open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pangenees

**Pangenees** ehk **pangeneesi hüpotees** on Charles Darwini esitatud arusaam organismide pärilikkusest. Selle kohaselt saavad kõik keharakud osaleda vanemate omaduste ülekandumisel järglastele. 

Pangeneesi hüpoteesi kohaselt on keharakkudes gemmulad, mis koonduvad sugurakkudesse viljastumise eel. See võimaldab omandatud tunnuste pärandumist.

Darwin esitas pangeneesi vaate aastal 1868 ilmunud raamatus "The Variation of Animals and Plants Under Domestication". 

Francis Galton lükkas oma eksperimentide alusel pangeneesi hüpoteesi ümber. Alates August Weismanni töödest eitab nii neodarvinism kui ka enamik muid bioloogia suundi omandatud tunnuste pärandumise võimalikkust. Seda kinnitab ka Cricki dogma.
Admiralty saar

**Admiralty saar** (inglise Admiralty Island, tlingiti Xootsnoowú) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. 

Saar on 145 km pikk ja kuni 56 km lai. Pindala on 4264 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide seitsmes saar.

Ainus asula saarel on Angoon, kus elavad tlingitid. 
Saar on kõige tihedama pruunkarude populatsiooniga ala Põhja-Ameerikas. Admiralty saarel elab umbes 1600 karu, ligi 3 korda rohkem kui inimesi.

Saarel on 3860 km² suurune kaitseala Admiralty saare rahvusmälestis (*Admiralty Island National Monument*).

Greens Creeki maa-alune hõbedakaevandus on maailmas toodangult 5. kohal. Kõrvaltootena saadakse ka kulda.

## Välislingid
*
Wrangelli saar

**Wrangelli saar**  on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. 

Saar on 48 km pikk ja kuni 23 km lai. Pindala on 544 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 29. saar.

Saar on saanud nime vene meresõitja Ferdinand von Wrangelli järgi, kes rajas saarele 1834. aastal varustuspunkti. Tänapäeval asub selle kohal Wrangelli linn.

2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 2401 inimest. Saarel asub lisaks Wrangelli linnale väike Thoms Place'i küla. Valdav osa saarest on kaetud metsaga.

## Välislingid
*
Bertold (Lääne-Eesti rüütelvend)

**Bertold** (ka *Bartoldus*) oli Liivi ordu rüütelvend.

Bertoldi on mainitud 1254. aastal rüütelvennana Pöides või Lihulas. On tõenäolisem, et ta oli Lihulas, sest tolle aja kohta pole Pöide foogtkonnast veel mingeid andmeid ja ordu ning piiskoppide võim Saaremaa üle oli kohati pigem nimeline kui reaalne. Friedrich von Benninghoven on arvanud, et antud orduvend võis olla identne 1252. aastal Järva foogtiks Bertold olnuga, too aga võis olla Bertold von Billinghausen, keda selle nime all on märgitud Kuldīgas 1253. aastal. Täit kindlust selles siiski pole.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 69 (lk 115).
Chichagofi saar

**Chichagofi saar** (inglise Chichagof Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Asub Baranofi saarest põhjas.

Saar on 120 km pikk ja kuni 80 km lai. Pindala on 5306 km2. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide viies saar ja maailma 109. saar.

2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 1342 inimest. Asustus on koondunud saare põhjaossa, kus asuvad Hoonah, Pelican, Tenakee Springs ja Elfin Cove.

Peamised majandusharud on küttimine, kalastus ja metsaraie.

Saar on nimetatud admiral Vassili Tšitšagovi auks.

## Välislingid
*
Põlva järv

**Põlva järv** (ka *Põlva paisjärv, Põlva veehoidla*) on paisjärv Põlva vallas Põlva loodeosas. 

Põlva järv asub Põlva linnas Orajõe ürgorus. Järve toidab Orajõgi. Paisjärv rajati 1966. aastal, mil ehitati Eesti Põllumajanduse Akadeemia üliõpilase Vambola Murdoja diplomitööna valminud projekti järgi umbes 81 meetri pikkune ja 3,1 meetri kõrgune tamm ning ujutati üle Orajõe-äärsed madalad heinamaad. Paisjärve rekonstrueeriti aastatel 1997–1999, mil süvendati järve põhja ja rajati järve lõunapoolsesse ossa tehissaar. 

Paisjärve edelakaldale on rajatud supelrand.

Põlva paisjärve on ekslikult nimetatud Plaki järveks.

## Viited
Aleksei Šarov

**Aleksei Šarov** (Alexei Sharov; sündinud 30. märtsil 1954) on vene bioloog, entomoloog ja biosemiootik.

Ta sai doktorikraadi pärast väitekirja kaitsmist Moskva Riiklikus Ülikoolis 1988. aastal. Alates 1991. aastast elab Ameerika Ühendriikides.

Ta on tegelenud teoreetilise ja matemaatilise bioloogia, biosemiootika, putukate populatsioonibioloogia ning (viimasel ajal) gerontoloogiaga (vananemise mehhanismidega).

## Välislingid
*Aleksei Šarovi koduleht
Kaarel Tarand

**Kaarel Tarand** (sündinud 20. septembril 1966) on eesti ajakirjanik, kultuurilehe Sirp peatoimetaja.

## Elulugu

Kaarel Tarand lõpetas 1984. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja õppis aastatel 1987–1993 Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning sotsioloogiat.

Kaarel Tarand on töötanud toimetajana Rahva Hääles ja Eesti Päevalehes, ajakirjanikuna ajakirjas Luup, kirjutanud kolumne Eesti Päevalehele. Ta on olnud haridusministeeriumi nõunik ja Mart Laari valitsuse pressibüroo direktor.

Aastatel 2005–2013 oli Kaarel Tarand kultuurilehe Sirp peatoimetaja. 2013–2018 Eesti Rahva Muuseumi avalike ja välissuhete talituse juhataja  ning alates 2019. aastast on ta taas Sirbi peatoimetaja.

Kaarel Tarand kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas erakonnavälise kandidaadina valimisringkonnas nr 2.

2011. aastast on Kaarel Tarand õiguskantsleri esindaja erakondade rahastamise järelevalve komisjonis

## Isiklikku
Kaarel Tarand on Andres Tarandi ja Mari Tarandi poeg ning Indrek Tarandi vend.

Kaarel Tarand on abielus, tal on kolm last.

## Tunnustus
* 2023 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid

* Kaarel Tarandi artiklid Sirbis
Johannes Piiper (füsioloog)

**Johannes Piiper** (11. november 1924 – 2. jaanuar 2012 Göttingen) oli füsioloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.

1942. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1952. aastal Göttingeni Ülikooli arstiteaduskonna. Ta kaitses samas 1954. aastal meditsiinidoktori kraadi ning pärast enesetäiendamist Ameerika Ühendriikides Buffalo ülikoolis toimus 1960. aastal seal ka tema habilitatsioon füsioloogia alal. 1966. aastal nimetati Johannes Piiper Göttingeni Ülikooli erakorraliseks professoriks.

Ta oli Fribourgi Ülikooli (Šveits) ja Tartu Ülikooli audoktor. 

Enam kui poolsajandi vältel oli Johannes Piiperi teadustegevus olnud seotud Max Plancki Eksperimentaalmeditsiini Instituudiga Göttingenis. 1953. aastast töötas ta seal eri ametikohtadel assistendist peadirektorini. Ta oli füsioloogiaosakonna juhataja (1973–1992) ning oli korduvalt instituudi tegevdirektor (1975–1977, 1987–1989). Alates 1992. aastast oli Johannes Piiper emeriitprofessor.

1991. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks füsioloogia alal.

