open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Metsakorraldus

**Metsakorraldus** on metsanduse valdkond, mis hõlmab metsade majandamise kavandamise ja selleks vajalike abinõude süsteemi. 

Metsakorralduse käigus mõõdistatakse metsi perioodiliselt, neid inventeeritakse ja takseeritakse, kavandatakse nende majandamist. Spetsialisti ametinimetus on metsakorraldaja, metsataksaator või taksaator.

## Eesti metsakorraldus

Balti kubermangudes peetakse praktilise metsakorralduse alguseks 1788. aastat. Seniste andmete kohaselt eraldati siis esimest korda aastalangid ja määrati kindlaks metsade majandamise kord Balthasar von Campenhausenile kuulunud Lenĉu (Lenĉi, Lenzenhof) mõisas Põhja-Lätis. Samal aastal jagati aastalankideks ka Tõlliste, Uniküla ja Palupera mõisa metsad ning algas sihikindlam lageraietega majandamine.

18. sajandi lõpus koostati Eestis  puistute plaane. Korrapärasem metsakorraldustööde tegemine algas aastal 1921.

## Viited
Põhk

**Põhk** on taimevartest, teradeta viljapeadest, lehtedest ja aganatest koosnev pundar (sasi). Põhk on tera- ja kaunviljakasvatuse ning seemneheinakasvatuse kõrvalsaadus.

Põhku kasutatakse loomasöödana või allapanuna.

## Vaata ka
*odrapõhk
*põhukorv
*õled

## Viited
Albatross (täpsustus)

**[[Albatross]]** on albatroslaste sugukonda kuuluv perekond linde. Selle järgi on nime saanud:
***"[[Albatross (film)|Albatross]]"**, 2011. aasta komöödiafilm
***[[Albatross (kauplus)|Albatross]]**, Tallinnas asunud boonipood
***[[Albatross (brigantiin)|Albatross]]**, brigantiin
***[[Albatross (miiniristleja)|Albatross]]**, miiniristleja
***"[[Albatross (instrumentaal)|Albatross]]"**, Fleetwood Maci instrumentaalpala

## Vaata ka
*Albatros, kruiisilaev
*Albatros, segalastilaev
Arvid Mörne

**Arvid Mörne** (6. mai 1876 Kuopio – 15. juuni 1946 Kauniainen) oli soomerootsi päritolu rootsikeelne Soome kirjanik.

Ta asus aastal 1894 õppima Helsingi Ülikooli õppima kirjandust ja ajalugu. Aastal 1897 kaitses ta samas filosoofiamagistri väitekirja. Filosoofiadoktori väitekirja kaitses ta aastal 1910.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli näitleja Signe Mörne (neiuna Signe Hagelstam). Neil oli kolm last, kellest Håkan Mörne ja Barbro Mörne olid kirjanikud ning Gudrun Mörne oli toimetaja ja lastekirjanik.
Krista Mulenok

**Krista Mulenok** (sündinud 26. juulil 1977 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja kodanikuühiskonna aktivist, MTÜ Kuldne Liiga juhatuse liige, Eesti NATO Ühingu juhatuse esimees 02.05.2012-31.08.2025, Carolin Illenzeeri Fondi nõukogu liige, Lions klubi Viimsi Ranna asutajaliige, NATO Ühingute katuseorganisatsiooni *Atlantic Treaty Association* juhatuse liige, NATO esimese kodanikuühiskonna naised, rahu ja julgeolek töögrupi liige ning Gender100 võrgustiku Eesti esindaja julgeoleku ja kaitse valdkonnas.

Mulenok on kaitsnud kolm magistrikraadi: juuras Tartu Ülikoolis 2012. aastal, ärikorralduses Tallinna Tehnikaülikoolis 2001. aastal ning uuel erialal kogukonnatöö vananevas ühiskonnas Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledžis 2025. aastal.

Ta oli portaali Raamatupidaja.ee ja ajakirja RP asutaja; mõlemad omandas hiljem Äripäeva Kirjastus.

Mulenok kandideeris üksikkandidaadina 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis. Ta sai 1265 häält ehk 0,4% häälte koguarvust.

Krista Mulenok on olnud abielus 25 aastat, tal on kaks täisealist last.

## Viited

## Välislingid
* Krista Mulenok portaalis valimised.err.ee
* "Krista Mulenok Europarlamenti" Youtube, 9. aprill 2014 (pikem intervjuu)
* Krista Mulenok ajalehtede Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja ja Valgamaalane ühises valimisblogis, 12. mai 2014
* Krista Mulenok: "Riigikaitseõpetus koolides on oluline tõstmaks noorte kaitsetahet" Postimees, 28.06.2013
* Noored juhid: kuidas rasketel hetkedel käitud, kellelt nõu küsid? Director, mai 2010
Joig

**Joig** (saami keeles *juoigos,* põhjasaami keeles *juoigan*) on saamide ja Viena-Karjalas tuntud traditsiooniline laululiik. Peamiselt esineb seda Lapimaal. Joig on enamasti imporivseeritud ja seda lauldakse ilma muusikalise saateta. Mõnel juhul kasutatakse saatepillina mõnda löökpilli. 

Joiule iseloomulik helivärving sünnib kõrilihaste tööna. Meloodia varieerub vastavalt esitaja meeleseisundile. Häälekasutus on jõuline. Viisid on ühe-kaherealised, kusjuures teine rida sarnaneb tihti esimesega. Tuntakse ka sõnadeta laulmist, kuid tänapäeval pole see eriti laialt levinud.

2022. aastal valiti saami hümniks Nils-Aslak Valkeapää loodud *Sámi eatnan duoddariid* .

## Joiu määratlused
Saamide laul idas ja läänes on erinev. Saami laulu tuntuim nimetus on joig. Verb *juoigat* või *juoaiger* tähendab põhjasaami keeles 'kedagi või midagi laulma', Rootsi-Lapis kasutatakse sõna *vuolle*, Norras Finnmargis *luohti*. Kõiki neid nimetusi kasutatakse läänepoolsest laulustiilist rääkides. Idapoolset laulu nimetavad koltad *levde* või *leudd*, kildinisaamid *lõvvt*. 

## Joiu tänapäev
Joig on säilitanud oma elujõu ja muutunud üha enam lavakunstiks, samas kui seda on hakatud kombineerima teiste muusikaliikidega, nagu džäss ja orkestrimuusika. Traditsioonilist joigu kasutava nüüdismuusika teerajajaks peetakse Nils-Aslak Valkeapääd, kes avaldas 1968. aastal esimese saatepillidega salvestatud joiuheliplaadil. Salvestis ilmus Otava kirjandusliku heliplaadina (Otava OT-LP 50) ja seda peetakse joiu uue ajastu alguseks. Samal ajal alustas tegevust ka Soome saamikeelne raadiokanal. Valkeapää järgijatena ja joiu jätkuvate uuendajatena on tuntud Dædnugádde Nuorat (Tenonranta noored), Máze nieiddat (Masi tüdrukud) jt.

## Tuntud joigujad
* Wimme Saari
* Nils-Aslak Valkeapää
* Mari Boine
* Katarina Barruk

## Viited
Peetri tänav (Tartu)

**Peetri tänav** on tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas. See saab alguse Nurme tänaval ning kulgeb loodest kagusse, ristudes Maarjaturu, Lubja, uuesti Maarjaturu, Risti ja Liiva tänava, Narva maantee, Peetrituru, Mäe, Roosi ja Kasarmu tänavaga.

