open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maine-et-Loire'i departemangu haldusüksuste loend

Siin on toodud ära kõik Maine-et-Loire'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka valdade INSEE koodid.

Departemangus on neli ringkonda:
* Angers' ringkond
* Cholet' ringkond
* Saumuri ringkond
* Segré ringkond

## Kantonid

Departemangus on kokku 21 kantonit. Vallad Angers (kogupindalaga 42,71 km²), Brissac Loire Aubance (kogupindalaga 120,89 km²), Cholet (kogupindalaga 87,47 km²), Erdre-en-Anjou (kogupindalaga 89,94 km²), Gennes-Val-de-Loire (kogupindalaga 144,94 km²) ja Longuenée-en-Anjou (kogupindalaga 53,50 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.

## Vallad

Departemangus on 177 valda (seisuga 1. jaanuar 2019):
Leho Laurine

**Leho Laurine** (aastani 1937 **Leo Laurentius**; 28. august 1904 Tallinn – 31. jaanuar 1998 Stockholm) oli eesti maletaja ja maleajakirjanik.

Tuli 1932. aastal Eesti meistriks ja sai 1935. aasta meistrivõistlustel pronksi (Paul Kerese ja Gunnar Friedemanni järel).

Aastal 1944 läks ta Rootsi.

## Viited

## Välislingid
*
*http://isik.tlulib.ee/index.php?id=871
Ausma Šmite

**Ausma Šmite** (sündinud 1986) on Läti graafik.

2007. aastal astus Šmite Läti Kunstiakadeemiasse, mille graafikaosakonnas kaitses 2009. aastal bakalaureuse- ja 2011. aastal magistritöö. Ta töötab samas õppejõuna.

2015. aasta kevadel toimub Šmite näitus "Ma olen teel" Tartu Kunstimajas.

## Välislingid
* Ausma Šmite koduleht
Leili Pärnpuu

**Leili Pärnpuu** (31. jaanuar 1950 Haapsalu – 5. veebruar 2022) oli eesti maletaja, rahvusvaheline naiste malemeister (1990). 

Ta lõpetas 1969. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1975. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel 5 kulda (1975, 1979, 1980, 1986, 1990), 10 hõbedat (1976–77, 1984, 1991, 1993–95, 2002, 2004, 2009) ja 6 pronksi (1978, 1988, 1996, 2000–01, 2008). 

## Viited

## Välislingid
*
Tarvo Seeman

**Tarvo Seeman** (sündinud 17. septembril 1969 Vändras) on eesti maletaja, rahvusvaheline meister (1998). 

Ta on Eesti meistrivõistlustel võitnud 2 kulda (1998, 2006) ja 3 pronksi (2001, 2009, 2014). Ta on tulnud Eesti meistriks kiirmales (2000, 2002 ja 2009).

## Viited

## Välislingid
*Tarvo Seeman FIDE andmebaasis
*
*Purjus peaga võistelnud Eesti maletajale määrati võistluskeeld. sport.postimees.ee, 16. november 2010
*Palju õnne, Tarvo Seeman!. eestimale.ee, 26. september 2019
Theodor Germann

**Theodor Germann** (14. august 1879 – 29. jaanuar 1935) oli Eesti maletaja. 

Aastal 1930 osales ta Eesti meistrivõistlustel males, kus jagas 3.–5. kohta.
Tuulikki Laesson

**Tuulikki Laesson** (sündinud 19. märtsil 1969 Tallinnas) on eesti maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1992).

Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna 37. Keskkooli ja aastal 1999 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta on Eesti meistrivõistlustel võitnud 2 kulda (1993, 1996), 2 hõbedat (1986, 1998) ja 2 pronksi (1992, 1997).

## Isiklikku
Tema endine abikaasa on maletaja ja ajakirjanik Igor Rõtov, neil on poeg ja tütar. 

## Viited

## Välislingid
*
Endel Tünder

**Endel Tünder** (5. mai 1929 Luha talu, Polli vald – 28. märts 2015) oli eesti arstiteadlane, südame- ja veresoontekirurg ning õppejõud.

Ta õppis Peraküla algkoolis ja Abja Keskkoolis, mille lõpetas aastal 1949. Aastal 1955 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arstina, tegutsedes õppeajal ÜTÜ kirurgiaringis.

Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle Tartu Kliinilisse Haiglasse kirurgina ja kirurgia osakonna ordinaatorina, kellena ta töötas aastani 1961. Selle aja vältel valmis tal kandidaadi väitekiri "Ostsillograafia, arteriograafia ja pletüsmograafia kasutamisest alajäsemete tuiksoonte tromboblitereeruva haiguse diagnoosimisel", mille ta kaitses aastal 1960 ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. Aastatel 1961–1964 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kirurgia kateedris assistendina, aastatel 1964–1966 samas kateedris noorema teadusliku kaastöötajana ja aastatel 1966–1968 dotsendina. Aastal 1967 kaitses ta doktoriväitekirja "Показания к восстановительным операциям на артериях нижних конечностей при облитерирующем атеросклерозе" ja sai meditsiinidoktori kraadi. 1970. aastal sai ta professori kutse ja asus tööle teaduskonna kirurgia kateedri juhatajana. Sellel ametikohal töötas ta aastani 1992, seejärel oli ta Tartu Ülikooli Kirurgiakliiniku erakorraline professor ja aastast 1994 emeriitprofessor.

Endel Tünder osales Tartu Kliinilise Haigla kudede ja elundite konserveerimise labori rajamisel, oli selle juhataja. Ta on laia profiiliga õpetaja ja kirurg, kes on teinud keerulisi operatsioone uroloogias, veresoonte-, laste- ja üldkirurgias. Ta tegi esimesed veresoonte rekonstruktiivsed operatsioonid, neerude siirdamised ja jäsemete transplantatsioonid. Tema käe all on valminud seitse doktoritööd ja 12 kandidaaditööd. Tal on kuus autoritunnistust.

Praktiseeriva arstina töötas ta 2007. aastani.
## Isiklikku
Ta oli aastast 1954 abielus kursusekaaslase, sisearst Ingrid Tünderiga (neiuna Sontak), neil on poeg ja tütar; tütar Riina töötab laboriarstina.

## Tunnustus
* 1970 – Eesti NSV teeneline arst
* 1982 – Eesti NSV riiklik preemia
* 1999 – Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia
* 2004 – Tartu Tähe kavaler
* 2007 – Uno Sibula fondi tänupreemia

## Viited

## Kirjandus
* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 1081–1082.
Pavel Senitšev

**Pavel Senitšev** (10. juuni 1924 Novgorod – 19. mai 1997 Kohtla-Järve) oli vene jahilaskur. 

Ta osales 1964. aasta Tōkyō OM-il, kus sai kaevikrajal hõbemedali ja 1968. aastal México OM-il, kus sai 4. koha.

## Viited

## Välislingid
*
Piiskop Henriku surmalaul

**"Piiskop Henriku surmalaul"** ehk "**Laul piiskop Henriku surmast"** (soome keeles "Piispa Henrikin surmavirsi**"**) on Soome rahvaluulekogumik ja keskajal sündinud laul või poeem, mis jutustab Uppsala piiskop Henriku surmast.

Loo tegevus toimub 1150. aastal ning see jutustab Rootsi ristiretkel kuningas Erik IX-t saatnud ja seejärel Soome jäänud piiskop Henriku saatusest. Uurimistööd on teose valmimisajaks pakkunud keskaega, vanim väljaanne on kirjutatud ilmselt 17. sajandil. Lisaks poeemile ning Päris-Soome ja Satakunta rahvapärimustele jutustab piiskop Henriku tegevustest ka varem, 13. sajandi lõpus Turu piiskopkonnas kirja pandud ladinakeelne pühakulegend "Legenda sancti Henrici".