Johannes Piiperi peamised uurimissuunad olid hingamisfüsioloogia ja võrdlev füsioloogia ning nendes valdkondades saavutas ta rahvusvahelise tunnustuse. Tema sulest ilmus üle 570 publikatsiooni. Ta tegutses paljudes kutsealaühingutes, nagu Kopsu- ja Hingamisuuringute Ühing, Rahvusvaheline Kudede Hapnikuvahetusuuringute Ühing, Euroopa Võrdleva Füsioloogia ja Biokeemia Ühing jpt.

## Tunnustus
*Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2002

## Teoseid
*Piiper, Johannes; Koepchen, Hans Peter 1972. *Atmung*. (Gauer/Kramer/Jung, Physiologie des Menschen, kd. 6.) München: Urban und Schwarzenberg.
*Respiratory Function in Birds, Adult and Embryonic (toim ja kirjastaja). Berlin, Heidelberg, New York, 1978
*Aveolar-capillary equilibration kinetics of 13CO2 in human lungs studied by rebreathing (kaasautor). // Respir. Physiol. 42 (1980)
*Model for capillary-alveolar equilibration with special reference to O2 uptake in hypoxia. (kaasautor P. Scheid). // Respir. Physiol. 46 (1981)
*Gas transfer function of lungs at high altitude: importance of diffusion limitation for oxygen uptake. // High Altitude Deterioration (Medicine and Sport Science). 19 (1985 Oxygen transfer of red blood cells: experimental data and model analysisi (kaasautor). // Respir. Physiol. 72 (1988)
*Diffusion limitation of O2 supply to tissue in homogeneous and heterogeneous models (kaasautor P. Scheid). // Respir. Physiol. 85 (1991)
*Gas exchange in vertebrates through lungs, gills and skin (kaasautor P. Scheid). // News in Physiol. Sci. 7 (1992)
*Search for diffusion limitation in pulmonary gas exchange. // The Pulmonary Circulation and Gas Exchange. New York, 1994
*Effects of shortening velocity and oxygen consumption of efficiency of contraction in dog gastrocnemius (kaasautor P. E. di Pampero). // Eur. J. Appl. Physiol. 90 (2003) 3–4

## Isiklikku
Tema isa oli Tartu Ülikooli zooloogiaprofessor Johannes Piiper. Tema õde oli günekoloog Hilja Jalviste.

## Viited


## Välislingid
*Eesti Teaduste Akadeemia koduleht
Pakri laht

**Pakri laht** (ka *Paldiski laht*) on laht Läänemeres Põhja-Eesti rannikul. See piirneb idas Pakri poolsaarega ning läänes Väike-Pakri ja Kurkse väinaga. 


Paldiski bay 23-03-2013.jpg|Jäine laht enne päikeseloojangut
Paldiski bay ice formation1.jpg|Looduslik jääskulptuur
Paldiski bay ice formation2.jpg|Looduslik jääskulptuur
Paldiski bay ice formation3.jpg|Looduslik jääskulptuur
Georg Hund von Wenkheim

**Georg Hund von Wenkheim** (ka *Hundt von Wenkheim*; 1520 Wenkheim – 17. märts 1572 Bad Mergentheim) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1566–1572.

Hund von Wenkheim pärines Frangimaalt. 1543. aastal on teda esmamainitud Saksa ordu liikmena. 1553. aastast oli ta Weißenburgi komtuur, seejärel alates 1558. Maini-äärse Frankfurdi komtuur. 1566, lühikest aega enne kõrgmeistri asetäitjaks valimist, oli ta Franki orduprovintsi maakomtuur (*Landkomtur*). Ordujuhina keskendus ta Bad Mergentheimi residentsi väljaehitamisele ja oli ka keiser Maximilian II nõunik. Ta täitis ka diplomaatilisi ülesandeid, korraldades Austria Anna (Felipe II tulevase naise) reise ja suhtlust välismaalastega. Hund von Wenkheim hoolitses pingsalt ordudistsipliini eest, nõudes kõigilt liikmeilt hoolikat Trento kirikukogu otsuste järgimist ja toetas igati vastureformatsiooni.

Hund von Wenkheim proovis pärast endise kõrgmeistri ja esimese Preisi hertsogi Albrechti surma 1568. aastal ordule tagasi nõuda ka Preisimaad, kuid edutult, sest keiser ja Riigipäev polnud nõus selle nimel Poolaga sõtta minema.
Viimsi poolsaar

**Viimsi poolsaar** on Põhja-Eestis asuv poolsaar, mis piirneb läänes Tallinna ja idas Muuga lahega. Poolsaare pindala on ligikaudu 50 km2, pikkus umbes 10 ja keskmine laius 5 km.

Koos Naissaare, Prangli, Aksi, Keri, Kräsuli, Seinakari, Kumbli ja Pandju saarega moodustab Viimsi poolsaar Viimsi valla.

Viimsi poolsaare vanimad arheoloogilised leiud, mis leiti muinaskalmete väljakaevamistel Pärnamäel, pärinevad 3. ja 4. sajandist.

Poolsaare põhjatipus asub Rohuneem. Poolsaare keskosas asub Lubjamägi.

## Vaata ka
*Rohuneeme rändrahn
*Rohuneeme raketibaas

## Viited
Wolfgang Schutzbar

**Wolfgang Schutzbar**, teise nimega **Milchling** (1483–1566) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1543–1566.

Wolfgangi vanemad olid Crafft Schutzbar noorem ja Margaretha von Trohe. Tema vend Adolf oli samuti Saksa ordu liige ning Griefstedti komtuur. Tema teine vend Caspar oli Springiersbachi kloostri abt ja õde Anna Marienschlossi abtiss. Tema suguvõsa kuulus Vana-Hesseni rüütelkonda alates selle asutamisest 1532. aastal.

Schutzbar astus 1507. aastal Saksa ordusse ja oli 1529–1543 Hesseni komtuur asukohaga Marburgis. 1543.aastal sai temast Saksa meister ja kõrgmeistri asetäitja (administraator) asukohaga Bad Mergentheimis. Tema ajal rajati sinna esimese raekoja ja veevärk (aastal 1564). Turuplatsil asub ka tema mäestussammas. 

Schutzbar oli Saksa ordu juhiks, kui puhkes Liivi sõda ja Liivi ordu, Saksa ordu haru, likvideeriti. Ta taotles sellele küll abi keisrilt ja Riigipäevalt, ent ei suutnud liivimaalaste aitamiseks siiski midagi reaalset ära teha. Alates 1562. aastast oli ta seega ainsa allesjäänud Saksa orduharu juht ja sealtpeale muutus Saksa meistri nimetuse eraldi väljatoomine tarbetuks.
Johannes VI Bey

**Johannes VI Bey** (ka **Johann VI**) (suri mais 1543) oli Tartu piiskop aastatel 1528–1543.

## Elulugu
Johannes Bey oli sünnipäritolult Tartu kodanik. 1504. aastal immatrikuleeriti ta Rostocki ülikooli. 1517. aasta paiku oli temast saanud Tartu toomhärra, kellena ta püüdles toompraosti kohta, kuid ei saanud seda. 1524. aastaks sai temast siiski toompraost; seda kohta hoidis ta kuni 1532. aastani.

Bey valiti piiskopiks pärast eelmise piiskopi Johann Blankenfeldi ootamatut surma Hispaanias 1527. aasta sügisel. Et viimane suri kaugel, siis ei teatud Liivimaal kuni aasta lõpuni tema surmast ja Bey valiti Tartu piiskopiks alles 1528. aasta märtsis. Blankenfeld oli tahtnud oma järglaseks Tartus teha  Saksa-Rooma keisri Karl V asekantslerit Balthasar von Waldkirchi, kuid toomkapiitel valis siiski Bey, sest ta oli Tartu linnakodanik ja tundis kohalikke olusid hästi, samuti võis Bey valiku taga olla Liivimaa ordumeister Wolter von Plettenberg, kes ei tahtnud, et mõjukad välismaa tegelased end Liivimaa asjadesse segavad. Hoolimata kartusest, et keiser võiks Bey kandidatuuri vastu olla, sai Bey juba 1528. aasta juunis Saksa-Rooma keisrilt kinnituse oma ilmalikule võimule ja temast sai Saksa-Rooma riigivürst. Rooma paavsti kinnituse oma vaimulikule võimule sai ta aga alles 1532. aasta augustis; see võimaldas Beyl ühtlasi selle ajani hoida enda käes nii Tartu piiskopi kui ka toompraosti ametikohta. Pärast kanoonilist kinnitust piiskopikohale pidi ta aga praostikohast loobuma.