Peetri tänava ääres asuvad Tartu Peetri kirik, staadion, Tartu Luterlik Peetri Kool, Peetriturg ja Peetri tiik, samuti paiknesid seal ajalooline Peetri turg ja Peetri kalmistu.

## Välislingid
* Jüri Saar Tiigist sai nõutuks tegev mülgas Postimees 8. mai 2013
* Rasmus Rekand Ajalooline Peetri turg ärkab elule Tartu Ekspress 09/05/2013
* Ene Puusemp Tartlased võtsid vana turukoha tagasi Postimees 19. juuni 2013
* Peetri tänav andmebaasis "Tartu ilukirjanduses"
Karistussalk

**Karistussalk** on väesalk, mis on moodustatud ülestõusnute või partisanide vastu võitlemiseks.

Karistussalkasid moodustasid näiteks Tsaari-Venemaa võimud 1905. aasta revolutsiooni ajal, et maha suruda mässulisi.

## Karistussalgad Eesti alal
Rahutuste likvideerimise ajaks moodustati keisri ukaasiga 24. novembrist ajutine Balti kindralkubermang ja määrati ajutiseks kindralkuberneriks Vassili Sollogub (1848–1914). Eestimaa kubermangu kuberner oli märtsist kuni 13. novembrini 1905 Aleksei Lopuhhin. Rahutuste mahasurumiseks moodustati ekspeditsioonisalgad: Põhjasalk, mille juht Tema Keiserliku Kõrguse õukonna kindralmajor Aleksander Orlov ja kuhu kuulusid 1 pataljon jalaväelasi, 8 eskadroni ratsaväge, 6 kahurit ja 4 kuulipildujat, koondsalga tegevuspiirkonnaks oli Liivimaa kubermangu Valga, Volmari ja Võnnu kreis. Lõunasalk, mille juhiks oli kindralmajor Meinard ja kuhu kuulusid 6 eskadroni, 200 ratsaväelast ja 2 ratsaväekahurit, Tegevuspiirkonnaks Pļaviņas (saksa k. *Stockmannshof*). Kindralmajor Wendti salk, kuhu kuulusid 2 pataljoni, 2 eskadroni, 6 kahurit ja 2 kuulipildujat. Tegevuspiirkonnaks Krustpils (saksa k. *Kreutzburg*) ja Läti Riia–Orjoli raudtee tegevuse kindlustamine. Jelgavasse (*saksa k. Mitau*) suunati 6 pataljoni jalaväge, 6 eskadroni ratsaväge ja 2 suurtükipatareid. Eestimaa kubermangu suunati 2 pataljoni mereväelasi kuulipildujatega ja Saaremaale salk mereväelasi (218) 2 kuulipilduja ja 8 ohvitseriga. Lätlastega asustatud Vitebski kubermangus Põtalovos asuvasse Peterburi–Varssavi raudtee raudteejaama saadeti 2 roodu jalaväge ja kasakasotnja 2 kuulipildujaga.

Eestimaa kubermangus tegutses karistussalkadena algul 800 madrust, hiljem ka 2 tragunieskadroni ja 2 jalaväeroodu. Liivimaa kubermangus tegutses karistussalkadena jalaväepataljon, 8 tragunieskadroni ja sapöörirood. Eestimaa kubermangus juhtis karistussalkade tegevust kindralmajor Vladimir Bezobrazov, Liivimaa kubermangus kindralmajor A. Orlov.

## Vaata ka
*Surmaeskadron

## Viited

## Kirjandust
*M. Aitsam. 1905. aasta revolutsioon ja selle ohvrid Eestis, 2011.
Žałudok

**Žałudok** (transkribeerituna **Žaludok**) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Ščučyni rajoonis. Alev on Žałudoki külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles *Żołudek *, leedu keeles aga *Žaludkas*.

Žałudok asub Žałudzianka jõekese ääres, seitsme kilomeetri kaugusel Skrybaŭcy raudteejaamast. Asula nimi tuleb Valgevene keeleteadlaste arvates asulat läbiva  jõekese nimest, see omakorda aga seal vanal ajal kasvanud tammikutest (nimi tähendab tõlkes *tõruke*).

Alevis on keskkool ja muusikakool. Lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Žałudokis asub ka meditsiinikool.

Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1854, mõisakompleks  sajandi algusest ja XX sajandi alguses ehitatud sünagoog.

## Ajalugu
Žałudoki asulat mainitakse selle nime all esimest korda XV sajandi teisel poolel, kuigi tõenäoliselt on Teutooni ordu dokumentides aastal 1385 mainitud *Stegewillendorf Szolutka* nimeline asula just Žałudok. Aastal 1486 sai asulast alev. Neli aastat hiljem rajas Kazimierz IV sinna kiriku. Aastal 1506 põletati kirik tatarlaste rüüsteretke käigus aga maha. Uus kirik valmis aastal 1526, ehitamist finantseeris kuningas Zygmunt I. Aastal 1514 pandi alevis toime esimene dokumentaalselt kajastatud  kriminaalkuritegu Valgevenemaal.

XVI sajandi algul kuulus Žałudok Vilniuse vojevoodkonda. Asula omanikeks olid Łackid, Sapiehad,  Frankiewiczid. Aastal 1682 tekkis asula juurde ka karmeliitide klooster.

Aastal 1690 tekkis aslua juurde mõis, mida kutsuti *Жалудоцкі ключ*. Põhjasõja ajal oli  Žałudok aastal 1706 kuningas Karl XII peakorteriks. XVIII sajandi alguses said alevi omanikeks Tiesenhausenid. Sellest ajast pärinevad Žałudoki mõisakompleksi vanemad osad, samuti ka alevi barokne planeering.

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli alev Venemaa koosseisus, kuuludes Vilno kubermangu. Aastal 1835 läks asula Uruskitele, mis moodustasid Czetwertyński
te perekonna haru, hiljem hakkas kuuluma aga Czetwertyńskitele.  Toona olid Žałudoki alev ja mõisa ümbrus administratiivselt erinevad asulad. Žałudoki alevis asus turuplats, seal peeti ka laatasid. Žałudoki hobuselaatade käive oli ligikaudu 20 000 rubla. Aastal 1908 valmis asulas Władysław Marconi projekti järgi ehitatud loss.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Žałudok Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Kuni Teise maailmnasõjani oli alevis arvukas juutide kogukond. Toona olid alevis kaks elektrijaama ja telegraafijaam, seal tegutsesid viinavabrik ja veski.


