open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liberty Island

**Liberty Island** (eesti keeles tõlkes 'Vabadussaar') on Ameerika Ühendriikide riikliku kuuluvusega saar Hudsoni jõe suubumiskohas New Yorgi ülemlahte (*Upper Bay*). Saarel asub Vabadussammas (*Statue of Liberty*). Saar on New Yorgi linnaosa Manhattani eksklaav, mida ümbritsevad Jersey City linna veed New Jersey osariigis.

## Ajalugu
### Etümoloogia
1753. aasta eel teati saart kui ***Great Oyster Island*** ning 18. sajandil kui ***Bedloe's Island***. Ameerika Ühendriikide Kongress määras praeguse nime aastal 1956. Saare alternatiivne nimi on olnud ***Love Island***.

### Fort Wood

Fordi rajamist saarel alustati 1806. aastal. 11-tipulise tähe kujuline graniidist eskarpmüüriga fort valmis viis aastat hiljem 1811. aastal. Eesmärk oli New Yorgi kaitsmine merelt Briti invasiooni puhul. 1812. aasta sõja järel anti fordile USA sõjaväe ohvitseri Eleazer Derby Woodi auks nimi ***Fort Wood***.

Kui 1880. aastatel Vabadussamba jaoks asupaika otsiti, oli fort üsna mahajäetud ja räämas seisukorras. Prantsuse III Vabariik saatis Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsiooni sajanda aastapäeva kingitusele Vabadussambale kohta valima skulptori Frédéric Auguste Bartholdi, kes valis kohe Bedloe' saare.



## Statue of Liberty

## Mälestusväärsus
1937. aastal sai saarest koos hiljem lisatud Ellis Islandi saarega osa rahvuslikust mälestusmärgist *Statue of Liberty National Monument*. Aastal 1966 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (*National Register of Historic Places*) ning aastast 1976 on tegu New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*) kuulutatud monumendikompleksiga.

## Vaata ka

*Statue of Liberty
*Ellis Island
*Liberty State Park

## Viited
Tühikuklahv

**Tühikuklahv** (inglise keeles *space bar*, *space*, *space key*, *blank*) on tühiku tekitamiseks mõeldud klahv kirjutusmasina või arvuti klaviatuuril.

Tühikuklahv asetseb alumisel real ning on tavaliselt teistest klahvidest tunduvalt pikem, et ta oleks mõlema käe pöidlale kättesaadav.

ASCII koodis on tühik kümnendsüsteemis 32 ja kuueteistkümnendsüsteemis 0x20.

## Ajalugu
Algsetel kirjutusmasinatel 19. sajandi teisest poolest oli tühik lai metallklahv, mis ümbritses masinat või oli sama lai kui masin ise. Hiljem sai tühikuklahv oma tänapäevase ergonoomilise kuju, kui muudeti selle laiust ja asukohta. Tühikuklahv paigutati kesksele kohale tähtede C, V, B, N ja M all tavalisel QWERTY klaviatuuril. Kujumuutus oli tingitud sellest, et arvutiklaviatuurile lisati funktsiooniklahvid, mis olid disainitud ergonoomilisena. Uute funktsiooniklahvide lisandumisel paigutati tühikuklahv oma kohale kahe Alt-klahvi vahel (või Command-klahvide vahel Macintoshil).

Osal varasematest kirjutusmasinatest (nt Hansen Writing Ball, Hammond) ja arvutiklaviatuuridest (nt Sinclair ZX Spectrum,Jupiter Ace) oli tühikute sisestamiseks kasutusel teistsugused lahendused. Tühikuklahv oli väiksem ja see ei paiknenud kesksel kohal. Varaseim näide on Sholesi ja Gliddeni kirjutusmasin, millel sai kangi abil sisestada tühikut sõnade vahele. Klahvi abil sisestatav tühik leiutati peale aastat 1843. Kuna need lahendused tulenesid toonastest tehnilistest võimalustest, polnud neid mugav kasutada, mistõttu on tänapäeval neist loobutud.

## Muud kasutusviisid
Olenevalt operatsioonisüsteemist on võimalik kasutada tühikuklahvi koos muuteklahvidega (ingl *modifier key*), näiteks juhtklahviga (ingl *control key*) saab sulgeda kasutajaliideses akna või muuta selle suurust.

Veebibrauserites võimaldab tühikuklahv alla ja üles navigeerida, kui kasutada seda koos tõstuklahviga (Shift).

Tühikuklahvi abil saab videot või muusikat esitada ja taasesitada.

Videomängudes täidab tühikuklahv tavaliselt hüppamise (ingl *jump*) või pidurdamise (ing *brake*) funktsiooni.

Mac OS 10.4-st alates on OS X-is võimalik teha Spotlighti otsingut, kasutades Command-klahvi koos tühikuklahviga.

Kui Microsoft Wordis kasutada tühikut kombinatsioonis juht- ja tõstuklahviga, on tulemuseks siduv ehk murdumatu tühik (ingl *non-breaking space*).

OS X-is saab avada *Spring-loaded*'i kaustu. Näiteks kui on vaja liigutada faili teise kausta ilma viivituseta, saab failist hiirega kinni võtta ja see teise kausta liigutada, vajutades samal ajal tühikut kausta kohal.

OS X-i Mission Controlis on võimalik tühikuklahvi abil suurendada hiirega valitud akent.

## Tulevik
Google on esitanud patendi lahendusele, mille korral ei ole tühikuklahv enam eraldi klahv klaviatuuril, vaid see paikneb puuteplaadi küljes, et säästa ruumi ja võimaldada luua väiksemaid seadmeid. Sellise lahenduse korral on võimalik tühikuklahvi ühest puuteplaadi piirkonnast teise teisaldada ja seda seejärel uues piirkonnas kasutada.

## Viited
Upper New York Bay

**Upper New York Bay** või lühendatult **Upper Bay** laht on New Yorgi ja New Jersey sadamate keskosa, mida sageli nimetatakse New Yorgi sadamaks, kuhu voolab Hudsoni jõgi. 

## Geograafia
Lahte ümbritsevad New Yorgi linnaosad Manhattan, Brooklyn ja Staten Island ning New Jersey osariigi Hudsoni maakonna omavalitsused Jersey City ja Bayonne. Selles asuvad mälestuspaikadena kaitse alla võetud väikesaared Liberty Island, Ellis Island ja Governors Island.

## Vaata ka
*Lower New York Bay
*Newark Bay
Jersey City

**Jersey City** on linn USA-s New Jersey osariigis, Hudsoni maakonna halduskeskus. 2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli seal 292 449 elanikku, millega linn oli Newarki järel osariigis teisel kohal.

Kõige rahvarohkem oli linn 1930. aastatel, mil seal elas üle 315 000 inimese. 1980. aastast on elanike arv taas suurenema hakanud.

## Geograafia

New Yorgi suurlinnapiirkonnas asuv 49,4 km pikkuse rannapiirkonnaga Jersey City piirneb idas Hudsoni jõe ja New Yorgi ülemlahega ning lääne pool Hackensacki jõe ja Newarki lahega. Jersey City asub Manhattani saare vastaskaldal ning selle taga kulgevad Palisaadid.

## Majandus
Esmajärguliste raudteeühendustega on Jersey City koos jaotamis- ja tootmiskeskustega Port of New York and New Jersey sadama jaoks oluline transpordi-lõppjaam. Kiire transpordiühendus Manhattaniga on loonud ka kasvupinnase finants- ja teenindussektorile, mis mängivad olulist rolli veepiiril asuva Jersey City ümberkujunemisele üheks riigi suurimaks keskseks äripiirkonnaks.