Bey valitses ettevaatlikult, sisemist rahu hoides. Seetõttu andis ta Tartu rüütelkonnale ja linnale senisest veelgi laiemaid privileege, mis piiskopi võimu üha kitsendasid. 1530. aastal vabanes ta tänu Riia peapiiskopi Thomas Schoningi nõuetele Plettenbergi ülemvõimu alt, mille viimane oli Liivimaa piiskoppide üle 1526. aastal Volmari liiduga kehtestanud.

## Viited

## Kirjandus
*Kivimäe, Jüri. *Ein Kamel für Dorpat und ein Truthahn für Moskau. Geschenksendungen zwischen Livland und Russland im Jahr 1534*. − Zwischen Lübeck und Novgorod. Wirtschaft, Politik und Kultur im Ostseeraum vom frühen Mittelalter bis ins 20. Jahrhundert. Norbert Angermann zum 60. Geburtstag. Toim. Ortwin Pelc ja Gertrud Pickhan. Lüneburg: Institut Nordostdeutsches Kulturwerk, 1996. Lk 233–248.
*Maasing, Madis. *Markkrahv Wilhelmi suhted Tartu piiskoppidega (1530.–1550. aastatel)*. − Õpetatud Eesti Seltsi Aastaraamat 2012. Tartu: 2013. Lk 93–128 (PDF).
Uppunud linnade loend

## A

* Ancomah
* Atil

## B

* Boura, Kreeka
* Brown's Station, New York, USA

## C

* Canopus
* Cantre'r Gwaelod
* Capel Celyn
* Carpia

## D

* Dunwich
* Dwarka

## H

* Helike
* Herakleion

## K

* Kalyazin
* Kiteš
* Kortševa

## L

* Llys Helig

## M

* Mologa
* Morganton, Tennessee

## O
* Olous

## P

* Pavlopetri, Kreeka
* Phanagoria
* Port Royal

## R

* Ravenser Odd
* Ravenspurn
* Rhakotis

## S

* Saeftinghe
* Samosata
* Selsey
* Seuthopolis
* Shagonar
* Sknyatino

## T

* Tartessos
Seuthopolis

**Seuthopolis** (vanakreeka keeles Σευθόπολις) oli Traakia kuninga Seuthes III rajatud hellenistlik linn, Odrysia kuningriigi pealinn. Tänapäeval asub see Bulgaarias Stara Zagora piirkonnas Kazanlaki lähedal.

Linn asutati millalgi vahemikus 325...315 eKr. See oli väike linn, mis ehitati varasema asula kohale. See oli ainus linn Traakias, mida ei ehitanud kreeklased, kuigi ka see ehitati vanakreeka stiilis. Seuthopolis ei olnud tegelikult polis, vaid Seuthese ja tema õukonna residents. Põhiosa linnast moodustasid ametihooned, enamik inimestest, kelle hulgas oli traaklasi ja kreeklasi, elas väljaspool linna. 281 eKr rüüstasid linna keldid.

Linna avastasid 1948. aastal bulgaaria arheoloogid Koprinka veehoidla ehitamise käigus ja seda uuriti kuni aastani 1954, misjärel otsustati veehoidla siiski selle kohale rajada. Linn on seni veehoidla all, kuid 2005. aastal pakkus bulgaaria arhitekt Zheko Tilev välja projekti linna vee alt välja toomiseks. Ümber iidse linna on plaanis ehitada müür, mis eraldab linna veest ning moodustab kunstsaare. Paik loodetakse muuta turismisihtkohaks ja UNESCO maailmapärandi objektiks.

Seuthopolis on 20 m sügavusel kuid on ideaalses seisukorras.

## Välislingid
* http://sevtopolis.suhranibulgarskoto.org
* http://www.novinite.com/view_news.php?id=95854
Tartu piiskop

**Tartu piiskop** (ladina keeles *Episcopus Tarbatensis*) oli Tartu piiskopkonna ilmalik ja vaimulik valitseja aastatel 1224–1558.

Mõnikord alustatakse Tartu piiskoppide loendit Theoderichi nimega, kes määrati Eestimaa piiskopiks asukohaga Lihulas 1211. aastal. Kuid tema ei jõudnud tegelikult Lihulassegi ning järgmine Lihula piiskop, piiskop Alberti vend Hermann von Buxhövden, kes 1219. aastal Alberti poolt Theoderichi järglaseks määrati, asus 1223. aastal resideerima Otepääle. 1224, kui Tartu vallutati, asus Hermann oma keskust aga sinna rajama. 6. novembril 1225 läänistas roomlaste kuningas Heinrich VII piiskopile praeguse Lõuna-Eesti (*Ugenois cum Waigel, Sobolitz, Saccala cum Moicke, Alumbus et Nurmegunde*), mille lääneosa läänistas piiskop edasi Mõõgavendade ordule. 1234. aastast kandis ta ametlikult paavsti poolt antud Tartu piiskopi nimetust. 

Viimane Tartu piiskop Hermann II Wesel alistus 1558. aasta juulis aga Vene vägedele ja küüditati samal aastal Venemaale, kus ta viis aastat hiljem suri. Ühtekokku oli ametis 26 Tartu piiskoppi, koos Theoderichiga 27.

Tartu piiskopi ilmalik valdus ehk stift haaras üldjoontes endise Ugandi muinasmaakonna ala ning oli ainus keskaegse Liivimaa riikidest, mis koosnes ühest kompaktsest territooriumist. Tema vaimulik võim ehk diötsees ulatus aga ka ordualadele endises Sakala muinasmaakonnas ning Kesk-Eesti lõunaosas. 

## Piiskoppide loend ([[1224]]–[[1558]])

## Vaata ka
* Tartu piiskopkond
* Tallinna piiskopid
Tolm

**Tolm** on väikesed õhus heljuvad tahke aine osakesed. Tolmuks loetakse sellist pudedat tahket ainest, mille osakeste diameeter on väiksem kui 500 mikromeetrit. 

Tolm võib päritolult olla nii looduslik kui tehislik. Enamik õhus liikuvast tolmust on anorgaanilist päritolu (u 75%) ja pärineb eriti pinnasest õhku tõusnud SiO<sub>2</sub> kübemekestest. 

Alates mingist piirkontsentratsioonist on tolm kahjulik nii keskkonnale kui ka organismidele (vaadeldud eriti inimese kontekstis). Inimesel võib tolm põhjustada näiteks pneumokonioosi, mitmesuguseid allergiaid.

Eestis on lubatud tolmu kontsentratsioon, sõltuvalt selle liigist, 0,05–0,15 mg/m3.

Tolmu püüdmiseks või eraldamiseks kasutatakse näiteks tolmupüüniseid või tolmuimejaid.

## Vaata ka
*Kosmiline tolm
*Tolmuplahvatus

## Viited

## Välislingid
Heyden

**Heyden** (ka **Heiden**; vene: *Гейден*) on Nordrhein-Westfalenist pärit Saksamaa, Hollandi, Eestimaa ja Venemaa Keisririigi aadlisuguvõsa.