## Lugu Henriku surmast
Piiskop oma kaaskondlastega olevat tulnud Lalli-nimelise talupoja tallu toiduaineid ja hobusele moona paluma. Neid vastu võtnud Lalli naine Kerttu oli teeliste suhtes ebasõbralik ja sallimatu, kuid Henrikul õnnestus siiski nii enda kui ka hobuse toiduvarudele natuke täiendust paluda, kõige eest korralikult ka tasudes. Kui Lalli saabus koju, väitis Kerttu mehele, et piiskop võttis toidumoona ja jättis kraami eest maksmata. Sellest raevu sattunud Lalli läks piiskoppi ja ta kaaskondlasi kirvega taga ajama. Piiskop aga oli näinud oma saatust ette ja aimas end varsti surevat. Ta palus kaaskondlastel peitu minna ja neil oma surnukeha hiljem ära viia. Kohta, kuhu härjad suutsid saani tema surnukehaga vedada, tuli ehitada Soome esimene kirik. Piiskopi viimane soov läks täide, Soome esimene kirik ehitati Nousiainenisse.

Lalli tappis piiskopi Köyliöjärve jääl, selle põhjaosas Kirkkokari saare läheduses, lüües tal kirvega pea maha. Lalli tuli koju, piiskopi peakate peas ja sõrmus pöidlas. Kui ta peakatet ära hakkas võtma, tulid juuksed peast, ning kui ta proovis sõrmust sõrmest kätte saada, kukkus pöial otsast. Järgmisel suvel hakkas Lallit taga ajama kaelushiirteparv ja ta põgenes järve ääres kasvava puu otsa. Närilised hakkasid puutüve järama, nii et Lallil ei olnud muud võimalust, kui järve hüpata, kuhu ta lõpuks ka uppus. Järv sai nimeks Hiirejärv (Hiirijärvi).

## Vaata ka

* Henrik (Uppsala piiskop)
* Lalli

## Viited
 

## Kirjandust

* Heikkilä, Tuomas. *Legend Pühast Henrikust* (fi: *Pyhän Henrikin legenda*), Helsinki:Soome kirjanndusseltsi redaktsioon 1039;Soome kirjandusselts, 2005, ISBN=ISBN 978-951-607-861-1.
* Piiskop Henriku surmavärss

## Välislingid

* Piiskop Henriku surmavärss (Piispa Henrikin surmavirsi). Köüliö-selts ry (Köyliö-seura ry).
Aleksei Saks (uisutaja)

**Aleksei Saks** (sündinud 20. mail 1982 Tallinnas) on eesti iluuisutaja (paarissõitja).

Ta on sõitnud koos Diana Rennikuga. Paar on võitnud neli korda Eesti meistrivõistlused.

## Välislingid
* Biograafia ESBL-is
Raili Vinn

**Raili Vinn** (sündinud 16. novembril 1943 Tallinnas) on eesti metallikunstnik.

1969. aastal lõpetas Vinn metallikunstnikuna ERKI (Eesti Kunstiakadeemia). Oli OÜ Kuldgraal asutaja ja juhataja (1996–2013). Elab ja töötab vabakutselise kunstnikuna Tallinnas. Ta on Kunstnike Liidu liige (1997).

## Isikunäitusi
*Tallinn 2013, 2008, 2003, 1999, 1994, 1987, 1977 
*Tartu 2015, 2007
*Kuressaare 1992

## Tunnustus
*2014 – Ede Kurreli preemia

## Viited
Garissa University College

**Garissa ülikooli kolledž** on Keenias Garissas 2011. aastal Moi Ülikooli kolledžina varasema pedagoogilise instituudi baasil asutatud avalik  kõrgkool. Õppeasutuses valmistatakse ette suur osa riigi pedagoogidest.

2015. aasta 2. aprilli varahommikul ründas umbes 200&nbsp;km kaugusel Somaalia piirist asuvat ülikoolilinnakut grupp relvastatud Ash-Shabābi võitlejaid. Esialgsetel andmetel hukkus vähemalt 70 inimest, pantvangi võeti umbes pool tuhat inimest, umbes poolel tuhandel õnnestus põgeneda. Umbes 15 tundi kestnud vastasseisu käigus hukkus vähemalt 148 inimest, vähemalt 79 inimest sai haavata. Vastasseisu lõpus lendasid neli keha ümber lõhekainet kandnud ründajat õhku, teiste seas ka üks riigiametniku poeg, viies ründaja oli eelnevalt vahi alla võetud. Snaipri tabamustest hukkus vähemalt 20 julgeolekutöötajat.

## Viited

## Välislingid
*Garissa University College'i koduleht (*inglise keeles*)
*Endise pedagoogilise instituudi koduleht (*inglise keeles*)
Alo Jakin

**Alo Jakin** (sündinud 14. novembril 1986 Tartus) on eesti elukutseline jalgrattur. 

2014. ja 2019. aastal tuli ta Eesti meistriks grupisõidus. 

2014 - 2019 aastatel sõitis ta klubis Auber 93.

## Viited

## Välislingid
Trepi-roninastik

**Trepi-roninastik** (*Rhinechis scalaris*) on *[[Colubridae]]* sugukonna maoliik.

## Klassifikatsioon

Varem paigutati need maod perekonda *[[Elaphe]]*, kuid Utiger jt paigutasid (2002) taksoni perekonda *[[Rhinechis]]*.

## Eluviis

Need maod on aktiivsed nii päeval kui ka öösel. Päevast eluviisi harrastavad nad kevadest varasuveni – aprillist mai ja juunini. Alates maist/juunist on nad tegevad varastel hommiku- ja hilistel õhtutundidel ning öösiti, pidades (roomates) jahti väiksematele imetajatele – saagi haaravad nad suuga ja kägistavad kehakeerdudega. 

Maod on suhteliselt agressiivse hoiakuga ja ründavad võimalikke vaenlasi raevukate hammustustega. 

Elulevad peamiselt maapinnal, talveune ajaks, mis kestab neli kuni viis kuud, püüavad elama asuda teiste loomade maa-alustesse elupaikadesse.  
 
### Paljunemine

Isased ja emased maod saavad suguküpseks 5-aastaselt, siis on nende ligikaudne pikkus vastavalt 50 ja 65 cm. Suguküpsed maod paarituvad looduses pärast talveund aprilli- ja maiöödel.  

Emased graviidsed maod munevad pärast järjekordset kestamist 5–25 muna. 10–25 cm pikkused maopojad kooruvad kahe kuni kolme kuu pärast, maoema võib mõne päeva nende juures olla. Nemad toituvad peamiselt putukatest.   
 
## Levila

Neid madusid võib kohata Pürenee poolsaarel, Portugalis, Hispaanias ja Prantsusmaa lõunaosas.

## Pildid

Pilt:ElapheScalaris-Young-199206-France.jpg| Juveniilne trepi-roninastik Prantsusmaal
Pilt:Elaphe scalaris in office.jpg|
Pilt:ElapheScalaris-20030427-Spain.jpg|
Pilt:Snake (Elaphe scalaris) by JM Rosier.JPG|
Pilt:Benny Trapp Rhinechis scalaris Jugendzeichnung Portugal.jpg|


## Viited

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Rhinechis scalaris]] ja saksakeelset artiklit [[:de:Treppennatter]] seisuga 2.03.2015.*
Brait Lelumees

**Brait Lelumees** (sündinud 1981) on eesti meesmaletaja. 

2005. aastal oli tema FIDE-reiting 2155. 

Ta sai 2005. aasta Eesti meistrivõistlustel males 2. koha.

