Urmas Ott

**Urmas Ott** (23. aprill 1955 Otepää – 17. oktoober 2008 Tartu) oli eesti ajakirjanik.
## Haridus
Urmas Ott õppis aastatel 1962–1972 Otepää Keskkoolis, kuid vastuolude tõttu kooli juhtkonnaga läks 11. klassi alguseks üle Valga Kaugõppe Keskkooli, mille lõpetas 1973. aastal. 
Aastatel 1974–1975 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris. Ta õppis Tallinna Pedagoogilise Instituudis kultuurharidust ja lõpetas kõrgkooli taidlusteatri režissöörina 1979. aastal. Ülikooliõpingute kõrvalt läbis Ott Marksismi-Leninismi Õhtuülikooli kaheaastased kursused teletöötajatele, lisaks õppis ta ETV kõrgematel telekursustel.

## Teleajakirjaniku töö
Urmas Ott alustas ajakirjanikutööd Eesti Raadios (1977–1979). 

1979. aastast töötas ta Eesti Televisioonis diktorina, töö peamise osa moodustas uudistesaade "Aktuaalne kaamera". Diktoritöö kõrval juhtis ta "Estraaditähestikku" (1981–1983), "Aktuaalse kaamera" uudiseid luges 1991. aasta varasuveni. 

Nõukogude Liidu televaatajate seas sai ta tuntuks seitse hooaega 1986–1993 kestnud saatesarjaga "Teletutvus", milles ta intervjueeris põhiliselt Nõukogude Liidu ja Venemaa kultuuri- ja ühiskonnategelasi. Esimene saatekülaline oli Nõukogude Liidu filmitäht Ljudmila Gurtšenko. Sarjas sündis 61 isikuintervjuud. Saatesarja näidati nii Eesti Televisioonis kui ka Kesktelevisioonis. 
Enamik intervjuusid (49) on ilmunud trükis raamatutes "Телевизионное знакомство", 1992, "Вопрос + ответ = интервью", 1991 ja "Playback", 1994.

Ott juhtis ka ETV saateid "Hommikutelevisioon", "Öötelevisioon", "Duett-duell" (1991–1992), (ETV) aastavahetuse autorisaateid "Urmas Ott ja teised" Vol I–V 1991–1995 jt.

Septembrist 1992 kuni juunini 1998 juhtis Ott Eesti Televisioonis saatesarja "Carte blanche" (kokku 138 saadet). Neist 41 on ka raamatutes trükituna ilmunud. ERR-i kodulehel on näha 70 saadet. Kevadel 2001 usutles toonases TV1-s seitset võimalikku presidendikandidaati. 2003. aastal "Augustivalgust" (ETV) ning 2003–2006 Kanal 2 saadet "Happy Hour". 

Urmas Ott juhtis mitut populaarset telesaadet ka Venemaal. Veebruarist 1998 kuni jaanuarini 2000 oli ta saatejuht vene telekanalil RTR, juhtides intervjuusaadet "Урмас Отт с ...". Aastatel 2003–2004 oli ta saatejuht ja kommentaator Venemaa föderaalse telekanali Ren TV saates "Лучшие шоу мира с Урмасом Оттом" ("Maailma parim show Urmas Otiga"). Viimaseks saateks jäi tal venekeelne intervjuusari Raadio 4-s "Sündsuse piires" ("В рамках приличия").

Ta suri pärast leukeemia raviks tehtud luuüdi siirdamist müokardi infarkti. Urmas Oti surma puhul avaldas kaastunnet ka Venemaa president Dmitri Medvedev.

