open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ZUGA ühendatud tantsijad

**ZUGA ühendatud tantsijad** (lühemalt **ZUGA**) on 1999. aastal asutatud Eesti tantsutrupp.

## Liikmed
* Helen Reitsnik
* Kaja Kann
* Tiina Mölder
* Jarmo Karing
* Kalle Tikas

## Tööd ja lavastused
* "Mõte Aadamast ei olnudki nii…" (2007)
* "3006 - must. Osa 2" (2006)
* "Naine ja Hunt" (2006)
* "ZUGA müüt ja tegelikkus" (2005)
* "Eestis elavad Laika koerad" (2005)
* "Näoga maa poole" (2005)
* "Väikesed asjad" (2005)
* "ZUGA lastekas" (2004)
* "ZUGA teeb suure linna" (2004)
* film "Closed" (2003), Jarmo Karing
* projekt "Sissejuhatus kaasaegsesse tantsu" (2003)
* "Maja Jaama uulitsas" (2002), Tiina Mölder
* "walking home solo" (2002), Tiina Mölder, Kaja Kann, Jarmo Karing
* "1973 ehk võrrand kolme muutuja ja ühe puudujaga"(2001), Tiina Mölder
* "1=3" (2001), Jarmo Karing
* "Open" (2000), Jarmo Karing (solo)
* "D&B" (2000), grupitöö (klubides)
* "Lill" (2000), Jarmo Karing (kohaspetsiifiline)
* "Käijad" (1999), kohaspetsiifiline grupitöö
* "Games with sheets" (1999), Tiina Mölder
* "X-Generation" (1998), Jarmo Karing

## Tunnustus
* 2005 Eesti Teatriliidu tantsuauhind (Kaja Kann, Helen Reitsnik, Tiina Mölder – lavastus „ZUGA teeb suure linna”)
* 2007 Eesti Teatriliidu tantsuauhind
* 2010 Salme Reegi nimeline auhind (ZUGA ühendatud tantsijad Tiina Mölder, Helen Reitsnik, Triin Lilleorg, Kärt Tõnisson)

## Viited

## Välislingid
*ZUGA ühendatud tantsijad. Veebisait.
Tiina Mölder

**Tiina Mölder** (sündinud 9. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti kaasaegse tantsu koreograaf, etendaja, tantsija ja lavalise liikumise õpetaja. 

Tiina Mölder on ZUGA ühendatud tantsijate asutajaliige.

## Lavastusi
* "Naine ja Hunt" (2006)
* "ZUGA müüt ja tegelikkus" (2005)
* "Näoga maa poole" (2005)
* "ZUGA lastekas" (2004)
* "ZUGA teeb suure linna" (2004)
* projekt "Sissejuhatus kaasaegsesse tantsu" (2003)
* "Maja Jaama uulitsas" (2002), Tiina Mölder
* "walking home solo" (2002), Tiina Mölder, Kaja Kann, Jarmo Karing
* "1973 ehk võrrand kolme muutuja ja ühe puudujaga"(2001), Tiina Mölder
* "D&B" (2000), grupitöö (klubides)
* "Käijad" (1999), kohaspetsiifiline grupitöö
* "Games with sheets" (1999), Tiina Mölder

## Tunnustus
* 2010 Salme Reegi nimeline auhind (ZUGA ühendatud tantsijad Tiina Mölder, Helen Reitsnik, Triin Lilleorg, Kärt Tõnisson)
*2015 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (lavastuse "Joobnud" lavastusmeeskonna liige)
* 2015 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Lembit Petersoni, Lilja Blumenfeldi, Marius Petersoni, Rene Liivamägi ja Sander Põldsaarega; lavastus "Joobnud")
*2019 Salme Reegi nimeline auhind (koos Christin Tauliga; lavastus „(p)ÖÖ“ (NUKU teater))
Spiika

**Spiika** (*α Vir, α Virginis, Alpha Virginis*) on Neitsi tähtkuju heledaim täht ja tähistaeva heleduselt 16. täht.

Asub 260 valgusaasta kaugusel Maast. Spiika on muutliku heledusega sinine hiid (spektriklass B1 V). Näiv tähesuurus kõigub +0.92 ja +1.04 vahel perioodiga 4,0142 päeva.

Eestis on Spiika hästi näha kevadel.

## Viited
Jiepmaluokta

**Jiepmaluokta** (põhjasaami keeles) ehk **Hjemmeluft** (norra keeles) on laht Norra Finnmargi maakonna Alta vallas. See sai tuntuks nüüdseks UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud Alta kaljujooniste esimese ja tähtsaima leiupaigana. 1972. aasta sügisel avastati esimesed joonised umbes 4 kilomeetri kaugusel Alta keskusest. Hiljem on neid leitud Alta lähikonnast mujaltki, kokku umbes 5000. Neist üle 3000 on ikkagi Jiepmaluoktas, mis on jäänud ainsaks külastajaile avatud leiukohaks. 1991. aastal kolis sinna ka Alta muuseum.

*Hjemmeluft* on ilmekas näide põliste saami nimede asendamisest mõttetute norrakeelsete vastetega. Saamikeelne *Jiepmaluokta* tähendab "hülgelahte", samas kui norrakeelne kõlaline vaste *Hjemmeluft* tähendab "koduõhku":
* *-luft* (õhk) tuleb saami nimisõna *luokta* (laht)  akusatiivi ja genitiivi kujust "luovtta", mis hääldub "luofta".
* *hjemme-* (kodu) võib pärineda varasemast nimekujust Jiemmaluokta. Jiemmaluokta nimeline koht on olemas Finnmargi Kvalsundi vallas; nime norrakeelne vaste on seal Saraby. *Jiepma* on (hülge) genitiiv.
Ballstadi kalmeväli

**Ballstadi kalmeväli** ehk Kongsviki kalmed asuvad Norras Hinnøya saarel Tjeldsundi vallas Kongsviki lähedal Ballstadi külas ja selle ümbruses (koordinaatidega: 68.566N, 16.299E). 

Kalmistu on üsna hästi säilinud . Selle moodustavad:
* 3 pikka kivikangrut  (kuni 25 meetri pikkused ja 5 meetri laiused)
* 4 väiksemat kivikangrut
* 2 keskmise suurusega kääbast
* 3 väiksemat kääbast
* 1 (1.6 meetri kõrgune) menhir väiksema hauakünka tipus (eramaja hoovis)
* 2 elamuaset
* 2 paadikuuriaset 

Kaks suuremat kivikangrut on liitunud T tähe kujuliselt. Hoonete asemed pole rohus kuigi nähtavad. Kalmeväli on osaliselt metsa kasvanud - osalt heinamaa. Sealt avaneb kaunis vaade ümbritsevatele metsadele, mägedele ja Tjeldsundi lahele. Muistised on kõige kergemini leitavad kevadel, kui rohi on alles madal. 

Kivikalmest väljakaevamistel leitud kuldaare viidi Tromsø muuseumi. Aardeleiu ja Kongsviki kohanime põhjal on oletatud, et kalmistule on maetud kohalikke ülikuid. Kongsvik tähendab nimelt /Kuningalahte/.

## Viited

## Välislingid
*Kivisamba pilt
Museum of Hoaxes

**Museum of Hoaxes** on Ameerika Ühendriikide veebisait, kus analüüsitakse ja paljastatakse pettusi ja linnalegende.

Saidi lõi Alex Boese 1997. aastal San Diegos Californias. Boese on pettuste ja linnalegendide teemal avaldanud ka kaks raamatut.

## Välislingid
* Museum of Hoaxes
Voldemar Karing

**Voldemar Nikolai Karing** VR II/3 (4. juuli 1895 Kodasoo vald, Harjumaa – 29. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Voldemar Karing  lõpetas 1914. aastal Tallinnas Aleksandri gümnaasiumi ja astus Vladimiri sõjakooli, mille lõpetas 1915. aastal. Esimese maailmasõja ajal teenis Vene Keiserlikus armees. Eesti Vabadussõja tegi kaasa alamkapteni auastmes 5. jalaväepolgu koosseisus. 