Палац Сьвятаполк-Чацьвярцінскіх (Жалудок).jpg|Žałudoki loss
Žałudok. Жалудок (2011).jpg|Žałudoki kirik


## Tuntud elanikke
*Volha Halina – Valgevene näitleja
*Walery Antoni Wróblewski – Poola revolutsionäär
*Konstantin Tyzenhaus - Poola-Leedu ornitoloog

## Viited

## Välislingid

* Alevi ajalugu (*poola keeles*)
* Žałudoki loss YouTube'is
* Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Philodryas

***Philodryas*** on maoperekond.
 
## Klassifikatsioon

Perekonda *Philodryas* klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
* *[[Philodryas aestiva]]* (Duméril, Bibron & Duméril, 1854)
* *[[Philodryas agassizii]]* (Jan, 1863)
* *[[Philodryas amaru]]* Zaher, Arredondo, Valencia, Arbeláez, Rodrigues & Altamirano-Benavides, 2014
* *[[Philodryas argenteus]]* (Daudin, 1803)
* *[[Philodryas arnaldoi]]* (Amaral, 1932)
* *[[Philodryas baroni]]* Berg, 1895
* *[[Philodryas chamissonis]]* (Wiegmann, 1835)
* *[[Philodryas cordata]]* Donnelly & Myers, 1991
* *[[Philodryas georgeboulengeri]]* Grazziotin, Zaher, Murphy, Scrocchi, Benavides, Zhang & Bonatto, 2012
* *[[Philodryas laticeps]]* Werner, 1900
* *[[Philodryas livida]]* (Amaral, 1923)
* *[[Philodryas mattogrossensis]]* Koslowsky, 1898
* *[[Philodryas nattereri]]* Steindachner, 1870
* *[[Philodryas olfersii]]* (Lichtenstein, 1823)
* *[[Philodryas patagoniensis]]* (Girard, 1858)
* *[[Philodryas psammophidea]]* Günther, 1872
* *[[Philodryas simonsii]]* Boulenger, 1900
* *[[Philodryas tachymenoides]]* (Schmidt & Walker, 1943)
* *[[Philodryas trilineata]]* (Burmeister, 1861)
* *[[Philodryas varia]]* (Jan, 1863)
* *[[Philodryas viridissima]]* (Linnaeus, 1758). 

## Levila

Need maod elavad Lõuna-Ameerikas. 

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne ITIS-es
*Sissekanne IUCN-is
*Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
*Sissekanne roomajate andmebaasis
*Sissekanne uBio-s
*Sissekanne saidil Wikispecies

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Philodryas]] seisuga 15.05.2014.*
Philodryas amaru

***Philodryas amaru*** on maoliik.
 
## Levila

Need maod on endeemsed Ecuadoris Azuay maakonnas. 

## Viited

## Välislingid
*Hussam Zaher, Juan C. Arredondo, Jorge H. Valencia, Ernesto Arbeláez, Miguel T. Rodrigues, Marco Altamirano-Benavides, A new Andean species of Philodryas (Dipsadidae, Xenodontinae) from Ecuador. Lühikokkuvõte, Zootaxa, no 3785 (3), p. 469–480, veebiversioon (vaadatud 15.05.2014) (*inglise keeles*)   
*Sissekanne roomajate andmebaasis
*Sissekanne saidil Wikispecies

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Philodryas amaru]] seisuga 15.05.2014.*
Salaoja

**Salaoja** on silla või tee sisse rajatud varjatud kanal, mis kogub asfaldist läbi imbuvat sadevett ja suunab selle sillaalustesse või teetammi küljelt väljuvatesse tilktorudesse.
Christine Schutt

**Christine Schutt** (sündinud 3. mail 1948 Wisconsini osariigis USA-s) on ameerika romaani- ja lühijutukirjanik. 

Ta õppis Wisconsini ülikoolis Madisonis, kus omandas nii bakalaureuse- kui ka magistrikraadi ja MFA (Master of Fine Arts) kraadi Columbia ülikoolis. 

Kirjanik töötab vanemtoimetajana NOON-is, iga-aastases kirjandusväljaandes, mille asutas 2000. aastal ameerika kirjanik Diane Williams.

Christine Schutt õpetab inglise keelt ja loovkirjutamist Nightingale'i-Bamfordi koolis, kus ta on ka kooli kirjandusajakirja Philomel ja raamatuklubi nõunik. Ta on õpetanud kirjutamist nii bakalaureusetudengitele kui ka kraadi omandanutele Barnardi, Benningtoni, Columbia, Hollinsi, Sarah Lawrence'i, Massachusettsi-Amhersti, Syracuse'i ja Irvine'i ülikoolis. 

Schutt on õpetanud ka Sewanee kirjanike konverentsil aastatel 2006, 2008, 2010, 2011 ja 2012.

## Teosed

Schuttilt on ilmunud kaks lühijutukogumikku: "Päev, õhtu, teine päev, suvi" ("A Day, A Night, Another Day, Summer") ja "Öötöö" ("Nightwork"), mille valis luuletaja John Asherby 1996. aastal Timesi kirjanduslisa väljaande parimaks raamatuks. 

Tema romaan "Florida" valiti 2004. aastal Riikliku Raamatuauhinna ilukirjanduskategooria (The National Book Award for Fiction) finalistiks ning 2009. aastal teos "Kõik hinged" ("All Souls") Pulitzeri preemia ilukirjanduskategooria omas, teos ilmus 2008. aasta kevadel Harcourti kirjastuse väljaandena. Christine Schutti hiljutine romaan "Jõukad sõbrad" ("Prosperous Friends") ilmus 2012. aasta novembris Grove Pressi kirjastuselt.

Ta on kahekordne O. Henry auhinna võitja, samuti Pushcarti auhinna ja New Yorgi kunsti sihtasutuse ja Guggenheimi stipendiaat.
Kirjanik elab poegade Nicki ja Williga New Yorgis. Poeg Will Schutt on luuletaja, kes sai oma luulekogu "Westerly" eest Yale'i noorte poeetide auhinna.
V. I. Lenini nimeline kolhoos

**V. I. Lenini nimeline kolhoos** oli mitme kolhoosi nimi:
***[[V. I. Lenini nimeline kolhoos (Haapsalu rajoon)|V. I. Lenini nimeline kolhoos]]** Haapsalu rajoonis Pürksi külanõukogus
***[[V. I. Lenini nimeline kolhoos (Hiiumaa rajoon)|V. I. Lenini nimeline kolhoos]]** Hiiumaa rajoonis Pühalepa külanõukogus
***[[V. I. Lenini nimeline kolhoos (Kingissepa rajoon)|V. I. Lenini nimeline kolhoos]]** Kingissepa rajoonis Kuressaare külanõukogus
***[[V. I. Lenini nimeline kolhoos (Paide rajoon)|V. I. Lenini nimeline kolhoos]]** Paide rajoonis Paide külanõukogus
***[[V. I. Lenini nimeline kolhoos (Pärnu rajoon)|V. I. Lenini nimeline kolhoos]]** Pärnu rajoonis Uulu külanõukogus
***[[V. I. Lenini nimeline kolhoos (Rapla rajoon)|V. I. Lenini nimeline kolhoos]]** Rapla rajoonis Raikküla külanõukogus
*...
Päevalilleõli

**Päevalilleõli** on päevalille seemnetest toodetud taimeõli.

Päevalilleõli kasutatakse peamiselt toiduõlina ning kosmeetikatoodetes niisutaja ja pehmendajana.

Suurimad päevalilleõli tootjad on Ukraina ja Venemaa.

## Viited
Retseptor (biokeemia)

**Retseptorid** on raku sees või pinnal olevad valgud või valgumolekulide kooslused, mis seovad ligande ja funktsioneerivad signaaliülekandjatena. Neid nimetatakse ka **retseptorvalkudeks**.

Sellised retseptorid jagunevad rakupinna retseptoriteks, tuumaretseptoriteks ja immunoretseptoriteks.

Signaalmolekuli seondumisel rakupinna retseptoriga tekitatakse üks või mitu rakusisest signaali ning muudetakse sellega raku käitumist. Sellised retseptorid jagunevad ioonkanal-retseptoriteks, kus ligandi seondumine muudab ioonkanali konformatsiooni ja avab tee teatud ioonidele, katalüütilisteks retseptoriteks (nt türosiinkinaassed retseptorid), kus retseptor omandab ligandi seondumisega katalüütilise aktiivsuse, ja G-valguga seotud retseptoriteks, mis toimivad G-valkude vahendusel.