1836. aastal immatrikuleeriti Tallinna sõjakuberner krahv Lodewijk van Heydeni suguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

## Suguvõsa Hovestadti haru liikmeid

*Vabahärra Johann Sigismund van Heiden (1656–1730), Hovestadtis Nordrhein-Westfalenis sündinud vabahärra, ooberst, osales Maastrichti piiramisel 1673, Weseli kuberner, abiellus vabapreili Maria Louisa van Diepenbroeckiga Impelist
**Krahv Friedrich Johann Sigismund van Heiden tot Ootmarsum (1696–1769), Ootmarsumi pärija, Twente drost Overijsselis, abiellus 1728 Eleonora Henriette Mauritia von Hompeschiga ja 1752 Eisenbachi ja Hermannsburgi riigipreili Anna Sophia Dorothea von Riedeseliga (1727-1803) (hollandi: *Frederik Jan Sigismund van Heiden*)
***Krahv Sigismund Vincent Gustaaf Lodewijk van Heiden-Hompesch tot Ootmarsum (1731–1790; *[[:nl:Sigismund van Heiden Hompesch|nl]]*), Twente ja Sallandi drost Overijsselis 
** Vabahärra Alexander Carel van Heiden (1709–1776), Drenthe drost, hollandi riigihoidja Willem IV, Oranje printsi (1711–1751) kammerhärra, abiellus 1737 Esther Susanna Marie De Jaussaudiga
*** Krahv Sigismond Pierre Alexander, Heiden-Reinesteini krahv (1740–1806; *[[:nl:Sigismond Pierre Alexander graaf van Heiden-Reinestein|nl]]*), Rijnesteini mõisnik Utrechtis, hollandi riigihoidja Willem V, Oranje printsi (1748–1806) kammerhärra aastatel 1777–85, riigikrahv aastast 1790, abiellus paruness Maria Frederica van Reede (Vrede) van Amerongeniga (1748–1807)http://www.jamesboswell.info/People/biography-309.php 
**** Krahv Sigismund Jacques van Heiden-Reinestein (1771–1830), Laarwoudi mõisahärra Hollandi Vabariigis, Drenthe provintsis, Zuidlarenis, Hollandi kuningas Willem I kammerhärra, abiellus Anna Sophia Dorothea van Heiden-Hompeschiga
*****Krahv Louis van Heiden-Reinestein (1809–1882; *[[:nl:Louis van Heiden Reinestein|nl]]*), Zuidlareni bürgermeister, Groningeni provintsi komissar ("kuberner")
**** Krahv Lodewijk Sigismund Vincent Gustaaf van Heyden (1773–1850), admiral ja Tallinna sõjakuberner 1834-50
***** Krahv Ludwig Heinrich Sigismund van Heyden (1806–1901), Venemaa admiral
***** Krahv Alexander Frederick Sigismund van Heyden (1810–1896), Venemaa leitnant mereväes ja riiginõunik (vene: *Александр Логинович Гейден*) 
****** Krahv Peter van Heyden (1840–1907; *[[:ru:Гейден, Пётр Александрович|ru]]*), Venemaa salanõunik ja poliitik
***** Krahv Frederick Maurice van Heyden (1821–1900; *[[:ru:Гейден, Фёдор Логинович|ru]]*), Venemaa kindral, Soome kindralkuberner 
*** Dorothea Sophie van Heiden-Reinestein (1742–1794), abiellus 1779 Parun Paul Scipion de Jaussaudiga

*Parun Johan Diederik van Heiden, Ootmarsumist pärit hollandi kindralleitnant

## Kirjandus
*  (hollandi keeles)

## Välislingid
*Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust; lk. 301 
*lk. 87
*[Encyclopedie Drenthe Online - Heiden (Reinestein), Van](http://www.encyclopediedrenthe.nl/Heiden%20(Reinestein),%20Van) (hollandi keeles)
*Van Heiden Reinestein (hollandi keeles)
*Heiden zu Heiden
*Heiden zu Hovestadt
Behr

**Behr** on Alam-Saksist pärit baltisaksa aadlisuguvõsa.

1908. aastal immatrikuleeriti parun Emmerich Heinrich Oskar von Behri suguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

Eestimaal kuulus perekond von Behridele Ubja (*Ubbia*) ja Saaremaal  Tõlluste (*Töllist*) mõis.  

## Suguvõsa liikmeid
*Dietrich Behr (u.1505–1575), Saaremaa stiftifoogt 1550-1561, Saare-Lääne piiskopi nõunik ning aastatel 1561–63 Saare-Lääne ja  Kuramaa piiskopkonna Taani kuninglik asehaldur, Tõlluste mõisnik
*Ulrich von Behr (1532–1585), Saare-Lääne, Bremeni, Verdeni ja Mindeni kanoonik,  hilisem Kuramaa piiskopkonna toompraost ja koadjuutor, hertsog Magnuse õuemarssal, Zlēkasi, Ēdole ja Cīrava mõisnik Kuramaal
*Johann von Behr (1543–1613), Magnuse erisaadik, Piltene stiftifoogt (1583), Ēdole, Zlēkasi, Ugāle ja Pope mõisnik Kuramaal, Stellichte, Häuslingeni, Rethemi linnuselääni ja Hoya mõisnik Saksamaal,
*Emmerich Heinrich Oskar von Behr (sünd. 1868), Ubja mõisnik, Kohala ja Ubja mõisnik parun Nikolai Jakob von Wrangelli (1836–1892) aastal 1878 adopteeritud laps
## Viited

## Välislingid
*
* 
* 
*Tõlluste mõisa ajaloost
Gert Kams

**Gert Kams** (sündinud 25. mail 1985 Koerus) on Eesti endine jalgpallur, parem äärekaitsja. 

Detsembris 2019 sai Kams Paide Linnameeskonna spordidirektoriks.

## Klubikarjäär
Aastatel 2006–2012 ja 2014–2019 mängis ta Tallinna FC Floras.

### Statistika

## Koondisekarjäär
Ta mängis Eesti koondises 60 korral ja lõi 3 väravat. Esimese värava sai ta kirja sõprusmängus El Salvadori vastu, kus tema seljapõrkest lendas väravasse Raio Piiroja löödud pall.

### Koondiseväravad

## Saavutused
### Meeskondlikud
*  Meistriliiga
** Eesti meister 2011, 2015

## Vaata ka
* Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Viited

## Välislingid
*Gert Kams EJL-i kodulehel
Severinus (paavst)

**Severinus** oli paavst 640. aastal. Ta oli 71. paavst.

Severinus sündis Roomas. Ta oli Avienuse (Abienus) poeg.

Ta oli Honorius I ajal diakon (kardinaldiakon).

## Paavstiks saamine
Severinus pühitseti paavstiks vana mehena 28. mail 640, 20 kuud pärast paavstiks valimist.

Severinus valiti paavstiks arvatavasti 15. oktoobril, kolm päeva pärast Honorius I surma 638. aasta oktoobris, kuid Bütsantsi keiser Herakleios I keeldus teda tunnustamast enne, kui paavst toetab keisri monoteletistliku usutunnistust, mis oli esitatud tema ediktis "Ekthesis".

Severinus keeldus keisri nõudmist täitmast. Ta saatis saadikud Konstantinoopolisse, kes selgitasid keisrile, et paavst saab "Ekthesist" ametlikult kinnitada, kui keiser on paavsti tunnustanud. Saadikud said keisrilt mandaadi alles siis, kui nad soostusid, et veenavad Severinust toetama "Ekthesist".

Paavsti ei koheldud Roomas hästi ja Bütsantsi ametnikud püüdsid teda veenda toetama keisri edikti. Bütsantsi sõjaväeregistraator (*cartularius*) Mauritios selgitas koos oma mõttekaaslastega Bütsantsi sõduritele, et mis kasu on Honorius I poolt Lateraani paleesse kogutud varast, kui Bütsantsi väed paavsti ei toeta.

Paavst ja teised kõrgemad vaimulikud varjusid Lateraani paleesse, mida Bütsantsi sõdurid piirasid kolm päeva. Mauritios lasi sulgeda palee sakristooriumi sissekäigu ja teatas sellest Ravenna eksarhile Isaakiosele Ravennasse.