1929. aastal lõpetas Kõrgema sõjakooli. Pärast seda oli lektoriks kõrgemas sõjakoolis. Hiljem oli majori auastmes Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks, kust määrati 1934. aastal Valga sõjaväeringkonna staabiülemaks. 1934. aastal määrati Sõjavägede Staap 3. osakonna ülemaks.

1939. aastal nimetati ta Eesti majandusministri abiks.

Ta hukati Venemaal.

## Viited

## Välislingid
* Ohvitseride andmekogu
August Ratiste

**August Ratiste** VR II/3 (25. detsember 1893 Audru, Pärnumaa – 10. aprill 1961 Buenos Aires) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

## Välislingid
*August Ratiste Eesti ohvitseride andmekogus
Anton Stamm

**Anton Stamm** VR I/3 (27. märts 1884 – 2. detsember 1944 Posen) oli Eesti sõjaväelane (meditsiinikolonel).
Johann Mahlapuu

**Johann Mahlapuu** (ka **Johannes**; 3. märts 1888 Lõve vald, Viljandimaa – 11. juuni 1954 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

24. veebruaril 1938 ülendati ta majorist kolonelleitnandiks.

20. veebruaril 1939 sai ta Kontkaristi IV klassi teenetemärgi.

## Välislingid
*Ohvitseride andmebaas
Jaan Org

**Jaan Org** VR I/3 (23. märts 1895 Viljandi – 3. september 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Sündis põllutöölise pojana. Aastatel 1912–1916 õppis Tartu Õpetajate Seminaris. 

## Teenistus ja ühiskondlik tegevus
 
Tsaariarmees teenis aastatel 1916–1917, lõpetades 1916. aastal Moskva Aleksei sõjakooli lipnikuna. 

Teenis Eesti sõjaväes aastatel 1918–1940. Võitles Vabadussõjas, mille eest Orgu tunnustati I liigi 3. järgu Vabadusristiga. Eesti sõjaväes oli viimati kolonelleitnant Sõjavägede Staabi juhtide reservis.

Valiti 1932. aastal taarausu usuühingu Hiis esimeheks.

Punaarmees teenis 232. laskurpolgus varustusülema ja komandöri asetäitjana Elvas alampolkovniku auastmes.

## Represseerimine ja surm

Jaan Org vahistati NKVD poolt 14. juunil 1941 Elvas ja küüditati Petserist. Viidi Norillagi. Org mõisteti erinõupidamisel 15. mail 1941 10 aastaks laagrisse, kus ta hukkus. 29. septembril 1941 esitas uurija Sarajev Orule süüdistuse – Eesti sõjaväe ohvitser, võitles kodusõjas Punaarmee vastu, veendunud natsionalist.

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmebaas
Orion (tähtkuju)

**Orion** on taevaekvaatori lähedal asuv tähtkuju, mis on üks tähistaeva kirkamaid ja nähtav kogu maailmas. See on üks tuntumaid ja lihtsamini leitavaid tähtkujusid. See on pindalalt 26. tähtkuju, kattes 594 ruutkraadi.

Tähtkuju on nime saanud kreeka mütoloogiast tuntud küti Orioni järgi, kelle Artemis tappis.

Heledaim täht on sinakasvalge Rigel (ka Riigel, *β Ori*). Heledad tähed on veel umbes 650 valgusaasta kaugusel asuv punakas Betelgeuse, ***α Orionis***., Bellatrix, Mintaka, Alnilam, Alnitak ja Saiph.

Tähtkujus asuvad Orioni gaasudu ja Hobusepea udukogu.

Oktoobris on Orioni tähtkujus võimalik näha Orioniidide meteoriidivoolu. 

Eesti rahvaastronoomias asus Orioni kohal tähtkuju nimega **Koot ja Reha**.

## Orioni vöö

Orioni vöö kolme tähte on kirjeldatud ka kui kolme kuningat, kolme ketravat neidu, Kalevi mõõka.

## Viited

## Välislingid

* Uranomeetria, Orion, Tartu Observatooriumi Virtuaalne Muuseum
* Urmas Haud, Orion, jupiter.to.ee
* 25. veebruar 2011, Taavi Tuvikene, Tähistaeva retk #3: Õhtu Orioniga, astronoomia.ee
* Fotosid Orionist
* 26. november 2011, Mati Soomre, Eredaim täht kiirgab nagu 9 miljonit Päikest, maaleht.ee
Robert von Rosen

Parun **Robert Gottlieb von Rosen** (vene Роман Романович фон Розен; 24. detsember 1790 Sõtke – 22. veebruar 1867) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane. 

Ta oli leitnant, riiginõunik, Eestimaa kubermangu asekuberner 20. juulist 1852 kuni 12. detsembrini 1858 ja tõeline riiginõunik.

## Perekond
Robert Gottlieb von Rosen sündis Rosenite Soonurme liinist meeskohtuniku, Kadrina kihelkonna Hulja ja Hõbeda, ning Märjamaa Sõtke mõisniku Robert Gottlieb von Roseni (1767–1829) ja Kandle mõisast pärit Helene Katharine von Hastferi (1770–1816) pojana.

Ta abiellus 1844 Elisabeth (Jelizaveta) Suchanowaga (1815–1891), kes oli kaardiväeleitnant Zacharias Suchanowi (Захар Суханов) ja Marie von Ruckteschelli tütar. Abielust sündisid:

*Roman (1847 Tallinn – 1921 New York; ru), Venemaa õuemeister ja diplomaat. Konsul Yokohamas, saatkonna sekretär ja saadik Tokyos , peakonsul New Yorgis, saadik Mehhikos.
*Viktor (1849 Tallinn – 1908 Peterburi; ru), riiginõunik, idamaa keelte professor, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik
*Alexander (1851 Tallinn – 1868 Peterburi)

## Esivanemad

## Viited
Hengo Tulnola

**Hengo Tulnola** VR I/3 (kuni 1922. aastani **Hugo Tschuhna**; 1922–1936 **Hugo Tulnola**; 16. oktoober 1897 Navi, Aleksandri vald, Võrumaa – 17. jaanuar 1986 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major) ja taarausuline, ajaloolane, kodu-uurija ja genealoog.

1941. aastal langes ta Saksa sõjavangi, oli 10. oktoobrist 1944–1954 Nõukogude Liidus vangis.

2017. aastal avati Pärnus Laatsareti tänav 4, Tulnola kunagise kodumaja seinal mälestustahvel.

## Tunnustus
* 1922 Vabadusristi I liik 3. järk
* 1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

## Viited

## Kirjandus
* Tee ellujäämisele. Taaralase Hengo Tulnola elu ja võitlus. Võru 2005.

## Välislingid
* 
* Ohvitseride andmekogu
Feliks Jänes

**Feliks Jänes** VR II/3 (3. märts 1898 Rannu, Tartumaa – 29. juuni 1942 Norilsk, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major, 1938).

Ratsarügemendi adjutant, 8. augustil 1940 määratud Ratsarügemendi ülemaks. 

Tema isa oli Valga linnasekretär ja linnaarhiivi direktor Jaan Jänes (1865–?). 

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, hukati Venemaal.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Juhan Järver

**Juhan Järver** VR I/3 (7. mai vkj/19. mai 1886 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 28. juuli 1941 Muravijevo küla, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Juhan Järver sündis 1886. aastal Viljandimaal, õppis Helme kihelkonnakoolis, Valga linnakoolis ja Kaarma õpetajate seminaris, mõnedel andmetel ka Valga Õpetajate Seminaris (kuni 1904).