Tuumaretseptorid paiknevad tsütosoolis ja liiguvad rakutuuma alles pärast ligandi sidumist. Nad toimivad kui transkriptsioonifaktorid, sest on võimelised seonduma DNA-ga ja muutma selle transkriptsiooni.

Immunoretseptorid on seotud immuunsüsteemi tööga. Näiteks on T-lümfotsüütide pinnal antigeeni äratundvad retseptorid. Erinevalt rakupinna retseptoritest T-rakkude retseptoreid (TCR) aga juurde ei toodeta ja need suudavad antigeeni ära tunda ainult juhul, kui seda esitletakse kooskoesobivuskompleksiga. Immunoretseptorite alla kuuluvad ka mustrit äratundvad retseptorid (PRR-id) (nt tollisarnased retseptorid ehk TLR-id), T-rakkude retseptorid, Fc retseptorid, tsütokiiniretseptorid jt.

## Vaata ka
*P2 retseptorid
*retseptor
*retseptioon

## Viited
Roosna-Alliku mõisa kalmistu

**Roosna-Alliku mõisa kalmistu** on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Allikjärve külas Paide linnas. Kalmistu jääb Roosna-Alliku mõisa südamest linnulennult umbes 0,6 km kaugusele läände.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Stackelbergid umbes 19. sajandi I poolel. Kalmistul on praegu teadaolevalt 5 hauatähist. 

Kalmistul oleval paekivist kabelil on ümar põhiplaan. Kabeli siseruumi katab paekivist pseudokuppel, seda omakorda katab madalakaldeline plekk-katus. Kabeli telje kahel välisküljel on sümmeetrilise fassaadilahendusega kolmnurkviiluga risaliidid. Kabel restaureeriti 2013-2014. aastal.

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002
*Marika Rajamäe. "Veel üks mälestis jääb üle aegade". Järva Teataja, 14. august 2014. Lk 4

## Välislingid
* 
*Roosna-Alliku mõis Eesti mõisaportaalis
*Tänavune aasta ajaloomälestis on Roosna-Alliku mõisakabel ja kalmistu, err.ee, 10.09.2014
Linda Eichler

**Linda Eichler** (sündinud 14. juunil 1988) on Eesti aktivist ja noorpoliitik.

Ta astus Isamaa ja Res Publica Liitu augustis 2009.

Ta on IRL Noorte aseesimees ja välissekretär, IRLi Tallinna piirkonna juhatuse liige ja Pirita osakonna juhatuse liige. 

Ta on esimese eestlasena valitud Euroopa Rahvapartei noorteorganisatsiooni YEPP asepresidendiks.

Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis ja sai 285 häält.

## Viited
Aare Hindremäe

**Aare Hindremäe** (sündinud 15. oktoobril 1963 Raplas) on eesti talupidaja ja fotograaf.

Ta on lõpetanud Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi.

Ta on koduloohuviline.

Ta on raamatu "Kildudest korjatud" kaasautor.

## Ühiskondlik tegevus
Ta on Raplamaa Kehtna valla Lau küla külavanem.

Ta on andnud välja ajalehte Krimmi Eestlased.

## Tunnustus
*2008 Kodanikupäeva aumärk
*2009 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2021 Vabaduse Tammepärja aumärk

## Viited

## Välislingid
*http://www.president.ee/et/vabariik/teenetemargid/kavalerid.php?o=a&c=1&pg=10
Ahmad Phesal Talib

**Ahmad Phesal Talib** (sündinud 1954) on Malaisia poliitik.

Alates 18. juulist 2012 kuni 17. juulini 2015 oli ta Kuala Lumpuri linnapea.

Tal on Wisconsini Ülikooli magistrikraad linnaplaneerimise erialal.

Ta on vasakukäeline.
Ugaami lauk

**Ugaami lauk** (*Allium filidens*) on laugu perekonda kuuluv taimeliik.

## Klassifikatsioon
Ugaami laugul on kaks alamliiki:
**Allium filidens* subsp. *filidens*
**Allium filidens* subsp. *ugami* (Vved.) R.M.Fritsch & F.O.Khass.

## Levila

Ugaami lauk kasvab Pakistanis, Afganistanis, Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Usbekistanis ja Tadžikistanis.

## Viited

## Välislingid
*Eduard August von Regel. 1875. Trudy Imperatorskago S.-Peterburgskago Botaničeskago Sada 3(2): 76, 1875, *Allium karakense* 

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:fr:Allium filidens]] seisuga 16.05.2014.*
Tolueen

**Tolueen** (varasem nimetus **toluool**, IUPACi süstemaatiline nimetus **metüülbenseen**) on aromaatsete ühendite klassi kuuluv süsivesinik keemilise valemiga CH3C6H5. Tolueen on värvitu vedelik. Praktiliselt veeslahustumatu, kuid lõpmatult seguneb enamik orgaaniliste lahustitega.

Tolueen on areenidele omase terava lõhnaga veega mittesegunev värvitu vedelik. Seda sisaldub mõnede leiukohtade naftas ning kivisöe, nafta ja põlevkivi pürolüüsi produktides. Tolueen saadakse põhiliselt nafta kergemate fraktsioonide töötlemisel.

Seda kasutatakse laialdaselt lahustina (plastid, lakid, vaigud), lähteainena keemiatööstuses ja bensiini lisandina oktaaniarvu suurendamiseks. Enne 1920. aastaid kasutati põhilise aromaatse lahustina benseeni. Kui selgus benseeni toksilisus ja kantserogeensus, siis võeti selle asemel suuresti kasutusele tolueen.

Tolueeni aromaatne tsükkel astub paljudesse elektrofiilse asenduse reaktsioonidesse, olles seejuures umbes 25 korda aktiivsem kui benseen. Metüülrühma vesinikuaatomid on vabaradikaalse reaktsiooni tingimustes asendatavad halogeeniaatomitega. Samuti allub metüülrühm oksüdeerivate reagentide toimele.

Mitmed seened nagu *[[Cladophialophora]]*, *[[Exophiala]]*, *[[Leptodontium]]*, *[[Pseudeurotium zonatum]]* ja *[[Cladosporium sphaerospermum]]* ning bakterid suudavad tolueeni lagundada, kasutades seda süsiniku- ja energiaallikana. Bakteritel on tolueeni lagundamiseks TOL-plasmiid, mis vahendab ka *m*- ja *p*-toluaadi ning *m*- ja *p*-ksüleeni lagundamist atseetaldehüüdiks ja püruvaadiks.

## Vaata ka
*Areenid
Surmaeskadron

**Surmaeskadron** on relvastatud üksus, mis kõrgemalseisva organi käsul juhib ja viib läbi inimeste kohtuväliseid tapmisi ja sunniviisilisi kadumisi&nbsp;– poliitilise repressiooni, genotsiidi või revolutsioonilise terrori eesmärgil. Vastutusest hoidumiseks viiakse mõrvu sageli läbi viisidel, mis on mõeldud tagama tapjate identiteedi saladust.

Surmaeskadrone on sageli, kuigi mitte eranditult, seostatud politseiriikidega ning ainupartei või sõjalise diktatuuri võimu all olevate riikidega.

