open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karin Veissmann

**Karin Veissmann** (sündinud 22. veebruaril 1968) on eesti koorijuht. 

Ta on lõpetanud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õpetaja Silvia Melliku ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor Ants Üleoja koorijuhtimise klassis. 

Ta on olnud Pärnu segakoori Endla, Pärnu Kunstide Maja lastekoori Pöial-Liisi ja Pärnu Noortekoori juhataja ning töötanud Pärnu Muusikakooli solfedžo- ja harmooniaõpetajana. Aastatel 2009–2013 oli ta Pärnu Muusikakooli direktor.

Ta on olnud Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakooli muusikaajaloo ja -teooria õpetaja. 2023. aasta seisuga on ta Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakooli juhataja. 

Alates 1989. aastast laulab ta ansamblis Linnamuusikud. 

Mitme kollektiivi juhina on ta saavutanud tunnustust ja võistluste esikohti nii Eestis kui ka välismaal. 

## Tunnustus
* 2008 – Pärnu linna muusika aastapreemia
* 2014 – Pärnu teenetemärk (Pärnu kultuurielu rikastamise eest muusikapedagoogi ja koolijuhina)

## Viited
Atlan Karp

**Atlan Karp** (sündinud 3. veebruaril 1972) on eesti laulja, bariton. Aastatel 2007–2012 töötas ta Vanemuise teatri ooperisolistina, pärast seda on vabakutseline.

## Haridus
1997. aastal alustas Karp lauluõpinguid Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ning jätkas Eesti Muusikaakadeemias ja Soomes Sibeliuse Akadeemias Jorma Hynnise ja Pekka Kähköse juures. 2003. aastal täiendas ta end Peterburi Maria teatris. 2008. aastal lõpetas ta Sibeliuse Akadeemias magistrantuuri. Karp on osalenud G. Janowitzi, T. Krause, L. Gergijeva, D. Hvorostovsky, J. Obrastsova, A. Amaretto, H. Hagegårdi meistrikursustel.

## Lauljategevus
### Rollid Vanemuise teatri solistina
* Jutustaja ja Teine sõjamees Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis "Võluflööt" (2005) 
* Vürst Orlovski Johann Straussi operetis "Nahkhiir" (2006) 
* Lindorf, Coppelius, Dr Miraakel, Dappertutto Jacques Offenbachi ooperis "Hoffmanni lood" (2007) 
* Scarpia Giacomo Puccini ooperis "Tosca" (2007) 
* Monterone, Rigoletto Giuseppe Verdi ooperis "Rigoletto" (2007) 
* Tobias Mill Gioachino Rossini ooperis "Abieluveksel"

### Rollid ja lauljategevus mujal
* Isa Pasi Lyytikäineni ooperis "Helsinkiin" (Helsingi Aleksandri teater) 
* Mees Lyytikäinen – Almila – Lintinen kollektiivses ooperis "Hetk" (Helsingi Kanneltalo) 
* Võrgutaja Seppo Pohjola ooperis "Kapp" (Helsingi Kanneltalo) 
* Vodnik Antonin Dvoraki ooperis "Russalka" (Helsingi Aleksandri teater) 
* Don Alfonso Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis "Cosi fan tutte" (Savonlinna Muusikaakadeemia) 
* Onegin Pjotr Tšaikovski ooperis "Jevgeni Onegin" (Sibeliuse Akadeemia) 
* Roderick Claude Debussy ooperis "La Chute de la Maison d`Usher" (Spinto Moving Opera House, Kiasma teater) 
* Notar Giacomo Puccini ooperis "Gianni Schicchi" (Vantaa ooper) 
* Masetto Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis "Don Giovanni" (Sibeliuse Akadeemia) 
* Timukas Claudio Monteverdi ooperis "Poppea kroonimine" (Helsingi Kaapelitehdas) 
* Andres Anti Marguste mono-ooperis "Andrese neli monoloogi" (Eesti Muusika Päevad)
* osalenud eesti uuema muusika esiettekannetel: Märt-Matis Lille "Ryokani lugu" ja "Kurb rõõm" ning Kristjan Kõrveri "Maa ja mere laulud" 

## Tunnustus
* 2000 – esikoht Tiit Kuusiku nimelisel lauluvõistlusel
* 2008 – Vanemuise teatri muusikaauhind
* 2019 – Eesti Teatriliidu muusikaauhind

## Välislingid
*Atlan Karp Vanemuise teatri kodulehel
*"Atlan Karp laulab Leedu Rahvusooperis Jago osa" Eesti Ekspress, 26. märts 2011
Anne Uusna

**Anne Uusna (Lahesaare)** (sündinud 14. jaanuaril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 

Õppinud Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis muusika eriklassis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalist ja poplaulu. Haridusteaduse magister gümnaasiumi ja põhikooli muusikaõpetaja erialal.

Võitis 1985. aastal ETV saatesarja "Kaks takti ette", edestades näiteks Siiri Sisaskit ja Thea Paluojat. 

Ta töötas alates 1993. aastast Pärnu Kunstide Majas, kus juhendas vokaalsoliste ja vokaalansambleid. Alates 2020. aastast jätkab tööd Pärnu Kunstide Koolis. Tegutseb hääleseadjana mitme Pärnu koori juures ja klaverisaatjana. 

Töötanud ka lasteaia muusikaõpetajana.

Aastal 2005 pälvis ta loomingulise tegevuse eest Pärnu linna muusika aastapreemia ja 2006 Eesti Kultuurkapitali muusika aastapreemia. 

Aastast 2006 Pärnu Kammerkoori hääleseadja, koormeister ja projektidirigent. Koori dirigendina osales ta edukalt ETV saatesarjas "Laululahing" (2008). Aastast 2007 on ta ka Pärnu Noortekoori dirigent. 

Erinevate kollektiivide juhina on saavutanud tunnustust ja esikohti nii Eestis kui ka välismaal.

Tuntud popsolistide koolitajana. Aastal 2007 vabariikliku SÜG solistide ja duettide konkursi parim juhendaja. 

Osalenud muu hulgas Pärnus tegutsenud vokaalansambli Pangelaulukuuik koosseisus, mille esituses kõlavad laulud CD-albumil "Pärnu laulud" (2003).
Annely Kuningas

**Annely Kuningas** (sündinud 9. novembril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 
 
Lõpetanud 1985. aastal Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi muusika eriklassi ja 1989. aastal Tartu Heino Elleri nimelise Muusikakooli koorijuhtimise erialal. 

Töötanud Sindi Gümnaasiumi muusikaõpetajana. 

Ta töötas alates 1991. aastast Pärnu Kunstide Majas koorijuhi ja vokaalansamblite juhendajana, juhendas samas laste- ja ettevalmistuskoori Pöial-Liisi, vokaalansamblit Liisud, ettevalmistuskoori ansamblit ja Audru valla segakoori ja Uulu Segakoori. Mitme kollektiivi juhina on ta saavutanud auhinnalisi kohti koorikonkurssidel nii Eestis kui ka välismaal. 

Annely Kuningas on töötanud solfedžoõpetajana Pärnu Muusikakooli filiaalis ja Audru Huvialakoolis. Osalenud laste lauluvõistluste žüriides.

2006. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikooli kunstide teaduskonnas muusikateraapia kursuse ja alates sellest ajast on töötanud ka SA Pärnu Haigla Psühhiaatria Kliiniku Päevakeskuses muusikaterapeudina.

Alates 2007. aastast laulab ta Eesti Koorijuhtide Naiskooris. 

Aastal 2008 pälvis ta Pärnu linna aasta õpetaja aunimetuse.
Drenaaž

**Drenaaž** (ka *salakraavitus*, *torutus*) on maa-ala pinnasesse ehitatud dreenitorude süsteem, mille eesmärk on liigse vee ärajuhtimine.

Drenaažisüsteemid liigitatakse ehituse ja otstarbe järgi horisontaal- ja vertikaaldrenaažideks ning nende kahe üheaegsel kasutamisel saadud kombineeritud drenaažiks.