Juhan Järver viibis aastatel 1904–1914 Kaukaasia eesti asundustes,  töötas kooliõpetajana Kaukaasia eesti asundustes  Põhja-Kaukaasia Soriküla kooliõpetajana ja 1913–1914 Abhaasia Salme küla kooliõpetajana. Aastatel 1914–1917 teenis Esimeses maailmasõjas Vene keisririigi armees, lõpetas 5. märtsil 1915 Peterhofi lipnikkude kooli.

Juhan Järver  alustas alamleitnandina Tallinnas 1. Eesti jalaväediviisi 2. Eesti jalaväepolgu formeerimist, oli alates 1917. aasta novembrist 2. Eesti jalaväepolgus rooduülem ja adjutant. 

Aastatel 1918–1920 osales Vabadussõjas, 1919 aasta novembris teenis leitnandi auastmes 2. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamkapteniks, vanusega 1. märtsist 1919. teenis ka  1. ja 2. diviisi staabi käsundusohvitserina.

Aastatel 1920–1921 teenis Tallinnas sõjaväeringkonna staabiülemana, aastatel 1924–1929 Kindralstaabi Valitsuse ja Kaitsevägede Staabi V (mobilisatsiooni)osakonna ülem, 1929–1934 Kindralstaabi ülema abi, 1927. aastast Kõrgema Sõjakooli lektor.

Harju Kaitseringkonna ülem 1934–1939 Harju sõjaväeringkonna ülem, 1939. aastal Sõjaministri käsundusohvitser, 1940. aasta Sõjavägede Staabi reservis.  1940. aastal ülendati koloneliks. 

1941. aastast Nõukogude Punaarmees, hukkus õhurünnakul Verentjevi küla juures .

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
*Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
* Temast (fotoga), lk. 243-245.
* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem
*Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem
* JERVEER / JÄRVER: Helme koguduse Personaalraamat IX. A - M; EAA.1296.1.424; 1891-1940
*Tallinna Kaarli Koguduse II pihtkonna III personaalraamat. Aastatel ...; TLA.1359.2.64; 1915-1940
*AADRESSBÜROO:
* JÄRVER Nõmme Rahu koguduse Personaalraamat; elk.147.0.10; 1922-1941 
*Fotod - Diplomaat-, ameti- ja ministeriaalpassi saanute ...; ERA.957.16.2a; 1920-1940
*Mälestustahvlil Toris
Ferdinand Võsu

**Ferdinand Võsu** (1. detsember 1909 Peterburi – 6. jaanuar 1987 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1936).

Lõpetas 1940 Kõrgema Sõjakooli, teenis 3. Suurtükiväegrupis. 

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Årsteinen

**Årsteinen** on saar Norras Nordlandi maakonna Lofootide saarestiku Vågani vallas, Lofoote Hinnøyast eraldava Raftsundi väina sissepääsust idas. Saarekese keskusse Årsteini pääseb Hinnøya lõunatipu Digermuleni külast pinnaskattega teed mööda üle pisikese kanali.

Merepinnast 530 meetri kõrguselt Stortindeni tipust avanevad vaated naabersaartele ja Vestfjordi taha mandrile meelitasid 19. sajandi lõpu suvedel Saksa keisrit Wilhelm II oma matkaseltskonnaga sinna ikka-jälle tagasi tulema. Neid käike on jäänud meenutama tagasihoidlik mälestuskivi ja rahvamatk .

Årsteinen on umbes 4,5 km pikk ja 2,6 km lai, pindalaga 10,5 km².

Nimi tähendab "kotkakaljut" ja pärineb muinaspõhja keelest: *arn* 'kotkas' + *stein* 'kivi'.

## Viited
Leo Poska

**Leo Poska** (12. detsember 1901 Väike-Lähtru küla, Martna vald, Läänemaa – 24. aprill 1945 NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant). 

Hukati Nõukogude võimu poolt. 

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Rudolf Lints

**Rudolf Johannes Lints** VR I/3 (22. märts 1891 Tallinn – 24. aprill 1942 Sverdlovsk, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Ta oli Kaitseliidu Saaremaa maleva ja Kaitseliidu Tallinna Maleva pealik.

## Välislingid
*Rudolf Lints Ohvitseride andmekogus
Karl Soo

**Karl Mihkel Soo** VR I/3 (1. detsember 1895 Urvaste, Võrumaa – 2. veebruar 1941 Leningrad) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Vabadussõja lõpus, 1920. aasta alguses teenis Soo 6. Jalaväepolgus. Ta ülendati 12. veebruaril 1920 alamkaptenist kapteniks vanusega 16. oktoobrist 1919. 

1925. aastast Kaitseliidu Petseri maleva pealik, 1927. aastast Petseri Kaitseväeringkonna ülem.

15. märtsil 1934 määrati Kaitseliidu Lääne maleva pealikuks, millisel ametikohal teenis kuni 1939. aasta lõpuni. Oma ametisoleku esimestel nädalatel-kuudel viis malevas läbi põhjalikud kaadrimuudatused ning suurpuhastuse liikmeskonnas (allikas: malevapealiku K. Soo käskkirjad märts-aprill 1934).   

Õppis Kõrgemas Sõjakoolis 1936 kuni 1938 juhtimise ja staabiteenistuse erialal. 24. veebruaril 1936 ülendati kolonelleitnandiks.

1939. aasta lõpus viidi ta üle Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks.

Represseeriti Nõukogude Liidu võimude poolt. Mõisteti surma ja lasti maha 2. veebruaril 1941 kinnipidamiskohas Leningradis (tänapäeval Peterburi).

## Tunnustus
*Vabadusristi I liigi 3. järk
*Kotkaristi III klassi teenetemärk (20. veebruar 1935)
*Kaitseliidu Valgeristi III klass

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu, Karl Mihkel Soo, EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940
Erich Kõiv

**Erich Kõiv** (21. mai 1900 Rõuge vald, Võrumaa – 29. detsember 1984 Montréal) oli Eesti sõjaväelane (major).

## Tunnustus
* 1940 – Kotkaristi V klassi teenetemärk 

## Viited

## Välislingid
* Eesti Sõjamuuseum kindral Laidoneri Muuseum, ohvitseride andmekogu
August Jakobson (sõjaväelane)

**August Jakobson** (24. detsember 1901 – 20. mai 1979 Borås, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Teenis Kaitseliidu Harju Malevas.
Ralf Tõnurist

**Ralf Leonid Tõnurist** (1938. aastani **Ralf Leonid Tennorist**; 18. oktoober 1899 Jõhvi vald, Virumaa – 1. november 1964 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major).

Ta oli Kindralstaabi II osakonna A-jaoskonna ülema kohustes aastatel 1926–1929, seejärel B-osakonna ülema kohustes ja 1930. aastast jaoskonna ülem.

## Tunnustus
*Eesti lendurvaatleja kutsemärk, 1922
*Vabadussõja mälestusmärk, 1924
*Polonia Restituta 5. klass
*Legion d´honneur chevalier ? klass

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Ants Rehtlane

**Ants Rehtlane** (kuni 1919 **Hans Rehtlane**; 24. november 1884 Võidula mõis Vändra kihelkond   Pärnu kreis – 24. jaanuar 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Hans Rehtlane sündis 1884. aastal Pärnumaal. Hariduse omandas Hans Rehtlane Eesti Aleksandrikoolis, mille lõpetas 1903. aastal. 1903–1904 õppis ta Tallinnas pedagoogilistel kursustel ja omandas algkooliõpetaja kutse. Töötas aastatel 1904–1905 õpetajana Kõpu kihelkonnakoolis ja 1. oktoobrist 1905 kuni 15. veebruarini 1916 Stavropoli kubermangus Allmäe eesti asunduses.

Ta astus Venemaa keisririigi sõjaväkke 20. aprillil 1916. 2. veebruaril 1917 lõpetas ta lipnikekooli ja ülendati lipnikuks. Võttis osa I maailmasõjast Riia väerindel 19. Siberi kütipolgu koosseisus 1917. aasta septembrist kuni detsembrini.