## Sõpruslinnad
Jersey Cityl on sõsarsuhted 12 linnaga väljaspool Ameerika Ühendriike.

## Vaata ka
*Liberty State Park

## Viited
Elmar Jaanimägi

**Elmar Jaanimägi** (*animafilmi tiitrites ja näitusekuulutustes kasutati ka nimekuju Janimägi*) (19. veebruar (ukj 4. märts) 1907 Tallinn – 3. november 1937 Viiburi) oli eesti kunstnik, šaržimeister ja karikaturist. Oma joonistustel kasutas ta pseudonüümi "Jan".

## Elukäik

Elmar Jaanimägi sündis Tallinnas raudteelase perekonnas. Ta õppis Jakob Westholmi era-reaalgümnaasiumis ning aastatel 1923–1924 Riigi Kunsttööstuskoolis. Kunsti alal täiendas ta end Anatoli Kaigorodovi ateljees. Hiljem töötas Elmar Jaanimägi Tallinna ja Nõmme kinodes plakatikunstnikuna. 1931. aastal sõitis ta välismaale, kus korraldas Lätis ja Leedus oma karikatuuride näitusi.

## Filmitöö

1929. aastal töötas ta draamafilmi "Dollarid" kunstnikuna. Aastatel 1930–1931 töötas ta koos filmioperaatori ja -ettevõtja Voldemar Pätsiga Tallinnas tuntud fotograafi Aleksander Teppori ateljees Suur-Karja tänavas esimese Eesti joonisfilmi „Kutsu-Juku seiklusi” kallal; film esilinastus Tallinna kinos Modern 30. aprillil 1931. Tal oli joonisfilmi vastu nii suur huvi, et jaanuaris 1937 kirjutas ajaleht Esmaspäev, et Jaanimägi teeb uut joonisfilmi "Kaval Ants ja Vanapagan". Selleks olid juba valmis joonistatud näidistüübid, mis avaldati ka ajalehes. See film ei saanud siiski valmis.

## Soomes

1937. aastal läks Jaanimägi Soome tööle ja elama. Kaks kuud hiljem, 3. novembril 1937, sattus ta Viiburis pussitamise ohvriks. Pussitaja oli purjus endine kontoriametnik E. D. Taurio, kellega jagati seal ühist korterit. Jaanimäe matused toimusid 13. novembril Soomes Helsingi krematooriumi kabelis, surnukeha tuhastati. Tema õde tõi tuha Eestisse, kus see maeti Hageri surnuaeda. Tema hauale on paigutatud filmi "Kutsu-Juku seiklusi" joonistusega mälestuskivi.

## Näitused
* Elmar Jaanimägi korraldas esimese teadaoleva karikatuurinäituse Viljandis.
* 1932 karikatuuride näitus Tallinnas Harju tn 37
* 1933 karikatuuride näitus Narva-Jõesuus
* 1935 näitus Pärnus
* 1936 näitus Põltsamaa lossi saalis
* 1936 karikatuuride näitus Tallinnas
* 1937 näitus Viiburis

## Viited

## Välislingid
* Eesti Filmi andmebaas – Elmar Jaanimägi
Ave-Marleen Rei

**Ave-Marleen Rei** (sünninimi **Ave Plukk**; sündinud 21. detsembril 1976 Kiviõlis) on eesti kultuuriajakirjanik. Ta on kasutanud esinejanime **Ave Marleen**.

## Haridus
Rei on lõpetanud 1995. aastal Paide Ühisgümnaasiumi. Ta on õppinud aastatel 1995–1997 ja 1999–2002 Tartu Ülikoolis saksa filoloogiat ja ajakirjandust ning 1997–1999 Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedris näitleja erialal (III lend). 2002. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli saksa keele ja kirjanduse erialal.

## Töö
Rei alustas raadiotööd 2000. aastal raadios Elmar, ühtlasi oli ta 2001. aastal oli ETV hommikuprogrammi "Terevisioon" Tartu stuudio kaassaatejuht. Aastatel 2003–2010 oli ta Kuku Raadio toimetaja, juhtis hommiku- ja pärastlõunaprogrammi ning kultuuri- ja portreesaateid. Ta on teinud kaastööd Vikerraadiole (2012–2013) ning ajakirjadele Anne ja Pere ja Kodu. 

Aastatel 2010–2015 töötas ta Vanemuise teatri pressiesindajana ja koostas teatri ajakirja Ramp. Alates maist 2015 töötas taas Kuku Raadios.

Aastatel 2017–2022 töötas Rei Eesti arengukoostööd, humanitaarabi ja maailmaharidust toetavas organisatsioonis MTÜ Mondo kommunikatsioonijuhina.

Sügisest 2023 on ta Eesti Rahvusringhäälingu kultuuritoimetuse vastutav toimetaja. Ta on üks kultuurisaate "OP!" toimetajaid ja kaassaatejuht. Varem on ta juhtinud Eesti Televisiooni saateid "Termomeeter" (2000–2001), "Tagatargemad" (2009–2010) ja "Tähelaev" (2011–2013).

## Looming
### Raamatud
* Triin Voorel. "Tants ühele naisele". Koostaja Ave Plukk. Elmatar, 2008̆
* Ave-Marleen Rei. "Rästiku pihtimus". Tänapäev, 2016 – Marje Metsuri elulooraamat
#### Tõlked
* Danielle Graf, Katja Seide. "Väikesed kuradikesed : rahulikke mooduseid trotsiaegadest ülesaamiseks". Pegasus, 2018
* Daniela Gaigg, Linda Syllaba. "Õiendamispaast : seitse sammu tasakaalustatud suhteni lapse ja vanema vahel". Pegasus, 2021

### Telesaateid
* 2009–2010 "Tagatargemad" – ETV, üks saatejuhte
* 2012–2013 "Tähelaev" (Sofia Joons, Peeter Laurits, Kauksi Ülle) – ETV, saatejuht
* 2024– "OP!" – ETV, toimetaja ja üks saatejuhte
* 2025 "Ridade vahel" (eesti raamatu aasta mõtteid: Mart Juur, Piret Jaaks, Martin Algus, Indrek Koff, Lilli Luuk, Jaanus Vaiksoo, Valdur Mikita) – ETV, saatejuht

### Raadiosaateid
* 2024 – "Võõrsil ja kodus" (7-osaline sari väliseestlastest Kanadas) – Vikerraadio, saatejuht

## Isiklikku
Tema abikaasa on näitleja ja lavastaja Leino Rei, paaril on kaks ühist last.

## Viited
OpenCL

**OpenCL** (inglise *Open Computing Language*) on programmide kirjutamiseks mõeldud keel, mis toimib enamikul heterogeensetel platvormidel.

## OpenCL C keel

Programmeerimiskeelt, mida kasutatakse programmide kirjutamiseks nimetatakse OpenCL Cks ja põhineb C99l.

### Näide: maatriksi korrutamine

Järgnev on maatriksi korrutamise algoritm OpenCL C keeles:


```c
// Korrutatakse A*x, tulemus tähistatakse y.
// A on rea tähis maatriksis, tähendab, et (i,j) element sisaldub tähes A[i*ncols+j].
__kernel void matvec(__global const float *A, __global const float *x,
                     uint ncols, __global float *y)
{
    size_t i = get_global_id(0);              // Global id-d, kasutatakse rea indeksina.
    __global float const *a = &A[i*ncols];    
    float sum = 0.f;                          
    for (size_t j = 0; j < ncols; j++) {
        sum += a[j] * x[j];
    }
    y[i] = sum;
}
```


## Ajalugu

OpenCL arendati välja Apple Inc. poolt, kellele see ka kuulub, ja on loodud koostöös AMD, IBM, Qualcomm, Intel ja Nvidia meeskondadega. Apple edastas esialgse palve Khronos Groupile. 16. juunil 2008 moodustati Khronos Compute Working Groupi meeskond, kus olid erinevad esindajad riistvara ja tarkvara firmadest. See meeskond töötas viis kuud, et lõpetada OpenCL 1.0 detailsete tehniliste nõuetega. Tehnilised nõuded vaadati Khronosi liikmete poolt üle ja toodi avalikkuse ette 8. detsembril 2008.