Surmaeskadrone võib toetada omamaine või välisriigi valitsus (riigiterrorism). Need võivad koosneda salapolitsei jõududest, sõjaväestatud rühmadest või valitsuse sõduritest ja politseinikest. Surmaeskadronid võivad olla korraldatud ka omakaitseväe üksustena.

Kui surmaeskadronid ei ole asukohariigi juhtimise all, siis võivad need koosneda mässajate või organiseeritud kuritegevuse jõududest.

Kohtuvälised tapmised ja karistussalgad on ajalooliselt laialt levinud Iraagis, El Salvadoris, Afganistanis, Bangladeshis, Pakistanis, Indias, Sri Lankas, mitmetes Ekvatoriaal-Aafrika riikides ja piirkondades, Jamaical, paljudes Lõuna-Ameerika osades, Usbekistanis, Tai piirkondades ja Filipiinidel.

## Vaata ka
* Karistussalk

## Viited

## Välislingid
* Documentaire Les Torture,Escadrons de La Mort L'école Française (Death Squads, the French School – prantsuskeelne video) YouTube
* Astonishing Discovery of Remains of Guatemalan Death Squad Diary Victims
ASAP Rocky

**Rakim Athelston Mayers** (sündinud 3. oktoobril 1988 Harlemis New Yorgis), rohkem tuntud kui **ASAP Rocky**, on ameerika räppar, plaadiprodutsent, näitleja, moedisainer ja modell. Ta kuulub hiphopiansamblisse ASAP Mob, mille järgi ta on võtnud endale hüüdnime. Rocky avaldas aastal 2011 miksteibi "Live. Love. ASAP", mis pälvis kriitikute heakskiidu.
Surnutepüha

**Surnutepüha** ehk **igavikupühapäev** on luterlikus kirikus tähistatav püha, mida peetakse viimasel pühapäeval enne advendiaega. Alguse sai see Preisimaalt 1816. aastal, mil Friedrich Wilhelm III selle nii määras.

Eesti rahvakalendris surnutepüha ei tunta. Eestis peeti 1937. aasta pühade ja puhkepäevade seaduse järgi surnutepüha .

## Vaata ka
*Hingedepäev
*Pühakutepäev

## Viited
Haute-Marne'i departemangu haldusüksuste loend

Siin on toodud ära kõik Haute-Marne'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka valdade INSEE koodid. Chaumonti ja Saint-Dizier' vald on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse, mille vahel on vald jagatud, kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.

Departemangus on kolm ringkonda:
* Chaumonti ringkond
* Langresi ringkond
* Saint-Dizier' ringkond

## Kantonid
Departemangus on kokku 17 kantonit. Vallad Chaumont (kogupindalaga 55,26 km²) ja Saint-Dizier (kogupindalaga 47,69 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.

## Vallad
Departemangus on 426 valda (seisuga 1. jaanuar 2019):
Viljandi lossipark

**Viljandi lossipark** on Viljandis asuv lossipark, mis ümbritseb Viljandi lossimägesid ja nende ümbrust. Pargi pindala on 34 ha. Park kuulub Viljandi maastikukaitseala koosseisu.

## Viited
Verekeskus

**Verekeskus** (vananenud termin: *vereülekandejaam*) on meditsiiniasutus, mis kogub doonoritelt verd, uurib seda laboratoorselt, konserveerib seda ning valmistab verekomponente.

Eestis asuvad verekeskused näiteks Tallinnas (Põhja-Eesti Regionaalhaigla Verekeskus) ja Tartus (Tartu Ülikooli Kliinikumi Verekeskus).

## Viited

## Välislingid
*Põhja-Eesti Regionaalhaigla verekeskus
*Tartu Ülikooli Kliinikumi verekeskus
*Pärnu Haigla veretalitus
*Ida-Viru Keskhaigla vereteenistus
Merekool

**Merekool** on õppeasutus, kus õpetatakse merenduse ja kalandusega seotud erialasid ja erioskuseid.

## Merekoolid Eestis
Eestis avati esimene merealane õppeasutus (arvutuskool) 1715. aastal Tallinnas.

Aastal 1992 ühendati kõik Eestis tegutsenud merendusalased koolid Eesti Merehariduskeskuseks (praeguse nimega Mereakadeemia). 

Hiljem, kui Mereakadeemia liideti Tallinna Tehnikaülikooliga, eraldati kutseõpe uuesti eraldi õppeasutuseks Eesti Merekool.

## Viited
Ossian Wuorenheimo

**Erik Ossian Wuorenheimo** (aastani 1903 **Erik Ossian Bergbom**; 3. detsember 1845 Viiburi – 13. juuni 1917 Helsingi) oli soome poliitik, senaator.
Vabaõhumuuseum

**Vabaõhumuuseum** on muuseum, kus säilitatakse ja eksponeeritakse vanu ehitisi ja nende ehitistega seotud ainelisi esemeid, et anda minevikust võimalikult tõetruu pilt. 

## Vabaõhumuuseumid Eestis
Eestis on mitu vabaõhumuuseumi, neist tuntuim on Tallinnas asuv Eesti Vabaõhumuuseum.

Tamsalu külje all on Tamsalu lubjapark. Vabaõhumuuseumiks võib pidada ka Kohtla kaevandusmuuseumi.

## Viited
Kapillaarpäsmake

**Kapillaarpäsmake** ehk **veresoontepäsmake** ehk **neerupäsmake** ehk **glomerulus** ehk **glomeerul** (ladina *glomerulus renalis*, ains *glomerulus*, mitm *glomeruli*) on paljude selgroogsete loomade neerudes paiknevate nefronite neerukehakeste põhiosa.

Kapillaarpäsmakesi ümbritseb päsmakesekihn (Bowmani kihn) ja nende sisepind on kaetud podotsüütidega. Neerupäsmakeste  ülesandeks on esmasuriini filtreerimine. Glomerulaarfiltratsioon baseerub vererõhul ja kapillaaripäsmakeses on vererõhk kõrgem kui harilikus kapillaaris.

Kui arterites langeb vererõhk alla 60 mmHg siis glomeruluste töö lakkab.

Kapillaarpäsmakeste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

## Roomajatel
### Madudel

Uuringud *[[Thamnophis sirtalis]]* madudega tuvastasid neil 100 neerupäsmakest.

## Inimestel

Neerupäsmakesse suubub verd toov toomaarteriool (*arteriola afferens*), milleks on neeruarteri haru (*arteriola glomerularis afferens*) 
ja väljub viimasoon (*arteriola glomerularis efferens*). Neerupäsmakese lähedal paikneb proksimaalne vääniline neerutoruke.

### Kokkupuuted madudega

Inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatud madude sülg, sattudes inimese vereringesse, võib avaldada maohammustuse mürgistuse korral toimet ka neerupäsmakestele.

  
## Patoloogia
### Inimestel

Inimestel seostatakse neerupäsmaskestega diabeetilise neerukahjustuse teket, põhjustades neerupäsmakeste skleroosi e. glomeruloskleroos e. Kimmelstieli-Wilsoni sündroom ja lisaks päsmakestes olevate veresoonte (arterite ja arterioolode) skleroosi.
 