## Vaata ka
*Kuivendus
*Niisutus

## Viited
Alberico Gentili

**Alberico Gentili** (*Albericus Gentilis*; 14. jaanuar 1552 – 18. juuni 1608) oli itaalia päritolu õigusteadlane, Oxfordi ülikooli esimene *professor regius* tsiviilõiguses ja üks esimesi, kes püüdis luua rahvusvahelise õiguse süsteemi.

Gentili sündis Itaalias protestantlikus perekonnas ja pidi 1579. aastal seetõttu sealt lahkuma. Enne seda oli ta jõudnud siiski käia ülikoolis ja saada õigusteaduse doktoriks. Esialgu läks ta Ljubljanasse (Laibachi), hiljem Saksamaale, kus õpetas õigusteadust Tübingenis ja Heidelbergis. 1580. aastal saabus ta aga Inglismaale, kus tegi kiiret karjääri. 1587. aastast kuni surmani oli ta Oxfordi ülikooli professor.

Üks olulisemaid küsimusi, mida Gentili käsitles, oli õiglane sõda. Senimaani polnud renessansiaegsed õpetlased, kes distantseerisid end skolastilisest õpetusest, sellele uut määratlust andnud. Skolastiline õiglase sõja doktriin aga sätestas, et sõjas võib vaid ühe poolel olla õiglus, samuti mitmeid väga piiravaid sätteid sõjale. Protestantlikele humanistlikele õigusteadlastele see aga ei sobinud, sest ususõdadeaegses Euroopas olid sõjad tihedad ja universaalset autoriteeti paavsti ja katoliku kiriku näol enam polnud. Gentili oligi üks olulisemaid ilmalikule õiglase sõja traditsioonile alusepanijaid. Tema seisukohad olid: sõda võib olla õiglane mõlemalt poolelt, sest põhjuseid õiglaseks sõjaks on väga mitmeid ja tihti satuvad need vastuollu (kaitsesõda lugesid humanistid nimelt alati õiglaseks); lubatud on ennetav sõda vastase vastu, sest ainult irratsionaalsed inimesed laseksid end kõigepealt kahjustada, et siis õiglast sõda alustada, seejuures ei ole vaja väga otsest ohtu, vaid piisab ka kartusest rünnaku ees, ehkki päris suvalise kahtluse korral siiski ka sõtta minna ei tohtinud; karistussõda on lubatud kõigile, kes suudavad õiguserikkumist karistada. Viimase alla luges ta ka variandi, kus õiglases sõjas on kahju saanud pool rünnanud ja karistab kahjutegijat, kuid teeb seda ülemäära karmilt; sel juhul võisid teised riigid karistatava poolel sõtta astuda. Samuti toetas ta ka sõjapidamist riikliku au ja kuulsuse nimel, sest pidas patriotismi kui ühe riigi inimesi liitvat jõudu väga oluliseks. Samas välistas ta kindlalt usu nimel sõttamineku, sest just see kiskus temaaegset Euroopat kõige rohkem lõhki ja oli ilmne, et ükski osapool ei suuda saavutada lõplikku võitu. Usuasjades eksijaid pidi karistama Jumal.

Gentili retoorika oli selgelt suunatud ka Hispaania, toonase Euroopa tugevaima võimu vastu, kes tema arvates plaanis universaalmonarhia kehtestamist. Gentili toetas aga selgelt uut, kujunevat suveräänsete riikide süsteemi, kus iga riik oli põhimõtteliselt teisega võrdne. Seetõttu oli universaalmonarhia tema jaoks ka täielikult negatiivne mõiste.

Gentili seisukohad olid aluseks Hugo Grotiuse ja teiste humanistlike õigusteadlaste seisukohtadele, kes tema radikaalseid positsioone tunduvalt mahendasid.
Maarja Talts

**Maarja Talts** (sündinud 22. aprillil 1973) on eesti pianist.

Lõpetanud aastal 2000 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klaveri erialal professor Valdur Rootsi klaveriklassis. 

Õpetanud Pärnu Kunstide Majas ja Pärnu Muusikakoolis klaverit ning tegutsenud samas ka klaverisaatjana. 

Esinenud pianistina erinevates kammerkoosseisudes. 

Töötanud toimetajana Pärnu linnavalitsuse kultuuriosakonnas. Tegutseb produtsendina Arbo Valdma klaverikursuste ja Pärnu Filharmoonia juures.

## Viited
Kuivendus

**Kuivendus** (ka *kuivendamine*) on melioratsioonivõte, millega mingilt alalt eemaldatakse liigne pinna- või pinnasevesi (näiteks drenaažiga). 

Kuivendamine on levinud põllumajanduses, kus liigniiskeid või antud tingimustes vähetootvaid muldi kuivendatakse, mille tagajärjel on võimalik tõsta nende viljakust ja seeläbi kasvatatava taimekultuuri tootlikkust; samuti tõuseb seeläbi agrotehniliste võtete efektiivsus (nt väetamine).

Soodest liigvee ärajuhtimist nimetatakse sookuivenduseks.

## Vaata ka
*Drenaaž
*Irrigatsioon
Niisutus

**Niisutus** (ka **kastmine** ja **irrigatsioon**) on mingi maa-ala (enamasti põllu) kunstlik veega kastmine. 

Niisutust kasutatakse üldjuhul kuivades piirkondades või kohtades, kus pikema aja vältel pole sadanud (vt põud), harvem ka põllukultuure öökülma eest kaitstes. 

Eristatakse viit niisutusviisi: uduniisutus, vihmutus, pindmine niisutus, mullasisene niisutus ja altniisutus.

## Ajalugu
Arheoloogilistes uurimistes on leitud tõendeid niisutamisest, kuna looduslikud sademed ei olnud põllukultuuride kasvatamiseks piisavad.

Niisutamine on hinnanguliselt alguse saanud Induse oru tsivilisatsioonis umbes 4500 eKr ja drastiliselt suurendanud nende asulate suurust ja jõukust. Niisutus ja veemajandussüsteemid on välja töötanud Induse oru tsivilisatsioon, kaasa arvatud kunstlikud veehoidlad Girnaris, mis pärinevad 3000 eKr ja algne kanali niisutussüsteem umbes 2600 eKr.

### Hiina
Hiina kõige vanemad ja tuntumad hüdraulika insenerid olid Sunshu Ao (6. sajandil eKr) kevadete-sügiste ajastul ning Ximen Bao (5. sajandil eKr) sõdivate riikide ajastul. Mõlemad töötasid suurte niisutusprojektidega. Vana-Hiinas asuvas Sichuani piirkonnas töötas hüdroloog ja hüdraulika insener Li Bing välja Dujiangyani niisutussüsteemi, mis tänapäevalgi varustab piirkonda veega. Hani dünastia ajal 2. sajandil pKr kasutasid hiinlased ketiga toimivaid pumpi, millega toodi vett alt kõrgemale. Selleks kasutati pedaale, vesirattaid või rattaid, mis härgade abil pöörlesid. Vett kasutati linnas elamutes ja palee aedades, kuid peamiselt põllumaa niisutamiseks.

### Korea
Koreas leiutas insener Jang Yeong-sil 1441. aastal maailma esimese vihmamõõturi. See paigutati niisutussüsteemidesse, mille abil mõõdeti ja koguti sademete andmeid prognoosimiseks.

### Põhja-Ameerika
Ameerika Ühendriikides vanim teadaolev niisutuskanal töötati välja vahemikus 1200–800 eKr ja avastati USA Arizona osariigis Maranas 2009. aastal. Niisutuskanal töötati välja umbes 2000 aastat enne Hohokami kultuuri ja ei ole kindlaks tehtud, milline kultuur sellele aluse pani, kuna Põhja- Ameerikas oli Hohokam ainus kultuur, kes teadaolevalt kasutas niisutuskanaleid. Nende niisutussüsteemid toitsid 1300 pKr suurimat edela piirkonda. 7.–14. sajandil ehitati ja hooldati ulatuslikke niisutussüsteeme madalate soode aladel ja Gila jõe ääres, mis võistlesid Vana-Egiptuse ja Vana-Hiina süsteemide keerukusega. Hohokam kultuuris kasvatati näiteks puuvilla, tubakat, maisi, ube ja kabatšokke.