## Välislingid
*Brait Lelumees FIDE andmebaasis
* http://www.chessgames.com/player/brait_lelumees.html
* http://ratings.fide.com/card.phtml?event=4500873
Abonendikaabel

**Abonendikaabel** on telefonikaablivõrgus (kohtkaablivõrgus) kaabel, mis ühendab telefoniaparaati kaablikarbiga.
ISU-122

**ISU-122** oli Nõukogude Liidu liikursuurtüki 122 mm A-19 tankikahuriga variant ISU-152-st.

## Eellugu

Iseliikuva suurtüki ISU-152 töötas välja J. J. Kotin Tšeljabinski tehases nr 100 juunist septembrini 1943. Väljatöötatav masin sai tehasenimetuseks "Objekt 241" (vene "Объект 241") ning oli ehitatud samaaegselt väljatöötatud tanki IS-1 šassiile (hiljem kasutati ka IS-2-e ja IS-2 mudel 1944 šassiisid). Esimene katsemasin valmis 1943. aasta oktoobris ning oktoobris-novembris toimusid masina tehase- ja polügoonikatsetused. 6. detsembril võeti masin relvastusse ning lasti seeriatootmisse.

Uus liikursuurtükk sarnanes oma eelkäija SU-152-ga, kuid oli tunduvalt kõrgema soomustorniga. Kinnises liikumatus soomustornis asusid nii juhtimis- kui ka lahingusektsioon koos pearelvaga. Mootor ja transmissioon paiknesid korpuse tagaosas. ISU-152 erines oma eelkäijast SU-152-st paksema soomuse ning tunduvalt töökindlamate seadmete, veermiku, transmissiooni ja jõuseadmete poolest. ISU-122 loodi 1944. aastal, kui Tšeljabinskis ei jõutud teha nii palju ML-20 haubitsaid kui tehti veermikke, ja selle asemele kohandati 122 mm korpusekahur A-19. See oli hea valik, sest selle kahuri mürsk sai algkiiruseks 789 m/s. Hiljem pandi ISU-122 peale kahur D-25S ja siis sai tank nimeks ISU-122S. ISU-122 oli kasutusel kuni 1970. aastateni.

## Kirjandus
*Mati Õun "Idarinde relvad II", Grenader, 2013.

## ‎Välislingid
Innar Mändoja

**Innar Mändoja** (sündinud 27. veebruaril 1978 Jõgeval) on eesti elukutseline jalgrattur.

Aastatel 1994–1996 tuli ta kolmel korral teatekrossis Eesti meistriks. 

## Viited

## Välislingid
*
Mart Ojavee

**Mart Ojavee** (sündinud 9. novembril 1981 Tallinnas) on eesti jalgrattur.

2011 tuli ta Eesti meistriks maanteesõidus.
Sergei Zjukin

**Sergei Zjukin** (sündinud 19. jaanuaril 1972 Tallinnas) on Eesti maletaja, rahvusvaheline meister (2001). 

Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel kulla (1996) ja pronksi (2000). 

## Viited

## Välislingid
*Sergei Zjukin FIDE andmebaasis
*
Siim Roops

**Siim Roops** (sündinud 4. märtsil 1986 Tartus) on eesti jalgpallur.

2012–2013 mängis ta Norra klubis FK Jerv. 2014. aastast mängib Tartu FC Santoses.

Eesti jalgpallikoondises mängis ta 1 mängu 2007. aastal.
Viktoria Baškite

**Viktoria Baškite** (sündinud 6. augustil 1985 Tallinnas) on Eesti maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2004). 

Ta on tulnud ühe korra Eesti meistriks naiste males (2000), 2 korda saanud hõbeda (2001, 2006) ja kolm korda pronksi (2002, 2003, 2005). Aastal 2001 võitis ta Eesti meistrivõistlused kiirmales.

## Välislingid
*Viktoria Baškite FIDE andmebaasis
Vladimir Žavoronkov

**Vladimir Žavoronkov** (vene keeles Владимир Жаворонков; sündinud 22. jaanuaril 1976 Narvas) on Eesti riigiametnik ja maletaja, rahvusvaheline meister (2004). Töötab Narva Kesklinna Koolis õpetajana. Alates 2022. aastast on ta Narva linnavolikogu esimees.
 
Vladimir Žavoronkov on lõpetanud 1993. aastal Narva Humanitaargümnaasiumi ning 1997. aastal Tartu Ülikooli Narva kolledži vene keele ja kirjanduse õpetaja (ajaloo õpetamise loaga) eriala. Seejärel jätkas õpinguid Tallinnas Rahvusvahelises Sotsiaalteaduste Rakenduslikus Kõrgkoolis LEX, mille lõpetas juristina.

Aastatel 1998–2007 töötas Vladimir Žavoronkov politseis uurijana, aastatel 2007–2013 Maksu- ja Tolliametis samuti uurijana.

Vladimir Žavoronkov võitis 1996. aastal Eesti meistrivõistlustel males pronksmedali. Ta on alates 2019. aastast Eesti Maleliidu juhatuse liige.

## Poliitiline tegevus
Vladimir Žavoronkov kandideeris 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Katri Raigi nimekirjas ja osutus valituks. 26. novembril 2021 teatati fraktsiooni Narva Tulevik loomisest Katri Raigi nimekirja alusel ja selle esimeheks valiti Vladimir Žavoronkov.

Kui 16. detsembril 2021 valiti endine Narva linnavolikogu esimees Katri Raik Narva linnapeaks, pidi Narva linnavolikogu valima uue esimehe. Selle ametikohale pakuti Narva Tuleviku fraktsioonist Vladimir Žavoronkovit ja Keskfraktsioonist Mihhail Stalnuhhinit. Nad ei osutunud esimeses voorus 23. detsembril valituks, sest said vastavalt 15 ja 12 häält (enamus oleks olnud 16 häält). 11. jaanuaril 2022 valiti esimeheks Vladimir Žavoronkov, kes sai 17 häält.

## Viited

## Välislingid
*Vladimir Žavoronkov FIDE andmebaasis
*
Torino mark

**Torino mark** (itaalia: *marca di Torino*), loodi kui ***marca Arduinica*** (hiljem mõnikord ka "Susa mark"), oli poliitiline üksus, mis tekkis keskaegses Itaalias 10. sajandi keskpaigas. See koosnes Piemonte maadest, ulatudes üle Po madaliku Lääne-Alpidest põhjas Liguuria mereni. See sisaldas Torino, Auriate, Albenga ja võib-olla Ventimiglia krahvkondi. Margi keskus oli Torino linn.

## Loomine

Mark moodustati *[[Itaalia kuningriik (keskaegne)|regnum Italicum]]* (Itaalia kuningriigi) territooriumi ümberkorraldamisel kolmeks margiks, mis said nimed valitsevate dünastiate järgi:

* *marca Arduinica* või Arduinici mark (loodi aastal 964)
* *[[Monferrato mark|marca Aleramica]]* või Aleramici mark (loodi aastal 967)
* *[[Genova mark|marca Obertenga]]* või Obertenghi mark (loodi aastal 961)

## Arduinicite valitsemine

Arduino il Glabro pandi Torino krahviks aastal 941 Hugues d'Arles poolt. Arduino vallutas saratseenidelt Torino ja Val di Susa. Aastal 964 nimetati Arduino keiser Otto I poolt Torino markkrahviks. Seejärel jätkasid Torino margi valitsemist Arduinicid. Arduino il Glabro poeg Manfredi I järgnes talle, ja tema poeg, Olderico Manfredi II, järgnes talle. Olderico Manfredi II ei saanud meessoost pärijat, nii jättis ta margi oma tütrele Adelaidele. Kuigi Adelaide oli *de facto* valitseja, ei saanud naine kanda markkrahvi tiitlit. Adelaide abikaasad, siis pojad ja lõpuks pojatütre abikaasa olid järjest Torino markkrahvid. Need mehed ei olnud Arduinici dünastia liikmed.