1919. aasta alguses oli ta 1. Diviisi tagavarapataljoni koosseisus. Sama aasta 2. novembril ülendati ta Tallinna tagavarapataljonis alamleitnandiks (väljateenitud aja eest vene sõjaväes). 1924. aasta veebruaris viidi ta leitnandina üle 10. Jalaväerügemendist SVÜÕA-sse, kust märtsis Sõjavägede Staapi. Sama aasta novembris ülendati ta kapteni auastmesse.

1927. aasta veebruaris sai ta majoriks. Alates 1929. aasta juulist oli ta Sõjavägede staabi IV osakonna ülem. 1935. aastal ülendati ta kolonelleitnandiks ning 1940. aastal sai ta koloneli auastme. 

1940. aastal viidi üle 22. territoriaalsesse laskurkorpusesse, 1. juulil 1941 arreteeriti ta NKVD poolt Tallinnas ning saadeti Solikamski vangilaagrisse, kus suri järgmise aasta 24. jaanuaril.

## Tunnustus
*1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk
## Viited
Eduard Lillak

**Eduard Lillak** (17. jaanuar 1891 Viljandi vald, Viljandimaa – 4. veebruar 1942 Irkutski vangla) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

1936. aastal sai ta Kotkaristi III klassi teenetemärgi, olles Sõjaväe Varustusvalitsuse ehitus-korteriosakonna ülema kohusetäitja.

1940. aastal ülendati ta koloneliks.

Ta arreteeriti NKVD poolt 29. juulil 1941 Tallinnas.

Tema vend Arnold Lillak oli samuti sõjaväelane.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Aleksander Uuk

**Aleksander Uuk** VR II/3 (17. jaanuar 1897 Läänemaa – 29. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).

1919 aasta novembris teenis lipniku auastmes 1. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamleitnandiks, vanusega 21. aprill 1919.

Hiljem teenis 1. Jalaväerügemendis, arreteeriti 21. septembril 1940, hukati.
Johannes Raudmäe

**Johannes Raudmäe** VR II/3 (kuni 1936. aastani **Johannes Eisenberg**, 22. aprill 1891 Tagatõnu talu, Kuimetsa vald (Juuru kihelkond), Harjumaa – 29. detsember 1973 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Ta oli Vabadussõja alguses soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Partsi adjutant ja seejärel alates märtsist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni Soomusrongide divisjoni tagavarapataljoni 1. roodu ülem. Pärast Vabadussõda aastatel 1926–1928 oli ta Kaitseliidu Järvamaa maleva pealik ja 1928–1940 Kaitseliidu Sakalamaa maleva pealik. Teises maailmasõjas 1944. aasta veebruarist kuni septembrini 5. piirikaitserügemendi ülem.

## Eesti Vabadussõjas
Ta oli Vabadussõja alguses detsembrist 1918 kuni veebruarini 1919 soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Partsi adjutant, alates veebruarist 1919 Soomusrongide divisjoni staabi adjutant ja märtsist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni Soomusrongide divisjoni tagavarapataljoni 1. roodu ülem. Osales lahingutegevuses Punaarmee vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis ja Pihkva rindel. 

## Eesti Vabariigis
Ta oli 1928. aasta maist kuni 1940. aasta juunini Kaitseliidu Sakalamaa maleva pealik. 

21. septembril 1933 valiti ta Allveelaevastiku Sihtkapitali Viljandi toimkonna esimeheks.

## Teises maailmasõjas
Ta oli Teises maailmasõjas 1944. aasta veebruarist kuni Eesti vallutamiseni 5. piirikaitserügemendi ülem, kellena osales koos oma rügemendiga Peipsi ranna ja Emajõe põhjakalda kaitsmises.

26. oktoobril 1944 õnnestus tal viimase vabasse maailma jõudnud mootorpaadiga Juminda rannast Soome sõita ja sealt edasi Rootsi pääseda.  

## Tunnustus
*Vabadusristi II liigi 3. järk, 1925
*Kaitseliidu Valgeristi III klass, 1929
*Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1931
*Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935
*Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 1940

## Viited

## Kirjandus

*Mati Õun, Jaak Pihlak, "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased", 2. kogumik, Tallinn: Sentinel, 2002, lk 89–90. 
*Jaak Pihlak, "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2010, lk 137–139.
*"Ma pääsesin siiski: kolonelleitnant Johannes Raudmäe mälestusi." Koostaja Heino Tõnismägi. Tallinn: Hea Lugu, 2013.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Aleksander Kulgver

**Aleksander Kulgver** VR I/3 (kuni 1937. aastani **Aleksander Kulbusch**, 13. september (1. september vkj) 1888 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 27. detsember 1941 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1937).

## Tunnustus
*1920 Vabadusristi I liigi 3. järk 
*1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema poeg oli arhitekt Ülo Kulgver.

## Välislingid
*Eesti ohvitserid 1918-1940
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Richard Aks

**Richard Johannes Aks** VR I/3 (20. november 1894 Tartu – 18. aprill 1942 Vjatlag, Kirovi vangla, Kirovi oblast; hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Sündis Tartu linnas Krüüdnerist pärit nahaparkali Mart Aksi pojana. Õppis Tartu linnakoolis aastail 1909–1913. 

Teenis Venemaa tsaariarmees aastail 1916–1917, lõpetas Pihkva lipnikekooli. Viimane Venemaa auaste alamleitnant (podporutšik)

Eesti ohvitserina teenis aastail 1918–1940. Osales Vabadussõjas, sai raskelt haavata (VR I/3 kavaler). Läbis ohvitserikursused aastail 1922–1923 ning õppis Kõrgemas Sõjakoolis aastail 1936–1938. 

Teenis 3. jalaväepolgus ja 3. üksik jalaväepataljonis aastail 1920–1932, sh  kompaniiülemana. 

Teenis Kaitseliidu Tartu maleva pealikuna  (1938–1939).

Sai kolonelleitnandi auastme 24. veebruaril 1939. 

Ta hukati Venemaal.

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Voldemar Aasoja

**Voldemar Aasoja** (kuni 3. märtsini 1936 **Voldemar Ambos**, 14. aprill (vkj)/ 27. aprill 1907 Laekannu küla, Avinurme vald, Torma kihelkond, Tartumaa – 13. august 1943 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Ta lõpetas 1927. aastal Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Õppis aastatel 1927–1933 Tartu Ülikooli õigusteadukonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige.

Ta lõpetas 1931. aastal sõjakooli. Oli alates 1936. aastast leitnant, õppis aastatel 1936–1938 Kõrgem Sõjakoolis, lõpetas juhtimise ja staabiteenistuse ala 8. lennus. Teenis Auto-Tankirügemendis. 1. septembrist 1939 oli ta 1. Tankitõrjekompanii ülem.

Eesti sõjaväe likvideerimisel 1940. aastal liideti Punaarmee koosseisu. Nõukogude–Saksa sõja ajal põgenes Punaarmeest, oli metsavend ja Omakaitses, hiljem oli Saksa sõjaväes.

Alates detsembrist 1941 Saaremaa politseiprefekt.

Langes Tallinnas mõrva ohvriks. Mõrva organiseerimises on kahtlustatud Ervin Viksi, sest Aasoja olevat oma käel hakanud uurima Viksi tegevust.

## Isiklikku
Tema tütar oli luuletaja, tõlkija ja väliseesti tegelane Kanadas Urve Karuks.

## Viited

## Kirjandus
*"Ülemleitnant Aasoja maeti. Ta viimsele puhkepaigale saatmisest võttis osa rohkesti rahvast". Eesti Sõna nr 187, 17. august 1943. Lk 4
*Fakt. "Leitn. V. Aasojast". Stockholms-Tidningen Eestlastele nr 138, 16. juuni 1957. Lk 1

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Eesti ohvitseride andmekogu
*Haud Tallinna Liiva kalmistul
Oskar Pajusoo

**Oskar Pajusoo** VR II/3 (kuni 1936. aastani **Oskar Pajusson**; 4. oktoober 1895 Tallinn – 29. oktoober 1942 Norillag) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Ta lõpetas 1915. aastal Tallinna Reaalkooli ja osales Vabadussõjas.