### OpenCL 1.0

Anti välja 28. augustil 2009 koos operatsioonisüsteemiga Mac OS X Snow Leopard.
AMD võttis kasutusele OpenCL-i mõned kuud hiljem 6. augustil 2008.
Siis järgnesid Nvidia, 9. detsember 2008, ja IBM, 30. oktoober 2009.

### OpenCL 1.1

Kinnitati Khronos Groupi poolt 14. juuni 2010
ja sellega kaasnesid märkimisväärsed muutused.

### OpenCL 1.2

15. novembril 2011 Khronos Group andis teada selle versiooni välja laskmisest, ning selle uuendusega kaasnevatest uuendustest, mis erinesid eelnevatest. 

### OpenCL 2.0

Välja anti 18. novembril 2013. 
Peamised uuendused, mis sellega kaasnesid:
* Jagatud virtuaalmälu (inglise *Shared Virtual Memory*)
* *Nested parallelism*
* *Generic Address Space*
* C11 tuumad
* Torud (inglise *Pipes*)
* Androidle installitav draiveri laiendus

### OpenCL 2.1

Väljalaske ja detailse kirjelduse kohta anti info välja 3. märtsil 2015 San Franciscos. Ametlikult anti välja 16. novembril 2015. 

### OpenCL 2.2

OpenCL 2.2 anti välja 18. novembril 2016 ja on kasutusel praeguseni. 

## Kasutusvaldkonnad

OpenCL-i saab kasutada erinevateks eesmärkideks. Sellega on võimalik luua kujundeid ja vaadata liikusmisi, kus arvuti peab kasutama näiteks loodusseadusi. OpenCL-i on võimalik kasutada ka dünaamilises programmeerimises. 
 
## Viited
Internetiühendus

**Internetiühendus** on arvutite (statsionaarsete ja mobiilsete) või arvutivõrkude ühendus Internetiga. Internetiühendus võimaldab kasutada teenuseid nagu e-post, ftp, veeb, torrent jne. Internetiteenuse pakkujad pakuvad internetiühendust erinevate tehnoloogiliste vahendite abil ja erinevatel kiirustel.

## Internetiühendus Eestis

### Algus
1990. aastal jõudis esimene internetiühendus Eestisse Tampere Tehnikaülikooli laenatud modemi Robotics Courier V.32 abil. Ühendus toimus Küberneerika Instituudi ja Soome UNIXi-kasutajate seltsi (FUUG) arvuti vahel. Ühenduse abil oli võimalik saata e-kirja ja lugeda interneti (USENET-i) uudisegruppe.

1992. aastal hakati kasutama kiiremat ja kvaliteetsemat internetti, mis oli ühenduses välismaailmaga. Eestisse tõid kiire internetiühenduse Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut ja Küberneetika Instituut. KBFI rajas kaabliühenduse Helsingisse ja Küberneetika Instituut kasutas satelliidiühendust. Satelliidiühendus valmis veidi varem kui kaabliühendus.

### Kasutajate hulk
Aastal 2000 võeti vastu Eestis seadus, mille eesmärk on viia internetiühenduse võimalus üle Eesti.
2015. aastal viidi läbi uuring, et välja selgitada, palju on internetiühenduse kasutajaid Eestis. Selle seisuga kasutas internetiühendust juhtmega ja juhtmeta 77 protsenti inimestest. 16–74-aastastest kasutas internetiühendust 88 protsenti. Inimesed, kes ühendust ei kasuta, tõid põhjusteks vajaduse puudumise, oskamatuse või teenuse hinna. Internetiühendust kasutatakse e-posti ja internetipanga kasutamiseks ning ajalehtede ja ajakirjade lugemiseks.

### Mobiilse interneti kiirused

## Viited
Qt

**Qt** on mitmeplatvormilise rakenduse raamistik, mida kasutatakse peamiselt rakendustarkvara arendamiseks, mida omakorda saab käitada erinevatel tarkvaralistel või riistvaraplatvormidel väikeste või olematute erinevustega koodibaasil, säilitades samal ajal programmi olemust ja kiirust. Qt-d arendavad nüüdisajal The Qt Company ja Qt Project.

## Ajalugu
1990. aasta suvel töötasid koos Haavard Nord ja Eirik Chambe-Eng andmebaasirakenduse kallal, mis oli mõeldud ultrahelipiltide jaoks. Selleks nad kasutasid C++ programmeerimiskeelt ja pidi töötama Mac OS-i, UNIX-i ja Windowsi operatsioonisüsteemidel. Nad alustasid Qt arendamist 1991. aastal, 3 aastat enne firma loomist, mis kandis nime Quasar Technologies, hiljem võtsid uue nime Troll Tech ja siis nimetasid ümber Trolltechiks.

20. mail 1995 Troll Tech lasi ametlikult välja Qt 0.90 X11/Linuxi platvormide jaoks.

## Toetatud platvormid
Qt töötab paljudel erinevatel platvormide, järgnevad on ametlikult toetatud:

## Viited
Aleksander Eerma

**Aleksander Eerma** (sündinud 3. augustil 1995) on eesti võrkpallur, sidemängija. 

Ta on alates 2022. aastast kuulunud periooditi Eesti võrkpallikoondisse ning hooajast 2023/24 esindab Eesti võrkpalliklubi Bigbank Tartu.

## Sportlaskarjäär
### Eesti võrkpallikoondis
Aleksander Eerma kutsuti Eesti võrkpallikoondise juurde 2022. aastal. Ta sai koondises mänguaega ka samal aastal toimunud Euroopa Kuldliiga alagrupiturniiri mängudel.

### Klubivõrkpall
Aleksander liitus TTÜ võrkpallimeeskonnaga hooajal 2014/15, kuuludes ise veel U20-vanuseklassi. Ta mängis meeskonnas kolm hooaega. Esimesel hooajal saavutati Eesti karikavõistlustel teine koht ning Schenker Liigas ja Eesti meistrivõistlustel kolmas koht. Järgneval kahel hooajal poodiumile ei jõutud.

Hooajal 2017/18 liitus Balti liigaga ambitsioonikas Saaremaa võrkpalliklubi, kuhu palgati Aleksander sidemängijaks. Meeskonnas kandis ta Austria sidemängija Alexander Tuschi kõrval teise sidemängija rolli. Klubi võitis sellel hooajal kõigis kolmes mängitud sarjas.

Järgnevaks hooajaks naasis Eerma TalTech võrkpallimeeskonda (endise nimega TTÜ) ning mängis seal veel neli hooaega. Esimesel kolmel hooajal tiitleid juurde ei tulnud.

Neljanda hooaja (2021/22) esimeseks pooleks anti Aleksander laenule Bigbank Tartusse, kust oli klubi põhisidemängija Kert Toobal vigastusega eemal. Klubi osales CEV Meistrite Liiga ja CEV Cupi eelringides, kuid kummaski sarjas põhiturniirile pääseda ei õnnestunud. Detsembris võideti Eesti karikavõistlustel finaalis just TalTechi võrkpallimeeskonda, kelle ridadesse Aleksander peale karikafinaali naasis. TalTechiga liitudes oli klubil pooleli hooaeg CEV Challenge Cupis, kus jõuti lõpuks veerandfinaali. Eesti meistrivõistlustel saadi kolmas ning Credit24 Meistriliigas teine koht.

Hooajaks 2022/23 sai Aleksander lepingu välisklubiga: siirdus Küprose meistriliiga klubisse Paphose Pafiakos. Klubiga liitusid samal hooajal Eestist ka peatreener Rainer Vassiljev ja nurgaründaja Kristo Kollo. Küprose meistrivõistlustel saadi kolmas koht ning Küprose karikavõistlustel jõuti poolfinaali. Eerma oli meeskonnas üks põhimängijatest.