Isaakios saabus Rooma ja saatis kiriku asevalitsejad teistesse linnadesse eksiili. Ta viibis 8 päeva Lateraani palees ja rüüstas seda. Ta jagas sõduritele suurema osa röövitud varast ja saatis osa keisrile. Sellega püüti saavutada Severinuselt järeleandmine. 

Severinus jäi endale kindlaks ning tema legaadid saavutasid tema kinnitamise paavstiks.

## Tegevus paavstina
### Monoteletismi hukkamõistmine
Kui Severinus oli 28. mail 640 paavstiks pühitsetud, kuulutas ta kohe ortodoksset õpetust Kristuse kahest loomusest ja kahest tahtest (düofüsitism ja düoteletism). 

"Liber Pontificalise" järgi mõistis Severinus monotelitismi hukka. Sellest said alguse pingelised suhted Konstantinoopoliga, mis kestsid mitme paavsti valitsemisajal.

### Suhtumine munklusse
Severinus taunis munklust ja soosis ilmikvaimulikke.

### Piiskoppide ordineerimine
Severinus ordineeris 4 piiskoppi.

### Roll kunstiajaloos
Severinuse ajal taastati Rooma Peetri kiriku apsiid.

## Iseloom
"Liber Pontificalis" iseloomustab teda püha, lahke, vagura ja suuremeelse vaimulikuna.

## Surm
Severinus suri 2. augustil 640 Roomas kõrge ea ja Bütsantsi sõdurite halva kohtlemise tagajärjel ning maeti Rooma Peetri kirikusse. Ta pärandas vaimulikele suure rahasumma.

## Kirjandus
*J. N. D. Kelly: *The Oxford Dictionary of Popes*. 1996.
* Claudio Rendina, *I Papi. Storia e segreti*, Newton Compton, Roma, 1983.
**[[Liber Pontificalis]]*.

## Välislingid
*Artikkel Severinusest. *(inglise keeles)*
*Artikkel Severinusest. *(inglise keeles)*
Teet Allas

**Teet Allas** (sündinud 2. juunil 1977 Pärnus) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja).

## Klubikarjäär
2010. aasta mängis ta Rootsi kolmanda divisjoni klubis Dalkurd FF.

2011. hooaja eel siirdus ta Meistriliiga klubisse Paide Linnameeskond.

## Koondisekarjäär
Koondisedebüüdi tegi Allas 1. märtsil 1997 sõpruskohtumises Aserbaidžaani jalgpallikoondise vastu. 80. minutil vahetas ta välja Andres Operi. Mäng võideti 2:0. Mängu päeval oli Allas 19-aastane.

## Saavutused
### Individuaalsed
*  Eesti jalgpallikoondis
** Hõbepalli võitja 2002

## Vaata ka
* Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Viited

## Välislingid
*
Varssavi Frédéric Chopini lennujaam

**Varssavi Frederic Chopini lennujaam** (IATA **WAW**, ICAO **EPWA**) on Poola peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennufirma LOT baasjaam.

Lennujaam asub Varssavi kesklinnast 11 kilomeetrit edela pool Okęcies. Lennujaama kõrgus merepinnast on 110 meetrit.

Lennujaama haldab Poola Lennujaamade Riigiettevõte. Lennujaama kasutavad nii tsiviil- kui sõjalennukid.

Lennujaamas on kaks lõikuvat maandumisrada. Need võimaldavad teenindada (õhkutõusud ja maandumised kokku) 34 lennukit tunnis.

## Ajalugu

Lennujaama hakati rajama 1924, kui linna areng Varssavi esialgse lennuvälja Pole Mokotowskie ümber hakkas lennuliiklust segama. Raudteevalitsus ostis maad Okęcie küla lähedal uue lennujaama ehituseks. 1933 viidi kogu Varssavi lennuliiklus üle uuele lennuväljale.

Teise maailmasõja ajal toimusid lennuväljal ägedad lahingud vastupanuliikumise ja Wehrmachti vahel ja lennujaam praktiliselt hävitati. Pärast sõda lennujaam taastati. 1956 võttis Poola riik lennujaama haldamise LOT-ilt endale. 1969 valmis rahvusvaheliste lendude terminal, mis võimaldas teenindada 1 miljonit reisijat aastas. Kodumaiste reiside teenindamist jätkati vanast terminalist.

1979. aastal valmis uus terminal saabuvate reiside jaoks. 2005 see terminal rekonstrueeriti ja hakkas Etluda nime all teenindama odavlennuliine.

1992. aastal valmis uus terminal, mis võimaldas läbi lasta 3,5 miljonit reisijat aastas. Seda terminali nimetatakse tänapäeval T1.

2001. aasta märtsis anti lennujaamale Fryderyk Chopini nimi.

2007. aastal valmis terminali T1 kõrvale teine terminal T2, mis pikkamööda võttis üle suurema osa lennuliiklusest. Täies mahus hakkas T2 tööle 12. märtsil 2008. 2009. aasta märtsis Etluda terminal suleti ja T1 võttis odavlennuettevõtete teenindamise üle.

## Lennuõnnetused Varssavi lennujaamas ja selle lähedal

19. detsembril 1962 kukkus alla LOT-i Vickers Viscount 804, mis oli startinud Brüsselist ja sõitis Berliini kaudu Varssavisse. Kõik 33 inimest pardal hukkusid.

14. märtsil 1980 kukkus maandumisel alla LOT-i Iljušin Il-62, mis oli startinud New Yorgist. Kõik 87 inimest pardal hukkusid, sealhulgas poola poplaulja Anna Jantar ja USA amatöörpoksijate koondis.

9. mail 1987 kukkus alla LOT-i Il-62, mis oli startinud New Yorki, kuid pardal toimunud plahvatuse ja tulekahju tõttu otsustas tagasi pöörduda. Kõik 183 inimest pardal hukkusid.

17. detsembril 1991 maandus Alitalia McConnell-Douglas DC 9-32, mis oli startinud Roomast ja jõudnud Varssavisse, pärast ebastabiilset lähenemist maandumisraja kõrval. Selle tagajärjel lagunes lennuki ninaosa täielikult. Kõik 96 inimest pardal jäid ellu, kuid lennuk hävis.

14. septembril 1993 sõitis Lufthansa lennuk Airbus A320-200 maandumisel üle maandumisraja tagumise piiri ja põrkas vastu lennuvälja tagapiiret. Teine piloot hukkus kokkupõrke tagajärjel ja üks reisija hukkus puhkenud põlengus, 68 inimest sai vigastada. Lennukis viibis ka Saksamaa suursaadik Poolas Franz Bertele.

31. detsembril 1993 sai LOT-i Boeing 767-300, mis oli startinud Chicagost, maandumisel tugevasti kahjustada. Inimohvreid ei olnud.
Embraer ERJ 145

**Embraer ERJ 145** on Brasiilia lennukiehitusettevõtte Embraer ERJ 145 sarja lennuk. Sellesse lennukite perekonda kuuluvad **ERJ 135**, **ERJ 140**, **ERJ 145**, äriklassi lennuk Legacy ja sõjalennukite Embraer R-99 perekond. Lennuki prototüüpi esitleti 1989. aastal, esmalend toimus 11. augustil 1995.