## Vaata ka
*drenaaž
*kuivendus

## Viited
Hugo Gunckel Lüer

**Hugo Gunckel Lüer** (23. august 1901 Temuco – 10. juuli 1997 Santiago) oli Tšiili botaanik. Botaaniline nimelühend on **Gunckel**. 

## Teosed
* "Helechos de Chile" Monografías Anexos de los Anales de la Universidad de Chile, 245 pp.
* "Bibliografía Moliniana" Fondo Andrés Bello, 166 pp.
Francisco de Vitoria

**Francisco de Vitoria** (umbes 1492 – 12. august 1546) oli hispaania filosoof ja teoloog, üks silmapaistvamaid hilisskolastika esindajaid.

Vitoria oli aastakümneid Salamanca ülikooli õigusprofessor, kes kuulus dominiiklaste ordusse. Ta oli 16. sajandi tähtsamaid autoriteete õiguse alal.  Oma õpetuses tugines ta keskaja autoriteetidele, eriti Aquino Thomasele. Samas kohandas ta oma õpetust ka muutuvate oludega, pidades näiteks kaitseotstarbel peetavat sõda peaaegu alati õigustatuks.

Muuhulgas töötas Vitoria välja ka Ameerika vallutamise õigustamise skeemi. Tema seisukoha järgi ei saanud koloniaalvallutusi põhjendada keisri või paavsti kui maailmavalitsejate autoriteediga, hispaanlaste esmaavastuse õigusega (sest indiaanlased olid seal ometi ju varem), usu levitamise ettekäände (sest juba Innocentius IV oli keelanud kristlust vägivaldselt levitada), barbarite pattudega (sest need ei kahjusta otseselt kristlasi), sellega, et Ameerika olla Jumala kingitus Hispaaniale (seda ei saa kuidagi tõestada) või ka indiaanlaste vabatahtliku alistumisega (sest tõenäolisemalt sundisid hispaania konkistadoorid selle ikkagi vägivaldselt peale).

Tema välja toodud õiglasteks vallutuse põhjendusteks olid aga: vaba reisimise ja kaubandusõiguse rikkumine, ristiusu rahumeelse levitamise tõkestamine, vastristitute kaitse, ristitud inimeste üle valitseva paganliku valitseja kukutamise legitiimsus (sest kristlikud inimesed vajavad mõistagi kristlikku valitsejat), rahva kaitsmisega türanni eest (isegi kui rahvas seda kaitset ja abi ei taha), liitlaste kaitsmise vajadus ja ka indiaanlaste suutmatus end korralikult valitseda. Viimast argumenti ei pidanud ta väga kindlaks, kuna ei teadnud täpselt, milline Ameerika riikide valitsussüsteem oli. Samuti soovitas ta indiaanlastesse suhtuda leebelt, neid kristlikus vaimus valitseda ja aidata paremale mõistmisele, mitte aga neid orjastada.

Vitoria välja töötatud skeem sai Hispaanias valitsevaks 1550. aasta järel, kui konkureerivad Bartolomeo Las Casase ja Juan de Sepulveda vaated Valladolidi vaidluse käigus olid liialt radikaalseteks osutunud (Las Casas kaitses ägedalt indiaanlaste iseolemise õigusi, Sepulveda pidas neid aga õigusteta orjadeks, kellele on parem, et nad täielikult alla heidetaks).
Nikolai Tšistjakov

**Nikolai Tšistjakov** (20. mai (vkj 8. mai) 1853 Võisiku – 20. august (vkj 7. august) 1912 Rannu) oli õigeusu vaimulik.

Ta pühitseti preestriks 1888. aastal ning teenis vaimulikuna Kõrgessaare, Kikevere ja Rannu õigeusu kogudusi.

Isa Nikolai peres kasvas neli last. Tütar Ludmillast sai preester Nikolai Pätsi abikaasa, poeg Nikolai omandas juriidilise hariduse ja oli sõjaväelane.

## Välislingid
* Nikolai Tšistjakov Eesti Õigeusu Vaimulike andmebaasis
Spånga-Tensta

**Spånga-Tensta** on Stockholmi linnaosapiirkond. Koosneb Bromsteni, Flysta, Solhemi, Lundby, Sundby ja Tensta linnaosast.

Elanike arv on umbes 35 000 ja pindala 12,85 km².

## Välislingid

*http://www.stockholm.se/OmStockholm/Forvaltningar-och-bolag/Stadsdelsforvaltningar/Spanga-Tensta/
Rõõmuallikas

**Rõõmuallikas** on allikas Tallinnas Mustamäe nõlval Nõmme-Mustamäe maastikukaitsealal. Allika vooluhulk on kuni 10 l/s. 

See on üks Glehni pargi allikatest.
Vorona

**Vorona** on kahe Venemaa jõe nimi:
***[[Vorona (Hopjor)|Vorona]]** Penza, Tambovi ja Voroneži oblastis 
***[[Vorona (Ugra)|Vorona]]** Smolenski ja Kaluga oblastis
Vahš

**Vahš** (tadžiki *Вахш*) on linn Tadžikistanis Hatloni vilajetis Vahši jõe ääres.

Linn asub umbes 100 km kaugusel lõunas pealinnast Dušanbest. Kurgonteppast asub Vahš 15 km kaugusel lõunas.

## Viited
Lõugas

**Lõugas** on mitmetähenduslik sõna.
*Lõugas on saarte murdes abajas, väike laht, lahesopp või -käär.
*Rannikulõugas on endine laht, mis on maa kerkimise tõttu ülejäänud merest selgelt eraldunud.
*Lõugas on kalakajaka nimetus murdes (August Gailit).
*Lõugas (iste) on kolde ees asuv istemüür või istekivi. 
*Lõugas on lee, tuhkhaud.
*Lõugas on pinnase kamakas või pank (Kesk-Eesti).
*Lõugas on laepealne, lakk, aga ka ahjupealne, partepealne (Tartumaa).
*Lõugas on nurk, sopp (Saaremaa).
*Lõugas on tüma koht, laugas (Lääne-Eesti ja Saaremaa).

## Välislingid
*Lõugas, Eesti murrete sõnaraamat
*Lõugas,  Eesti keele seletav sõnaraamat 2009
Termiz

**Termiz** (vene keeles Термез *Termez*) on linn Usbekistanis, Surxondaryo vilajeti keskus. Asub Amudarja ääres Afganistani piiril.

Termiz on üle 2500 aasta vana. Kušaani riigis oli Termiz budismi keskus, 7.–8. sajandist islami keskus.

Aastal 1897 rajati linna Vene sõjaväe garnison.

Nõukogude-Afganistani sõja ajal baseerus linnas 100 000 Nõukogude sõjaväelast.

Alates 2002. aastast kasutab Saksamaa Termizis asuvat sõjaväerajatist Afganistanis tegutsevate vägede tugibaasina.

Linnas on ülikool ja mitu muud kõrgkooli.

## Viited
Elatuskorje

**Elatuskorje** on mesilaste korjatud mesi, millest jätkub ainult mesilaspere enda eluvajadusteks.

Selline olukord on näiteks kevadel, kui pere hakkab end suureks kasvatama: rohkem tegeldakse haudme toitmise kui korjega. Veel võib mee vähesuse põhjuseks olla kuiv suvi, kui nektar kuivab õie sees ära ja mesilased ei saa seda kätte, aga ka pikad sajud, mille ajal mesilased korjele ei lenda.
Araabia kohvipuu

**Araabia kohvipuu** (*Coffea arabica*) on madaraliste sugukonda kohvipuu perekonda kuuluv puittaimede liik.  

Araabia kohvipuu viljadest valmistatakse araabika kohvi. Araabia kohvipuud peetakse vanimaks viljeldud kohvipuuliigiks – seda hakati kasvatama Araabia poolsaare edelaosas rohkem kui 1000 aastat tagasi. Legendi järgi avastasid taime 850. aasta paiku Etioopia kitsekarjused: üks neist märkas, et tema kitsed näksivad mingit tundmatut taime ja on pärast seda nii energilised, et ei taha magadagi. Eestisse jõudis kohv 17. sajandi lõpul.