7. Jalaväerügemendi ja Lääne-Saare Sõjaväeringkonna ülem.
## Välislingid
* Ohvitseride andmekogu
Voldemar Aaviste

**Voldemar Otto Aaviste** VR II/3 (kuni 16. märtsini 1936 **Voldemar Avotin**; 3. jaanuar 1893 Sece vald, Kuramaa – 14. detsember 1941 Kirov, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1939).

## Elulugu
Sündis 3. jaanuaril 1893 Lätis Kuramaal Jēkabpilsi rajoonis Sece vallas. Õppis Jakobstadti Kommertskoolis ning lõpetas 1916. aastal Telavi Lipnikekooli. Oli sünnipäraselt lätlane ning ta lapse- ja noorepõlvenimi oli tegelikult Voldemar-Attis Avots. Sai ohvitseriks Esimeses maailmasõjas, muutes ilmselt tollal oma perekonnanime venepäraselt Avotiniks.

Teenis Läti kütivägedes ja Põhjakorpuses, sattus Vabadussõjas Eesti Rahvaväkke. Teenis alates 1919. aasta märtsist laiarööpmelisel soomusrongil nr. 5 dessantroodu nooremohvitserina ja rooduülemana. Ülendati 22. detsembril 1919 leitnandiks ning autasustati 17. augustil 1920 Vabadusristi II liigi 3. järguga.

Järgnenud rahuajal teenis mõned kuud soomusrongil Kapten Irv, alates 1920. aasta juulist aga laiarööpmelisel soomusrongil nr. 2. Sai juba 1923 rongiülema kohusetäitjaks ja järgmisel aastal täieõiguslikuks rongiülemaks. Ülendati "iseäralise kiiduväärt teenistuse eest" 22. veebruaril 1923 kapteniks ning 24. veebruaril 1930 majoriks.

Määrati 1. detsembril 1934 vastloodud Soomusrongirügemendi II divisjoni ülemaks, kellena teenis 1939. aasta alguseni.

Eestistas 1936 oma perekonnanime Aavisteks ja ülendati 24. veebruaril 1939 kolonelleitnandiks.

Arreteeriti 27. juunil 1941 ja lasti maha juba sama aasta 14. detsembril Venemaal Kirovi oblastis Kirovi linna vanglas nr. 1.

## Perekond
Abiellus 1917. aastal eestlanna Elisabeth Kambergiga, tütar Valda Raud (1920–2013).

## Auastmed
*1916 – lipnik
*? – alamleitnant
*1919 – leitnant
*1923 – kapten
*1930 – major
*1939 – kolonelleitnant

## Tunnustus
* Vabadusristi II liigi 3. järk (17. august 1920)
* Kotkaristi IV klassi teenetemärk (20. veebruar 1935)

## Viited
Peeter Kangro

**Peeter Kangro** (26. jaanuar 1901 – 6. mai 1990 Norrahammar, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1933).

Ta teenis Sakala Üksikus Jalaväepataljonis ja alates 1934. aastast Vabadussõja Ajaloo Komitee töökomisjonis.

Teise maailmasõja ajal oli Eestis Omakaitse Petseri maleva staabiülem, Tallinna maleva administratsiooniosakonna ülem ja 1942–1944 Saaremaa maleva ülem.

## Artikleid
*P. Kangro. Kuidas teostati populaarteaduslik "Eesti Vabadussõda 1918–1920". Võitleja, september 1974

## Viited

## Kirjandus
*Mälestades kpt. Peeter Kangrot. Eesti Päevaleht, 23. mai 1990. Lk. 6

## Välislingid
*Peeter Kangro Eesti ohvitseride andmekogus
Evald Kangro

**Evald Kangro** (31. oktoober 1913 – 10. juuli 1941 Ostrovi lähistel) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant).

Teenis 7. Jalaväerügemendis.

## Välislingid
*Foto
*Kirje ohvitseride andmekogus
Dietrich Buxhoeveden

**Dietrich Friedrich Guido Reinhold Buxhoeveden** (16. juuli 1883 Kargi mõis – 12. mail 1960) oli Eesti keemik, sõjaväelane, inseneriväe inspektor,  Saaremaa rüütelkonna esimees 1948–1957.

## Kirjandus
*Kui Tallinn mürgises gaasis. Vaba Maa, 1. mai 1929, nr. 100, lk. 5.

## Välislingid
*Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
*Ohvitseride andmekogu
Eduard Melts

**Eduard Kristjan Melts** VR I/3 (20. aprill 1893 Lasva vald – 22. juuli 1955 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1939).

Üldhariduse omandas Võru linnakoolis ja Pihkva kubermangu Bõstretsovo põllutöökoolis, sõjalise hariduse Oranienbaumi lipnikekoolis, mille lõpetas 1916. aastal. Teenis ohvitserina 21. Siberi kütipolgus ja 4. Vidzeme Läti kütipolgus. Ülendati alamleitnandiks. Võttis osa Vabadussõjast (VR I/3). 

Teenis 1. Jalaväerügemendis, 2. Diviisis ja Sõjaministeeriumis.

1940. aasta septembrist oli Eduard Melts  22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpuse  tagalaosakonna ülem. 1941.a. jaanuarist aga Sõjaväe Tehnikakooli ülema asetäitja majanduse alal. II maailmasõja  ajal augustis 1941 evakueerus koos kooliga  Nõukogude Liitu  Tjumenisse.

## Viited
Paul Hinno

**Paul Hinno** VR I/3 (23. märts 1893 Aleksandri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 5. september 1981 Uppsala, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
## Elulugu
Paul Hinno sündis 23. (vkj 11.) märtsil 1893 Võrumaa Põlva kihelkonna Aleksandri valla Tilsi mõisa talupidaja peres.
## Esimeses maailmasõjas
P. Hinno töötas alates 1911. aasta aprillist Võrumaa politseivalitsuses. Esimese maailmasõja ajal aprillis 1916 astus ta sõjaväkke ja määrati 180. tagavarapolku. Mais 1917 suunati ta 1. Oranienbaumi lipnikekooli, pärast selle lõpetamist septembris 1917 ülendati lipnikuks. Teenis nooremohvitserina 213. tagavarapataljonis, kust vabastati haiguse tõttu jaanuaris 1918. 
## Eesti Vabadussõjas
Eesti Vabadussõja alguses 1918. aasta novembris asus lipnikuna 3. Jalaväepolku, kus teenis 4. roodu ülemana. 1919. aasta veebruaris määrati ta formeerima polgu 9. roodu, mille ülemaks samal kuul ka nimetati.

Paul Hinno oli 1919. aasta septembris ja oktoobris polgu 3. pataljoni ajutine ülem, 1919. aasta detsembris ülendati ta alamleitnandiks ja 1920. aasta jaanuaris leitnandiks. P. Hinno võttis osa lahingutest Lõuna-Eestis ja Lätimaal Punaarmee ja Landeswehri vastu.
## Teenistus Eesti Vabariigis
Pärast Vabadussõja lõppu 1920. aasta aprillis määrati ta 3. jalaväepolgu 3. pataljoni ajutiseks ülemaks, siis 3. roodu ajutiseks ülemaks ja juulist tööroodu ülemaks. 1921. aasta juulist oli P. Hinno ümbernimetatud 6. Jalaväepolgu (mis novembrist 1922 nimetati jalaväerügemendiks) tööroodu ülem.

Septembris 1923 läkitati ta alalisväe ohvitseride kursustele, mille lõpetas juulis 1924, sama aasta veebruaris ülendati ta kapteniks. 1924. aasta oktoobris määrati ta 6. jalaväerügemendi ajutiseks majandusülemaks.