## Saavutused
**[[Balti liiga (võrkpall)|Balti liiga]]**
***Meister (2):** 2018, 2025
*Teine (2): 2022, 2024
*Kolmas (1): 2015

 **[[Eesti meistrivõistlused võrkpallis|Eesti meistrivõistlused]]**
***Meister (3)**: 2016, 2018, 2025
*Kolmas (2): 2015, 2022

 **[[Küprose meistrivõistlused võrkpallis|Küprose meistrivõistlused]]**
*Kolmas (1): 2023

 **[[Eesti karikavõistlused võrkpallis|Eesti karikavõistlused]]**
***Karikavõitja (3):** 2017, 2021, 2023
*Teine (2): 2014, 2024

## Viited


## Välislingid
*Aleksander Eerma Mängija profiil CEV kodulehel
*Aleksander Eerma Volleybox
*TTÜ noor esilekerkija Eerma: eesmärk on kasvõi koondise laagrisse pääseda, Delfi.ee, 21.04.2016
Harilik hõõlaskastik

**Harilik hõõlaskastik** ehk **põld-hõõlaskastik** (*Beckmannia eruciformis*) on kõrreliste sugukonda kuuluv mitmeaastane niitude rohttaim. Eestis kultuurtaim, tulnukana haruldane. 

## Kirjeldus
Harilik hõõlaskastik on roomava risoomiga hõredaid kogumikke moodustav taim. Kõrre alus on sibuljalt jämenenud ja vanade lehetuppedega ümbritsetud. Lehelaba heleroheline, 2–7 mm lai, pikalt teritunud tipuga, leht mõlemalt poolt või ainult pealt kare. Keeleke on 3–4 mm pikk, kilejas ja lõhestunud tipuga. Õisik kuni 30 cm pikkune, ühekülgne, paljude 1–3 cm pikkuste harudega, harudel asuvad katusekividega sarnaselt asetsevad raotud pähikud.

## Levik
Harilik hõõlaskastik on levinud Lääne-Aasias Türgist Kasahstanini, Lõuna-Euroopas, Ida-ja Kesk-Euroopas. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu andmetel kuulub liik soodsas seisundis liikide hulka. 

Lisaks harilikule hõõlaskastikule kuulub perekonda *Beckmannia* veel *[[Beckmannia syzigachne]]*.

## Viited

## Kirjandus
* Czerepanov, S. K. 1995. Vascular plants of Russia and adjacent states (the former USSR).
* Davis, P. H., ed. 1965–1988. Flora of Turkey and the east Aegean islands.
* Encke, F. et al. 1984. Zander: Handwörterbuch der Pflanzennamen, 13. Auflage.
* Food and Agriculture Organization of the UN (FAO). 2010. Ecocrop (on-line resource).
* Rehm, S. 1994. Multilingual dictionary of agronomic plants.
* Stace, C. 1995. New flora of the British Isles.
* Tutin, T. G. et al., eds. 1964–1980. Flora europaea.
* Tzvelev, N. N. 1976. Zlaki SSSR.

## Välislingid
*
TRÜ sotsioloogia laboratoorium

**TRÜ sotsioloogia laboratoorium** (ka **sotsioloogialabor**) oli aastail 1966–1975 sotsioloogiauuringutega tegelenud Tartu Riikliku Ülikooli allüksus.

Sotsioloogialabor asutati ülikooli rektori Feodor Klementi korraldusega. 

Sotsioloogialabori rajaja ja juhataja oli Ülo Vooglaid. 

Labor korraldas kuulsaks saanud Kääriku seminare, kus osalesid tollased Nõukogude Liidu juhtivad sotsioloogid Leningradist ja Moskvast (Vladimir Jadov, Boriss Firsov, Juri Levada, Igor Kon, Andrei Zdravomõslov jt). Seminaride materjalid anti välja aastatel 1967–1969 ilmunud kogumikes "Kääriku I–III". 

Labori teadusliku töö kohta on Ülo Vooglaid muuhulgas märkinud: "Tänu prof. Mihhail Makarovi ja prof. Juri Lotmani töödele õnnestus laboris neil aastatel rajada eesmärgistatud protsesside üldteooria alused."

Labor korraldas üritusi ka Tartu lähedal Tüüstre talus, seal paiknes labori arhiiv.

1975. aastal sotsioloogialabor suleti ning Ülo Vooglaid heideti NLKP-st välja.

## Viited
Karl III Philipp

**Karl III Philipp** (4. november 1661, Neuburg – 31. detsember 1742, Mannheim) oli valitseja Wittelsbachide perekonnast. Ta oli Pfalzi kuurvürst, Neuburgi pfaltskrahv ning Jülichi ja Bergi hertsog aastatel 1716–1742. Aastani 1728 oli Karl III Philipp ka Megeni krahv.

## Elulugu

Sündinud Neuburg an der Donaus, oli Karl Philipp kuurvürst Philipp Wilhelmi ja Elisabeth Amalie von Hessen-Darmstadti 17 lapsest seitsmes.

Kuigi Karl Philipp sai Kölnis 14-aastaselt kleerikuks, sarnaselt aastal 1677 Salzburgis ja taas aastal 1679 Mainzis. Teda ei pühitsetud, vaid ta alustas aastal 1684 sõjaväelist karjääri. Ta ühines Habsburgide sõjaga türklaste vastu (1691–1694) ja edutati keiserlikuks välimarssaliks. Aastal 1712 nimetati ta Kaugema Austria kuberneriks Innsbruckis.

Karl Philipp järgnes oma vennale, kuurvürst Johann Wilhelmile, pärast selle surma aastal 1716 ning saatis venna armukese Dorothea von Veleni kuurvürstipaleest kohe minema. Ta viis Pfalzi pealinna aastal 1720 Heidelbergist uude Mannheimi linna, kuid mitte enne oma lemmikõuenarri Perkeo edutamist, kellest sai lossi veinivarude eest vastutaja. Wittelsbachide dünastia kõigi harude ühtsuse tugevdamiseks organiseeris Karl Philipp 17. jaanuaril 1742 laulatuse, kus tema lapselaps Elisabeth Auguste abiellus Pfalz-Sulzbachi Karl Theodoriga ja tema õde Maria Anna abiellus Baieri printsi Clemensiga. Keisri valimistel mõni päev hiljem hääletas Karl III Philipp oma Baieri nõo, kuurvürst Karl Albrechti poolt.

Pürast tema surma detsembris 1742 Pfalz-Neuburgi liin hääbus ning Pfalzi kuurvürstkonna (sealhulgas Neuburgi, Jülichi ja Bergi) päris Karl Theodor Wittelsbachide Pfalz-Sulzbachi harust. Veel üks Karl Philippi lapselaps, Maria Franziska von Pfalz-Sulzbach, abiellus hiljem Zweibrückeni pfaltskrahvi Friedrich Michaeliga. Nende poeg Maximilian I Joseph päris Pfalz-Sulzbachi haru.

Mannheimis pani Karl III Philipp ja hiljem tema järglane Karl IV Theodor kokku parima orkestri kogu Euroopas. Muusikute, nagu Johann Stamitz ja Carlo Luigi Grua juhtimisel said kapellorkestris tunnustust sellised muusikud nagu Leopold ja Wolfgang Amadeus Mozart.

