juhataja. Alates 1. augustist 2022 on ta Saue Kooli direktor.

## Tunnustus
*2018 Tallinna teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* http://www.tallinn.ee/est/haridus/Tallinna-Haridusameti-juhataja-Andres-Pajula
Chałopieničy

**Chałopieničy** (ka **Halopenitšõ**, poola keeles *Chołopienicze*) on alev (endine linn) Valgevenes Minski oblastis Krupki rajoonis, Chałopieničy külanõukogu halduskeskus.

Chałopieničys asuvad keskkool ja muusikakool. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Chałopieničys on masinaehituse ja toiduainete töötlemisega tegelevad ettevõtted, ka asub seal lastekodu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1863 ehitatud õigeusu kirik ja aastal 1798 ehitatud dominiiklaste klooster.

## Ajalugu

Chałopieničy asulat (*Хлопавічы*) on esimest korda mainitud aastal 1451. Aastast 1610 kuulus see Dorohostajskitele, aga aastast 1620 Nonnartitele. Samal aastal hakkas asula (selleks ajaks juba alev) kuuluma Mikołaj Mleczkole, jäädes tema valdusse aastani 1644. Mikołaj Mleczko lasi aastal 1638 alevisse ehitada katoliku kiriku; ka rajas ta sinna kloostri.

Aastal 1670 omandas Chałopieničy Mikołaj Ciechanowiecki, aga peagi läks see Chaleckite valdusse. Aastal 1703 rajas Marcian Dominic Chalecki sinna dominiiklaste kloostri ja aastal 1713 lasi ta sinna ehitada õigeusu kiriku. 1730. aastatel läks asula Chreptowiczite suguvõsa valdusse, aga aastani 1748 kuulus osa sellest veel Antoni Chaleckile.

Poola jagamisel sai Chałopieničyst aastal 1772 linn, kuna senine piirkonna keskus Orša hakkas kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Chałopieničys avati kool, seal hakati regulaarselt pidama laata. Aastal 1783 andis Joachim Chreptowicz linna põgenenud talumeestele vabaduse; sinna asusid elama ka Venemaa mõisatest põgenenud pärisorjad. See tõi järgmisel aastal kaasa Vene vägede rünnaku linnale, kui nad seal põgenikke jahtisid.

Chałopieničy läks Venemaa koosseisu teisel Poola jagamisel aastal 1793. 1812. aastal rüüstasid linna Prantsuse väed. Aastal 1839 sulgesid Venemaa võimud kloostri. Aastal 1840 asutati linna piiritusevabrik. Kohalikud katoliiklased said alles aastal 1844 loa avada katoliku kirik. Sellest aastast on ka teateid linnas tegutsenud sünagoogi kohta, lisaks oli linnas tellisevabrik. Aastal 1667 sai asula omaniks Rudolf Wilken. Aastal 1898 võeti kasutusele auru jõul tegutsev veski. Sel ajal peeti linnas kaks korda aastas laata.

Aastast 1919 kuulus Chałopieničy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1938 sai Chałopieničyst alev.

## Tuntud elanikke

*Adam Bahdanovič – Valgevene folklorist ja koduloolane
*Jakov Gurevitš – Moldova ajakirjanik

## Välislingid

*Asula ajaloost (*poola keeles*)
*Alev YouTube'is
Kristel Aaslaid

**Kristel Aaslaid** (sündinud 2. oktoobril 1989 Kuressaares) on eesti näitleja ja laulja.

## Haridus
Kristel Aaslaid on lõpetanud 2009. aastal Kuressaare Gümnaasiumi.

## Tantsimine
Ta on õppinud alates 2003. aastast Saaremaa tantsukoolis Semiir.

### Saavutused

## Laulmine
Kristel Aaslaid on laulnud Kuressaare Gümnaasiumi neidudeansamblis Kapriis ning ansamblites Sierra Black (rokibänd) ja Avoid Dave (elektroonilise muusika bänd). Alates 2017. aastast laulab ta ansamblis Gram-Of-Fun ning 2018. aastast ansamblis Öed koos lauljaga Tuuli Rand. 