## Vaata ka
*glomerulaarhaigus
*glomerulonefriidid
*jukstaglomerulaarrakud
**[[synaptic glomerulus]]*

## Viited

## Välislingid
*Susan E. Quaggin, Jordan A. Kreidberg, Development of the renal glomerulus: good neighbors and good fences, Development 135, 609-620 (2008) doi:10.1242/dev.001081, veebiversioon (vaadatud 16.05.2014) (*inglise keeles*)
*Glomerular Diseases
*Kidney Glomerulus
*Fluid Physiology. 4.3 Ultrafiltration in the Glomerulus
*This normal glomerulus
Harry Habel

**Harry Habel** (9. aprill 1912 Keila – 8. märts 1980 Rootsi) oli Eesti purilendur ja lendur.

Ta sündis pere kolmest lapsest vanimana Keilas. Lõpetas 1930. aastal Tallinna Reaalkooli. Õppis 1931. aastal Tallinna Õhuasjanduse Ühingu lähetusel koos Richard Tomsoniga Varssavi Lennuklubis harrastuslenduriks. 1932. aastal tegi läbi tagavaraväe lendurite esimese kursuse, kus tema lennuinstruktoriks oli Hans Kitvel. Pärast kursuse lõpetamist määrati reservi.

1935. aasta kevadel lõpetas ta Õhu- ja Gaasikaitse Liidu lennuinstruktorite kursuse. Oli seejärel lennuinstruktor kõigil järgnevail liidu korraldatud eralendurite kursustel. 1937. ja 1938. aastal õpetas ta Lennuasjanduse Inspektuuri korraldatud lennukursustel teoreetilist osa ja suvel ka lendamist. Samu ülesandeid täitis ta ka 1938. aastal Eesti Aeroklubi instruktorina. 1939. aastal asutatud Eesti Õhuliinide Aktsiaselts Ago saatis Habeli Saksamaale õppima lendamist reisilennukil Ju-52/3m. Seejärel töötas ta AS Ago liinilennuki piloodina sama tüüpi lennukil. Harry Habel oli firma esinduse liikmena lendur ka Ago esimese Junkers Ju 52 välislennul, mis toimus 27. märtsil 1940 Ülemiste lennuväljalt Stockholmi. 

1941. aastal õnnestus Habelil koos paljude teiste eesti lenduritega hoida kõrvale mobilisatsioonist Punaarmeesse ja saatmisest Venemaale. 1942. aastal lõi Habel kaasa Saksamaa relvajõudude mereluurelennu erisalga ''Buschmann'' asutamisel, kuhu võeti teenistusse leitnandi auastmes. Õpetas 1943. aasta märtsis alanud lendurvaatlejate kursusel aeronavigatsiooni eriala. 

1943. aasta oktoobris pidi ta saadetama Venemaal tegutsenud 127. luurelennugrupi 2. salga ülemaks, kuid põgenes koos paari kaaslasega Soome, kust peagi siirdus edasi Rootsi.  Pärast sõda asutas seal plastist täppisdetaile valmistava ettevõtte Harry Habel AB. 

Rootsi pagulaseestlaste ajalehe Välis-Eesti (24.03.1980) järelehüüe: *„Nii kolm aastakümmet tagasi ..., sain lehereporterina teiste hulgas tuttavaks noore lendurohvitseriga, kelle nimi oli Harry Habel. Oli parajasti plastmaterjalide võidumarsi ajastu ja ka tema oli asutanud ettevõtte Teknoplast. Hilisematel isiklikel kõnelustel selgus, et ta oli inimene laialdaste huvidega, orbiidiga kaugel väljaspool oma uut kutseala. Tookord kahetses Harry, et ta pole veel Rootsi kodanik ja tal ei lubata oma lennuoskust proovida isegi tavalises sportlennukis, sest äkki lendab ja heidab [[Moskva]] peale pommi. Aga tuli aeg, kus Harry lendas jälle, koguni isiklikus lennukis ...“* Harry Habel ehitas kaks purilennukit, esimese neist juba koolipoisina 1930. ja teise 1935. aastal, mis paraku jäid lendu tõusmata ehitaja majanduslike võimaluste nappuse tõttu.  1936. aastal avaldas Tallinna Õhuasjanduse Ühingu Kirjastus esimese eestikeelse 70 joonise ja 2 tabeliga purilennu käsiraamatu „Purilend“, mille autor oli lendur-instruktor Harry Habel.

## Tunnustus
*Saksa Sõjateenete Rist (2. klass mõõkadega, 1. september 1943).

## Viited
Karl Kello

**Karl Kello** (sündinud 26. aprillil 1950 Rakveres) on eesti filmirežissöör, ajakirjanik ja toimetaja.

## Haridus
Ta on lõpetanud 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia ajakirjanduse eriharus.

## Töökäik
Töötas aastatel 1973–1979 Tallinnfilmis ja 1980–1992 Eesti Reklaamfilmis toimetaja ja režissöörina, hiljem reklaamifirmas AGE ja Eesti Päevalehes. Ta on olnud Õpetajate Lehe ja ajakirja Haridus toimetaja. 

## Looming
### Ajalooteemalised teosed
Avaldanud populaarteaduslikke artikleid. 1992. aastal uuris Kello Kesk-Euroopa Ülikooli toetusel taani, rootsi, soome ja eesti kirikukunsti, 1996. aastal sai ta Tartu Ülikooli teadustööde võistlusel preemia uurimuse eest, mis käsitles alles lugema õppinud maarahva maailmapilti võrdlevalt uues testamendis kajastuvaga. Ajakirjas Haridus on ta muu hulgas avaldanud pikema kirjutistesarja sümbolitest ja üldhariva Kalevipoja-teemalise erinumbri. 

1987. aastal asutatud Eesti Muinsuskaitse Seltsiga on Kello seotud selle tegevuse algusest peale. 2000. aastal ilmus talt põhjala rahvaste ajaloo, mütoloogia ja sakraalkunsti alane  „Vana aja raamat". Eesti tuntuima sümboli- ja traditsioonide uurijana on ta avaldanud raamatud „Põhjamaine vaarao" (2004) ja „Draakoni märgi all" (2007), „Tuhat aastat nagu üks päev" (2012), „Templirüütlid Saaremaal" (2016) jm. 2002. aastal tunnustati Karl Kellot Valgetähe teenetemärgiga.

### Filmilooming
Karl Kello on teinud režissöörina peamiselt dokumentalistikat – 18 kinoringvaadet „Nõukogude Eesti“ ja kaks „Eesti Kroonikat“ – ning vähemalt paarkümmend reklaamfilmi. 

Aastatel 1999–2000 valmis tal koos kaasrežissöör Arvo Vilu ja stsenarist Enn Tarveliga kolm dokumentaalfilmi sarjast „Eesti lähimineviku okupatsioonid“: „Esimene punane aasta 1940–1941“, „Sõda ja Saksa aeg 1941–1944“ ning „Stalinismi aeg 1950–1956“. 

Kello etnoloogia- ja ajalooteemalistest autorifilmidest on suuremat tähelepanu leidnud „Katõ ilma veere pääl", „Raua vägi" (mõlemad 1990), „Jaanikivi" (1992), „Phaetonit otsides“ (1999), „Narr Jumala kojas" (2001) ja „Küll siis Kalev..." (2004).

## Tunnustus
* 2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

## Isiklikku
Režissöör Ruta Celma on tema abikaasa.

## Allikad
* Karl Kello elulugu Eesti Filmi Andmebaasis
Mart Saare monument (Tallinn)

**Mart Saare monument** on mälestusmärk, mis on loodud helilooja Mart Saare mälestuseks. 1982. aastal valminud monumendi autorid on skulptor Aime Kuulbusch-Mölder ja arhitekt Ike Volkov. Monument asub Tallinnas Narva maantee ja A. Weizenbergi tänava nurga haljasalal.