## Abielud

Karl Philipp abiellus kolm korda:

* 10. augustil 1688 abiellus ta Berliinis printsess Liudvika Karolina Radvilaitėga, Brandenburgi markkrahvi lese ja Leedu rikka pärijannaga. Nad said neli last:

# Leopoldine Eleonore Josephine (27. detsember 1689 – 8. märts 1693)
# Maria Anna (7. detsember 1690 – 1692)
# Elisabeth Auguste Sophie (17. märts 1693 – 30. jaanuar 1728)
# poeg (22. märts 1695)

* 15. detsembril 1701 abiellus ta Krakówis printsess Teresa Lubomirskaga, Ostrohi pärijannaga. Nad said kaks tütart:

# Theophile Elisabeth Franziska (13. november 1703 – 31. jaanuar 1705)
# Anna Elisabeth Theophile (9. juuni 1709 – 10. veebruat 1712)

* 1728. aastal abiellus ta Violente Theresiaga, krahv Philipp-Wilhelm von Thurn und Taxise tütrega. See lastetu liit oli morganaatiline, kuna rikka Thurn und Taxise perekonna Augsburgi haru oli aastal 1657 ülendatud vaid paruniseisusse ja tehti keisririigi krahvideks aastal 1701. Kuid Violente sai aastal 1733 keiser Karl VI-lt autiitli vürstinna.
Tallinna Hansakool

**Tallinna Hansakool** või **Tallinna Hansa kool** (ka **Tallinna Hansa Ühiskaubanduskool**, samuti **Hansa Erakaubanduskool**) oli Tallinnas tegutsenud saksakeelne kutseõppeasutus. Kool andis kaubandus- ja majandusalast haridust.

Kooli asutas Eestimaa Saksa Kooliselts 1906. aastal poistele mõeldud kaubanduskoolina. See ühendati 1919. aastal P. Leysti erakooliga ja muudeti ühtlasi segakooliks.

1937. aastal oli Hansakool kolmeaastase õppeajaga erakaubanduskool.

## Viited

## Kirjandus
*Hansa Erakaubanduskool. – Kutseharidus Eestis. Tallinn 1938, lk 351–354. (kättesaadav ka )
Alfred Saldre

**Alfred Saldre** (kuni 1938 **Salmann**; 7. mai 1923 Tallinn – 17. juuni 2008) oli eesti plakatist, šaržist, raamatuillustraator, karikaturist ja teatrikunstnik.

Alfred Saldre teadis juba lapsena, et soovib saada kunstnikuks. 14-aastaselt astus ta õppima Riigi Kunsttööstuskooli ning pärast seda lõpetas 1942. aastal Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli dekoratsioonimaali alal.

Aastatel 1942–1943 töötas teatrikunstnikuna Väiketeatris ja 1944–1948 aastal Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris. 1948. aastal hakkas ta raamatuid illustreerima. 1953. aastal hakkas tegelema plakatikunstiga, millega jõudis meistritasandile 1960. aastatel. Oma plakatitega osales ta paljudel plakativõistlustel, kust sai kuus esikohta, ja näitustel, sealhulgas kümnes välisriigis. Tema initsiatiivil sai 1964. aastal teoks Eesti, Läti ja Leedu plakatitriennaal. Ta on kujundanud ka vinüülplaadiümbriseid. 1960. aastaist kuulus ta eesti šaržistide paremikku. Oli Kunstnike Liidu liige alates 23. novembrist 1961.

## Tunnustus
* 1962 Kunstnike Liidu plakativõistluse I koht
* 1964 Kunstnike Liidu lasteraamatuillustratsioonide võistluse
* 1981 Eesti, Läti ja Leedu plakatitriennaalil žürii eripreemia
* 1988 Eesti Rahvarinde plakativõistluse I koht

## Raamatud
* Alfred Saldre – "Suured ja väikesed", Eesti Riiklik Kirjastus 1959
* Jaan Jensen, Evald Okas, Felix Randel, Alfred Saldre, Romulus Tiitus – šaržikogumik "Sõbralikud šaržid", Kunst, 1966
* Alfred Saldre – pildisarjaraamat "Kas tunned meid", Eesti Raamat 1968
* Alfred Saldre (koostaja) – "Eesti plakat 1940-1972", Kunst, 1976 
* Alfred Saldre – šaržikogumik "Head tuult!", Kunst, 1980
* Alfred Saldre – šaržikogumik "Impressions from Pirita", Mart Aru tekst, Perioodika, 1981
* Alfred Saldre – pildisarjaraamat "Remoste planeet", Mario Kivistik tekst, Eesti Raamat, 1984
* Alfred Saldre – pildisarjaraamat "Fooriku vembud", Mario Kivistik värssidega tekst, Valgus, 1984
*Linnar Priimägi – karikatuurikogumik – "Savisaare mütoloogia & mütoloogiline Savisaar", karikatuurid joonistanud Hugo Hiibus, Aimar Juuse, Jüri Kerem, Rein Lauks, Hillar Mets, Urmas Nemvalts, Rein Pakk, Andrus Peegel, Alfred Saldre, Rainer Sarnet, Marek Strandberg, Indrek Tegelmann. Kujundus Artur Borissenko, Andrus Peegel. Eesti Keskerakond, 1999
* Alfred Saldre – "Sajandist sajandisse", Sünnimaa, ISBN 9985893697, 2003

## Isiklikku
Alfred Saldre poeg oli näitleja ja lavastaja Viljo Saldre.

Alfred Saldre on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

## Viited

## Välislingid
* "Alfred Saldre 7. V 1923 – 17. VI 2008". Sirp, 20. juuni 2008
* Digar – Alfred Saldre illustratsioonid – "Mürgitatud šokolaadikarp"
Naatriumdodetsüülsulfaat

**Naatriumdodetsüülsulfaat** ehk **naatriumlaurüülsulfaat** ehk **SDS** on anioonne pindaktiivne orgaaniline ühend keemilise valemiga C12H25NaO4S. See vähendab vesilahuste pindpinevust ja on laialdaselt kasutuses rasvade emulgaatorina, detergendina kosmeetikas, pesuvahendites ja ravimites ning kreemides ja pastades koostisainete dispergeerimiseks. Lisaks on sellel ka mõningane mikrobitsiidne toime.

## Füüsikalised ja keemilised omadused
Sünteetiline SDS esineb valgete kuni tuhmkollaste kristallide, helveste või pulbrina. Sellel on kerge rasvadele omane lõhn. SDS on veest suurema tihedusega (1,1 g/cm3 20&nbsp;°C juures). Vesilahuses on SDSi aurustumine tühine ja õigete säilitustingimuste juures on aine stabiilne, kuid kuumutades tekivad toksilised aurud.

## Tootmine
SDSi sünteesimiseks kasutatakse näiteks 1-dodekanooli sulfaatimist, millele järgneb neutraliseerimine katiooni abil. Looduslikult pärineb SDS kookose- ja palmiseemneõlist. Sel juhul saadakse naatriumalküülsulfaatide segu, kus peamine komponent on SDS.

## Mõju tervisele
SDSi tolmu sissehingamine ärritab hingamisteid, põhjustades aevastamist ja köhimist. Suurte koguste alla neelamine tekitab maoärritust, põhjustades iiveldust, oksendamist ja kõhulahtisust. Tolm mõjub silmadele ärritavalt ja pikaajalisel kokkupuutel võib tekitada põletust. Nahale sattudes on kergelt ärritava toimega ja pikaajalisel kokkupuutel vesilahusega kuivatab nahka. SDS on kergesti süttiv ja põlemisel tekivad toksilised aurud, sh vääveloksiid.

## Viited

## Välislingid
**Sodium dodecyl sulfate* ''www.chemicalbook.com''
Tšetvertõnivka

**Tšetvertõnivka** (ukraina keeles Четвертинівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 1394. Pindala on 4,236 km².
Tallinna mäetipp

**Tallinna mäetipp** on 6047 m kõrgune mägi Pamiiris.

Mäetipu vallutas 17. augustil 1984 eesti alpinistide grupp, mida juhtis Ilmar Priimets ja kuhu kuulusid Urmas Grauen, Enn Branno ja Rein Loik. Mäetipp nimetati Tallinna järgi.