## ERJ lennukite sari

* ERJ 135ER
* ERJ 135LR
* ERJ 140ER
* ERJ 140LR
* ERJ 145STD
* ERJ 145EU
* ERJ 145ER
* ERJ 145EP
* ERJ 145LR
* ERJ 145LU
* ERJ 145MK
* ERJ 145XR
* A 380
* ERJ 130OV

## Operaatorfirmad

* **ERJ 135** - August 2006, kokku 113 lennukit. Põhioperaatorite kasutuses: American Eagle Airlines (39), Chautauqua Airlines (17) ja ExpressJet Airlines (30).
* **ERJ 140** - August 2006, ja ERJ 140LR kokku 74 lennukit: American Eagle Airlines (59) ja Chautauqua Airlines (15).
* **ERJ 145** - August 2006, kokku: 661 lennukit ning 6 tellitud. Põhioperaatorid: Aeroméxico Connect|AeroMexico Connect (31), Alitalia Express (14), British Airways Connect (28), Bmi regional (11), LOT Polish Airlines|LOT (11), Luxair (8), Portugália (8), Régional|Air France Régional (28), American Eagle Airlines (108), Chautauqua Airlines (63), ExpressJet Airlines (244), Freedom Airlines (Mesa Air Group) (36) ja Trans States Airlines (48).

## Tehnilised andmed
Löökpillinui

**Löökpillinui** (inglise keeles *percussion mallet*) on muusikas spetsiaalne vahend, mille abil tekitatakse löökpilli heli.

Löökpillinuia tüüpilisteks osadeks on pea ja vars. 

Löökpillinuia pea võib olla valmistatud 
*kõvast materjalist: puidust, terasest, vasest, kõvast kummist, nailonist, kõvast akrüülist
*poolkõvast materjalist: lõngast, nöörist või lateksist
*pehmest materjalist: vildist, kelonist, pehmest kummist, pehmest akrüülist
*metallist või plastikust harjastest

Löökpillinuia vars võib olla valmistatud kase- või rotangpalmipuidust, metallist, plastikust.

Erinevat tüüpi löökpillinuiasid kasutatakse erineva tämbri saamiseks. Pehmemast materjalist peaga löökpillinuiasid kasutatakse tüüpiliselt madalamas registris löökpillide ning kõvemast materjalist peaga nuiasid kõrgemas registris löökpillide puhul.

Klassikalises muusika interpreteerimisel valib õige löökpillinuia traditsioonidest lähtuvalt harilikult löökpillimängija. Nüüdismuusikas kasutatavate tihti ebatraditsiooniliste lahenduste puhul kirjutab löökpillinuia valiku ja mänguviisi ette helilooja.  

## Löökpillinuiade loend
*Jazz-hari
*Kaksikpedaalnui
*Ksülofonilusikad
*Pedaalnui
*Suure trummi nui
*Timpaninui
*Trummipulgad

## Välislingid
* Accessory Fetish (löökpillinuiade valmistajaid)
* Traditional letter/number scheme for snare drum stick model names (löökpillinuiade mudelite nimetusi)
Morna (muusika)

***Morna*** on Roheneemesaartelt pärit muusika- ja tantsustiil. Kuulsamaid *morna* artiste on Cesária Évora.
Bioloogia filosoofia

**Bioloogia filosoofia** ehk **bioloogiafilosoofia** on teadusfilosoofia osa, mis tegeleb bioloogiaga seotud epistemoloogiliste, ontoloogiliste, esteetiliste ja eetiliste küsimustega.

Bioloogia filosoofia temaatikasse kuulub ka üldbioloogia mõistete (nt elu, organism, evolutsioon) analüüs ja ajalugu.

Bioloogia filosoofias tegeldakse ka nt selliste küsimustega:
*millised on elunähtuste põhjuslikkuse tüübid?
*milline on reduktsionismi ja holismi vahekord bioloogia?
*kas elusloodusel on unikaalseid, eluta loodusest erinevaid seadusi?
*kuidas defineerida organismi või tema osa funktsiooni mõistet?
*kas intentsionaalsus on elu atribuut?
*kas ökosüsteem on tervik?
*jpt.

## Bioloogia filosoofia Eestis
Tartu Ülikoolis õpetatakse bioloogia filosoofiat Filosoofia ja Semiootika Instituudis (õppejõud Edit Talpsepp). 

## Vaata ka
*biosemiootika
*teoreetiline bioloogia

## Välislingid
*Ajakiri Biology & Philosophy
*http://plato.stanford.edu/entries/biology-philosophy/
Aasta põllumees

**Aasta põllumees** (ka *Aasta Põllumees*) on aunimetus, mille annavad Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda ja Maaleht aasta parimaks põllumeheks tunnistatud inimesele.

Esimene aasta põllumees valiti 2001. aastal. Aunimetus antakse tegevpõllumehele maamajanduse ja maaelu edendamise eest. Kandidaate saavad esitada nii põllumeeste ühendused kui ka omavalitsused.

Aasta põllumees saab auhinnaks Ferdi Sannamehe "Külvaja" pronkskuju vähendatud koopia, mille on modelleerinud skulptor Tiiu Kirsipuu. Esimese "Külvaja" kuju võitis 1927. aastal parima talumajapidamise tiitliga tunnustatud Theodor Pooli Piistaoja talu Pärnumaal. Praegu on see kuju eksponeeritud Theodor Pooli Muuseumis Tartumaal Kambja vallas Pargi talus endises Ränna mõisa häärberis.

Aunimetuse saaja selgitatakse välja konkursil ning kuulutatakse välja iga-aastasel konverentsil "Aasta Põllumees". 

2011. aastal said esmakordselt oma lemmiku valida veebiväljaande Maaleht.ee lugejad.

## Aasta põllumehed
* 2001 – Raivo Musting, Külmsoo talu, Põlvamaa
* 2002 – Jaak Hinrikus, Põlva Agro OÜ, Põlvamaa ja Jaak Läänemets, Uuetoa talu, Lääne-Virumaa
* 2003 – Johannes Valk, Laheotsa talu, Harjumaa
* 2004 – Aavo Mölder, AS Tartu Agro, Tartumaa ja Andres Härm, Haage Agro OÜ, Tartumaa
* 2005 – Arvo Kuutok, Takkasaare talu, Järvamaa
* 2006 – Kalle Reiter, AS Sagro, Harjumaa
* 2007 – Ermo Sepp, Patika küla, Lääne-Virumaa
* 2008 – Mati Nurm, Puide talu, Valgamaa
* 2009 – Mart Timmi, Jaagumäe talu, Võrumaa
* 2010 – Madis Ajaots, Pilsu talu, Tartumaa
* 2011 – Avo Samarüütel, Männiku Piim OÜ, Tartumaa
* 2012 – Raivo Külasepp, AS Grüne Fee, Tartumaa
* 2013 – Tõnu Post, Kõljala põllumajanduslik osaühing, Saaremaa
* 2014 – Ilmar Teevet, Vändra osaühing, Pärnumaa
* 2015 – Romet Rässa, Habemiku talu, Tartumaa
* 2016 – Lembit Paal, Pajusi ABF, Jõgevamaa
* 2017 – Margus Muld, Kaiu LT, Raplamaa
* 2018 – Jaan Metsamaa, AS Metsaküla Piim, Harjumaa
* 2019 – Indrek Klammer, Voore Farm OÜ, Lääne-Virumaa
* 2020 – Kaja Piirfeldt, OÜ Remmelgamaa, Harjumaa
* 2021 – Andres Vaan, Topi Mõis
* 2022 – Veiko Pak, Kadarbiku Köögivili OÜ
* 2023 – Airi Külvet, Puutsa talu
* 2024 – Margo Klaasmägi, Osaühing Laekvere PM ja Muuga PM Osaühing
* 2025 - Taavi Tull, mesindusettevõte OÜ Kumalane 

## Viited

## Välislingid
*Aasta põllumees Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja lehel
Poitiers' lahing (1356)

**Poitiers' lahing** peeti Inglismaa ja Prantsusmaa vägede vahel Saja-aastase sõja ajal 19. septembril 1356. Inglise väed, mida juhtis Must Prints Edward, purustasid lahingus Prantsuse sõjaväe ja vangistasid kuninga Jean II. 
 