## Välimus

Araabia kohvipuu kasvab metsikult 9–12 m kõrguseks. Lehed on ovaalsed, 6–12 cm pikad ja 4–8 cm laiad, tumerohelist värvi. 

Puu õied on väikesed, valged, tugeva lõhnaga, 10–15 mm läbimõõduga. Õite magus lõhn meenutab jasmiini. Õitsemine kestab vaid paar päeva.

Puu viljaks on luuvili, mida sageli nimetatakse marjaks. Viljad on ovaalsed, umbes 1 cm pikkused ja 10–15 mm läbimõõduga. Viljad on esialgu tumerohelised, küpsedes muutuvad esialgu kollaseks, siis roosakaks ning lõpuks tumepunaseks. Vili sisaldab tavaliselt kaht seemet, mida kutsutaksegi kohviubadeks. 

## Kasvukoht

Araabia kohvipuu kannab kõige paremat vilja niiskes kliimas. Seda kasvatatakse tavaliselt 1300–1500 m kõrgusel, aga on ka istandusi merepinna kõrgusel ning ka 2800 m kõrgusel. Taim talub madalaid temperatuure, kuid mitte öökülma. Parim viljumistemperatuur jääb 20 °C ümbrusse. Erinevalt kongo kohvipuust kasvab araabia kohvipuu hästi ka varjus.

## Kasvatamine

Araabia kohvipuu jõuab viljakandmisikka umbes seitsme aastaga. Kultivarid kasvavad vaid umbes 5 m kõrguseks ning neid lõigatakse tagasi 2 m kõrgusele, et kergendada saagi korjamist ning vältida liiga suurt saaki, mis kurnaks ja kahjustaks puud. 

Viljade õigeaegne korje on väga oluline. Kuna kõik viljad ei valmi üheaegselt, kasutatakse tihti käsitsikorjet, et sekka ei satuks tooreid ega üleküpsenud marju.  

Sõltuvalt kliimast, konkreetsest puust jms saab ühelt araabia kohvipuult 0,5–5 kg kuivatatud kohviube.   

Kilo röstitud kohvi valmistamiseks kulub ligikaudu 4400 araabika kohvi marja.  

Täiuslikes kasvutingimustes, näiteks Jaava saarel, istutatakse puid igal aastaajal ning ka saaki annavad nad seega kogu aeg. Vähem ideaalsetes tingimustes, näiteks Brasiilia mõningates osades, korjatakse saaki ainult talviti. 

Parimaks araabia kohvipuu kasvatuspiirkonnaks peetakse Colombiat.
Indoneesias hakati araabia kohvipuud kasvatama 1699. aastal.

## Kasutamine
Parimad gurmeekohvid on tavaliselt valmistatud kõige kvaliteetsematest mahedamaitselistest araabia kohvipuu viljadest.

## Viited

## Välislingid
* 
* Priit Ennet, Araabia kohvipuu tekkis mõnisada tuhat aastat tagasi ERR Novaator, 23. aprill 2024
Eesti Disainikeskus

**Eesti Disainikeskus** on mittetulundusühing, mille asutasid 21. aprillil 2008 Eesti Kunstiakadeemia, Tallinna Tehnikaülikool,  Eesti Disainerite Liit ja Eesti Disaini Instituut.

Eesti Disainikeskuse missioon on teha disain nähtavaks, teadvustada disaini kui lisandväärtuse 
andjat ning luua disaini arenguks inspireeriv, innovaatiline ja koostööle suunatud keskkond.
Visioon:
Eesti Disainikeskus on disainivaldkonna arendaja, disainialase info, teadmiste ja oskuste koguja ning vahendaja. Soovime, et inimesed mõistaksid disaini kui olulist lisandväärtuse andjat - disain aitab muuta meid ümbritsevat keskkonda toimivamaks, mugavamaks, ilusamaks ja lihtsamini kasutatavaks.

**Eesti Disainikeskuse visioon aastaks 2020:**

- Eesti ettevõtted ja avalik sektor kasutavad eesti disaini strateegilisel tasandil

- Eesti disainerid pakuvad konkurentsivõimelist disainiteenust nii kodu- kui ka välisturul

- Eesti disain on eestlaste jaoks väärtuslik

- Eesti disain on nähtav ja kättesaadav

- Meid ümbritsev elukeskkond muutub läbi disaini inimkesksemaks

- Juba kooliõpilane mõistab disaini olemust

**Keskuse strateegilised eesmärgid on:**

1. Suurendada disainibüroode ja disainerite disaini- ja ettevõtlusalaseid oskusi

 2. Toetada strateegilist disainikasutust ettevõtetes ja avalikus sektoris, edendamaks innovatsiooni ning maailma tasemel kaubamärkide loomist

 3. Tõsta teadlikkust Eesti disainist nii Eestis kui välismaal, loomaks soodsat keskkonda disainiteenuste pakkujatele

 4. Kujundada riiklikke poliitikaid, soodustamaks disaini kasutust läbi riiklike regulatsioonide

5. Aidata kaasa disaini algtõdede ja disainiprotsessi õpetamisele Eesti üldhariduskoolides

## Välislingid
*Eesti Disainikeskuse veebileht
Matšeete

**Matšeete** on suur nuga, mille tera on tavaliselt 50–60&nbsp;cm pikk ja alla 3&nbsp;mm lai. Nuga kasutatakse tihkete taimede, näiteks suhkruroo läbilõikamiseks. Algselt võeti matšeete kasutusele Ladina-Ameerikas.

## Vaata ka

* kiin
* saami nuga
Afüllia

**Afülliaks** ehk **lehituseks** nimetatakse botaanikas roheliste lehtede puudumist kõrgemate taimede puhul. 

Afülliat esineb sageli kohastumusena kuivustaimedel, kel seeläbi väheneb veekaotus. Seejuures toimub fotosüntees siis sageli vaadeldava taime teistes rohelistes organites (näiteks varres). Afüllia on omane ka mitmetele parasiittaimedele.
Kaftan

**Kaftan** on siidist või puuvillasest riidest meeste pealiskuub, mis ulatub pahkluuni ja mille saab eest kinni nööpida. 

Kaftan võeti kasutusele Osmanite riigis, kuid keskajaks levis see ka Indias, Pärsias, Hiinas, Veneetsias ja Genovas.
Puhmas

**Puhmas** ehk **kääbuspõõsas** (varasemas eesti keeles ka *jässikpõõsas*) on puittaimede eluvorm. 

Puhmad sarnanevad põõsastega, kuid on neist madalakasvulisemad (kuni 0,5 m).

Puhma maadjas peavars muutub varases kasvustaadiumis arvukateks harudeks. Puhma võsud arenevad tavaliselt 3 kuni 10 aastat. Maadligi oksad juurduvad tihti, tekitades uusi taimi. 

Eestis kasvavad puhmastest näiteks igihaljad pohl, sookail ja kanarbik ning heitlehine mustikas.

## Vaata ka
*Põõsas
*Poolpõõsas

## Viited
Looduslik rohumaa

**Looduslik rohumaa** on rohumaa, kus on säilinud looduslik rohukamar ning kus inimtegevus piirdub põhiliselt rohusaagi kasutamisega.

Looduslike rohumaade hulka kuuluvad looduslikud karjamaad ja looduslikud niidud.

## Vaata ka
*Kultuurrohumaa
Cerro Azul (Galápagose saared)

**Cerro Azul** on tegevvulkaan Isabela saarel (Galápagose saared).

Vulkaani kõrgus on 1640 meetrit.