18. augustil jõudis mööda teist marsruuti tippu Jaan Künnapi juhitud grupp, kuhu kuulusid Anu Kallavus, Kalev Muru, Andres Paris, Ants Stern ja Tõnis Lepik. 19. augustil käis tipus kolmandat marsruuti pidi Ivo Goldi grupp, kuhu kuulusid Helme Suuk, Edgar Haavik, Ants Salk, Jüri Treijar, Risto Tanner, Vello Park, Lembit Hiiesalu ja Peet Väinastu.

## Pilte
Jaan Künnapi pilte 1984. aasta ekspeditsioonist:

Tallinn`84 (002).jpg
Tallinn`84 (017).jpg|Helikopteril
Tallinn`84 (018).jpg
Tallinn`84 (030).jpg|Laagris
Tallinn`84 (049).jpg
Tallinn`84 (072) Tõnis Lepik ja Peet Peters.jpg|Tõnis Lepik ja Peet Peters
Tallinn`84 (081) Anu Kallavus.jpg|Anu Kallavus
Tallinn`84 (102).jpg
Tallinn`84 (108).jpg
Tallinn`84 (110) Ilmar Priimets.jpg|Ilmar Priimets
Tallinn`84 (115).jpg|
Tallinn`84 (117).jpg|
Tallinn`84 (120).jpg|Ants Stern
Tallinn`84 (121).jpg|
Tallinn`84 (126).jpg|
Tallinn`84 (139).jpg|
Tallinn`84 (148).jpg|
Tallinn`84 (154) Kalev Muru.jpg|Kalev Muru
Tallinn`84 (161).jpg|
Tallinn`84 (177) Tallinna mäetipp 6047m.jpg|
Tallinn`84 (185).jpg|
Tallinn`84 (192) Tallinna mäetipp 6047m.jpg|
Tallinn`84 (201) Tallinna mäetipp 6047m.jpg|
Tallinn`84 (209) Tallinna mäetipp 6047m.jpg|
Tallinn`84 (210) Tallinna mäetipp 6047m. Kalev Muru, Andres Paris ja Anu Kallavus.jpg|Kalev Muru, Andres Paris ja Anu Kallavus
Tallinn`84 (214) Tallinna mäetipp 6047m.jpg|Tipus
Tallinn`84 (215) Tipukiri.jpg|Tipukiri
Tallinn`84 (219).jpg|
Tallinn`84 (233).jpg|Telkimas
Tallinn`84 (241) Risto Tanner.jpg|Risto Tanner
Tallinn`84 (259).jpg|Tagasiteel
Tallinn`84 (266) Vello Park, Richard Villems ja Urmas Grauen.jpg|Vello Park, Richard Villems ja Urmas Grauen
Tallinn`84 (321) Marsruudi skeem.jpg|Marsruudi skeem
Tallinn`84 (322) Vastuvõtt Raekojas.jpg|Vastuvõtt Raekojas
Tallinn`84 (353) Jüri Treijar, Peet Peters ja Augustina Gerber.jpg|Vastuvõtt Raekojas


## Vaata ka
*Estonia mäetipp
*J. F. Parroti mäetipp
*Tartu ülikool 350

## Viited

## Välislingid
* Augustina Gerber: "Tallinna nimi 6047 meetri kõrgusele" "Õhtuleht", august 1984 (lehel jkalpiklubi.ee)
Žygimantas Vaičiūnas

**Žygimantas Vaičiūnas** (sündinud 19. jaanuaril 1982 Šakiais) on Leedu poliitik. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu energeetikaminister.

Ta sündis aastal 1982 Šakiais. Aastal 2000 lõpetas ta Šakiais keskkooli. Aastatel 2000–2004 õppis ta Vilniuse Ülikoolis bakalaureuseõppes politoloogiat, aastatel 2004–2006 magistriõppes Vilniuse Ülikoolis europistikat.

Aastatel 2004–2005 töötas ta analüütikuna Vilniuse piirkonna arenguagentuuris ja aastatel 2005–2009 Strateegiliste Uuringute Keskuses.
Kurgvere

**Kurgvere** oli küla Rakvere kihelkonnas. Tänapäeval jäävad küla maad Lääne-Virumaa Rakvere valla Mädapea külla.

Kurgvere asub Rakverest 5 km edelas. Temast loodesse jääb Mädapea, põhja Mätliku, kirdesse Eesküla, itta Tõrma, kagusse Metsküla, lõunasse Järni, edelasse Vasivere ja läände Uduküla.

Kurgveret esmamainiti 1726, kui nimetati Mädapea talupoega *Kurckfer Mart*. Samal aastal esines lisanime *Kurgfer* veel Kloodi mõisas Järni, Lepna ja Tõrma külas. 1796 nimetati juba küla *Kurgfer*. Kurgvere on ka Mellini atlases. See küla asus Rakvere kihelkonnas ja kuulus Mädapea mõisale. 1977 liideti Kurgvere Mädapea külaga.

Kurgvere nimi tuleb isikunimest. Isikunimi omakorda koosneb linnunimest "kurg", millele liitub -vere. Kurevere-nimelisi külasid on Eestis palju.

## Viited
Herman Kalmo

**Herman Kalmo** (7. juuni 1885 Narva-Jõesuu – 31. oktoober 1972 Tallinn) oli eesti omavalitsustegelane ja õpetaja.

Alates 1919. aastast oli ta Narva-Jõesuu algkooli juhataja ja alevivalitsuse sekretär.
Allan Tõemets

**Allan Tõemets** (2. juuni 1923 Tartu – 11. jaanuar 1989 Tallinn) oli eesti karikaturist.

Allan Tõemets arreteeriti 23.11.1950 Harjumaal, tribunali otsusega (09.03.1951) süüdistusega §58-1a ehk kodumaa reetmises. Karistuseks määrati 25+5 aastat, mida pidi kandma Vasalemmas.

Ta on maetud Liiva kalmistule.

## Tunnustus
*1959 ajalehe Noorte Hääl karikatuurivõistluse preemia

## Viited

## Välislingid
*FOTIS - Allan Tõemetsa foto
*Sirp ja Vasar, nr 13, 30 märts 1962
Erika Ader

**Erika Ader**  on Eesti alpinist.

Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 1981. aastal. Töötades 1990. aastatel Nõo Reaalgümnaasiumis, asutas ja juhendas seal Noorte Mägiklubi. Tema innustusel hakkasid klubis alpinismiga tegelema hiljem muudes valdkondades tuntuks saanud Kalli Samorodni, Priit Jaagant, Norman Aas, Kaari Kivikas, Karry Kukk, Peeter Kangur ja Ivar Mäerand.

Ader korraldas 1994. aastal esimese Eesti ekspeditsiooni Alpidesse Matterhornile (4477 m), mille käigus tõusid 7 Eesti alpinisti mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle mäe tippu, teiste seas ka Aleksei Kovaltšuk, kes hiljem ronis kahe kaheksatuhandelise tippu.

2018. aastal korraldas ta ja viis osaliselt läbi Estonia mäetipu ekspeditsiooni Pamiiris.

## Tõlkija
Ta on 2013. aastal ilmunud Jaan Künnapi kakskeelse raamatu "Fotograafia minu elus" tõlkija.

## Viited
Läti mäetipp

**Läti mäetipp** (vene keeles Пик Латвия, läti keeles *Latvijas smaile*) on mägi Pamiiris Taga-Alai mäeahelikus.

Algselt kandis mägi ametlikult teist nime: **Nõukogude Läti mäetipp** (vene keeles Пик Советская Латвия). 2009. aasta veebruaris Tadžikistani presidendi Emomalii Rahmoni Läti-visiidi eel ilmus Tadžikistani valitsuse määrus Nõukogude Läti mäetipu ümbernimetamise kohta Läti mäetipuks.

Mägi asub Tadžikistani ja Kõrgõzstani piiril. Halduslikult jääb ta Mägi-Badahšani (Tadžikistan) ja Oši oblastisse (Kõrgõzstan).