## Eellugu

1355. aastal lõppes vaherahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel. Must Prints Edward marssis väikese sõjaväega Loire'i jõe äärde (6000 sõdurit). Poitiers' juures piiras Prantsusmaa kuningas Jean II ta väe ümber. Inglased, kes arvasid, et neil pole lootustki võita ülekaalukat vastast, palusid luba lahkuda võitluseta. Jean lükkas palve tagasi, olles veendunud, et vangistab Inglise troonipärija koos sõjaväega. Prints pani seejärel kaalule kõik, mis tal oli.

## Lahing

Esimesena ründasid inglasi prantsuse rüütlid. Inglise väes oli palju Walesi mägilasi, kes olid relvastatud hiigelsuurte terasvibudega. Nendega lasti 3 jala pikkusi nooli hobuste pihta, mis lõpuks halvas rüütlite rünnaku.

Järgmisena ründas prantsuse jalavägi, mis löödi tagasi veel enne kui kõik ründajad olid jõudnud lahingusse astuda.

Viimaks astus lahingusse Jean oma allesjäänud väega. Inglise vibuküttide nooled olid selleks ajaks otsa lõppenud. Järgnes lähivõitlus. Edwardil oli lähedal metsas peidus osa ratsaväest, mis ka rünnakule asus. Prantslased, kes kartsid ümberpiiramist, hakkasid põgenema, mille käigus vangistati nende kuningas.

## Tagajärg

Prantsuse kuninga kaotus Poitiers' lahingus andis tõuke Pariisi ülestõusu ja žakerii puhkemisele.

## Välislingid

* Chad Arnow: The Battle of Poitiers
Raymond Ruyer

**Raymond Ruyer** (1902–1987) oli prantsuse filosoof. 

Ta peamisteks teemadeks olid bioloogia filosoofia ning informatsiooni ja väärtuse filosoofilised küsimused.

## Teoseid
*Ruyer, R. 1946. *Éléments de psycho-biologie*. Paris: Puf. 
*Ruyer, R. 1952. *Néo-finalisme*. Paris: Puf. 
*Ruyer, R. 1958. *La genèse des formes vivantes*. Paris: Flammarion.
*Ruyer, R. 1964. *L'animal, l'homme, la fonction symbolique*. Paris: Gallimard.

## Kirjandus
*Ott, Margus 2007. Raymond Ruyer: kaks kommunikatsioonisuunda ja -viisi pärisolendite kujunemises. *[[Schola Biotheoretica]]* 33: 11–25.
Kari (bioloogia)

**Kari** on ajutine (mõnikord ka püsiv) metsloomade rühm, mis ei pruugi koosneda ühe liigi isendeist (segakarjad).

Karjale on iseloomulik juhi (sageli isasloom) või juhtrühma olemasolu, enamasti on karja sees kujunenud hierarhiline struktuur ehk alluvusastmestik. Lisaks sellele on karjale sageli omane mingi kindel koopereerumispõhimõte, lähtuvalt näiteks soost, isendite vanusest jne. 

## Kari põllumajanduslikus kontekstis (1)
Põllumajanduses on kari laiemas mõttes üheliigiliste põllumajandusloomade rühm. Kitsamas mõttes peetakse karja all silmas veiseid. 

Karja iseloomustab karja struktuur, mis kirjeldab vaadeldava karja soolist, vanuselist jm protsentuaalset vahekorda. 

## Kari põllumajanduslikus kontekstis (2)
Kari on üheliigiliste, -sooliste ja -vanuste põllumajandusloomade rühm, keda koos mingil maa-alal peetakse. 

## Vaata ka
*Seltsing
*Salk
*Parv
Parv

**Parv** on ujuvast materjalist või ujuvatest esemetest valmistatud lamedakujuline, algeline ja lihtne veesõiduk. 

Parvega veekogul sõitmist nimetatakse **parvetamiseks**.

## Kirjeldus
Parv on tasane, ilma laevakere ja kiiluta ning tavaliselt ilma mootorita.

Jõel liigub parv peamiselt veega koos allavoolu. Paljusid parvi tõugatakse mõlaga põhjast. Parve võidakse ka aerudega sõuda. Keerulisematel parvedel võib olla suuna muutmiseks tüür. Jõge mööda sõites on parve keskmine kiirus 30–50 km päevas, aga soodsates oludes isegi üle 100 km.

Parve ujuvuse suurendamiseks kasutatakse tänapäevastes parvedes pontoone, õhkpatju või polüstürooli. Parvesid kaetakse vahel vastupidavuse suurendamiseks mitmekihilise kummiga.
]
Parved võivad tekkida ka looduslikult. Ujuvsaared või vette kukkunud puutüved võivad tuule ja hoovuste abil mööda merd kanduda ja jõuda vedamise korral teiste saarte ja maadeni. Looduslike parvede abil on peamiselt selgrootud, kuid ka kahepaiksed, roomajad ja pisiimetajad ning teised lennuvõimetud loomad suutnud koloniseerida palju saari. 

## Ajalugu
Oletatakse, et esimesi parvi kasutati Kagu-Aasiast Austraaliasse liikumisel ligikaudu 40 000 – 50 000 aastat tagasi. 

Vahemere maades tunti parvi juba ürgajal pärijõge liiklemise vahendina. Kreeklased, etruskid ja roomlased kasutasid parve ka mittelaevatavail veekogudel. Homerosel oli parv Odysseuse päästevahendina mõeldud isegi meresõiduks. Antiikaegseid parvekirjeldusi ei ole säilinud. 

Minevikus kasutati parvi palkide edasitoimetamiseks veepinnal. Seda kutsutakse ka (palgi)parvetamiseks. Alates 20. sajandi keskpaigast on palgiparvetamise ulatus ja tähtsus maailmas oluliselt vähenenud, kuid mitmel pool parvetatakse palke tänapäevani.

## Vaata ka

*Päästeparv
*Praam

## Viited
Parv (bioloogia)

**Parv** on ühe loomaliigi isenditest moodustunud ajutine koos liikuv kogum. Enamasti kasutatakse mõistet kas lendavate (näiteks linnud, putukad) või ujuvate loomade (kalade) puhul. 

Parvele nagu karjalegi võib olla omane hierarhiline struktuur ehk alluvusastmestik, mis küll sageli nii pidev ei ole. Mõnikord on parvel ka liider või liidrite grupp.

## Vaata ka
*Kalaparv
*Linnuparv
*Seltsing
*Kari
*Salk
*Sülemränne
Severinus

Severinus oli mitme ajaloolise isiku nimi:

***püha [[Severinus Kölnist]]**, Kölni piiskop 4. sajandil, pühak
***püha [[Severinus Bordeaux'st]]**, Bordeaux' piiskop, pühak (suri umbes 420)
***püha [[Severinus Noricumist]]**, 5. sajandil elanud munk, pühak
***[[Severinus (Rooma konsul 461)|Severinus]]**, Rooma konsul 461
***[[Severinus (Rooma konsul 482)|Severinus]]**, Rooma konsul 482
*** püha [[Severinum Agaunumist]]**, abt, pühak (suri 505 või 506) 
***püha [[Severinus Septempedast]]**, 6. sajandil elanud piiskop ja pühak
***püha [[Severinus Pariisist]]**, erak, pühak (6. sajand)
***[[Severinus (paavst)|Severinus]]**, Rooma paavst aastal 640 (surnud 640)
***[[Severinus Tivolist]]**, erak (suri 699)
Revillagigedo saar

**Revillagigedo saar** (inglise *Revillagigedo Island*) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. 

Saar on 89 km pikk ja kuni 48 km lai. Pindala on 2965 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 12. saar.

Saarele andsid 1793. aastal nime hispaanlased Juan Vicente de Güemes Padilla Horcasitas y Aguayo, teise Revillagigedo krahvi ja hilisema Mehhiko asekuninga järgi.

2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 13 950 inimest. Saarel on kaks linna: Ketchikan ja Saxman. 