## Viited
Gangkhar Puensum

**Gangkhar Puensum** on mägi Himaalajas, Bhutani kõrgeim tipp. Asub Bhutani ja Tiibeti (Hiina) piiril, kuid täpne asukoht pole kindel, sest Hiina ja Bhutani vahelise piirivaidluse tõttu on kaardid selle piirkonna kohta ebatäpsed. See on kõrgeim mägi, mille tippu siiani ei ole inimene tõusnud. Alates 1983. aastast on sooritatud 4 ebaõnnestunud katset tippu jõuda. 1994. aastal keelati Bhutanis ronimine üle 6000&nbsp;m mägede tippu ja alates 2003. aastast on alpinism täielikult keelatud kohalike uskumuste pärast, et mägede tippudes elavad jumalad.

1999. aastal jõudis Tiibetist startinud Jaapani ekspeditsioon Gangkhar Puensumi kõrvaltippu Liankang Kangrile (7535&nbsp;m), mis asub täielikult Hiina territooriumil.

Mäe absoluutne kõrgus on 7570&nbsp;m ja suhteline kõrgus üle 2990&nbsp;m.
Kula Kangri

**Kula Kangri** (hiina 庫拉岡日峰) on mägi Tiibetis, mida mõnikord peetakse Bhutani kõrgeimaks tipuks. Kõrgus on 7554 m.

Et Bhutani ja Tiibeti piir pole täpselt kindlaks määratud, peetakse Bhutani kõrgemaks tipuks veidi lõuna pool asuvat Gangkhar Puensumi.

Kula Kangri tippu tõusis esimesena Jaapani ekspeditsioon 1985. aastal.
Nowshāk

**Nowshāk** on mägi Hindukušis, Afganistani kõrgeim tipp.

Mäe absoluutne kõrgus on 7492&nbsp;m ja suhteline kõrgus 2024&nbsp;m. Nowshāk on läänepoolseim üle 7000&nbsp;m kõrgune mägi.

Esimestena tõusid tippu 1960. aastal jaapanlased Toshiaki Sakai ja Goro Iwatsubo.
Sardiinia lipp

**Sardiinia lipp** ehk **nelja mauri lipp** on Itaalia autonoomse staatusega Sardiinia maakonna ametlik lipp.

Ametliku sümbolina on lipp kasutusel alates 1952. aastast, kuid tolleaegsel lipul vaatasid maurid vasakule ning peapael kattis silmad. Praegune kujundus võeti kasutusele aastal 1999. 

Lipu valgel taustal on punane rist, mis jagab selle neljaks väljaks. Igal veerandikul on mauri pea.

## Vaata ka
* Sardiinia vapp

## Välislingid
* Sardiinia lipp andmebaasis FOTW
Nurm

**Nurmeks** võidakse nimetada 

***[[põld]]u** või 
***[[rohumaa]]d**.

**[[Nurm (perekonnanimi)|Nurm]]** on ka perekonnanimi.

## Vaata ka
*Nurme
Niit

**Niit** ehk **heinamaa** on ökosüsteem, milles taimkatte moodustavad peamiselt tihedalt kasvavate mitmeaastaste mesofüütide kooslused, mille mullas toimub kamardumine ja mida võidakse regulaarselt niita. 
Niidud liigitatakse primaarseteks ja sekundaarseteks.

Primaarsed niidud on rohumaad, mis on kujunenud inimese olulise osaluseta. Primaarseiks niitudeks võivad Eestis olla mõned lamminiidud (kus üleujutuse ja jää mõjul ei kasva puid) ja mõned rannaniidud (eelkõige maatõusu alal, mis veel pole metsastunud).

Sekundaarsed niidud on kas 
*looduslikud niidud, kui nende püsimine on seotud loodusliku koosluste regulaarse niitmisega, või 
*kultuurniidud, kui niidetav kooslus on külvatud.

Puisniidud on looduslikud niidud, millel leidub põõsaid ja puid.

## Vaata ka
*aas
*hein
*heinategu
*karjamaa
*lillemuru
*muru
*niidukoosluse taimestiku taastamine
*puisniit
*pärandkooslus
*rohumaa
Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel

**[[Sloveenia]]** on osalenud **[[Eurovisiooni lauluvõistlus]]el** alates 1993. aastast. Sestsaadik on Sloveenia jätnud osalemata vaid 1994. ja 2000. aasta lauluvõistlustel. 

Sloveenia parim tulemus on olnud 7. koht. Esimest korda saavutas Sloveenia 7. koha 1995. aastal, kui riiki esindas Darja Švajger lauluga "Prisluhni mi". Teine kord saavutati 7. koht 2001. aastal Kopenhaagenis, kus Sloveeniat esindas Nuša Derenda lauluga "Energy". 

Esimest korda esindas Eurovisioonil Sloveeniat ingliskeelne laul 1999. aastal. Loo pealkiri oli "For a Thousand Years" ning seda esitas juba korra Eurovisioonil käinud Darja Švajger.

Alates 2004. aastast, mil Eurovisiooni lauluvõistlusel võeti kasutusele poolfinaalide süsteem, ei kvalifitseerunud Sloveenia kolm aastat järjest võistluse finaali. Alles 2007. aastal Helsingis viis Alenka Gotar Sloveenia lauluga "Cvet z juga" finaali, kus saavutati 15. koht.

Sloveenia on neljal korral, aastatel 1966–1967, 1970 ja 1975, esindanud ka Jugoslaaviat.

Sloveenia rahvuslik eelvoor on EMA, mida kannab üle Sloveenia rahvusringhääling Radiotelevizija Slovenija. 

## Osalejad
*Osalejate vaatamiseks enne 1993. aastat vaata [[Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel]].*

## Hääletamise ajalugu
1993.–2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Sloveenia *andnud* kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

1993.–2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Sloveenia *saanud* kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

## Välislingid
*  Eurovisioon.ee – Sloveenia
* OGAE Slovenia – Sloveenia ametlik Eurovisiooni lauluvõistluse fänniklubi koduleht
Borovitši rajoon

**Borovitši rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblastis. 

Rajoonis on Borovitši linn ja 16 külaasundust (*сельское поселение*).

Rajooni rahvaarv on 2013. aasta seisuga 68 000, sellest 53 100 inimest elab linnas ja 14 800 maal.

## Viited

## Välislingid
*Borovitši rajooni ametlik koduleht
*Borovitši rajoonist
Ida mõtteloo leksikon

**"Ida mõtteloo leksikon"** on Linnart Mälli, Märt Läänemetsa ja Teet Toome koostatud teatmeteos, mis sisaldab andmeid Indias, Hiinas ja Jaapanis tekkinud mõttesuundade kohta. 

Leksikonis on selgitatud budismi, hinduismi, konfutsianismi, taoismi ja teiste Ida õpetuste põhimõisteid ning tutvustatud olulisemaid õpetlasi ja tekste. Leksikon hõlmab üle 1200 märksõna.

Ida mõtteloo leksikonis avaldatud tekstide puhul lähtutakse Creative Commons litsentsi reeglitest.

## Viited

## Välislingid
* Ida mõtteloo leksikoni internetiversioon
* Ida mõtteloo leksikoni vikiversioon
Raeapteek

**Tallinna Raeapteek** on apteek Tallinnas Raekoja platsil, mis tegutseb alates 15. sajandi algusest. See on üks vanemaid järjest tegutsevaid apteeke Euroopas ja ühtlasi Tallinna vanim ettevõte. Kultuurimälestis nr 1197.

## Ajalugu
Apteegi täpne asutamisaeg pole teada, kuid Tallinna rae märkmeraamatust selgub, et 1422. aastal oli apteegil juba kolmas omanik. Mõned ajaloolased peavad asutamisaastaks 1415. aastat, mõned 15. sajandi esimesi aastaid. Raeapteeki on esimest korda kirjalikult mainitud 8. aprillil 1422. 1422. aastal müüs keegi Johannes Malner apteegi edasi arst Hermannile. Uus omanik sattus rahalistesse raskustesse ja kui ta suri, ei jätkunud raha isegi tema matusteks. Selleaegne magistraat kattis vaese apteekri matusekulud, võttes selle tasuks apteegi enda valdusse. 