Mais 1925 viidi ta üle Viljandisse Sakala jalaväerügementi ja määrati Sakala jalaväerügemendi majandusülemaks.

Aprillis 1929 viidi P. Hinno üle Ratsarügemendi majandusülemaks, 1931. aasta veebruaris ülendati ta majoriks.

Aastatel 1934–1936 õppis ta Kõrgemas Sõjakoolis sõjamajanduse ala 1. lennu kursusel.

Veebruaris 1937 viidi ta üle teenistust jätkama Sõjaministeeriumi Sõjavägede Varustusvalitsuse üldosakonna ülema kohusetäitjaks ja veebruaris 1938 ülendati kolonelleitnandiks. Aprillis 1938 määrati ta Sõjavägede Varustusvalitsuse ülema I abi alaliseks asetäitjaks ja detsembris 1938 Sõjavägede Varustusvalitsuse üldosakonna ülemaks.

## Teises maailmasõjas
1941. aastal pärast Teise maailmasõja lahingute algust Idarindel ja suvesõjas oli ta metsavend ning 1941. aasta augustist oktoobrini Võrumaa Omakaitse juht. Viidi seejärel 1941. aasta oktoobris üle Eesti Omavalitsuse Politsei ja Omakaitse Valitsuse II osakonna ülemaks.

Teise maailmasõja lõpus põgenes Paul Hinnmo Rootsi, elas Uppsalas, kus oli EELK Uppsala koguduse juhatuse esimees, Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis ja korp! Ugala vilistlaskogu liige.

Paul Hinno suri 5. septembril 1981 Uppsalas ja on maetud Stockholmi Metsakalmistule.

## Isiklikku
P. Hinno vend Aleksander Hinno oli E.E.L.K. õpetaja USA-s.
## Välislingid
*Jaak Pihlak, Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad, Viljandi muuseum, 2010. aasta aastaraamat, lk 95–96.
*Ohvitseride andmekogu
Ümaralehine huulhein

**Ümaralehine huulhein** (*Drosera rotundifolia*) on huulheinaliste sugukonda kuuluv putuktoiduline õistaim.

Ümaralehisel huulheinal on palju rahvapäraseid nimetusi, mis viitavad taime kasutusviisile või kasvukohale: **huulerohi**, **mokahein**, **ohatserohi**, **kõrvalusikas**, **silmarohi**, **päevalill**, **sooummur** ja **kärbsepüüdja**.

## Kirjeldus
Ümaralehine huulhein on väike ja tähelepandamatu taim. Kasvab rabades ja siirdesoodes.

Lehed on lamavad, ümmargused ja järsult rootsuks ahenevad. Lehe alakülg on hele ja läikivroheline. Ülemisel küljel paikneb umbes kakssada punakat nuiakujulist tentaaklit.

Pikale õisikuraole kinnituvad õied on valged. Kroonlehed on piklikmunajad ja 4–6 mm pikad. Viljumisel pikenevad ja ümbritsevad kupart. Tolmukaid on 4–5, nad on õiekroonist lühemad.
Õitseb juunis-augustis.

## Levik
Ümaralehine huulhein on levinud põhjapoolkeral subarktilises ja parasvöötmes.

Eestis on tavaline kõigis sobivates kasvukohtades.

## Viited


Pilt:Drosera rotundifolia - Drents-Friese Wold 2.jpg|Õied
Pilt:Drosera rotundifolia leaf1.jpg|Leht



## Välislingid
*
Mati Karge

**Mati Karge** (kuni 1935. aastani **Mathias Axel Egbert Grenzup** (13. mai 1893 Tartu – 24. august 1972 Stuttgart) oli Eesti sõjaväelane (major).

Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1913. aastal. 

Esimesest maailmasõjast võttis ta osa 12. tragunipolgu koosseisus. Teda austati 1916. aastal Georgi mõõgaga. Vene kodusõja ajal teenis ta Loodearmees ratsajäägripolgus eskadroni ülemana. Pärast selle likvideerimist astus Eesti kaitseväkke. 

1924. aastal ülendati ta majoriks, 1924. aastast teenis 1. Diviisi Suurtükiväes, 1930. aastast 2. Suurtükiväegrupis, 1936. aastast  5. Suurtükiväegrupi ülema ajutine kt, 1940. aastani teenis tegevteenistusest vabastamiseni 1. Suurtükiväegrupis.

Teisest maailmasõjast võttis ta osa Saksa armee koosseisus. 

Karge on maetud Leinfelden-Echterdingeni kalmistule.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
*Eestlastest Georgi kavaleride elulood
Paul Triik

**Paul Villiam Triik** VR II/3 (11. jaanuar 1896 Tallinn – 27. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1930).

Eesti Vabadussõja ajal teenis 3. jalaväepolgus alamkapteni ja kaptenina (09.12.1919). 7. jaanuarist 1920, aastal 8. jalaväepolgu ülemana.

1926. aastast 1. diviisi staabiülem ja 1934. aastast Narva kaitseringkonna ülem (koloneli auastmes), alates 1. juunist 1936 Võru-Petseri kaitseringkonna ülem. 9. jaanuaril 1940 määrati ta väeosaülemate aukohtu liikmeks.

1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse  komandör (polkovniku auastmes). 

Ta arreteeriti Nõukogude okupantide poolt Tapal 1. oktoobril 1940, mõisteti surma ja hukati. 

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Albert Pesur

**Albert Pesur** VR III/3 (**Albert Pessor**; 26. juuli 1903 Tallinn – 24. detsember 1966 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1935). 

## Tunnustus
*Vabadusristi III liigi 3. järk, 4. veebruar 1924
*Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1938
Tentaakel

**Tentaakel** on tundlik liikumisvõimeline näärmekarv putuktoidulistel taimedel. Tavaliselt koosneb ümarast peast, piklikust jalast ja alt laienevast alusest.
Nocturnal Poisoning

"**Nocturnal Poisoning**" on Xasthuri 2002. aasta album.

## Lood
#In the Hate of Battle 09:04
#Soul Abduction Ceremony 07:44
#A Gate Through Bloodstained Mirrors 08:05	
#Black Imperial Blood (Mütiilation cover) 05:50	
#Legion of Sin and Necromancy	11:40	
#A Walk Beyond Utter Blackness 06:27	
#Nocturnal Poisoning	15:20
#Forgotten Depths of Nowhere	04:50
Rego Varsamaa

**Rego Varsamaa** (18. märts 1941 Tallinn – 16. oktoober 2007 Suure-Jaani vald) oli eesti poksija ja restauraator.  

Varsamaa poksis aastatel 1957–1963 Tallinna Dünamos, tema treener oli Nigul Maatsoo. Ta pidas 29 kohtumist ja võitis neist 24.

Varsamaa oli raskekaalus (üle 81&nbsp;kg) aastatel 1960–1962 kolmekordne Eesti NSV meister. 

Ta osales aastatel 1960–1962 kaks korda Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel. Ta võitis raskekaalus (üle 81&nbsp;kg) oma kohtumise 1960. aastal ja 1961. aastal.

Ta sai Dinamo üleliidulistel noorte meistrivõistlustel raskekaalus (üle 81&nbsp;kg) 1958. aastal 2. koha ning 1960. aastal esikoha.

Varsamaa töötas hiljem restauraatorina.

## Viited

## Kirjandus
*Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 410

## Välislingid
*
*"Poksija Rego Varsamaa Eesti NSV - Soome matškohtumisel poksis". Foto: Gunnar Vaidla, 25. november 1960. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
Dark Thrones and Black Flags

**"Dark Thrones and Black Flags"** on Norra *[[black metal]]*'i bändi Darkthrone'i kolmeteistkümnes album. 

Album anti välja 30. oktoobril 2009 ning see sarnaneb paljuski Darkthrone'i eelmise albumiga "F.O.A.D.". Laulusõnade ja muusika autorid on Nocturno Culto ja Fenriz.