## Margi kokkuvarisemine

Pärast Adelaide surma aastal 1091 varises Torino mark kokku. Krahvivõim Torino linnas anti Torino piiskopile (1092) ja linnast endast sai kommuun (1091). Aastal 1092 nimetas keiser Heinrich IV oma poja Konradi Torino markkrahviks (Konrad oli Adelaide tütre Berta di Savoia poeg). Kuigi Konrad püüdis saavutada kontrolli margis, ei olnud tema võim kunagi tõhus ja tiitel oli suuresti nominaalne. Selle asemel neelas Torino margi põhjaosa Savoia, mida valitses teine Adelaide lapselaps Umberto II (mitu sajandit hiljem sai Torinost tema dünastia pealinn). Lõunas annekteeris Torino margi maad Adelaide vennatütre poeg Bonifacio del Vasto.

## Torino markkrahvide loend

### Arduinicid

*  962–977 Arduino il Glabro
*  977–1000 Manfredi I
* 1000–1034 Olderico Manfred II
* 1034–1091 Adelaide, *de facto* valitseja, koos abikaasade, poegade ja pojatütre abikaasaga.

### Babenburgid

* 1037–1038 Hermann IV (Švaabimaa) (Adelaide esimene abikaasa)

### Aleramici

* 1041–1045 Enrico del Monferrato (Adelaide teine abikaasa)

### Savoia dünastia

* 1046–1060 Otto I (Savoia krahv) (Adelaide kolmas abikaasa)
* 1060-1078 Pietro I (Savoia krahv) (Adelaide poeg)
* 1078-1080 Amedeo II (Savoia krahv) (Adelaide poeg)

Tiitlit kasutas hiljem Vittorio Emanuele di Savoia-Aosta, Savoia dünastia liige, milline valitses Itaaliat aastatel 1861 kuni 1946.
Anna Mosenkova

**Anna Mosenkova** (sündinud 13. juunil 1973 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja (jäätantsija).

Ta lõpetas aastal 1990 Tallinna 8. Keskkooli ja aastal 2000 Rahvusvahelise Sotsiaalteaduste Rakendusliku Kõrgkooli LEX.

Tema partner on olnud 1994–1999 Dmitri Kurakin ja 1999–2002 Sergei Sõtšov. 

Ta on tulnud 1993–1996 ja 2001–2002 Eesti meistriks jäätantsus.

## Viited

## Välislingid
*
Larissa Netšeporuk

**Larissa Netšeporuk** (aastani 1998 **Larissa Teterjuk**; sündinud 24. detsembril 1970 Romnõs Ukrainas) on Ukraina päritolu Eesti endine kergejõustiklane.

Netšeporuk esindas kuni 2001. aastani Ukrainat.

2002. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Viinis saavutas ta viievõistluses kaheksa koha 4319 punktiga, mis oli ühtlasi Eesti rekord. 2002. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis saavutas ta seitsmevõistluses 5953 punktiga 12. koha.

2003. aasta maailmameistrivõistlustel Pariisis saavutas ta 6154 punktiga seitsmenda koha.

2004. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Budapestis sai ta viievõistluses 4227 punktiga seitsmenda koha.

Ta tuli aastatel 2002–2003 kaugushüppes kolm korda (sh ühe korra sisevõistlustel) Eesti meistriks.

Ta on kaks korda parandanud Eesti rekordit seitsmevõistluses.

Ta valiti 2001. ja 2003. aastal Eesti aasta naiskergejõustiklaseks.

## Viited

## Välislingid
* 
*
Ragnar Rump

**Ragnar Rump** (sündinud 12. septembril 1991) on eesti jalgpallur, saalijalgpallur ja rannajalgpallur. 

Ta on Eesti rannajalgpalli koondise ja endine Eesti saalijalgpalli koondise mängija.

## Välislingid
*Profiil jalgpall.ee
*Rannajalgpallur Ragnar Rump Arukülast on mitmekordne parim väravakütt 25. oktoober 2017
Ali Al-Gashamy

**Ali Al-Gashamy** (kasutatud ka nimekuju Ali Al Gashamy; sündinud 20. novembril 1989 Iraagis) on Norra jalgpallur. 

Ta on mänginud FC Floras.
Hugo-Eugen Väli

**Hugo-Eugen Väli** (ka *Hugo Väli*; 19. mai 1902 Üksnurme küla, Saue vald – 22. september 1944 Tallinn) oli eesti jalgpallur.

1925 liitus ta Tallinna Jalgpalli Klubiga (TJK). 1930 liitus ta Tallinna JS Estoniaga.

Ta oli 1928. aasta Pariisi OM-il Eesti jalgpallikoondise liige.

## Viited

## Välislingid
*
Erik Midtgarden

**Erik Midtgarden** (sündinud 18. novembril 1987) on norra jalgpallur. 

Aastal 2011 mängis ta FC Floras.
Fjodor Koltšin

**Fjodor Koltšin** (24. veebruar 1957 Moskva – 8. aprill 2018) oli Eesti ja Nõukogude Liidu kahevõistleja.

Ta lõpetas aastal 1975 Otepää Keskkooli ja aastal 1982 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta osales 1980. aastal Lake Placidi taliolümpiamängudel, kus sai 15. koha. 

1981 tuli ta Eesti NSV meistriks suusahüpetes ja ka kahevõistluses. 

Aastast 1996 töötas ta SA Tartu Kiirabi autojuht-tehnikuna. Ta on tegutsenud ka vabakutselise muusikuna.

## Isiklikku
Nii tema ema Alevtina Koltšina (1930–2022) kui isa Pavel Koltšin (1930–2010) olid murdmaasuusatajad. Tema abikaasa oli Laive Poska.

## Viited

## Välislingid
*
*Fjodor Koltšin - Eesti kahevõistluse särav lüli. Kaarel Zilmeri suusaveeb.
Geir André Herrem

**Geir André Herrem** (sündinud 28. jaanuaril 1988 Brynes Rogalandis) on Norra jalgpallur (ründaja). Ta mängib Rootsi kõrgliiga klubis Kalmar FF.

2011. aastal mängis ta Eesti Meistriliiga klubis FC Floras. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud paljudes Norra klubides, põhiliselt madalamates liigades. Norra kõrgliigas on ta mänginud aastatel 2018–2019 Bodø/Glimti ridades.
 
## Saavutused
;Flora
*Meistriliiga: 2011
Malawi kvatša

**Malawi kvatša** (ISO kood MWK) on Malawi rahaühik.

Kvatša võeti kasutusele 1971. aastal. Enne seda oli käibel Malawi nael, mis võeti kasutusele pärast iseseisvumist 1964. aastal.

Raha emiteerib Malawi keskpank. Käibel on rahatähed nominaalväärtusega 20, 50, 100, 200, 500 ja 1000 kvatšat ja mündid nominaalväärtuses 1, 5 ja 10 kvatšat. Varem on käibel olnud ka 1-, 5- ja 10-kvatšane rahatäht ja väiksema nominaalväärtusega mündid.

## Viited

## Välislingid
* Reserve Bank of Malawi
Cry Just a Little Bit

**"Cry Just A Little Bit"** on Suurbritannia laulja ja laulukirjutaja Michael Barratti (esinejanimega Shakin' Stevens) esitatud laul (al 1983), mis anti välja ka muusikavideona.