Ta on Rosanna Lintsi laulu "Follow Me" kaasautor.

### Saavutused

## Televisioon ja raadio

Ta mängis aastatel 2014–2020 komöödiaseriaalis "Padjaklubi" ühte neljast peategelasest, 2012. aastal seriaalis "Ment" konstaabel Veronika Mitlerit ning 2022. aastal seriaalis "Naised vormis" politseinik Kadri Hellermaad.

2014. aasta sügisel osales ta TV3 meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", jäädes Mart Müürisepa järel 2. kohale. Kristeli finaalsaates esitatud lugu "Let It Go" saavutas fännide seas nii suure menu, et järgmisel päeval olid H&M-i poed Aaslaiu loo ajal kantud kroonist tühjaks ostetud.

2014. aasta sügisest kuni 2015. aasta kevadeni oli ta reedeti hommikuprogrammi saatejuht raadios Uuno. Ta valiti Eesti Meelelahutusauhindade 2015. aasta galal aasta parimaks naisraadiohääleks. Alates 2021. aastast on ta saate "Kolm naist karavanis" üks saatejuhte. Aaslaid on alates 2025. aastast Kanal 2 telesaate "Rakett Juunior" saatejuht.

Ta tegi kaasa Norra 2024. aasta animafilmi "Spermageddon" dubleerimisel.

## Isiklikku
Tema elukaaslane on koomik Mattias Naan.

## Viited

## Välislingid
* Kristel Aaslaid Semiir
* 5 fakti, mida sa ei teadnud Kristel Aaslaidi kohta TV3
Kummaline sõda

**Kummaline sõda** oli teise maailmasõja varajane faas, kus reaalset sõjategevust Prantsusmaa-Suurbritannia ja Saksamaa vägede vahel ei toimunud, kuigi need riigid olid ametlikult sõjas.

Traditsiooniliselt loetakse kummaliseks sõjaks perioodi 1939. aasta septembrist kuni 1940. aasta maini. 

Tinglikult algas see Prantsusmaa ja Suurbritannia sõjakuulutusega Saksamaale 3. septembril 1939 seoses viimase sissetungiga Poolasse. Täpsemalt võib selle alguseks lugeda 16. septembrit, sest 7.–16. septembrini üritas Prantsuse armee pealetungiga Saarimaal alustada sõjategevust Saksamaa vastu. Selle pealetungi ebaõnnestumise järel jõutigi kummalise sõja faasi, kus ametlikult oldi sõjas, kuid sõjategevust nende riikide vahel ei toimunud.

Kummalise sõja lõpu osas on eri arvamusi. Enamasti on selle lõpuks loetud operatsiooni "Fall Gelb" käivitamist 10. mail 1940, millega Saksa armee alustas läbi Belgia, Hollandi ja Luksemburgi pealetungi Prantsusmaa suunal. Samas on kummalise sõja lõpuks loetud ka Saksamaa sissetungi Taanisse ja Norrasse 1940. aasta aprillis või Saksamaa vägede jõudmist Prantsusmaa territooriumile 1940. aasta juunis.

Kummaline sõda on termin, mida saab kasutada ainult olukorra kohta Lääne-Euroopas, sest mitmetel muudel teise maailmasõja rinnetel toimus sel ajal täiemahuline sõjategevus (näiteks sõjategevus Poolas, teine Hiina-Jaapani sõda, talvesõda Nõukogude Liidu ja Soome vahel).
Tsivilisatsioonide kokkupõrge

**Tsivilisatsioonide kokkupõrge** on Samuel P. Huntingtoni (1927–2008) loodud kontseptsioon, mille kohaselt on külma sõja järgses maailmas põhiliseks konfliktide allikaks erinevate rahvaste erinev kultuuriline ja religioosne identiteet.

Huntington oli konservatiivsete vaadetega Ameerika Ühendriikide politoloog. Tsivilisatsioonide kokkupõrke teooria põhiseisukohad sõnastas Huntington 1992. aastal American Enterprise Institute-is. peetud loengus ning avaldas oma ideed esmakordselt aastal 1993 väljaandes Foreign Affairs. Aastal 1996 avaldas Huntington teooria raamatuna, mis kandis pealkirja "Tsivilisatsioonide kokkupõrge ja maailmakorra ümberkujunemine" ("The Clash of Civilizations and the Remaking of World Order").

