Venestamine

**Venestamine** ehk **russifitseerimine** on vene keele, õigeusu kui ka vene kultuuri pealesurumine teistele rahvastele. Venestamise tulemus võib olla venestumine ehk russifitseerumine.

19. sajandi teises pooles sai venestamisest Venemaa Keisririigis ametlik poliitika. Seejärel on venestamine olnud ka endise Nõukogude Liidu ja tänapäeva Venemaa võimude mitteametlik poliitika. Nõukogude Liidu valitsuse ja kommunistliku partei juhtkonna sellekohased otsused olid salajased. Venestamise lõppeesmärk oli vähemusrahvaste assimileerimine ehk nende muutmine vene kultuuriruumi omaks pidavaks ja ennast venelasena teadvustavaks rahvaks – venelasteks. Venestamise tulemusel on mitu väikerahvast Venemaal kaotanud oma identiteedi ning omandanud vene keele ja kultuuri.

Venestamisel on kasutatud eri meetodeid, näiteks vene keelele eelisseisundi andmine, venekeelse hariduse, segaabielude jmt soodustamine, soodustuste pakkumine vene õigeusku astujaile, venelaste immigratsioon teiste rahvaste asualadele, koloniseerimine, teiste rahvaste küüditamine ja genotsiid jmt.

Eesti ajaloos olid intensiivsemad venestamise perioodid 19. sajandi lõpus keiser Aleksander III valitsusajal (1881–1894) ning Nõukogude okupatsiooni (1944–1991) ajal, eriti 1970. ja 1980. aastatel.

## Venestamine 19. sajandil

Pärast 1819. aasta Liivimaa talurahvaseaduste vastuvõtmist tegi Venemaa keiser Aleksander III korralduse viia Balti provintside koolides sisse kohustuslik vene keele õpetamine. 3. jaanuaril 1850 kehtestati keiser Nikolai I korraldusel Balti kubermangudes venekeelne ametlik kirjavahetus, mis jõustus 1855. aastal. Väljakujunenud Balti erikorra ning senini toiminud mitteametliku saksastamise asendas ametlik venestamine, mille juhtimiseks määrati 1885. aasta kevadel ametisse kubernerid – Eestimaal Sergei Šahhovskoi (kuberner 1885–1894) ja Liivimaal kindralleitnant Mihhail Zinovjev (kuberner 1885–1895).

Venestamise ja kõigi Vene impeeriumis elavate rahvuste ühtseks rahvaks assimileerimise ideoloogideks olid vene marurahvuslased Mihhail Katkov, Konstantin Pobedonostsev ja teised.

Šahhovskoi korraldusel ehitati Tallinna Toompeale aastatel 1894–1900 Aleksander Nevski katedraal sümboliseerimaks Vene impeeriumi ja riikliku Vene Õigeusu Kiriku võimu Eestimaal. 
Tsaarivõimu esindajad kasutasid venestamispoliitika elluviimisel Balti kubermangudes sealse valdavalt kohalikest sakslastest koosneva ühiskonna ülemkihi vastu ka mitmeid tärkava läti ja eesti rahvusluse esindajaid. Venestuspoliitikat toetasid näiteks Carl Robert Jakobson ja mitmed Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES) juhid (mida kajastavad kuberner Šahhovskoi märkmed): 

### Venestuse mõiste kriitika ajalooteaduses
Ajaloolane Karsten Brüggemann on siiski nimetanud *venestust* "vaieldavaks uurimisparadigmaks" ning normatiivse teadusterminina liiga hinnanguliseks: "Enam ei saa *venestust* pidada keisririigi rahvuspoliitikat suunanud peamiseks teguriks." Nii on eri ajaloolased tõstnud esile venestuseks nimetatud poliitikate tegelikku mitmekesisust, riigi moderniseerimisest ja administratiivsest unifitseerimispoliitikast ühtse halduse nimel kuni vene haritlastele töökohtade loomiseni baltisaksa ametnikkonna arvel. 1840. aastatest tõlgendasid baltisakslased keskuse reformialgatusi üha enam sekkumisena provintsi autonoomiasse, samas oli administratiivse autonoomia kaotamise juures oluline tegur ka kohalike reformiprojektide ebaõnnestumine 19. sajandi keskpaigas. Brüggemanni hinnangul võttiski eesti ja läti ajalookirjutus *venestuse* mõiste üle saksa historiograafiast, kus seda "kasutati väidetavate ohvrite propagandaterminina", mistõttu Brüggemann peab seda teaduslikus käsituses kasutuskõlbmatuks. Nii viitab see mitte konkreetsele Peterburist lähtunud poliitikale ja planeeritud assimileerimisstrateegiatele, vaid pigem bürokraatlikule mõtteviisile ja vene eliidi "mentaalsele soodumusele", mis aga ei erinenud oluliselt teiste Euroopa riikide riigirahvuslustest ning takerdus lääneprovintsides rahvusliku ja kultuurilise mitmekesisuse tõttu.

## Vaata ka
*Venestamine ENSV-s
*Venestusaeg
*Suurvene šovinism
*Homo sovieticus

## Viited

## Kirjandus
* Eesti NSV loominguliste liitude juhatuse ühispleenum 1.–2. aprillil 1988. Eesti Raamat, Tallinn, 1988.
* Kommunismi must raamat. Kuriteod, terror, repressioonid. Varrak, Tallinn, 2000.

## Välislingid

* Venemaa rahvaste punane raamat
* Kahekümne aasta eest kinnistas erileht suveräänsusdeklaratsiooni – Postimees, 15. november 2008
*Ilmar Tomusk: kas rahvuskeelte koht on jälle ajaloo prügikastis? (1978. aasta "Ürituste plaan NLKP Keskkomitee määruse "Vene keele edasise omandamise ja õpetamise täiustamisest kõikides vabariikides" täitmise asjus") ERR, 24. juuni 2018