## Kirjandus
* Laulu "Cry Just A Little Bit" sõnad

## Video
* "Cry Just A Little Bit" YouTube'i muusikavideo

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Cry Just a Little Bit]] seisuga 3.04.2015.*
Tömpnina-rästik

**Tömpnina-rästik** (*Vipera latastei*; *Vipera latasti*) on rästiku perekonna maoliik.

## Klassifikatsioon

Boscà olevat liigi kirjeldamisel kasutanud nii kirjapilti *latastei* kui ka *latasti* ja nimi võib tänapäevani vaidluse all olla.

Van Wallach jt (2014) on *Vipera latasti* nimetanud *[[nomen incorrigendum]]*'iks.

Tänapäeval liigitatakse see madu soomuseliste seltsi rästiklaste sugukonna rästiku perekonna maoliigina ja tema teaduslik ladinakeelne nimetus on *Vipera latastei*.

Eestikeelne taksoni nimetus on **tömpnina-rästik**.

### Alamliigid

Veebipõhises roomajate taksonoomilises andmebaasis roomajate andmebaas on tömpnina-rästikul kaks alamliiki:
* *[[Vipera latastei gaditana]]* Saint Girons, 1977
* *[[Vipera latastei latastei]]* Bosca, 1878.

## Kirjeldus

Tömpnina-rästikute maksimaalne kehapikkus (keha koos sabaga) võib olla 72&nbsp;cm, kuid üldiselt on nad lühemad – 50&nbsp;cm pikkused.

Nende soomuste värvus on helehall, pruunjas või oliivipruun. Musta värvi seljasoomused moodustavad, sarnaselt hariliku rästikuga (levila enamasti ei kattu), siksakmustri. Piki keha külgi on rida musti ringe ehk laike.

Pea on, usutavasti süljenäärmete tõttu, kolmnurgakujuline ja ninamiku tipus paikneb tal sarv. Sabaots on kollane.

Paaritumine toimub kevadel, soodsate ilmastikuolude korral ka sügisel. Esmalt võtavad isased maod sookaaslastega mõõtu võitlustes. Madude võitluse käigus võivad nad tõusta poolest kehast püsti ja põimuda teineteise ümber, et vastast vastu maad suruda. Emb-kumb võib ka mõne aja möödudes ümber mõelda.

Emased suguküpsed maod roomavad esialgu isaste eest ära, aga isased jõuavad neile järele roomata ja õnne korral ka emase seljale roomates temaga paarituda. Suguküpsete tömpnina-rästikute sugulise paljunemise vormiks on vivipaaria. Emased sigivad kord kolme aasta jooksul. Graviidne emane tömpnina-rästik poegib, augustist kuni oktoobrini, 2–13 maopoega. 16–18&nbsp;cm pikkused maopojad on üsna iseseisvad maod ja toituvad eeskätt putukatest.

## Levila

Tömpnina-rästikut võib kohata Marokos, Alžeerias, Portugalis ja Hispaanias. Tuneesias võib see liik olla välja surnud.

## Kokkupuuted inimesega

Need maod võib inimeste suhtes liigitada mürkmadudeks – nende hammustus võib esile kutsuda raske astmega mürgistusseisundi.

## Viited

## Kirjandus
* Velo-Antón G, Godinho R, Harris DJ, Santos X, Martínez-Freiria F, Fahd S, Larbes S, Pleguezuelos JM, Brito JC., Deep evolutionary lineages in a Western Mediterranean snake (Vipera latastei/monticola group) and high genetic structuring in Southern Iberian populations., Mol Phylogenet Evol. detsember 2012 ;65(3):965-73. doi: 10.1016/j.ympev.2012.08.016.

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Vipera latastei]] ja saksakeelset artiklit [[:de:Stülpnasenotter]] seisuga 3.04.2015.*
Vadim Feklistov

**Vadim Feklistov** (sündinud 6. aprillil 1981) on Eesti mägirattasõitja.

Aastal 2008 tuli ta Eesti meistriks *[[downhill]]*.
Uno Kajak

**Uno Kajak** (9. mai 1933 Tartu – 10. august 2019) oli eesti ja NSV Liidu kahevõistleja, suusahüppaja ja treener. Teda peetakse Eesti kahevõistluse isaks.

Ta lõpetas 1948. aastal Rakvere 2. algkooli, 1951. aastal Tallinna Kehakultuuritehnikumi ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) kehakultuuriteaduskonna. 

Kajak hakkas sportima juba 7-aastaselt 1940. aastal. 

1956. aastal sai ta Cortina d’Ampezzo taliolümpiamängudel 26. koha.

Aastatel 1951–1962 tuli ta Eesti meistrivõistlustel suusahüpetes 4 korda Eesti NSV meistriks ning võitis 1 hõbe- ja 2 pronksmedalit; kahevõistluses tuli aga 3 korda Eesti NSV meistriks ning võitis 1 hõbe- ja 1 pronksmedali, lisaks võitis hõbemedali 4 × 10 km teatesuusatamises. 1964. aastal tuli Eesti NSV  meistriks suvises kahevõistluses.

Ta sai 1954. aastal Eesti NSV meistrivõistlustel korvpallis TRÜ I meeskonna koosseisus 2. koha.

## Tunnustus
*2018 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali elutööpreemia (Eesti kahevõistluse teerajaja)

## Viited

## Välislingid
*
*Sporditulemused. Uno Kajak
*
*Haud Tallinna Hiiu kalmistul
Tõnu Haljand

**Tõnu Haljand** (1. juuli 1945 Tallinn – 28. august 1997 Ähijärv, Võru maakond) oli eesti ja NSV Liidu suusahüppaja, kahevõistleja ja treener. 

Aastatel 1965–1976 sai ta Eesti NSV meistrivõistlustel kahevõistluses 5 kulda ja 4 pronksi ning suusahüpetes 2 kulda ja 2 hõbedat. 

Ta osales NSV Liidu koondises 1968. aasta Grenoble'i taliolümpiamängudel, kus sai kahevõistluses 12. koha. 

Aastatel 1966–1975 sai ta NSV Liidu meistrivõistlustel kahevõistluses 1 kulla, 1 hõbeda ja 2 pronksi. 

Tema tuntuim õpilane on Ago Markvardt, kellele ta oli esimene juhendaja.

Haljand on maetud Elva kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*
*Tõnu Haljandi sporditulemused
* 
*"Kahevõistleja Tõnu Haljand". Foto: Toomas Aring, 1973. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.344.0-84557
*Valeri Maksimov. "Olümpiamehe viimane viibe". Postimees, 9. september 1997
*Haud Elva kalmistul
Kelmė mõis

**Kelmė mõis** (leedu *Kelmės dvaras*) on endine mõis Leedus Kelmė rajoonis Kelmės.

Mõisat on esmamainitud XVI sajandi alguses. Esimesed omanikud olid Kontautased, seejärel kuulus see Bartoševičitele, siis Hlebowiczitele ja 1549. aastast Solomereckitele. Kinnisvara inventuur aastast 1574 näitab, et toona oli mõisas kaks elanikku ning peahoone pooled olid teineteisest eraldatud ja neil olid eraldi sissepääsud. Jagatud olid ka kõrvalhooned: laudad, aidad, pagaritöökoda. 

1591. aastal läks mõis Grużewskite suguvõsa valdusse, jäädes nende kätte kuni võõrandamiseni 1940. aastal. 1831. aastal oli mõisa omanik Julius Gruževskis, kes organiseeris sealses piirkonnas tsaarivõimude vastu suunatud ülestõusu; pärast ülestõusu mahasurumist emigreerus ta Prantsusmaale. Viimased omanikud olid Gabrielė Gruževskienė ning tema tütred Sofija ja Adolfina, pärast mõisa võõrandamist küüditati nad Siberisse.