Mäe kõrgus on **6218 m**. 

Ta asub Estonia mäetipu naabruses. Neid eraldab Nõukogude Läti kurusadul. Läti mäetipp kujutab endast suurt lääne suunas laugjat lumekuplit, mille juurest kulgeb lai lumehari Estonia mäetipu suunas, kagu suunas kulgeb sama lai lumehari Kõzõlagõni mäetipu suunas.

## Alpinism
1960. aasta suvel korraldasid lätlased Pamiiri ekspeditsiooni Taga-Alai ahelikku, et tõusta seni nimeta olnud ja kellegi poolt käimata üle 6000 meetri kõrgusse mäetippu. Oktjabski liustikult startinud tipputõusu lõuna poolt juhtis Egberts Imants (sündinud 1927). Esmavallutatud mäetipu registreerimisel kanti 6218 m kõrgune tipp registrisse ja hiljem kaartidele kui Nõukogude Läti mäetipp.

Tipu vallutus oli ühtlasi lätlaste kõrgalpinismi avalöök – esimene lätlaste ekspeditsioon, milles täideti kavandatud kõrgtõusu sooritus.

### Hilisemad tipputõusud
1979. aastal tõusid tippu Korženevskaja liustikult tõusu alustanud grupp mägimatkajaid Venemaalt.

#### 45 aastat pärast esmavallutust
Möödus 45 aastat, enne kui Lätist lähetati uus ekspeditsioon Läti mäetippu. 2005. aasta juuli teisel poolel lähenesid mäele põhja poolt Korženevskaja liustiku kaudu ja tõusid 1. augustil tippu uuel marsruudil alpiklubist Traverss Valdis Puriņš, Oleg Siļins, Viesturs Silenieks ja Andrei Kozakov ning paigaldasid tipus tipuplaadi kirjega "Latvija" (vaata fotol).

9. augustil 2005 kohtus Riias Pamiirist naasnud ekspeditsiooni liikmetega Läti president Vaira Vīķe-Freiberga.

## Vaata ka
*Estonia mäetipp
*Leedu mäetipp

## Viited

## Välislingid
*Foto, kus on tähistatud lisaks Läti mäetipule ka Lenini tipp. mountain.ru
* Vaade Läti mäetipule Korženevskaja liustikult. mountain.ru
*Vaade mäeharjalt Läti mäetipu tipuosale. mountain.ru
*Esmavallutajate tõusu juht Egberts Imants. Foto. alpinizmo.vikis.lt
*Kā virsotne "Padomju Latvija" kļūva par "Latviju". silenieks.lv
*Latvijas alpīnisti dodas uz Pamiru pārdēvēt Padomju Latvijas smaili. zalajosta.lv
Mõrtsuka

**Mõrtsuka** oli küla Otepää kihelkonnas. Tänapäeval asuvad küla maad Valgamaal Otepää vallas Päidla küla alal.

Mõrtsuka asub mitmest külast umbes ühekaugusel. Temast lõunasse jääb Päidla, edelasse Räbi, läände Mäelooga, loodesse Ketneri, põhja Laguja, kirdesse Kääni ja itta Nõuni.

Külas on Mõrtsuka järv, mis sai nime talurühmalt nagu külagi.

Seda kohanime esmamainiti 1627, kui nimetati talupoega *Martzug Juergen*. 1638. aasta revisjonis kirjutati tema nimi *Mertschock Jürgen* ja lisati, et ta kolis Tartumaale Pärnumaalt. 1686. aasta kaardil on Päidla mõisa all kirjas juba viis *Merzica* lisanimega talupoega, kes on arvatavasti kõik Jürgeni järeltulijad, näiteks *Merzica Tinn*. 1749–1762 nimetati seda mitut puhku juba külana, kasutades nimekujusid *Mörzika Dorf, Mortsuga külla, Mörtsuga külla* ja *Mörtsugaküll*. Küla asus Otepää kihelkonnas ja kuulus Hellenurme mõisale. 1977. aastal liideti Mõrtsuka küla Päidlaga.

## Nime päritolu

Herbert Ligi uuris välja, et lisanimi *Martzug* või *Merzuck* tuli Lõuna-Eestis kasutusele 1620. aastatel ja enamik selle kandjaid on sisse rännanud. Mujal tarvitati seda lisanime juba pool sajandit varem.

Enn Tarveli arvates tähendas sõna "mõrtsuk(as)" sõjameest, kelleks oli lihtsalt kohalik talumees. Seegi tähendus tuli keelde 17. sajandi algul. Teisalt võib nime aluseks olla mehenimi Mertsi(k) või Mertsin, mis tuleb Läti nimest Smerts. Näiteks 1756 oli Aiaste külas talupoeg *Krisa Merzina Jurri*. Soomeski on esinenud mehenime Mertti või Mertsi. Ajapikku muutusid sõjamehe tähendus ja mehenimi rahvale võõraks. Siis mugandati külanimi rahvale arusaadavamale ja ilmekamale kujule Mõrtsuka.

Mõrtsuka küla nimi on saanud paljude rahvajuttude allikaks. Üks neist on selline. Pärast sõdu käinud rüüstajate salk taludes röövimas ja tapmas. Rahvas põgenenud metsa peitu. Väärsi talu rahvas olnud aga kodus. Rüüstajad tulnud sinna ja vaadanud, et naised keedavad toas süüa. Selgunud, et need olid naisteriietes mehed. Nad piiranud röövijad sisse ja ajanud koos kõigi hobustega järve, kus kõik uppunud.

## Viited
Pille Saluvere

**Pille Saluvere** (sündinud 3. mail 1969) on eesti alpinist ja arst.

Ta on esimene eestlanna, kes alpinistina on tõusnud Lõuna-Ameerika kõrgema mäe tippu.

Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes. Kui 2012. aastal Pamiiris Tartu ülikool 350 tipult eesti alpinistide grupi laskumisel üks rühma liikmetest murdis laskumisel jalaluu, oli dr Pille Saluvere üks neist, kes gruppi selles kiiresti lahendust vajavas juhtumis telefonitsi nõu oskas anda.

Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides.

## Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.

Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla endoskoopiaosakonnas gastroenteroloogina, kus ta teostab 
gastrointestinaalset endoskoopiat.

## Alpinism

2007. aasta detsembris  võttis ta ette eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m)  vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas oli teinegi Tallinna arstist alpinist Priit Melnik).  

2012. aastal tõusis ta koos Priit Melnikuga esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus viietuhandelise Pequeño Alpamayo tippu.  

### Edukad tipputõusud
*2007 – Aconcagua (6960 m)
*2012 – Pequeño Alpamayo (5425 m)

## Viited

## Välislingid

*Pille Saluvere. sportfoto.com
*Pille Saluvere. sportos.eu
Dunkel

**Dunkel** (saksa keeles *dunkel* 'tume') on tume saksa laagriõlu ehk põhjakääritamisega õlu. Õlu on saanud nimetuse värvuse järgi, mis varieerub merevaigust tumepruunini. Õllele on iseloomulik linnaste maitse. 

Dunkeli õlu pärineb Baierimaalt, õlle kangus on 4,5–6%.

## Viited
Priit Melnik

**Priit Melnik** (sündinud 30. novembril 1961) on eesti alpinist ja arst.

Ta on alpinistina tõusnud Põhja-Ameerika, Lõuna-Ameerika ja Antarktise mandrite kõrgeimale mäetippu, seejuures Vinsoni mäemassiivi kõrgeimale tippu esimese eesti alpinistide rühma koosseisus. 

Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes.

Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides.

## Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arstiteaduse erialal.

Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla kirurgiakliinikus üldkirurgi, ülemarsti ja osakonnajuhatajana.