Mõiste ise on algselt pärit Bernard Lewise 1990. aastal ilmunud artiklist "The Roots of Muslim Rage".

Huntingtoni järgi jaguneb maailm kaheksaks üksuseks: lääne, jaapani, islami, slaavi-ortodoksi, india, ladina-ameerika, aafrika ja konfutsiaanlikuks kultuuriks. Praeguse aja suurimaks kultuuridevaheliseks konfliktiks pidas Huntington lääne ja islami vastasseisu.

## Viited

## Välislingid
*Samuel P. Huntington, *[http://www.foreignaffairs.com/articles/48950/samuel-p-huntington/the-clash-of-civilizations "The Clash of Civilizations?"]* Foreign Affairs, 10. detsember 2014
**[http://www.academia.edu/1416654/A_Criticism_of_Huntingtons_Clash_of_Civilizations_ A Criticism of Huntington's "Clash of Civilizations"]* academia.edu, 10. detsember 2014
*Bernard Lewis, *[http://www.theatlantic.com/magazine/archive/1990/09/the-roots-of-muslim-rage/304643/ "The Roots of Muslim Rage"]* The Atlantic, 10. detsember 2014
*American Enterprise Institute AEI, 10. detsember 2014
Kose kalmistu

**Kose kalmistu** asub Kose alevikus Kose vallas Harju maakonnas.

See on suur kihelkondlikku päritolu kalmistu, kuhu on maetud nii tänase Kose kui ka Rae ja Anija valla surnuid. Kalmistu vanem osa paikneb ümber vana kabeli, mis tänapäeval kasutatakse matusetarvete ja tööriistade hoidlana.

Kalmistu vanimad hauatähised, milleks on paeristid ja üks paekivist hauaplaat, paiknevad vana kabeli läheduses. Hauaplaadil on kirjas nimi "Emilie Adelhelt" ja selle juurde on surma-aastana märgitud 1826.

Kalmistut ümbritseb maakividest laotud kiviaed, mille lõunapoolses osas on kolm väikest väravat. Peavärav, mille moodustavad kolm väravaposti koos nendevaheliste sepistatud väravatega, paikneb kalmistu idaküljes.

Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena. Mälestiseks on arvatud ka kalmistul paiknev mälestussammas.

Kose kalmistule on teiste seas maetud ka Hilja Jõgi, Jaan Metua, Jaan Raeda, Evi Rannap, Mati Tarma ja Tõnu Tähe.

## Vaata ka
* Kose Vabadussõja mälestussammas

## Välislingid
*
Alpi-tumekoi

**Alpi-tumekoi** (*Scythris penicillata*, sünonüüm *Butalis penicillata* Chrétien, 1900) on tõmmukoi perekonda kuuluv liik pisiliblikaid.

Alpi-tumekoi on pronksjaspruun 9-millimeetrise tiibade siruulatusega pisiliblikas.

Liik esmakirjeldati 1900. aastal Prantsusmaa Alpides. Eestis avastasid Alpi-tumekoi soome liblikateadlased 1994. aastal Saaremaal Kogulas.

Liigi teadaolev levila maailmas on vähenenud ja piirdub 21. sajandi andmeil Saaremaaga.  

## Viited

## Välislingid
*
*Haruldase liblika kaitset saab toetada annetuskaardiga
Tõmmukoi

**Tõmmukoi** (*Scythris*) on tõmmukoilaste (*Scythrididae*) sugukonda kuuluv perekond pisiliblikaid.

## Eesti liigid
Eestis on registreeritud selle perekonna 14 liiki. 
**[[Scythris cicadella]]*
**[[Scythris crassiuscula]]*
**[[Scythris disparella]]*
**[[Scythris empetrella]]*
**[[Scythris inspersella]]* – põdrakanepi-tõmmukoi
**[[Scythris laminella]]*
**[[Scythris limbella]]*
**[[Scythris obscurella]]*
**[[Scythris penicillata]]* – alpi-tumekoi
**[[Scythris picaepennis]]*
**[[Scythris siccella]]*
**[[Scythris sinensis]]*
Pisiliblikad

**Pisiliblikad**  (*Microlepidoptera*) on rühm liblikalisi. 

Neid on eristatud suurliblikatest. 