1780. aastal ehitati praegune, barokkstiilis peahoone. 1892. aastal rekonstrueeriti hoone arhitekt Franciszek Lehmanni projekti järgi, 1898. aastal võeti käsile pargikompleksi renoveerimine. Pärast mõisa võõrandamist asus hoones kool, seejärel kohaliku sovhoosi kontor. 1990. aastast asub hoones muuseum.

Üks põnevamaid ehitisi mõisakompleksis on väravahoone. Selle esimesel korrusel asus vangla. Hoone teisel korrusel asus Grużewskite raamatukogu, kus oli üle 5000 raamatu. 1941. aastal toimetati see Šiauliaisse ja anti muuseumile, 1952. aastal anti raamatud üle Leedu Teaduste Akadeemia raamatukogule. Linna käsutuses on üle 20 000 lehekülje raamatukogust pärinevaid arhiivimaterjale, ülejäänud materjale säilitatakse Leedu riigiarhiivis ja Leedu rahvusraamatukogus.

Kõrvalhoonetest on säilinud veel rahvalikus stiilis kontorihoone, vesiveski ja kaks mõisatööliste maja, XIX sajandil ehitatud piiritusevabrik ja meierei, XVIII sajandi teisel poolel ehitatud ait. Ait on restaureeritud ja moodustab osa muuseumist, restaureerimist rahastas 289 877 euro ulatuses Norra saatkond. Mõisakompleksi juures asub XVII sajandi teisel poolel rajatud park.


Kelmes_dvaras_vartai_2013_IMG_7139.jpg|Mõisa väravahoone
Kelmes_dvaras_svirnas_2013_IMG_7136.jpg|Mõisa ait


## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (*leedu keeles*)
*Kelmė mõis
*Mõis kultuuriväärtuste registris (*leedu keeles*)
*Fotoreportaaž Kelmė mõisast
*Kelmė mõisa ajalugu (*leedu keeles*)
Margot Honecker

**Margot Honecker** (neiupõlvenimi **Margot Feist**; 17. aprill 1927 Halle – 6. mai 2016 Santiago, Tšiili) oli Saksa DV riigitegelane. Ta oli 1953. aastast abielus Erich Honeckeriga.

Margot Honecker oli pärit kingsepa perekonnast. Tema vanemad kuulusid Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Margoti isa Gotthard Feist oli 1930. aastatel kommunistliku tegevuse eest korduvalt vahistatud ning viibis aastatel 1937–1939 Buchenwaldi koonduslaagris.

Põhikooli lõpetamise järel õppis Margot Feist kaubandust ja töötas telefonistina. Aastatel 1938–1945 kuulus ta Saksa Tütarlaste Liitu. 1945. aastal astus Margot Feist Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis pärast sotsiaaldemokraatide sundliitmist 1946. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks. 1946. aastal töötas ta esialgu Vaba Saksa Ametiühinguliidu Saksi-Anhaldi piirkonna juhatuses stenotüpistina. Samal aastal asus ta tööle Saksa Vaba Noorsoo Liitu, mille kesknõukogu sekretäriks sai ta 1948. aastal. Samuti oli ta alates 1948. aastast Ernst Thälmanni nimelise Pioneeriorganisatsiooni esimees. 1950–1954 oli Margot Feist Rahvakoja (parlamendi) liige. 1950. aastal sai ta ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks.

1950. aastate algul tutvus Margot Feist endast 15 aastat vanema ja abielus Erich Honeckeriga. 1. detsembril 1952 sündis neil tütar Sonja. Erich Honecker lahutas 1953. aastal abielu Edith Baumanniga ja samal aastal abiellus Margot Feistiga.

1955–1958 juhatas Margot Honecker Saksa DV Haridusministeeriumi õpetajahariduse osakonda. 1958. aastal sai ta Saksa DV haridusministri asetäitjaks ja 1963. aastal haridusministriks. Selles ametis oli ta kuni 1989. aasta novembri alguseni. 1963. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Aastatel 1967–1990 oli ta taas Rahvakoja liige. 4. veebruaril 1990 astus ta vabatahtlikult Demokraatliku Sotsialismi Parteist (Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei järglasorganisatsioonist) välja. 

1991. aasta märtsis lendas Margot Honecker koos Erich Honeckeriga Nõukogude lennukiga Moskvasse, et vältida Erich Honeckeri arreteerimist. 1991. aasta augustisündmuste järel põgenesid nad Tšiili saatkonda, et vältida Saksamaale väljaandmist. Erich Honecker anti 1992. aasta juulis Saksamaale välja, Margot Honecker kolis Tšiilisse oma tütre Sonja Yáñez Betancourti juurde. 1993. aasta jaanuaris vabastati Erich Honecker vahi alt ja ka tema asus elama Tšiilisse oma tütre juurde.

2000. aastal avaldas Tšiili Kommunistliku Partei endine peasekretär Luis Corvalán raamatu "La otra Alemania, la RDA : conversaciones con Margot Honecker" ("Teine Saksamaa, SDV : vestlused Margot Honeckeriga").

Elu lõpuperioodil elas Margot Honecker Santiago eeslinnas La Reinas oma lapselapse majas.

## Viited
Kelmė rajoon

**Kelmė rajoon** (leedu keeles Kelmės rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) endise Šiauliai maakonna aladel Leedus.

Rajoonis on 11 omavalitsust, selle pindala on 1705 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 30 303 inimest.

Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Kelmė, Kražiai, Kukečiai, Lioliai, Pakražantise, Šaukėnai, Tytuvėnai, Užventise ja Vaiguva vald. Omaette omavalitsused moodustavad veel Kelmė ja Tytuvėnai linnad.

Suurim asula on halduskeskus Kelmė (9059 inimest). Teised linnad rajoonis on Tytuvėnai ja Užventis. Lisaks asuvad rajoonis Karklėnai, Kražiai, Lioliai, Pašilė, Šaukėnai ja Žalpiai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,79% leedulased, 1,42% venelased, 0,05% ukrainlased, 0,04% sakslased, 0,04% poolakad ja 0,66% oli teistest rahvustest.

Rajooni tähtsamad jõed on põhjaosas voolav Venta jõgi koos lisajõgede Aunuva, Knituoja ja Gansėga, Dubysa koos lisajõgede Gryžuva ja Kražantega ning Jūra lisajõgi Ančia. 

Kelmė rajooni territooriumile jäävad osaliselt Varniai regionaalpark, Dubysa regionaalpark, Tytuvėnai regionaalpark ja Kurtuvėnai regionaalpark.


Jungirio_ąžuolas_2_nuotr.JPG|Jungirise tamm
Kriauciaus_akmuo_01.jpg|Kriaučiai rändrahn
Vaiguva_baznycia.jpg|Vaiguva kirik
Elbarų_ąžuolas.JPG|Elbarai tamm
Kiaunorių_ąžuolas.JPG|Kiaunoriai tamm
Napoleonopušis1.JPG|Napoleoni mänd


## Viited

## Välislingid

* Kelmė rajooni koduleht
Tomas Ražanauskas

**Tomas Ražanauskas** (sündinud 7. jaanuaril 1976 Vilniuses) on leedu endine jalgpallur (poolkaitsja).

Aastatel 1997–1999 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora. Lisaks mängis ta väljaspool Leedut veel Venemaa klubides Moskva Torpedo ja Naberežnõje Tšelnõ FK KAMAZ, Šveitsi klubis Servette FC, Rootsi klubides Malmö FF ja Trelleborgs FF, Norra klubides SK Brann ja Pors Grenland, Kreeka klubis Akratitos F.C., Küprose klubis Anorthosis Famagusta FC ning Aserbaidžaani klubis Bakuu İnter.