## Alpinism

2001. aastal võttis ta osa Jaan Künnapi Alpinismiklubi korraldatud eestlaste teisest ekspeditsioonist Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinley'le ja tõusis koos Alar Siku ja Enn Nõmmikuga selle tippu.  

2007. aasta jaanuaris osales ta eesti esimesest mägiekspeditsioonist Antarktise mandri kõrgeimale mäele Vinsonile ja tõusis koos nelja kaaslasega (kelle seas varem kaheksatuhandelise tipus käinud Alar Sikk ja Tarmo Riga) esimeste eesti alpinistidena selle tippu.  
  
2007. aasta detsembris võttis ta osa eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m)  vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas esimese eestlannana Pille Saluvere).  
 
2012. aastal tõusis ta koos Pille Saluverega esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus Pequeño Alpamayo (5425 m) tippu.

### Edukad tipputõusud
*2001 – Mount McKinley (6168 m)
*2007 – Vinson (4892 m)
*2007 – Aconcagua (6960 m)
*2012 – Pequeño Alpamayo (5425 m)

## Viited

## Välislingid

* Ühispilt: Priit Melnik kolleegidega seedetrakti kasvajate töörühmast Regionaalhaigla veebilehel
* Priit Melnik veebilehel sportfoto.com
* Priit Melnik veebilehel sportos.eu
Milda Vainiutė

**Milda Vainiutė** (20. detsember 1962 Zirnajai, Zarasai rajoon – 13. september 2024 Rokiškis) oli Leedu jurist ja poliitik. Ta on töötanud leedu keele ja kirjanduse õpetajana, konstitutsiooniõiguse professorina Mykolas Romerise Ülikoolis, president Valdas Adamkuse nõunikuna. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 8. märtsini 2018 Leedu justiitsminister.

Ta sündis aastal 1962 Rokiškises. Aastal 1981 lõpetas ta Rokiškises keskkooli. Aastal 1986 lõpetas ta Vilniuse Pedagoogilise Instituudi leedu keele ja kirjanduse õpetaja kvalifikatsiooniga. Aastatel 1987–1993 õppis ta Vilniuse Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1997 kaitses ta Gießeni ülikoolis õigusteaduse magistri väitekirja, aastal 2000 samas õigusteaduse doktori väitekirja.

Aastatel 1986–1993 töötas ta leedu keele ja kirjanduse õpetajana Rokiškise 3. Keskkoolis. 

## Välislingid
* Milda Vainiute CV Leedu Justiitsministeeriumi kodulehel (inglise keeles)
Kõrgalpinism

**Kõrgalpinism** (inglise keeles *high altitude climbing*) on mägironimine üle 6000 meetri kõrguste  mägede tippu.

Alpinistide tõusmist üle 6000 m kõrguse mäe tippu eesmärgiga tippu jõuda nimetatakse **kõrgtõusuks**.

Kõrgalpinism on kõige vähema-arvulisem harrastajaskonnaga mägironimise vorme. 

## Hapnikuvaegus ja selle kompenseerimine

Suurel kõrgusel õhurõhu ja hapniku osarõhu langusest tingituna tekib inimese organismis hapniku puudujääk (hapnikuvaegus). 

Kõrgusvahemikku 6000–7000 m nimetatakse adaptatsioonitsooniks, kus inimorganism kohaneb vaid ajutiselt: kahe-kolme nädalaga kurnatakse kohanemismehhanismid välja. Kõrgusvahemikku 7000–8000 m nimetatakse osalise adaptatsiooni tsooniks, kus inimesel on võimalik viibida kuni nädal, kusjuures hapnikku ei jätku isegi elutähtsate organite küllaldaseks varustamiseks. 8000 m kõrgusel algab surmatsoon, kus ilma täiendava hapnikuta on võimalik viibida vaid 2–3 päeva.

Hapnikuvaeguse kompenseerimiseks hingab alpinist sisse sageli lisahapnikku, mida ta saab hapnikumaski kaudu kaasaskantavast hapnikuballoonist. Vähesed suudavad tõusta lisahapnikku kasutamata isegi Džomolungma (8848 m) tippu (esimestena Reinhold Messner ja Peter Habeler 1978. aastal).

## Kõrgalpinismi sünd
Andide kõrgmägede uurimine ja tipuronimised algasid 1879–1880, kui briti mägironija Edward Whymper ronis Chimborazole (6268 m) ja uuris Ecuadori mägesid. Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua  (6960 m) tippu üritas 1883. aastal jõuda saksa geoloog ja mägironija Paul Güßfeldt, kuid edutult. Tipputõus õnnestus alles 1897. aastal šveitslasel Matthias Zurbriggenil mitu kuud kestnud Edward FitzGeraldi juhitud ekspeditsiooni käigus.

Himaalaja ja Karakorami kõrgmägesid uurisid esimestena britid sõjalis-strateegilistel kaalutlustel.  1892. aastal uuris Karakorami mägesid inglane Martin Conway ja jõudis 7000 meetri kõrgusele. 1895. aastal üritasid Himaalajas inglise mägironijad Albert F. Mummery ja John Norman Collie ronida kaheksatuhandelise Nanga Parbati (8125 m) tippu. Tipputõus nurjus kui Mummery ja kaks gurkhat hukkusid lumelaviinis. 1899. aastal uuris briti mägironija Douglas Freshfield esimesena Kangchenjunga (8586 m) läänenõlva; selle mäe tippu üritas esimesena jõuda 1905. aastal inglise okultist ja mägironija Aleister Crowley, kuid tipputõus nurjus.

## Eesti kõrgalpinism

Eesti kõrgalpinismi alguseks võib lugeda 1960. aastat, kui rühm eesti alpiniste võttis ette Peeter Varepi juhtimisel mägiekspeditsiooni Pamiiri mäestikus kuuetuhandelise mäe tippu (vallutati Estonia tipp).

## Vaata ka
*Baltikumi aasta parim kõrgtõus

## Viited
Vadja alamlade

**Vadja alamlade** on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Narva lademe kõige alumisem alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Vadja kihistu. Selle stratotüübiks on lõik Narva karjäärist 10 kilomeetrit Sirgalast kagus. Selle vanem stratotüüp oli ühine Narva lademega – Narva jõe vasak kallas Gorodenka jõe suudme piirkonnas.

Alamlademe kivimid paljanduvad Kirde-Eesti põlevkivikarjäärides ning Narva jõe ja selle lisajõgede kallastel. Väljaspool Eestit on alamlade eristatav Valgevene idaosani.

Alamlademe moodustab põhiliselt dolomiitne mergel, tumehall kuni must savi ja kollakashall dolomiit, mis sisaldab püriidi, kaltsedoni või sfaleriidi druuse. Fossiilidest on sellest leitud taimede eoseid, mis on Narva lademe alamlademete seas ainulaadne. Lademest moodustava dolomiidialumised kihid on muutunud bretšaks.

## Viited
Leivu alamlade

**Leivu alamlade** on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Narva lademe keskmine alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Leivu kihistu.  Selle stratotüübiks on Luutsniku 451. puurauk.

Alamlademe kivimid avanduvad vähesel määral Poruni ja Narva jõe ümbruskonnas, paljandid sel alamlademel puuduvad. Kirde-Eestis on selle paksus kuni viis meetrit, Kagu-Eestis aga kohati üle 60 meetri. Väljaspool Eestit on alamlade eristatav Valgevene idaosani.

Alamlademe moodustab põhiliselt dolomiitne mergel, mis moodustab bretšat. Ülemisest osast võib leida ka kiltkivi ja liivakivi kihte, alamlademe ülemiseks piiriks on aga tihe punaka tooniga dolomiit. Alamlademe alumises osas sisaldub märkimisväärses koguses titaniiti ja korundi.  Fossiilidest on sellest leitud suures koguses brahhiopoodide jäänuseid, erinevalt teistest Narva lademe kivimitest puuduvad selles aga peaaegu täielikult kalade jäänused.

## Viited