Enamasti on nende tiibade siruulatus alla 20 mm. Väiksuse tõttu on neid keerulisem välimuse järgi identifitseerida kui suurliblikaid.

Pisiliblikad on polüfüleetiline rühm.

Pisiliblikate hulka kuuluvad näiteks koilased
Suurliblikad

**Suurliblikad** (*Macrolepidoptera*) on rühm liblikalisi.

Neid eristatakse pisiliblikatest. 

Suurliblikad liigitatakse päevaliblikateks ja ööliblikateks.

## Kirjandus
*Viidalepp, Jaan; Möls, Tõnu. *Eesti suurliblikate määraja I. Päevaliblikad*. (Abiks loodusevaatlejale 49.) Tartu 1963.
*Viidalepp, Jaan. *Eesti suurliblikate määraja II.*. (Abiks loodusevaatlejale 56.) Tartu 1969.
Cimitero Monumentale di Milano

**Cimitero Monumentale di Milano** on kalmistu, mis asub Milano keskosas Lombardia maakonnas Itaalias.

Kalmistu rajati 1866. aastal, kui üritati loobuda mitme väikese kalmistu kasutamisest ning koguda eri kalmistud kokku keskkalmistuna. Kalmistule rajati ka eraldi mittekatoliiklikud ja juudi kalmistuosad.

Kalmistu projekteeris arhitekt Carlo Maciachini, kes on ka ise maetud sellele kalmistule. Kalmistu on tuntud oma hauakujude ja -ehitiste poolest, mida on kujundanud tuntud itaalia kujurid ja arhitektid (nt Giò Ponti jt).

## Kalmistule maetuid
*Amedeo Natoli (1888–1953), Itaalia-Prantsuse ärimagnaat ja filantroop
*Arturo Toscanini (1867–1957), itaalia dirigent
*Arrigo Boito (1842–1918), itaalia helilooja, luuletaja ja libretist
*Angelo Polli (1891–1981), Itaalia kindral ja kangelane
*Titta Ruffo (1877–1953), väljapaistev itaalia ooperilaulja
*Alessandro Manzoni (1785–1873) itaalia proosakirjanik, luuletaja ja näitekirjanik
*Carlo Maciachini (1818–1899), itaalia arhitekt
*Filippo Tommaso Marinetti (1876–1944), itaalia luuletaja, üks futurismi rajajaid
*Emilio Polli (1901–1983), Itaalia ujuja
*Alberto Ascari (1918–1955), itaalia autovõidusõitja
*Salvatore Quasimodo (1901–1968), itaalia kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat
Koilased

**Koilased** (*Tineidae*) on sugukond, mis kuulub liblikaliste seltsi.

Koilased on pisiliblikad.

Sugukonda kuulub üle 300 perekonna, kokku rohkem kui 3000 liigiga. 

### Liike
* Kasukakoi
* Leivakoi
* Riidekoi
* Seenekoi
* Vaibakoi
Tõmmukoilased

**Tõmmukoilased** (*Scythrididae*) on sugukond liblikalisi.

Ainus selle sugukonna Eestis esindatud perekond on tõmmukoi (*Scythris*).
Ööliblikad

**Ööliblikad** ehk **hämarikuliblikad** (*Heterocera*) on rühm suurliblikaid.

Neid eristatakse päevaliblikatest.

## Vaata ka
*liblikalised
*Eesti liblikaliste süstemaatiline nimestik
Hannes Praks

**Hannes Praks** (sündinud 5. oktoobril 1973) on eesti disainer ja õppejõud. 

Ta lõpetas 2000. aastal Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri erialal.

Ta on olnud Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuriosakonna juhataja ja professor, alates aastast 2023 juhatab ta Arhitektuurikeskust.