Ta kuulus Leedu jalgpallikoondisse koondisse aastatel 1995–2011.
Tambet Pikkor

**Tambet Pikkor** (sündinud 17. aprillil 1980 Tallinnas) on eesti kahevõistleja. 

## Osalemine olümpiamängudel
*1998 Nagano taliolümpia: individuaalselt 44. ja meeskondlikult 11. koht;
*2002 Salt Lake City taliolümpia: sprindis 40. koht;
*2006 Torino taliolümpia: sprindis 32. ja individuaalselt 33. koht.

## Viited

## Välislingid
*
Itaalia 1629.–1631. aasta katkuepideemia

**Itaalia 1629.–1631. aasta katkuepideemia** oli rida Itaalia põhja- ja keskosa laastanud muhkkatku puhanguid. See epideemia, mille kohta sageli kasutatakse nimetust **Milano suur katk**, võis nõuda miljon inimelu ehk tappa ligikaudu 25% sealsest rahvastikust. Seda episoodi peetakse üheks musta surmaga alanud sajanditepikkuse teise muhkkatku pandeemia hilisemaks puhanguks.

## Puhangud
Kolmekümneaastase sõja (1618–1648) käigus toimunud vägede liikumise tulemusena kandsid Saksamaa ja Prantsusmaa väed katku aastal 1629 Mantova linna. Haigusega nakatunud Veneetsia väed taganesid Itaalia põhja- ja keskossa, levitades nakkust ka seal.

1629. aasta oktoobriks jõudis katk Lombardia suurde kaubanduslikku keskusse Milanosse. Kuigi linn käivitas tõhusad rahva tervisega seotud meetmed, kehtestades sealhulgas karantiini ja piiras elanike kokkupuuteid saksa sõdurite ja kaupadega, hõõgus katkunakkus edasi. 1630. aasta märtsis aset leidnud suur puhang oli seotud karnevalihooaja alguses vähendatud hügieenimeetmetega. Sellele järgnes teine laine 1631. aasta kevadel ja suvel ning Milano 130 000 elanikust suri ligikaudu 60 000.

Lombardiast ida pool jõudis nakkus Veneetsiasse aastatel 1630–1631. Katk tabas Veneetsia linna rängalt ja sealsest 140 000 elanikust suri 46 000. Mõned ajaloolased arvavad, et see drastiline elanike arvu vähenemine ja selle mõju kaubandusele tõi lõpuks kaasa Veneetsia kui olulise majandusliku ja poliitilise jõu tähtsuse languse. Kirikuriigi valduses olnud Bologna linn kaotas hinnanguliselt 15 000 elanikku katkule ning katk mõjutas rängalt ka selle naabruses asunud Modenat ja Parmat. See katkupuhang levis aga ka põhja poole Tirooli maakonda ja Austria lääneosa ning Itaalia põhjaosa Alpidesse.

Hilisemad muhkkatkupuhangud Itaalias olid näiteks Firenzes aastatel 1630–1633 ning Napolit, Roomat ja Genovat ümbritsevatel aladel aastatel 1656–1657.

## Katkuohvrite arv
Mõne linna elanike arv enne ja pärast katku:

## Kirjanduses
Milanos 1630. aastal möllanud katk saadab Alessandro Manzoni romaani "Kihlatu" (itaalia keeles *I promessi sposi*) mitut peatükki. Kuigi tegemist on ilukirjandusliku teosega, on seal leiduvad katkust laastatud Milanos toimunu ja sealsete olude kirjeldused täiesti ajaloolised ja ulatuslikult dokumenteeritud autori poolt läbi töötatud tähtsaimate allikate põhjal.

Raamatust algselt välja võetud osa, mis kirjeldas kolme väidetava "katkulevitaja" ajaloolist kohtumõistmist ja hukkamist, avaldati hiljem pamfletis "Autuse samba ajalugu" ("*Storia della colonna infame"*).

## Vaata ka
*Epideemiate loend
*Santa Maria della Salute – Veneetsias asuv kirik, mis ehitati kui pühendatud ohvriand linna katkust vabastamiseks
*Lazzaretto Vecchio – väike saar Veneta laguunis, mida kasutati katkuohvrite surnuaiana

## Viited

## Kirjandus
* Cipolla, Carlo M. "Fighting the Plague in Seventeenth Century Italy". Madison, University of Wisconsin Press, 1981.
* Prinzing, Friedrich. "Epidemics Resulting from Wars". Oxford, Clarendon Press, 1916.
Oskar Veldemann

**Oskar Veldemann** ka **Veldeman**; pseudonüüm *Ove* ja *O-we*; 8. detsember 1912 Viljandi – 24. detsember 1942 Suhhobezvodnoje vangilaager, Vene Föderatsioon, Gorki oblast, Nõukogude Liit. Ta oli eesti motosportlane, purilendur, suusahüppaja, spordiajakirjanik, följetonist ja karikaturist.

Oskar Veldemann õppis Kantreküla algkoolis ja Viljandi kaubanduskoolis. Joonistamist õppis Gori juures. 1930. aastatel hakkas karikatuure ja šarže joonistama, neid avaldati ajalehtedes Sakala ja Oma Maa. 1934. aastast töötas ta Uudislehes karikaturisti ja ajakirjanikuna, lisaks oli ka Rahvalehe toimetuse liige. 

Veldemann tuli neli korda (1933, 1936–1937 ja 1940) Eesti meistriks suusahüpetes. 1934. ja 1935. aastal tuli ta Eesti meistriks hipodroomisõidus. Aastatel 1939–1940 töötas ta Kadrioru Noortepargi instruktorina. Veldemann kuulus Tallinna Spordipressi Klubisse. 

22. juunil 1940 toimus Tallinnas Kadriorus Nõukogude okupatsiooni vastane meeleavaldus. Demonstratsioonil osalejad valisid neljaliikmelise delegatsiooni, kes said ülesandeks viia Vabariigi Presidendile lilled. Üks delegatsiooni valituist oli Oskar Veldemann. President Konstantin Päts sel ajal Kadrioru lossis ei viibinud ning lilled anti üle kindral Aleksander Jaaksonile. 

Stalinliku okupatsioonirežiimi esindajad arreteerisid Veldemanni 3. septembril 1940 süüdistatuna kuulumises Nõukogudevastasesse organisatsiooni. 16. detsembril 1941 mõistis NKVD erinõupidamine Veldemanni KrK § 58-10 alusel 10 aastaks vangi. Ta suri Nõukogude Venemaal Gorki oblastis Suhhobezvodnoje vangilaagris.

## Isiklikku
Tema isa oli Viljandi linavabrikant Mihkel Veldemann. 

## Viited

## Välislingid
*
*Eesti biograafiline andmebaas ISIK - Veldemann Ove
Hans-Joachim Hoffmann

**Hans-Joachim Hoffmann** (10. oktoober 1929 Bunzlau (tänapäeval Bolesławiec, Poola) – 19. juuli 1994 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Pärast põhikooli õppis Hans-Joachim Hoffmann elektrimontööriks ja töötas sel erialal aastatel 1945–1948. 1946. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ning töötas 1948. aastast eri ametikohtadel Saksa Vaba Noorsoo Liidu ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei piirkonnajuhatustes peamiselt Leipzigis. 1953–1955 õppis ta parteikõrgkoolis. Seejärel oli ta parteitööl Eilenburgis ja Leipzigis.

Aastatel 1972–1973 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee kultuuriosakonna juhataja. 1976. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1976. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.1973. aastast kuni 1989. aasta novembri alguseni oli Hans-Joachim Hoffmann Saksa DV kultuuriminister. Hoffmanni peeti suhteliselt liberaalsete vaadetega ministriks, kuid Saksa DV üldist poliitikat ei suutnud ta kuigivõrd mõjutada.