1579 ja 1581 vahel tuli Tallinna oma kodulinnast Pressburgist (tänapäeval Bratislava) ungarlane Johann Burchart Belavary de Sykava, kes võttis Raeapteegi magistraadilt rendile. 1582–1911 oli apteek kümme sugupõlve Burchartite perekonna valduses: 106 aastat linna rentnikena ning üle 200 aasta perekonna pärisomandina, kuni viimase omaniku pärijad apteegi 1911. aastal maha müüsid.

Tallinna raeapteekrite Burchartite perekonnas valitsenud traditsiooni kohaselt sai vanim poeg alati nimeks Johann, see tingis ka järjekorranumbrite kasutamise:
*Johann Burchart Belavary de Sykava 
*Johannes Burchart V
*Johannes Burchart VI
*Johannes Burchart VII
*Johannes Burchart VIII (1776–1838), kes oli peale raeapteekriameti ka edukas antikvariaadikolleksionäär

Esimene meditsiinilise haridusega apteeker oli alles viienda põlve Burchart, kes õppis välismaa ülikoolides. Räägitakse, et ta olevat olnud nii tuntud, et ta kutsuti isegi Peeter I surivoodi juurde, kuid tema abi olla jäänud liiga hiljaks.

## Raeapteegi muuseum
Tänapäeval asub hoones Raekoja plats 11 lisaks apteegile ka muuseum.



File:Raeapteegi interjöör 2007 (1).jpg|Raeapteegi interjöör, 2007
File:Raeapteegi interjöör 2007 (2).jpg|
File:Raeapteegi interjöör 2007 (3).jpg|
File:Raeapteegi interjöör 2007 (5).jpg|
File:Raeapteek - May 2023 07.jpg|



## Vaata ka
* Carl Rudolf Lehbert
* Moritz Burchart
*Carl Christian Fick (1769–1773 Raeapteegi rentnik)

## Viited

## Välislingid

*Raeapteegi koduleht, Raeapteegi lugu
* 
*Tallinna Raeapteek, www.mg.edu.ee
*Raekoja plats 11 (Raeapteek), www.eestigiid.ee
Sebroid

**Sebroid** on sebra ja hobuse või eesli  hübriid.

Sebroidil on tavaliselt mittesebrast vanema kehakuju, kuid sebra triibud (osal kehast).
Iztaccíhuatl

**Iztaccíhuatl** on vulkaan Mehhikos.

Vulkaani kõrgus on 5230 meetrit. Viimase purske aeg ei ole täpselt teada. Enamik uuematest laavavooludest on pleistotseeni vanusega.

## Viited
Holmi rajoon

**Holmi rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas. Piirneb läänes Pihkva ja lõunas Tveri oblastiga.

Rajoonis on Holmi linn ja 16 külaasundust (*сельское поселение*). Külaasundustes on 144 asulat.

Rajooni rahvaarv on umbes 5900, sellest 3700 inimest elab linnas ja 2200 maal.

Lääneosas asub 1994. aastal soomaastiku kaitseks loodud Rdeiski looduskaitseala.

## Viited

## Välislingid

*http://www.holmadmin.net/index.html
Poddorje rajoon

**Poddorje rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas.

Rajoonis on 3 külaasundust (*сельское поселение*): Poddorje, Belebjolka ja Selejevo külaasundus. Külaasundustes on 155 asulat.

## Viited

## Välislingid

* http://адмподдорье.рф
Orizaba mägi

**Orizaba mägi** (hispaania keeles *Pico de Orizaba*, *Citlaltépetl*, nahua keeles *Cītlaltepētl*) on vulkaan Mehhikos.

Orizaba on Mehhiko kõrgeim mägi. Ta asub Ida-Sierra Madres Sierra Madre de Oaxaca ahelikus. Ta jääb Mexicost umbes 200 ja osariigi keskusest Pueblast umbes 100 km itta. Tema kagujalamil asub Orizaba linn ja läänejalamil Ciudad Serdán. Tema kõrgus merepinnast on 5747 m.

Orizaba mägi asub Puebla ja Veracruzi osariigi piiril.

Orizaba oli Kolumbuse-eelsete indiaanlaste mütoloogias. Näiteks olmeekide müütides kandis Orizaba nime kotka vaim, kes selle vulkaani moodustas. Olmeegid uskusid, et Orizaba tipus tuleb sageli käia ja seal palvetada, et jumal ei vihastaks ega paiskaks oma raevu inimeste peale. Pole teada ühegi mäe tippu roninud tolleaegse inimese nime.

Esimene eurooplane, kes Orizaba mäge põhjalikult uuris, oli Enrique Galeotti 1839, aga ta ei roninud mäe tippu. 1848, ajal, mil Mehhiko oli USA poolt okupeeritud, ronisid mäe tippu kaks USA sõjaväelast F. Maynard ja William Raynolds, saades esimesteks nimepidi teada olevateks inimesteks, kes mäe tipus käinud. Samal aastal jõudis mäe tippu ka Prantsusmaa maadeavastaja Alejandro Doignon.

16. detsembril 1936 lõi Mehhiko president Lázaro Cárdenas 197,5 km² suuruse rahvuspargi Orizaba mäe ümber. Vastav seadus kuulutati välja 4. jaanuaril 1937.

## Viited
Mount Ritter

**Mount Ritter** on vulkaanilist päritolu mägi USA lääneosas.

Kõrgus merepinnast on 4006 m.

## Viited
Sajama

**Sajama** (hispaania keeles *Nevado Sajama*, aimara keeles *Chak Xaña*) on vulkaan Boliivias, riigi kõrgeim mägi.

Kõrgus merepinnast on 6542 m.

## Viited

## Välislingid
Orizaba

**Orizaba** on linn Mehhikos Veracruzi osariigis.

2005. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 117 273.

## Välislingid
Riigivanema auhind

**Riigivanema auhind** oli Eesti kirjandusauhind, mida anti aastail 1934–1937. Auhinna väljaandmise korra kinnitas Riigivanem 1932. aastal.

Auhind asutati sihiga tuua ergutust Eesti elu ehitavale kirjanduslikule loomingule aidates aineliselt kaasa parimaile kirjanikele nende võimsas rahvuslikus töös; ühtlasi sihiga virgutada Eesti linnu ja maakondi kui ka muid jõulisi Eesti ettevõtteid samasuguseiks sammeks, et meil kujuneks rida auhindu vaimuloomingu kõigile aladele.

1934 (1932 a. ja 1933 a. algupärase kirjandusliku toodangu eest:

*I auhind (1500 krooni) A. H. Tammsaare, romaani Tõde ja õigus IV ja V osa.
*III auhind (750 krooni) Karl August Hindrey, novellid Välkvalgus ja Armastuskiri.

Žürii: Karl Terras, Johannes Aavik, Friedebert Tuglas, Johannes Semper August Alle, Ants Oras.

1935:

*I auhind (1500 krooni) Mait Metsanurk, romaan Ümera jõel.
*II auhind (1000 krooni) Johannes Semper, romaan Armukadedus.
*III auhind (750 krooni) August Mälk, romaan Surnud majad.

1936:

*I auhind (1500 krooni) Marie Under, luulekogu Kivi südamelt.
*II auhind (1000 krooni) Juhan Sütiste, luulekogu Päikese ootel ja poeem Noored partisanid.
*III auhind (750 krooni) August Mälk, romaan Õitsev meri.

Žürii: Hugo Raudsepp, Henrik Visnapuu, Daniel Palgi, August Annist, Gustav Suits.

1937:

*Lagle talu August Mälk.
*I auhind (1000 krooni) Albert Kivikas, romaan Nimed marmortahvlil.
*I auhind (1000 krooni) Friedebert Tuglas, Kriitika I–VIII.
*II auhind (750 krooni) Karl August Hindrey, romaan Urmas ja Merike
*II auhind (750 krooni) Johannes Semper, luulekogu Tuuleratas.