## Lugude nimekiri
#"The Winds They Called the Dungeon Shaker" – 3:52	
#"Oath Minus" – 4:16
#"Hiking Metal Punks" – 3:21
#"Blacksmith of the North" – 3:13
#"Norway in September" – 5:46
#"Grizzly Trade" – 4:16
#"Hanging Out in Haiger" – 3:22
#"Dark Thrones and Black Flags" – 2:24
#"Launchpad to Nothingness" – 4:31
#"Witch Ghetto" – 3:56

## Koosseis
*Nocturno Culto
*Fenriz
Vahelmine huulhein

**Vahelmine huulhein** (*Drosera intermedia*) on huulheinaliste sugukonda kuuluv putuktoiduline õistaim.

Ta on levinud peamiselt Lääne-Eesti rabades ja siirdesoodes.

Lehed on kujult äraspidimunajad kuni talbjad. Õied on valged. Taime õisikuvars on 3–7 cm pikk, ega ulatu peaaegu üle lehtede. Õitseb juulis-augustis. Vili on vaoline kupar.

## Välislingid
*
Ludwig von Löwenstern

**Heinrich Karl Ludwig von Löwenstern** (vene Лев Павлович Левенштерн 1783 – 1843) oli baltisaksa päritolu tõlkija ja Venemaa riigitegelane.

Ta oli tõeline riiginõunik, saatkonna tõlkija Pariisis 1801–1810 ja Eestimaa kubermangu asekuberner 17. veebruarist 1816 kuni 20. märtsini 1842. 

## Perekond
Tema vanemad olid õuekohtu assessor ja Sachsen-Weimari salanõunik Paul Ludwig Johann von Löwenstern (1752 Vana-Antsla – 1802 Kuigatsi) ja Christiane Friederike von Gersdorff (1761–1847). Tema isale kuulusid eri aegadel Tartumaa Pringi (*Brinckenhof*), Soontaga (*Sontack*), Vaalu (*Wahlenhof*), Kuigatsi (*Löwenhof*), Viljandimaa Suure-Kõpu (*Groß-Köppo*) ja Valgamaa Vana-Laitsna (*Alt-Laitzen*) mõis. 

Tema vend oli titulaarnõunik ja rüütel Paul von Löwenstern ning õde Katharina Jakobine Augusta von Löwenstern (1785 Tartu – 1860 Viin), kes abiellus 1807 Böömimaa päritolu krahv Franz Ludwig von Coudenhovega (1783 Mainz – 1851 Viin). 

Ludwig von Löwenstern oli abielus Anna Charlotte von Vietinghoffiga. Abielust sündis:
*Charlotte Konstanze Katharina von Löwenstern (1815 – 1851 Peterburi), jalaväekindral Robert (Roman) von Knorringi (1802 – 1876 Ouchy, Šveits) abikaasa

### Sugupuu

## Viited
Apomiksis

**Apomiksis** on õistaimedel esinev suguta paljunemine, kus seeme areneb viljastamata õiest.

Apomiksis on aluseks pisiliikide kujunemisele. Apomiktilised pisiliigid esinevad näiteks võililledel, hunditubakatel, kortslehtedel, tuhkpuudel, kibuvitstel, silmarohtudel.

## Vaata ka
*Partenogenees
Homeri vaenlane

"**Homeri vaenlane**" (*Homer's Enemy*) on Simpsonite 8. hooaja 23. jagu, mis jõudis ekraanile 4. mail 1997.

## Süžee
Kent Brockman räägib loo Frank Grimes'ist, mehest, kes pidi oma elu elamiseks hästi palju pingutama. Springfieldi tuumaelektrijaama omanik Mr. Burns oli sellest loost nii liigutatud, et ta palkas Grimes'i enda asetäitjaks. Aga järgmisel päeval nägi Mr. Burns sarnast lugu ühest kangelaskoreast ja palkas koera oma asetäitjaks. Grimes läks tööle tuumaelektrijaama 7G sektorisse, kus ta töötas koos Homeri, Lenny ja Carliga. Grimes hakkas Homerit vihkama ja teda ärritas Homeri rõõmsameelsus, kehv tööeetika ja vastutustundetus.

Bart tüdines ära klassiekskursioonist Springfieldi linnahalli ja ostis oksjonilt 1 dollari eest oma äri aadressil 35 Industrial Way, mis oli mahajäetud tehas. Bart jättis Milhouse'i öövalvuriks. Kui Bart tuli järgmisel päeval tagasi, oli vabrik kokku varisenud.

Tuumaelektrijaamas ei meeldinud Grimesile Homeri veidrused - Homer sõi Grimes'i lõunat, näris tema monogrammpliiatseid ja ignoreeris algohutusnõudeid. Grimes siiski takistas Homerit joomast katseklaasist väävelhapet, lüües selle Homeri käest vastu seina. Kuid Mr. Burns läks mööda sealt ja noomis Grimes'i selle eest, kuna sai olukorrast valesti aru. Ta otsustas siiski anda Grimesile uue võimaluse, aga kärpis palka. Grimes kuulutas ennast Homeri vaenlaseks.

Homer üritas Grimesi maha rahustada, kutsudes ta enda juurde õhtusöögile. Kuid see vihastas Grimesi rohkemgi veel - Homeril oli "võrratu elu, perekond, geeniusest tütar, kaunis naine, tehaseomanikust poeg, unistustekodu, kaks autot, Homer on võitnud Grammy, on käinud tuuril rokkstaaridega, oli sõber president Gerald Fordiga ja on isegi kosmoses käinud". Grimes ise pidi tegema kahte tööd ja elama korteris kahe keeglisaali vahel. Grimes ütles Homeri näitel, mis on USA-l viga: "Homer naudib elu täiel rinnal, teeb nii vähe tööd kui võimalik ja elab temasuguste tööloomade arvelt." Ta ütles ka, et kui Homer oleks elanud mõnes muus riigis, oleks ta juba nälga surnud ja lahkus vihaselt. Järgmisel päeval üritas Homer teenida austust Grimesi poolt, mängides mannekeentöötajat, aga ebaõnnestus. Grimes rääkis Lennyle ja Carlile et Homer on lapsik, aga nad ütlesid, et Homer on väga korralik. Grimes ütles, et kui ta saaks tõestada, et Homeri IQ on 6-aastase lapse tasemel, sureks ta õnneliku mehena. Grimes pani siis Homeri kirja tuumaelektrijaama disainivõistlusele, mis oli lastele. Homer ei teadnud, et see on lastele ja tahtis seal tõestada oma professionaalsust.

Kuid auhindade tseremoonial Homer sai esikoha. Grimes sai seepeale väga vihaseks ja hakkas jooksis amokki terves tuumaelektrijaamas. Ta haaras ka kõrgepingekaablist, kuulutades valjult, et ta on Homer Simpson ja seetõttu ei vaja kummikindaid, sai elektrilöögi. Matustel jäi Homer magama ja uniselt palus, et Marge telekanalit vahetaks, mille peale kõik leinajad hakkasid naerma samal ajal, kui kirst sängitati maasse.
Velenje Rudar

**Velenje Rudar** (ametlikult *Nogometni Klub Rudar Velenje*) on 1948 asutatud Sloveenia jalgpalliklubi, mille kodulinn on Velenje ja -väljak Ob Jezeru.

Võitnud korra Sloveenia karika.

## Saavutused
***[[Sloveenia jalgpallikarikas|Sloveenia karikavõistlused]]**
:Võitja (1): 1997/98

## Eesti ja eestlased
### Mängud Eesti klubide vastu

## Välislingid
*Klubi veebileht
Heinrich Johann von Wrangell

**Heinrich Johann von Wrangell** (vene Гейнрих Иоган (Андрей Иванович) Врангель; 9. detsember 1736 – 23. mai 1813 Sompa) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane, Andja vabahärra. 