## Teosed
Urmas Ott oli aastaid osanik kirjastuses SE&JS, kus on välja antud kõik tema raamatud: 
* "Playback" (1994) 
* "Carte Blanche" (1995) 
* "Encore! Neeme Järvi" (2001) 
* portreeraamat Erika Salumäest „Surplace“ (2002) 
* portreeraamat Vardo Rumessenist „En face“ (2002)
* "Asmerid. Topeltpeeglis" (2007)

## Tunnustus
* 1988 – NSV Liidu ajakirjanike liidu preemia telesaate "Teletutvus" eest
* 1988 – ETV aastapreemiad pälvisid Urmas Ott (“Teletutvus”) ja Juhan Aare
* 1992 – ETV aastapreemia, Urmas Ott ajakirjanikutöö eest
* 1993 – ETV aastapreemia, esimesed Tele-Vollid: Enn Eesmaa, Reet Oja ja Urmas Ott
* 1994 – ETV aastapreemia – Tele-Volli – Urmas Ott, populaarseim meessaatejuht
* 1996 – ETV aastapreemia, populaarseim meessaatejuht Urmas Ott
* 2005 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2008 – Tallinna vapimärk teleajakirjanduse tunnustatud edendajale, mõjukale liidrile Eesti meediamaastikul, rahvuskultuuri ja ajaloolise mälu talletajale ning rahvuskultuuridevahelise sideme loojale
* 2010 – 21 televisiooni-asjatundja ja autoriteedi koostatud Eesti kõigi aegade parimate telesaatejuhtide pingereas oli Urmas Ott Valdo Pandi järel ja Mati Talviku ees teisel kohal. 
* 2019 – Tallinna Ülikooli sajandi vilistlane

## Mälestuse jäädvustamine
2018. aastal arutasid Tallinna linnavalitsus ja linnavolikogu Raimond Kaljulaidi plaani rajada Balti jaama Tartus olevale Eduard Vilde ja Oscar Wilde'i kujuga analoogne kaksikmonument, kus pingil istuksid koos Jaak Joala ja Urmas Ott. 2019. aasta algul teatati, et Urmas Oti lähedased selle kavaga ei nõustunud ning jaama tuleb seetõttu vaid Joala kuju.

## Viited

## Kirjandus
* "Urmas Ott. Teletähe lugu". Koostaja Marii Karell. Kirjastus Fookus Meedia, Tallinn 2009, 176 lk; kättesaadav ka helisalvestisena CD-l: Pimedate Infoühing Helikiri, Võru 2009; raamatu venekeelne variant: "Урмас Отт: история телезвезды". Соавтор русскоязычной версии Алексей Гюнтер; перевод с эстонского: Игорь Таро; редактор и составитель Марии Карелль. Fookus Meedia, Tallinn 2010, 192 lk
* "Õukonnata kuningas – intervjuukuningas". Urmas Oti arvamusi kogunud ja täiendanud Voldemar Lindström. Tallinn 2009, 160 lk
* "Kes tappis Urmas Oti?". Autor ja kirjastaja Vahur Kersna, 2018, 344 lk. ISBN 9789949887446

## Välislingid
* "Augustivalgus" (portreesaade Andrus Kivirähkist)
* Alo Lõhmus. "Teletutvus Urmas Otiga lõppes". Postimees, 18. oktoober 2008
* Katrin Pauts. Urmas Oti vähiravi oli edukas, operatsioon õnnestus, alt vedas hoopis süda, Õhtuleht, 18. oktoober 2008
* Heiki Suurkask, Liivi Šein. Ve­ne­maa mä­le­tab unustamatut Ur­mas Ot­ti suur­rii­gi murd­ja­na, Eesti Päevaleht, 20. oktoober 2008
* Urmas Vahe. "Teletutvus" vormis Urmas Otist (üleliidulise) staari, Õhtuleht, 25. oktoober 2008
* Margot Visnap. Kes teeks järele ja annaks võimaluse?, Sirp, 24. oktoober 2008
* Joonas Hellerma: Hiljaks jäänud mõtted Urmas Otile, Sirp, 24. oktoober 2008
* "Sündsuse piires", raadiosaate arhiiv, *(vene keeles)*
* Bye, Urmas. Urmas Ott ja teised, ETV saadete arhiiv
* Urmas Ott ja teised. Viimane saade, ETV, 28. detsember 2008
* Kertu Kalmus, "Vene telekanal tegi Urmas Otist filmi", Eesti Päevalehe veebiväljaanne, 15. aprill 2009
* Алина Малахова, Урмас Отт: «Со мной уже не случится очень многого», Журнал «Интервью: Люди и события», № 2 (56), март-апрель 2013
* Urmas Ott. One Man Show, ERR, 1. jaanuar 2018