Žürii: Gustav Suits, Henrik Visnapuu, Oskar Urgart, Jaan Rummo.

## Vaata ka
*Vabariigi Presidendi auhind

## Viited

## Välislingid
*Riigivanema kirjanduslik auhind
Raamatuaasta auhinnad

**Raamatuaasta auhinnad** olid Eesti kirjandusauhinnad, mis anti välja 1935. aastal tähistatud raamatuaasta puhul.

Romaanide ja novellide eest:

*I (1000 krooni) – A. H. Tammsaare, Mait Metsanurk
*II (500 krooni) – August Gailit, August Jakobson, Albert Kivikas, Peet Vallak
*III (350 krooni) – August Mälk

Luule eest:

*I (1000 krooni) – Gustav Suits
*II (800 krooni) – Marie Under, Henrik Visnapuu
*III (400 krooni) – August Alle, Jaan Kärner, Johannes Semper, Juhan Sütiste, Erni Hiir

Näitekirjanduse eest:

*I (1000 krooni) – Hugo Raudsepp
*II (350 krooni) – Artur Adson

Noorsookirjanduse eest:

*I (750 krooni) – Oskar Luts
*II (350 krooni) – Jüri Parijõgi
*III (350 krooni) – Juhan Jaik

Kirjandusloo eest:

*I (1000 krooni) – Friedebert Tuglas
Eesti Kultuurkapitali auhinnad

**Eesti Kultuurkapitali auhinnad** olid Eesti kirjandusauhinnad, mida anti välja aastail 1927–1931.

1927:

*80 000 marka A. H. Tammsaare
*70 000 marka Mait Metsanurk
*60 000 marka Gustav Suits, Marie Under
*50 000 marka Henrik Visnapuu, Friedebert Tuglas, Oskar Luts
*40 000 marka Johannes Semper
*30 000 marka Jakob Mändmets, Artur Adson, Hugo Raudsepp, Albert Kivikas
*25 000 marka Villem Ridala, Mats Mõtslane, August Gailit, Jaan Kärner, Aleksander Tassa
*20 000 marka August Alle, Richard Roht
*15 000 marka Johannes Barbarus, Valmar Adams

1928:

*600 krooni Marie Under, Friedebert Tuglas, Albert Kivikas, Hugo Raudsepp
*400 krooni August Gailit, August Jakobson, Mait Metsanurk, Henrik Visnapuu, Johannes Semper
*350 krooni Oskar Luts

1928/1929:

*500 krooni Ernst Peterson

1929/1930:

*760 krooni Marie Under
*750 krooni August Gailit
*480 krooni Karl Ast
*400 krooni Eduard Hubel
*300 krooni Richard Roht, Johannes Semper, Peet Vallak
*180 krooni Artur Adson, Erni Hiir, Mihkel Jürna, Valmar Adams, August Mälk, Julius Oengo, Mart Raud, Juhan Sütiste
*120 krooni Juhan Jaik, Albert Kivikas, Pedro Krusten

1930/1931:

*300 krooni Hugo Raudsepp, Henrik Visnapuu
*250 krooni August Gailit
*200 krooni Jaan Kärner, Oskar Luts, Peet Vallak
*150 krooni Mihkel Jürna, Richard Roht, Juhan Sütiste

## Vaata ka
*Eesti Kultuurkapital
*Eesti Kultuurkapitali aastapreemia
Ritter

**Ritter** tähendab saksa keeles rüütlit.

**Ritter** on mitme suguvõsa nimi:
*Ritter(n), aadlisuguvõsa
*Ritter, Lübeckist pärit kaupmehe- ja literaadisuguvõsa
*Ritter, Quedlinburgist pärit literaadisuguvõsa

**Ritter** on geograafiline tähis:
*Mount Ritter, USA mägi
Vabariigi Presidendi auhind

**Vabariigi Presidendi auhind** oli Eesti kirjandusauhind, mida anti aastail 1938–1940.

1938:

*I auhind (1500 krooni) Mait Metsanurk, romaan Kutsutud ja seatud.
*II auhind (1000 krooni) Henrik Visnapuu, värssromaan Saatana vari.
*II auhind (1000 krooni) Jüri Parijõgi, jutustus Teraspoiss.

Žürii: August Annist, August Gailit, Albert Kivikas, Jaan Rummo, Oskar Urgart.

1939:

*I auhind (1500 krooni) Hugo Raudsepp, näidendid Lipud tormis ja Mees, kelle käes on trumbid.
*II auhind (1000 krooni) August Gailit, romaan Karge meri.
*II auhind (1000 krooni) Karl August Hindrey, novellikogu Südamed ja romaan Loojak.

Žürii: August Annist, Eduard Hubel, Juhan Jaik, Albert Kivikas, Oskar Urgart.

1940:

*I auhind (1500 krooni) August Jakobson, näidend Viirastused, novellikogu Mälestusi laulvast kuldnokast.
*II auhind (1000 krooni) A. H. Tammsaare, romaan Põrgupõhja uus Vanapagan.
*II auhind (1000 krooni) Mait Metsanurk, romaan Tuli tuha all.

Žürii: Artur Adson, August Alle, Albert Kivikas, Jüri Parijõgi, Rudolf Sirge.

## Vaata ka
*Riigivanema auhind
Eesti Panga auhind

**Eesti Panga auhind** oli Eesti kirjandusauhind, mida anti välja aastail 1936–1940.

1936:

*1000 krooni A. H. Tammsaare

1937:

*750 krooni August Mälk
*500 krooni Mait Metsanurk
*300 krooni Pedro Krusten

1938:

*750 krooni Friedebert Tuglas, August Mälk

1939:

*500 krooni August Mälk, Peet Vallak

1940:

*600 krooni Johannes Barbarus, Jaan Kärner, Juhan Sütiste

## Vaata ka
*Eesti Pank
Neretva

**Neretva** on jõgi Kagu-Euroopas Balkani poolsaarel. 

Jõgi saab alguse Dinaaridest ja voolab valdavalt edelasse. Suubub Aadria merre.

Jõe pikkus on 225 km. 

Neretva jõe ääres asuvad Konjic, Jablanica ja Mostar Bosnia ja Hertsegoviinas ning Metković ja Ploče Horvaatias.
Antípaxoi

**Antípaxoi** ehk **Antípaxos** on saar Joonia meres, üks Joonia saartest. 

Saare pindala on 650 ha. 

Saar on künklik, kõrgus kuni 118 m. 

Kuulub Kreekale.
Burjaadi kirjandus

**Burjaadi kirjandus** on burjaadi keeles kirjutatud kirjandus. 

## Burjaadi kirjanikke
*Bavasan Abidujev
*Hotsa Namsarajev
*Dondok Ulzõtujev

## Burjaadi kirjandus eesti keeles
*Kolm uljaspead, kolm tarkpead : valimik burjaadi muinasjutte / Tallinn : Eesti Raamat, 1981, 102 lk. : ill. ; 22 cm. ; vene keelest tõlkinud Margus Veanes ; illustreerinud Väino Tõnisson
Osvald Tuul

**Osvald Tuul** (vene keeles Тууль Освальд Яанович; 27. märts 1906 Ahja, Tartumaa – 1942) oli Eesti kommunistliku liikumise tegelane.

Alates 1921. aastast töötas Tuul treialina; 1923. aastast oli EKNÜ Tartu maakonna vastutav organisaator; 1923. aastast Eestimaa Kommunistliku Partei liige; aastatel 1923–1926 poliitvang; 1926. aastal lahkus NSV Liitu, kus õppis Lääne Vähemusrahvaste Kommunistlikus Ülikoolis.

Aastal 1930 saabus Tuul tagasi Eestisse, kus oli EKP KK Illegaalse büroo sekretäri asetäitja ja pärast seda EKP KK Illegaalse büroo sekretär; 1931. aastast alates EKP Keskkomitee II sekretär.