## Tunnustus
*2003 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Villem Valmega; klubi "Tallinn" Tartus, värske ja vaba ruumi tõlgendamine, mis on väga täpselt suunatud klubi külastajate sihtrühmale)
*2013 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Indrek Peili, Katrin Koovi ja Siiri Vallneriga; Tartu Ülikooli Narva Kolledži uue hoone arhitektuurne lahendus ja sisekujundus)
*2013 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri aastapreemia (koos Indrek Peili, Katrin Koovi ja Siiri Vallneriga; Tartu Ülikooli Narva Kolledži eest – suur sümbolväärtusega hoone, mille tugev arhitektuurne kontseptsioon on leidnud edasiarenduse kvaliteetses ehituslikus teostuses ja silmapaistvas sisearhitektuuris)
*2017 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Kadri Klementi, Toomas Tammise ja Kaire Nõmmega)

## Vaata ka
*Metsa kõlakojad

## Viited
Revaler Zeitung

**Revaler Zeitung** oli 8. jaanuarist 1942 kuni 19. septembrini 1944 Saksa okupatsiooni ajal Tallinnas (Reval) ilmunud ajaleht, mida andis välja Revaler Verlags- und Druckerei Gesellschaft. Toimetus ja talitus asusid Pikk tänav (Langstrasse) nr. 40/42. Peatoimetajad olid Emil Frotscher (1942), Herbert Petersen (1942) ja Bernhard Gramlich (1943–1944).

Ajalehest kujunes peaaegu kolmeks aastaks põhiline kohalik saksakeelne informatsioonivahendaja. 

## Viited
Samsung E1200

**Samsung GT-E1200** on Samsungi toodetud klassikaline klahvidega mobiiltelefon.

## Riistvara
### Korpus

Samsung GT-E1200 plastkorpus koosneb esi- ja tagaosast. Ekraaniks on 1,52" TFT-ekraan, millest allpool asuvad plastklahvid. Ekraanil saab kuvada kuni 65 536 värvitooni. Seade on käepärane, mõõtmetega 108&nbsp;mm pikkus, 45&nbsp;mm laius ja 13,5&nbsp;mm paksus. Tänu kompaktsusele ja lisade vähesusele kaalub telefon vaid 65 grammi. Telefoni sisse- ja väljalülitamiseks kasutatakse sama klahvi mida kõne katkestamiseks.

### Ühenduvus
GT-E1200 toetab mobiilside GSM-võrke sagedustel 900&nbsp;MHz ja 1800&nbsp;MHz. Seadmel on omanduslik S20 Pin pesa, millega saab ühendada laadija või 3,5&nbsp;mm pulkpistikuga adapteri 4-pinise/TRRS peakomplekti või 3-pinise/TRS kuulari tarvis.

### Aku
E1200 mudel kasutab liitiumioonakut, mille pinge on 3,7&nbsp;V ja mahutavus 800&nbsp;mAh. Tootja andmetel on aku vastupidavus kuni 720 tundi (30 päeva) ooteaega või 7 tundi kõneaega ühe laadimiskorra kohta.

## Tarkvara
Samsung GT-E1200 operatsioonisüsteemiks on SGP, mis on Samsungi enda operatsioonisüsteem. Funktsioonidest on olemas vaid kõige algelisemad. Interneti tugi puudub.

### Kõned ja sõnumside
*Kõnetüübid: häälkõne
*Kõnehaldusfunktsioonid: kõnepost, hädaabisõnumid, helistaja teave, kõnede suunamine, kõnepiirang, koputus, automaatne kordusvalimine, tüngakõned, kõne kestuse piiramine  
*Telefoniraamatud: 1
*Kontaktid: 500
*Sõnumid: 100
*Sõnumsidefunktsioonid: SMS, numbrite blokeerimine, saatmisraportid

### Rakendused
Samsung GT-E1200-l on olemas kalender, üks mäng (sudoku), märkmerakendus, teisendi, kalkulaator, stopper, taimer, maailmakell ja äratuskell.

## Viited
Krupki

**Krupki** (leedu keeles *Krupkos*) on linn Valgevenes Minski oblastis, Krupki rajooni halduskeskus. Krupki asub Bobri jõe kaldal. Linna läbib Minski-Orša raudtee.