## Vaata ka
*Mart Saare monument (Tartu)

## Välislingid
*
Loogikalülitus

**Loogikalülitus** on elektroonikalülitus, mis sooritab loogikatehteid.
## Vaata ka
*Universaalne loogikalülitus
*Loogikaelement
*Digitaalloogika
Merekeele nõukoda

**Merekeele nõukoda** on merendusterminoloogiaga tegelev Eesti ühiskondlik organisatsioon (komisjon, nõukoda).

Nõukoda loodi 1973. aastal Eesti Meremuuseumi juures, kandes siis nime **merendusterminoloogia komisjon.**

Aastast 2002 koguneb nõukoda Veeteede Ameti ruumes. Merekeele nõukoda on isikute vabatahtlik ühendus, mis tegutseb aruandevabalt oma liikmete kulu ja kirjadega.

Nõukoja esimees oli pikka aega Uno Laur. Aastail 2011–2020 oli esimees Peedu Kass, auesimees oli (kuni surmani 2018. aastal) Uno Laur. Alates 2020. aastast on merekeele nõukoja esimees Peeter Veegen.

## Avaldatud teosed
1996. aastal andis nõukoda koos Eesti Entsüklopeediakirjastusega välja "Mereleksikoni".

Detsembris 2008 andis nõukoda välja "Inglise-eesti meresõnaraamatu".

Merekeele nõukoda on osalenud terminibaaside korrastamises, uuendades ja täpsustades merendusterminite esitust näiteks Estermis ja IATE.s, aga ka statistikasõnastikus.

Koostöös Veeteede Ametiga täiendavad mõned merekeele nõukoja liikmed jooksvalt Merevikit.

## Viited

## Kirjandus
* Merekeele nõukoda sai 40-aastaseks. Meremees 2013, nr 1
* Merekeelt on hoitud 40 aastat. Reisimaailm 2013, nr 2
* *Matke* või *ristlus*, *kruis* või *kruiis*. Meremees 2013, nr 2
* 40 aastat hoolt merekeele eest. Navigaator 2013, nr 2

## Välislingid
* Keelesaade. Merekeel. 5. veebruar 2023
* Merekeele nõukojast Veeteede Ameti veebilehel ja koosolekute teokirjad
* Mereblog: Meri ja sõna ühtede kaante vahel
* Loomisel uus merendusalane teatmeteos
* Merekeele nõukoja 40. aastapäeva reis Kuku raadio "Meretunnis" 2. veebruaril 2013
* Merekeele nõukoja 50. aastapäeva reis Kuku raadio "Meretunnis" 21. jaanuaril 2023
KOKO Arhitektid OÜ

**KOKO Arhitektid OÜ** on Eesti arhitektuuribüroo.

Büroo asutasid aastal 2000 Tallinnas Raivo Kotov ja Andrus Kõresaar. Bürood asutama õhutas neid Hannoveris toimunud EXPO 2000 üritusel Eesti paviljoniga pälvinud tähelepanu. Büroo loodud projektides (sh rekonstrueerimisprojektides) on uus ja vana liidetud isikupärasel viisil tervikuks.

## Tunnustus
*2012 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri aastapreemia (Tallinna vesilennukite angaaride ja Tallinna teletorni rekonstrueerimise eest)
*2012 Rootsi äriauhind

## Projekte
*Georg Ots Spa Hotell (2004, Kuressaares)
*Fahle maja (2006)
*Tallinna sünagoog (2007)
*Rotermanni kvartali laudsepatöökoja rekonstruktsioon (2009)
*Tallinna teletorni (2012) ja Lennusadama vesilennukite angaaride rekonstruktsioon (2012)
*Tartu Ülikooli Loodusmuuseumi uus ekspositsioon (2016)

## Viited

## Välislingid
*Arhitektuuribüroo koduleht
Valge koer (film)

**"Valge koer"** on 1982. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm, mille stsenaarium põhineb Romain Gary romaanil "Valge koer".

## Süžee
Noor näitleja Julie sõidab oma autoga otsa valgele saksa lambakoerale. Ta viib koera veterinaari juurde ja laseb terveks ravida. Kuna omanikust ei ole midagi teada, otsustab ta looma endale jätta. Peagi selgub aga, et tegemist ei ole tavalise kutsuga. Valge koer ründab mustanahalisi inimesi. Selgub, et rassistid on koolitanud teda mustanahalisi ründama ja isegi tapma. Julie pöördub mustanahalise koertedresseerija Keysi poole, et see koera ümber kasvataks.

## Osatäitjad
* Kristy McNichol – Julie
* Paul Winfield – Keys
* Jameson Parker – Roland Grale 
* Vernon Weddle – veterinaar
* Karl Lewis Miller – kurjategija
* Tony Brubaker – puhastusauto juht
* Marshall Thompson – filmirežissöör
* Paul Bartel – operaator
* Lynne Moody – Molly
Mereviki

**Mereviki** ehk *mereentsüklopeedia veebis* on aastal 2009 loodud ja jooksvalt täiendatav meretemaatikat sisaldav avalik andmekogu (veebientsüklopeedia). Mereviki asub Veeteede Ameti veebiruumis ja selle koostamist koordineerib Veeteede Ameti teatmeteoste talitus. Mereviki aluseks on suuresti 1996. aastal ilmunud "Mereleksikon".

Mereviki kasutab MediaWiki tarkvara. 

Mereviki töörühmas on Veeteede Ameti töötajaid, Merekeele nõukoja liikmeid ja ka abilisi väljastpoolt. 

23. mail 2013 ületas Mereviki 1000 artikli piiri.

## Viited

## Välislingid
*Mereviki esileht
*Mereblogi artikkel Mereviki loomise kohta
Tallinna Laevamehaanikute Kool

**Tallinna Laevamehaanikute Kool** oli aastatel 1920–1931 tegutsenud keskastme merendusspetsialiste ette valmistanud kool (merekool).

Kool alustas tegevust novembris 1920 Tallinna Tehnikumi juures ning valmistas ette III ja II järgu mehaanikuid auru- ja mootorlaevadele. 1931. aasta sügisel jätkas tööd Tallinna Merekooli juures ja aastal 1935 liideti Tallinna Merekooliga. 

Kooli tegutsemise vältel (1920–1931) lõpetas kooli umbes 145 õpilast.

Kooli juhatajad on olnud
*1920–1928 E. Avik, E. Türna ja A. Päss (kohakaaslastena);
*1928–1931 J. Saar (koosseisulisena).

## Viited
Tulelaev

**Tulelaev** (ka: **ujuvmajakas**) on valgus- ja helisignalisatsiooniseadmega ankurdatud laev, mis tähistab veekogus ohtlikku kohta (nt madalat) või näitab laevatee käänukohta.

## Ajalugu
Ujuvmajakateks nimetatud tulelaevu hakati siinsetes vetes kasutama alates 1858. a. Tulelaevadel oli muudest alustest erinev laevatekk ja silmatorkavaks värvitud laevakere. Tulelaevad ankurdati merel eriti ohtlike kohtade, enamasti madalike ja laevatee pöördekohtade tähistamiseks. Tulelaeva asukoht merel sõltus tihti ka jääoludest. 

Tulelaevad varustati valgus- , heli- ja raadiosignaalide edastamise vahenditega. Laeva mastides olid eraldusmärgid, päeva ajal kerad ja öösel tuled. Ohtlikul kursil liikuvate laevade hoiatamiseks kasutati signaallippe ja sireeni. 