Ta oli kindralleitnant (1791), riiginõunik, Tallinna asehaldurkonna asekuberner 13. oktoobrist 1783 kuni 23. septembrini 1786, Tallinna asehaldur 23. oktoobrist 1786 kuni 28. novembrini 1796.

Talle kuulusid Virumaal Sõmeru, Sompa, Tärivere ja Uhe, ning Tartumaal Sangaste kihelkonna Väike-Puka mõis.

## Autasud
*Püha Georgi orden (30. juuli 1773)
*Püha Vladimiri ordeni 2. järk (1791)

## Perekond
Heinrich Johann von Wrangelli vanemad olid Nils Johann von Wrangell (1709–1778) ja Kalvi mõisast pärit Auguste Gertrude von Essen. Tema isa oli Andja vabahärra ja Tartumaal asunud Soontaga, Kivijärve, Väike-Puka, Kandle ja Leevi mõisahärra, ning Rootsi feldmarssal Carl Henrik Wrangeli (1681–1755) vennapoeg. 

Ta abiellus 1778 Jakobine Elisabeth von Löwensterniga (1756–1818), kes oli Uue-Antsla mõisnik ja rittmeister Valentin Johann von Löwensterni (suri 1770) ja  Kuigatsi (*Kuikatz*) mõisast pärit Hedwig Jakobina von Dückeri tütar. Abielust sündisid:
*Andreas Georg Carl Heinrich (1779–1809), staabirittmeister
*Reinhold Johann (1780–1859), leitnant, Sõmeru pärushärra
*Nils Ludwig (1781), suri lapsena
*Julie (1781–1862), 1822. aastast kindralmajor Wilhelm Blau (suri 1866) abikaasa
*Karl Johann (1782–1865), ohvitser, Virumaa kreisikohtunik; Sompa, Uhe ja Tärivere mõisa pärushärra.
*Otto Wilhelm (1785–1822), ooberstleitnant
*tütar, abielus Friederici
*Nils Ludwig (1786–1847), ooberst, Vilniuse asekuberner, tõeline riiginõunik
*Alexander (1790–1845), ooberstleitnant, Vilniuse politseimeister
*Nicolai (Nils) (1793–1794)
*August Gotthard (1795), ohvitser
*Friederike, 1822. aastast insenerkindral Wilhelm van der Weyde abikaasa

### Sugupuu

## Viited
Karl Gustav von Cahdeus

**Karl Gustav von Cahdeus** (ka **Cadaeus** ja **Cadens**) (suri 14. (ukj 25. aprillil) 1768 Tallinnas) oli Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane.

## Elulugu
Karl Gustav von Cahdeus oli kindralmajor (25. detsember 1755), kindralporutšik (16. märts 1762) ja Eestimaa kubermangu viitsekuberner 16. märtsist 1762 kuni 11. aprillini 1768. 

K. G. von Cahdeus immatrikuleeriti 17. mail 1764 Liivimaa (Nr.183) ja 31. jaanuaril 1765 Eestimaa (Nr.172) rüütelkonda.

## Mõisavaldused
Talle kuulus Liivimaal Lemsalu kihelkonnas Šķirstiņi mõis, mille ta müüs 1751. aastal 8584 taalri eest õuekohtu sekretär ja assessor von Fischerile.

## Perekond
Tema vanemad olid brigadir ja 1723. aastast Šķirstiņi mõisnik Albrecht von Cahdeus ja Apollonia von Funcken. Tema ema oli Rootsi kindralmajori ja Riia viitsekuberneri Rembert von Funckeni (suri 1709) ja Läänemaalt Paadrema mõisast pärit vabapreili Helene von Uexkull-Güldenbandi tütar. 

Tema 1788. aastal surnud abikaasa Christina Lovisa pärines Clodt von Jürgensburgide suguvõsast.

## Viited

## Kirjandus
*
Georg Friedrich von Grotenhielm

**Georg Friedrich von Grotenhielm** (Venemaal tuntud kui *Georgi Jevstafjevitš*, vene keeles *Георгий Евстафьевич фон Гротенгельм*) (19. oktoober 1721 – 8. september 1798) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. 

## Elulugu
Grotenhielm põlvnes 1653. aastal aadeldatud suguvõsast. Tema isa oli Roodi ja Kolu mõisnik rittmeister Magnus Gustav von Grotenhielm (1687–1753) ja ema Stettinist pärit Charlotta Sophia Elisabeth Marcks (1704–1743). 1738. astus ta Venemaa sõjaväeteenistusse. Tema esimene teenistuskoht oli Butõrski jalaväepolk. 1757. aastaks oli ta saanud *premier*-majoriks. Osales Seitsmeaastases sõjas, kus oli 1759. aastal Laadoga polgu alampolkovnik. 1762. aastal ülendati polkovnikuks ja Vene-Türgi sõjani alguseni teenis ta Butõrski jalaväepolgu komandörina. Sõjas türklastega näitas üles vaprust ja teda autasustati nii Püha Georgi III klassi kui ka Püha Anna ordeniga. 1774. aastal anti talle kindralporutšiku aukraad. Pärast sõda teenis ta Valgevene diviisis. 1779. aastal sai temast Eestimaa viitsekuberner (ja Eestimaa ülemmaakohtu president), kellena oli ametis 1783. aastani. 1783−1786 oli ta Tallinna asehaldurkonna tsiviilkuberner. Selles ametis hoolitses ta uue asehalduskorralduse rakendamise eest Balti kubermangudes. 1786. aastal ülendati kindral ''en chef''<nowiki/>'iks ja nimetati Venemaa Keisririigi Valitseva Senati senaatoriks. Läks aga juba järgmisel aastal haiguse tõttu erru ja veetis viimased eluaastad Roodi mõisas. 8. augustil (vkj) 1780 immatrikuleeriti ta Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 1752. aasta 4. juulil (vkj) oli suguvõsa võetud Eestimaa rüütelkonna matriklisse.

## Mõisavaldused
Tema isa Magnus Gustav von Grotenhielm oli talle restitueeritud Roodi suguvõsamõisa müünud 1743. aastal Pärnu raehärra Jakob von Dohrenile. Grotenhielm lunastas nüüd mõisa välja ja pantis mõisa seejärel Dohrenile, kuid ta tegi seda ilma riigipoolse kinnituseta. Tema noorem vend porutšik Niels Diedrich von Grotenhielm püüdis 1763. aastal kasutada oma eelisostuõigust (*Näherrecht*), kuid kaotas Liivimaa õuekohtus. Kaasus kaevati edasi riigijustiitskolleegiumi ja 1772. aastal võeti mõis hoopis riigile. Keisrinna Katariina II doneeris Roodi aga 1773. aastal kindral von Grotenhielmile, kellele see kuulus veel 1785. aastal. Samuti oli tema omanduses Järvamaal Kolu mõis.

## Auastmed

## Autasud
* Püha Georgi ordeni III klass (27. juuli 1770)
* Püha Anna orden (1771)
* Püha Aleksander Nevski orden

## Viited

## Välislingid
*
Lampivaara ametüstikaevandus

**Lampivaara ametüstikaevandus** on üks väheseid kaevandusi kogu maailmas, mis on külastajaile avatud. Ta tegutseb Pyhä-Luosto tundruahelikku kuuluval Lampivaara tundrul, kuhu viib Ukko-Luosto tundru juurest 2,5 km pikkune jalgrada, mis jõuab 3 kilomeetri järel tagasi maanteele Rykimäkero juurde parklasse
. 

Külastajaid tutvustatakse ametüsti tekkelooga; räägitakse selle kalliskivi osast mitmete rahvaste uskumustes; lõpuks võib iga külastaja ise kaevata endale õnnekivi, mille võib endaga kaasa viia.  .

## Viited

## Välislingid
*Kaevanduse pilt