Haridust annavad kolm keskkooli ja muusikakool. Linnas on ka kultuurimaja ja  kaks raamatukogu. Krupkis on toiduainetetööstus ja kergetööstus, seal töödeldakse puitu.

Linnas on koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on veel XX sajandi algul rajatud mõisakompleks ja XIX sajandi lõpus ehitatud sünagoog.

## Ajalugu

Krupkit mainitakse esmalt XVI sajandi keskel. Toona kuulus paik Sanguszkodele, asus see aga Viciebski vojevoodkonnas ja Orša maakonnas. Aastal 1613 on Krupki kaardile kantud alevina.

Poola jagamisel läks Krupki aastal 1793 Venemaa koosseisu. Alev hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu. XVIII sajandi lõpus läks alev Swiackite valdusse. Aastast 1880 on teada, et alevis tegutses kaks veskit, nende toodetud nisujahu müüdi linnades "Krupki manna" nime all.

Aastal 1896 asutati Krupkis tikuvabrik, suurem osa selle toodangust viidi Ameerikasse. Vabrikus töötas üle 50 inimese. Aastast 1897 on teada, et alevis pargiti veel nahku ja pressiti õli, seal asus telefonijaam. Krupkis oli õigeusu kirik, lisaks veel sünagoog ja neli juutide palvemaja. Krupkis oli kõrts ja 24 poodi, kaks korda aastas peeti alevis laata. Aastal 1900 avati alevis saekaater.

1924. aastast kuulus Krupki Valgevene NSV koosseisu. Krupkist sai linn aastal 1991.

## Viited

## Välislingid

*Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
*Krupki
*Fotod Krupkist
*Linn YouTube'is
Kedriklased

**Kedriklased** (*Lasiocampidae*) on liblikaliste seltsi kuuluv sugukond suurliblikaid.

Sellesse sugukonda kuulub umbes 150 perekonda kokku ligikaudu 1500 liigiga.
Paldiski kalmistu

**Paldiski kalmistu** all võidakse mõelda
*Paldiski luteri kalmistut
*Paldiski õigeusu kalmistut

## Vaata ka
*Paldiski allveelaevnike kalmistu
*Paldiski allveelaevnike matmispaik
*Paldiski II maailmasõja matmispaik
Indrek Vijard

**Indrek Vijard** (sündinud 27. septembril 1965 Tallinnas) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

Indrek Vijard on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli klaveri erialal Tiina Kuriku juhendamisel (1983) ning Tallinna Konservatooriumi (1990) koorijuhtimise erialal Kuno Arengu klassis.

Ta on töötanud Eesti Poistekoori koormeistrina (1983–1997) ning olnud meeskooride Restauraator ja Forte ning Järvamaa Noorte Meeskoori dirigent. Ta on laulnud RAMi poistekooris, samuti osalenud Eesti Rahvusmeeskoori, Tallinna Kammerkoori ning kammerkooride Arsis ja Dextera töös.
 
1995. aastast töötab Indrek Vijard Nõmme Muusikakooli direktorina ja juhatab mitut koori: ta on Eesti Meestelaulu Seltsi üle-eestilise poistekoori Kalev, Järvamaa Poistekoori, Nõmme Muusikakooli Kammerkoori ja Tallinna Ülikooli Meeskoori dirigent.

Indrek Vijard on 1993. aastast dirigeerinud noorte laulupidudel ja 2004. aastast üldlaulupidudel. 2014. aastal oli ta XXVI üldlaulupeo „Aja puudutus. Puudutuse aeg“ poistekooride liigijuht. 

Ta on Eesti Koorijuhtide Liidu ja Eesti Kooriühingu muusikatoimkonna liige ning kuulub Eesti Meestelaulu Seltsi juhatusse.