## Viited
Diana Abgar

**Diana Abgar** (armeenia Անահիտ Աբգարյան, Anahit Abgarjan; neiupõlves **Anahit Agabekjan** 12. oktoober 1859 Yangon – 8. juuli 1937 Yokohama) oli armeenia kirjanik ja diplomaat, Armeenia Vabariigi saadik Jaapanis 1918–1920. Ta oli esimene naine, kes oli määratud saadikuametisse.

1889 abiellus ta Yangonis Pärsiast pärit India armeenlasest kaupmehe Mikael Abgariga. Noorpaar asus elama Jaapanisse Kōbesse. 1892 avaldas ta oma esimese romaani "Susan". Pärast abikaasa surma 1906. aastal jätkas ta kirjanduslikku tegevust kirjutades peamiselt armeenlaste genotsiidist ning võttis üle ettevõtte juhtimise. 1918 määrati ta Armeenia diplomaatiliseks esindajaks ja peakonsuliks Jaapanis. Tänu tema tegevusele sai Jaapanist üks esimesi riike, mis 1920. aastal tunnustas Armeenia Vabariiki.

## Teosed
* The Great Evil. Yokohama, Japan: «Japan Gazette» Press, 1914, 114 pp.
* Peace and No Peace. Yokohama, Japan: «Japan Gazette» Press, 1912, 101 pp.
* The Peace Problem. Yokohama, Japan: «Japan Gazette» Press, 1912, 131 pp.
* On the Cross of Europe's Imperialism: Armenia Crucified. Yokohama, Japan: 1918, 116 pp.
* In His Name… Yokohama, Japan: "Japan Gazette, " 1911. 52 pp.
* Betrayed Armenia. Yokohama, Japan: «Japan Gazette» Press, 1910, 77 pp.
* The Truth about the Armenian Massacres. Yokohama, Japan: "Japan Gazette, " 1910, 26 pp.
* Home Stories of the War. Kobe, Japan: The Kaneko Printing Works, 1905, 47 pp.
* Susan. Yokohama, Japan: Kelly and Walsh, Limited, 1892, 109 pp.

## Viited
Lihavõttejänes

**Lihavõttejänes** on lääne popkultuuris mütoloogiline olevus, kes ülestõusmispühade ajal peidab laste jaoks majja või aeda lihavõttemune ja maiustusi. 

Lihavõttejänesest on teateid vähemalt 17. sajandist, mil seda mainis Georg Franck von Franckenau tekstis "De ovis paschalibus" ("Lihavõttemunadest", 1682).

Mütoloogias seostuvad jänesed kevade ja viljakusega, munad aga ülestõusmis- ehk munapühadega, mil kristlikus traditsioonis lõpeb paast ning lubatakse taas süüa mune ja liha.
Illimar Pärn

**Illimar Pärn** (sündinud 27. oktoobril 1988) on eesti suusahüppaja. 

2005. aastal oli ta suusahüpete maailma karikasarja Lahti etapil Eesti võistkonna liige.

Individuaalselt tegi ta maailma karikasarja debüüdi 2010. aastal Kuopios.
Glen Atle Larsen

**Glen Atle Larsen** (sündinud 24. augustil 1982 Stordis) on Norra jalgpallur (poolkaitsja/ründaja).

Aastal 2002 mängis ta Eesti Meistriliigas FC Floras ja 2002–2003 FC Valgas.

Aastatel 2004–2005 mängis ta Šotimaa klubis  Dundee ja aastatel 2005–2007 Iirimaa klubis St Patrick's Athletic.
Hans Bentzien

**Hans Bentzien** (4. jaanuaril 1927 Greifswald – 18. mai 2015 Bad Saarow) oli Saksa DV riigitegelane.

Põhikooli lõpetamise järel õppis Hans Bentzien õpetajaks. Ta oli Hitlerjugendi liige ja astus 1944. aastal Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Samal aastal kutsuti ta esmalt Riigi Tööteenistusse ja novembris mobiliseeriti Wehrmachti. 1945. aastal langes ta Briti vägede kätte sõjavangi.

Sõjavangistusest tagasipöördumise järel astus Bentzien 1946. aasta märtsis Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis sama aasta aprillis sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai nimeks Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. Parteisse astudes ei varjanud ta oma varasemat liikmesust Natsionaalsotsialistlikus Saksa Töölisparteis. Aastatel 1946–1948 töötas ta õpetajana Greifswaldis. 1948–1950 õppis Bentzien Greifswaldi ülikoolis ja Jena ülikoolis ajalugu. 1950–1955 oli ta parteitööl Geras ja Jenas. 1955–1958 õppis ta Moskvas kõrgemas parteikoolis, mille lõpetas ühiskonnateaduste alal.

1958–1961 oli ta Halle Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei ringkonnajuhatuse kultuuri- ja hariduse sekretär. Samal ajal oli ta ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo kultuurikomisjoni liige.

1961–1966 oli Hans Bentzien Saksa DV kultuuriminister. Ministriametis tekkis Bentzienil konflikt Paul Fröhlichi ja Walter Ulbrichtiga Leipzigi Johannese kiriku ja Ülikoolikiriku varemete lammutamise küsimuses. 1965. aastal avalikustati Lääne-Saksamaa ajakirjanduses Hans Bentzieni omaaegne kuulumine Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee 11. pleenumil 12. jaanuaril 1966 vabastati Hans Bentzien kultuuriministri ametist.

1966–1975 oli Hans Bentzien kirjastuse Neues Leben direktor. 1975–1977 oli ta Saksa DV raadios kuuldemängude osakonna juhataja. 1977–1979 oli ta Saksa DV Riikliku Telekomitee aseesimees. Seejärel töötas ta Saksa DV Televisiooni (Deutscher Fernsehfunk) publitsistikaosakonnas. 1989–1990 oli ta Saksa DV Televisiooni peaintendant.

1997. aastal avaldas ta Claus von Stauffenbergi elulooraamatu "Claus Schenk Graf von Stauffenberg. Der Täter und seine Zeit". Raamatu kordustrükk ilmus 2004. aastal.

Elu lõpuperioodil elas Hans Bentzien pensionärina Brandenburgi liidumaal Bad Saarowis.

## Viited
Toonus Pluss

**Toonus Pluss** on Eesti seiklusmatkaklubi, mis alustas tegevust 1992. aastal. 

Klubi eestvedajaks on Toomas Uibo.

Toonus Pluss tegeleb peamiselt  kanuumatkadega, aga korraldatakse ka muid virgestustegevusi. 

Kanuumatku alustati Ahja jõe Koorvere-Valgemetsa-Kiidjärve-Saesaare-Otteni (Valgesoo) lõigul. 

Järgitakse loodushoidlikke põhimõtteid: kaldalviibimise paigad koristatakse, matkajatele tutvustatakse jõge ja kanuusõidu tehnilist poolt, kohalikku elanikkonda ja elustikku püütakse võimalikult vähe häirida. 

Uudse veesõiduki kanuuga korraldatud matkad Ahja jõel olid Eestis esimesed ja Toonus Plussi tööd tunnustati 1997. aastal tiitliga "Lõuna-Eesti parim turismiobjekt/projekt".

Klubi nimi on aegade jooksul muutunud (algselt tervisespordiklubi) kuid tegevus on jäänud samaks – looduses mõtestatud liikumise pakkumine.

## Viited

## Välislingid
* Kevadmatk Ahja jõel. A. Erik. Eesti Loodus, aprill 2014 (vaadatud 3. aprill 2015). Rohkelt fotosid ja piirkonna kaart.