1931. aastal ta vahistati ning mõisteti EKP kui keelustatud organisatsiooni juhtfiguurina 12 aastaks sunnitööle. Ta vabastati 1938. aastal amnestia alusel, kuid tema ja veel seitse kodakondsuseta vangi (I.Jakobson, E.Kevato, O.Kivisson, F.Okk, A.Puusepp, V.Tuberik ja F.Veidenberg) määrati Eestist väljasaatmisele. Augustis saadeti nad NSV Liitu, kus O.Tuul töötas  Leningradis tehases.

Pärast juunipööret 1940. aastal saabus Tuul veebruaris 1941 tagasi Eestisse, kus tegutses  EKP Keskkomitee instruktorina. Teise maailmasõja ajal oli ta Eesti NSV Vabariikliku Kaitsekomitee Tartu maakonna volinik, Eesti Partisanisalkade Staabi liige.Ta tabati augustis Martin Sarapuu dokumentidega. Otsus hukkamise kohta tehti 29. oktoobril. Viimased andmed tema vahi all olekust Rakvere vanglas on maist 1942. 

Osvald Tuul hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aastal (täpsed asjaolud teadmata).

## Välislingid
*"Kristjan Rosenfeldti maja Tallinnas Nõmmel Sõbra tänav 5, kus arreteeriti salaja Nõukogude Liidust Eestisse saabunud Eestimaa Kompartei Keskkomitee illegaalne sekretär Osvald Tuul, tuntud hüüdnimega Lihunik". Rahvusarhiivi fotode andmebaas (FOTIS). EFA.123A-250-65.
Malice Mizer

**Malice Mizer** oli Jaapani *[[visual kei]]* ansambel. 

Ansambel tegutses augustist 1992 detsembrini 2001. Ajendatult ühistest nägemustest muusika tegemises, asutasid bändi kitarristid Mana ja Közi. Ansambli koosseisu jõudis kuuluda kolm laulusolisti. Iga uus laulja tõi kaasa märkimisväärsed muutused bändi muusikas, stiilis, üldises ilmes. Kostüümid ja kontsertide visuaalne pool mängis nende teostes alati väga tähtsat rolli.

Nende nimi Malice Mizer tähendab kurjust ja viletsust (ingl *malice and misery*), milles seisneb vastus küsimusele „Mis on inimene?“. Seda küsimust on liikmed nimetanud bändi loomingu läbivaks kontseptsiooniks. Kui nende varasele muusikale ja temaatikale on iseloomulikud tugevad Prantsuse ja klassikalise muusika mõjutused, siis hiljem, pärast erinevaid bändi tabanud tragöödiaid, hüljati kaalutletud kõlaga prantsuse romantism ja viljeleti rohkem gooti-viktoriaanlikku stiili. Malice Mizer on tuntuim bändi igati originaalse olemuse poolest.

Malice Mizer on kuulus muusika poolest, kuid samuti oma *live*-sõudega – need sisaldasid priiskavaid ajaloohõngulisi kostüüme ja lavakujundusi, lühikesi tummstseene mõne loo saatena, veidraid tantsusamme jpm. Bändis elati üle nii mõnigi uus koosseis ja kokku üheksa tegutsemisaasta jooksul tehti kolm drastilist imidžimuutust.

11. detsembril 2001 ilmus ametlik teade, et Malice Mizer katkestab määramata ajaks tegevuse. Ent Mana on hiljuti oma kodulehel kirjutanud, et kolm neljast liikmest (Mana, Közi ja Yu~ki) on taas, pärast seitset aastat bändi hingusele saatmisest, omavahel tihedalt suhtlema hakanud. Mana ja Közi esinesid isegi taas koos ühel laval 27. detsembril 2009 Mana sooloprojekti "Moi dix Mois" aastalõpukontserdil.

## Välislingid
* http://www.malice-mizer.co.jp/
Olga Lepešinskaja

**Olga Lepešinskaja** (vene keeles Ольга Васильевна Лепешинская; 15./28. september 1916 Kiiev – 20. detsember 2008 Moskva) oli vene balletitantsija ja pedagoog, Nõukogude Liidu rahvakunstnik (1951).

Lepešinskaja sündis vanas poola aadliperekonnas. Tema vanaisa Vassili Pavlovitš Lepešinski vahistati revolutsioonilise organisatsiooni Narodnaja Volja liikmena. Isa Vassili Vassiljevitš oli raudteeinsener, kes rajas Mandžuuria raudteed.

1925 astus Lepešinskaja Moskva koreograafiakooli, mille lõpetas 1933. Esimest korda esines ta laval 10-aastaselt ühena väikestest lindudest balletis "Lumeneid". 1932 mängis ta balletis "Pähklipureja" .

Juba 17-aastaselt hakkas Lepešinskaja Moskva Kremlis privaatetendusi andma. Kohe pärast lõpetamist asus Lepešinskaja tööle Suures Teatris. Tema esimene roll oli Rosina balletis "Sevilla habemeajaja", järgnes Suok Juri Oleša romaani "Kolm paksu" balletiversioonis. Viimane osutus väga populaarseks ja see roll tegi Lepešinskaja kuulsaks. 1943 esitas ta Grini "Punaste purjede" põhjal tehtud balletis peaosalist Assolit.

Kokku sai ta neli Stalini preemiat: 1941 osa eest balletis "Don Quijote", teise peaosa eest Sergei Prokofjevi balletis "Tuhkatriinu" (esietendus 21. novembril 1945), kolmanda lavastuse "Pariisi tuled" eest ja neljanda Tao-Hoa rolli eest balletis "Punane moon".

1951 pälvis ta koos Galina Ulanovaga tiitli NSV Liidu rahvakunstnik.

## Välislingid

* Kaarel Kressa. Suri kuulus baleriin Olga Lepešinskaja, EPL, 23. detsember 2008
Mesilassülem

**Mesilassülem** moodustub tarust lahkuvatest mesilastest. Sülemlemine toimub tavaliselt juuni esimesest poolest kuni juuli teise pooleni. See on tingitud asjaolust, et mesilasi on tarus liiga palju ning kõigile ei jätku tööd. Kui ruumipuudus on tekkinud, "teevad" mesilased endale uue ema (ehitavad emakuppe; põhjamaa mesilased ehitavad vähem, lõunapoolsed mesilased tunduvalt rohkem emakuppe). Kui kõige varem tehtud emakupp hakkab kooruma, siis kolm päeva enne seda lahkub vana ema koos tarus olevate lennumesilastega tarust. Seda nimetatakse sülemiks. On juhuseid, kus vihmaste ilmade tõttu ei ole sülemil võimalik lahkuda, ja mesinik leiab tarust kaks ema. Kui tarus on kaks ema, siis teevad nad tavaliselt ise sotid selgeks ning tugevam jääb ellu. Enamasti on see noorem mesilasema. Enne sülemi lahkumist kobarduvad mesilased taru lähedal oleva puu, põõsa või mõne muu taime või ehitise külge. Seal ootavad mesilased emamesilast. Kui mesilasema tuleb, lendavad nad varem valmis vaadatud kohta. Kui aga ei tule, lähevad nad tarru tagasi. Enne sülemi lahkumist (sülemlemist ehk pereheitmist) muneb ema tühjad kannud mune täis. On juhuseid, kus vana emaga sülem lahkub ja kahe päeva pärast tuleb teine sülem ja mesinikule jääb tühi taru.
Sülemikast

**Sülemikast** on kast, kuhu pannakse mesilassülem, mis on kobardunud näiteks puu oksa külge. Kasti saab tavaliselt panna 7...8 raami, millel mesilased saavad kobarduda. Kui sülemit pole võimalik tarusse panna, võib kasti kasutada ka taru asendajana. Sülemikasti pandud sülemit tuleks paar päeva pimedas ja jahedas hoida ja siis alles tarusse ümber tõsta, muidu võib sülem ikkagi ära lennata. 

Kui sülem võetakse liiga vara oksalt maha, ei pruugi seal mesilasema olla. Siis muutuvad mesilased närviliseks ka pimedas ja jahedas kohas.