## Tunnustus
* 2002 Järvamaa parim kollektiivijuht
* 2006 Järvamaa teenetemärk
* 2013 Gustav Ernesaksa Fondi koorimuusika edendamise stipendium
* 2016 Tallinna Ülikooli teenetemärk
* 2021 Valgetähe IV klassi teenetemärk koorimuusika edendamise eest 
* 2024 Tallinna teenetemärk

## Viited
USS Franklin (CV-13)

**USS Franklin (CV/CVA/CVS-13, AVT-8)** oli üks USA mereväe 24 Essex-klassi lennukikandjast, mis ehitati II maailmasõja ajal, ja viies laev mereväeajaloos, mis seda nime kandis. 1945. aasta märtsis sai laev Jaapani hävituslennukite rünnakus rängalt kannatada ja 724 meeskonnaliiget hukkus, laeva uppumist suudeti vältida ning ta suundus omal jõul remonti. USS Franklin on USA mereväe kõige raskemalt kannatada saanud lennukikandja, mis II maailmasõja üle elas.

## Teenistuskäik

## 19. märtsi õhurünnak

Enne 19. märtsi koidikut oli Franklin liikunud kõigest 80 km kaugusele Jaapani põhisaartest. Laevalt startisid lennukid Honshūd ja Kobe sadamat pommitama. Laeva meeskond oli kuue tunni jooksul 12 koda lahinguhäire saanud ja kapten alandas ohutaset, et mehed süüa ja puhata saaksid, siiski jäeti valvesse õhutõrje meeskonnad.
Ootamatult ilmus madalal olnud pilvedest välja kaks vaenlase lennukit, mis viskasid Franklini lennutekile kaks soomustläbistavat pommi. Üks pommidest maandus teki all olnud angaari ja teine tungis ahtris läbi kahe teki. Angaaris lõhkenud pomm tekitas suuri purustusi, lõi rivist välja juhtimiskeskuse ja tekitas suure tulekahju. Angaaris hakkas tulekahju ajal lõhkema ka seal asunud kütus ja laskemoon, mis halvendas olukorda veelgi. Põlevast angaarist pääses eluga kõigest kaks meeskonnaliiget.

Pärast rünnakut oli olukord kriitiline: laev oli 13 kraadi kreenis, raadioside ei töötanud ja lisaks olid tulekahjud kontrolli alt väljas. Paljud meeskonnaliikmed olid üle parda lennanud, surnud või haavatud. Mereväe ametlikel andmetel hukkus tol päeval 724 meeskonnaliiget ja 265 sai vigastada. Hiljem on ajaloolased hukkunute arvuks pakkunud 807 ja vigastatute omaks 487. See oli hukkunute arvu poolest halvim päev, mis ühele USA sõjalaevale osaks saanud. Sellest hullem oli ainult lahingulaev USS Arizona laskemoonaplahvatus Pearl Harbori rünnaku ajal, kus hukkus 1177 meest.

Siiski jäid sajad meeskonnaliikmed vabatahtlikult laevale, et see uppumisest päästa. Hukkunute arv oleks võinud olla suuremgi, kui meeskond poleks asunud kiiresti tulekahjusid kustutama ja haavatutele esmaabi andma. Laevale appi tulnud kergeristleja USS Santa Fe tõmbas merest välja üle parda paiskunud meeskonnaliikmed ja võttis pardale mittevajalikud meeskonnaliikmed ja haavatud. Siiski oli laeva päästmine raske ülesanne, sest peale raskete vigastuste oli ohuks ka laeva ruumidesse kogunenud kustutusvesi, mis ähvardas laeva uputada. Laev suudeti siiski päästa ja see on USA mereväe kõige raskemalt kannatada saanud lennukikandja, mis II maailmasõja üle elas.

## Parandustööd
Raskeristleja USS Pittsburgh pukseeris laeva lahinguväljalt eemale, kuni viimane suutis oma mootorid käima saada ja sõitis omal jõul New Yorki remonti. New Yorki suunati laev seetõttu, et USA Läänekalda remonditöökojad olid ülekoormatud ''kamikaze''<nowiki/>'de kahjustatud sõjalaevade parandamisega. 

## Pärast sõda
Laev parandati, aga sõda sai vahepeal läbi ja laev aktiivsesse teenistusse enam ei naasnud. USS Franklin arvati teenistusest 1947. aastal välja ja kuigi merevägi soovis laeva moderniseerida, ei saanud need plaanid kunagi teoks ning laev lammutati 1966. aastal.