Tallinna madala esimene tulelaev, kahemastiline purjekas Revalstein asus ankrupaigale 1858. a. Laeva mastis põles öösel hoiatuslatern. 1864. a. asendati alus samanimelise, 186 t veeväljasurvega, 27 m pikkuse laevaga. Tegemist oli Inglismaalt ostetud terasest kerega kolmemastilise purjelaevaga, mis ehitati ümber tulelaevaks. 1910. a. värviti laeva korpus punaseks ja külgedele maaliti valgele taustale laeva nimi Revalstein. Täiendati laeva varustust, mastikerad said mustad ja valged vertikaalsed triibud ning mastid uued tuled. 

Alates 1898. a. seisis Hiiumadala loodeküljel tulelaev Nekmangrund, samal aastal Helsingis ehitatud kahe mastiga väike teraskerega aurik. Laevakere oli värvitud punaseks ja selle keskosas lai valge triip. 1908. a. paigaldati tulelaevale veealune signaalkell ja uued uduraketid. 

Kui tulelaev vajas remontimist või hooldust, mida ei saanud teha alust sadamasse viimata, asendati see tööde ajaks teise samaväärse alusega. 20. sajandi alguseks olid tulelaevad varustatud tehniliste uuenduste, sh elektrivalgustuse, helisignaali, traadita telegraafi ja raadiojaamaga. 

Peipsi ja Pihkva järve tulelaevad olid ühemastilised mustaks värvitud lodjad, mille mastis oli latern ja kera, ahtris Teedeministeeriumi lipp. 

20. sajandil on Eesti vetes seisnud 4 tulelaeva: TallinnaMadal, Hiiumadal, Sarõtšev ja Reserv.

## Viited
Merevaigutee

**"Merevaigutee"** oli antiikajal kaubatee, mida mööda teadaolevalt juba alates 16. sajandist e.m.a. kuni varakeskaja alguseni veeti merevaiku Läänemere-äärsetest leiukohtadest kauplemiseks Vahemere-äärsetesse maadesse, sh Vana-Egiptusse, Foiniikiasse, Vana-Kreekasse, Vana-Roomasse jt riikidesse.

Mõnede uurijate käsitluses on terminit "Merevaigutee" kasutatud ka kitsamas mõistes, tähistamaks vaid 1.-2. sajandil m.a.j. aset leidnud kaubavahetust Vana-Rooma riigi ja Läänemere lõunakalda rahvaste vahel. Rooma impeeriumi perioodil kestis keiser Nero valitsusajal aktiivseks muutunud väliskauplemine merevaiguga vaid umbes sada aastat, ligikaudu aastatel 50-150 m.a.j.  

Lennart Meri on Merevaiguteed maininud enda teostes "Hõbevalge" ja "Hõbevalgem".
 
## Viited

## Välislingid
* Iidne merevaigutee siitmailt Itaaliasse on taaskord avatud Eesti Päevaleht, 6. märts 2013
* Christian Hanus. Cultural Heritage of the Amber Road, Danube University Krems, March 22, 2016
* Gudrun Biffl. Economic Performance of the Amber Road Today
Piimandus

**Piimandus** on majandusharu, mis hõlmab nii piima tootmise, piima lüpsijärgse käsitsuse, piima vastuvõtu tootjatelt ja piima töötlemise piimatoodeteks (piimatööstus).

## Eesti piimandus
Eestis tegutses aastatel 1937–1944 Õisu Piimandusinstituut.

Piimandust on Eestis õpetatud Eesti Maaülikoolis, Õisu Põllumajandustehnikumis, Tartu Toidutööstus- ja Teeninduskoolis.

## Viited
Mart Saare monument

Eestis on mitu **Mart Saare monumenti**:

***[[Mart Saare monument (Tallinn)|Mart Saare monument]]** Tallinnas
***[[Mart Saare monument (Tartu)|Mart Saare monument]]** Tartus
Kõõvits

**Kõõvits** on muistne tulekivist, kvartsist või mõnest muust kivimist tehtud tööriist, millega töödeldi loomanahkasid või puitu. Kõõvitsaid on leitud arvukalt kiviaja asulakohtadest.

## Viited

## Välislingid
* Kriiska, Jonuks, Kraas: Kõõvitsad
Pekingi Välisõpingute Ülikool

**Pekingi Välisõpingute Ülikool** (*[[hiina keel]]es 北京外国语大学; [[pinyin]]*<nowiki/>'is Běijīng Wàiguóyǔ Dàxué) on Pekingis asuv ülikool, mis on spetsialiseerunud eelkõige võõrkeeltele, kuigi õpetatakse ka õigust, majandust, ärijuhtimist, diplomaatiat, ajakirjandust jm (suunitlusega töötamaks asutustes ja ettevõtetes, millel on tihedad kontaktid muu maailmaga). 

 õpetatakse ülikoolis 73 keelt (eriala, lisaeriala või valikainena). Võimalik on õppida peaaegu kõiki Euroopa Liidu ametlikke keeli. Ülikooli peetakse keeleõppetasemelt parimaks Hiinas.

## Eesti keel ja kultuur Pekingi välisõpingute ülikoolis
Alates 2010. aastast saab Pekingi välisõpingute ülikoolis õppida valikainena ka eesti keelt. Selleks lähetab Eesti riik Pekingisse eesti keele ja kultuuri akadeemilise välisõppe programmi (EKKAV) raames eesti keele ja kultuuri lektori. Programmi koordineeris Eesti Instituut, 2021. aastast haldab programmi Haridus- ja Noorteamet.  

Pekingi välisõpingute ülikoolis alustas esimese lektorina 2010. aastal tööd Katrin Jänese.

Peale Pekingi välisõpingute ülikooli saab eesti keelt õppida Pekingis veel ka Pekingi rahvusvaheliste suhete ülikoolis, kus töötavad ülikooli enda kutsutud eestlastest eesti keele õpetajad.
### Eesti keele lektorid

* 2010–2011 Katrin Jänese
* 2011–2014 Inga J. Isabel Adamson
* 2014–2018 Ilona Tragel
* 2018–2020 Helena Metslang
* 2020–... Külli Saia

## Viited

## Välislingid
* Pekingi välisõpingute ülikooli eestikeelne veebisait
Arnold Orav

**Arnold Orav** (aastani 1921 **Arnold Köbler**; 3. november 1912 Tallinn – 24. mai 1995 Palm Beach, Florida, USA) oli eesti ärimees.

Ta lõpetas aastal 1932 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas kaubandust. Ta oli korporatsioon Vironia liige.

Sõja ajal töötas ta Lutheri vabrikus osakonnajuhatajana.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, aastal 1946 Saksamaalt Venezuelasse. Venezuelas lõi ta koos Albert Tattariga Lõuna-Ameerika suurima põllumajandusmasinaid ja autosid maale toova kompanii ACO Group, mille tegevjuhiks palgati Harry Männil. Orav sai korporatsiooni Lääne-Venezuela piirkonna asepresidendiks.

## Välislingid
* http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1399
Aastad (film)

"**Aastad**" on Eesti dokumentaalfilm, mis esilinastus 1977. aastal. Filmi režissöör on Peeter Tooming. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film kujutab Eduard Uibot, Kai Leetet ja Elonna Spriiti.

## Viited

## Välislingid
*