## Vaata ka
*Revillagigedo saared

## Välislingid
*
Karel Farský

**Karel Farský** (26. juuli 1880 – 12. juuni 1927 Praha) oli tšehhi vaimulik, Tšehhoslovakkia Hussiidi Kiriku asutaja ja esimene patriarh.
Franz Alexander

**Franz Alexander Karl Friedrich Christian Hubert Georg Gabriel Maria Prinz von Isenburg** (22. juuli 1943 Birstein – 5. mai 2018) oli Isenburgi vürstliku perekonna pea alates 9. detsembrist 1956.

Franz Alexander oli vürst Franz Ferdinandi (1901–1956) ja tema abikaasa, krahvinna Irina Tolstoi (1917–1998), ainus poeg. Ta abiellus 3. jaanuaril (tsiviilabielu)/15. jaanuaril (kiriklik laulatus) 1968 Saurma krahvinna Christinega (sündinud 2. oktoobril 1941), neil on kaks poega ja kolm tütart:
*Alexander Wolfgang Georg Paul Maria (sündinud 16. jaanuaril 1969)
*Katharina Elisabeth Helene Maria (sündinud 21. oktoobril 1971, alates 2004. aastast abielus Austria ertshertsogi Martiniga)
*Isabelle Sophie Gabriele (sündinud 26. aprillil 1973, alates 1998. aastast abielus Wiedi vürsti Carliga)
*Sophie Johanna Maria (sündinud 7. märtsil 1978, alates 2011. aastast abielus Preisi printsi Georg Friedrichiga)
*Viktor Carl Johannes (sündinud 11. aprillil 1979) 

## Välislingid
*Das Haus Isenburg trauert um den Fürsten
Pääsuke (raamatusari)

**"Pääsuke"** on kirjastuses Valgus alustatud populaarteaduslik raamatusari taime- ja loomariigi esindajatest. Aastatel 1978–1992 ilmus kokku 20 pehmes köites taskuformaadis raamatut, neile andis ühtse kujunduse Jüri Kaarma. Sarja algataja oli Viktor Masing.

Välja kuulutati küll ka sarja 20. raamat (Heinrich Veromanni "Hallvares"), kuid see jäi toona ilmumata. Selle asemel ilmus lõpuks Eestimaa Looduse Fondi poolt 1992. aastal sarja kujundusega Tiina Randlase "Puuhabemed". "Hallvarese" ettevalmistatud käsikiri siiski säilis ja 2006. aastal andis kirjastus **Eesti Loodusfoto** samade materjalide põhjal välja samanimelise raamatu (mille autoriks on lisaks Veromannile märgitud ka Lemming Rootsmäe), siiski ei saa "Hallvarest" samasse sarja kuuluvaks lugeda.

### Sarjas ilmunud raamatud

{| class="wikitable" style="margin:auto;"
|- bgcolor="#CCCCCC"
! Jrk. nr. !! Aasta !! Autor  !! Teose pealkiri 
|-
| 1. || 1978 || Heinrich Veromann || "Pääsukesed"
|-
| 2. || 1979 || Aare Kuusik || "Männimähkurid"
|-
| 3. || 1979 || Lea Voosalu || "Võilill"
|-
| 4. || 1980 || Mati Kaal || "Pruunkaru"
|-
| 5. || 1980 || Heinrich Veromann || "Valge-toonekurg"
|-
| 6. || 1981 || Harry Ling || "Põder"
|-
| 7. || 1981 || Vaike Erm || "Koha"
|-
| 8. || 1982 || Ülle Reier || "Murakad"
|-
| 9. || 1982 || Raivo Mänd || "Tiirud"
|-
| 10. || 1978 || Mati Kaal || "Hunt"
|-
| 11. || 1983 || Johanna Arman, Mart Kangur ja Linda Rannak || "Lõhe ja meriforell"
|-
| 12. || 1984 || Sirje Aher || "Huulhein"
|-
| 13. || 1984 || Matti Masing || "Lendlased"
|-
| 14. || 1986 || Ivar Veldre || "Kilu"
|-
| 15. || 1986 || Rein Sander ja Arne Sellin || "Ülane, sinilill, karukell"
|-
| 16. || 1987 || Tiiu Kull || "Kuldking"
|-
| 17. || 1987 || Ene Viht || "Teder"
|-
| 18. || 1988 || Linda Rannak || "Räim"
|-
| 19. || 1989 || Tiit Randveer || "Metskits"
|-
| 20. || 1992 || Tiina Randlane || "Puuhabemed"
Albrecht (Mainz)

**Albrecht von Brandenburg** ehk **Albrecht von [[Hohenzollern]]** (28. juuni 1490 Cölln, Brandenburg – 24. september 1545 Martinsburg, Mainz) oli Mainzi peapiiskop ja kuurvürst, samaaegselt ka Magdeburgi peapiiskop (**Albrecht IV**), Halberstadti piiskopkonna administraator, Saksamaa priimas ja kardinal.

Albrecht oli Brandenburgi markkrahvi Johann Cicero seitsmes poeg. 1506. aastal asutas ta koos vendadega Oderi-äärsesse Frankfurdi ülikooli, kus ta ka ise õppis. Juba varajasest noorusest määrati talle vaimuliku elukutse. 1513. aastal sai tast Brandenburgi mõjurkonda kuuluva Magdeburgi peapiiskop, aasta hiljem lisandusid veel Mainzi peapiiskopi ja kuurvürsti ning Halberstadti administraatori tiitlid. 1518. aastal nimetati ta kardinaliks. Et talle kuulusid kõrgeimad kirikuametid Saksa-Rooma riigis, siis oli ta ka Saksamaa priimaseks. Lisaks vaimulikele ametitele oli ta ka sünnipärane Brandenburgi markkrahv ning osales ka Brandenburgi valitsemises. Albrecht oli kultuurilembene valitseja ja kunstimetseen, kelle õukonnas viibis mitmeid humaniste, sealhulgas Ulrich von Hutten.

Albrechtil oli suur roll ka reformatsiooni vallapääsemises, sest 1517. alustati just tema nõudel Saksamaal järjekordset indulgentsikampaaniat, millele Martin Luther reageeris oma 95 teesi kirjutamisega. Ta saatis need muuhulgas ka Albrechtile, kes neis pakutud ettepanekud ka paavstile edastas. Albrecht polnud kuigivõrd äge Lutheri vastane, kuid pidas tema ettepanekuid kirikureformiks siiski liialt radikaalseiks ja jäi seetõttu truuks katoliiklusele. 1525. aastal sõlmis ta luterlusevastase Dessau liidu, mis oli ennekõike suunatud Saksa talurahvasõja vallapäästnud radikaalsete reformaatorite ja mässajate vastu. 

1530. aasta Augsburgi riigipäeval püüdis Albrecht katoliiklasi ja protestante igati lepitada, et ära hoida kodusõda. Pikemas perspektiivis see siiski ei õnnestunud, kuid Albrecht jätkas rahumeelset poliitikat, andes oma alamatele Magdeburgis usuvabaduse. Ta oli siiski üks neid väheseid Põhja-Saksamaa vürste, kes jäid katoliiklusele truuks ka veel 1540. aastatel. 1541. aastal pidi ta siiski asuma jäigemale seisukohale, sest pinged keisririigis üha kasvasid ning 1544. aastal astus ta juba selgelt protestantide vastu välja. 

Albrecht oli seotud ka Vana-Liivimaa asjadega, sest 1525. aasta järel, pärast seda kui Albrechti samanimeline ja samal aastalgi sündinud sugulane, Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern, oli Preisimaa sekulariseerinud, lootsid Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi saadik Riia peapiiskop Johann Blankenfeld, et Albrecht aitab kõrgmeistri tiitlit Plettenbergile saada. Albrecht toetaski pigem liivimaalasi kui Saksa meistrit, sest too tahtis Preisimaad tema sugulaselt sõjalisel teel tagasi vallutada. Lõppkokkuvõttes läks kõrgmeistri tiitel siiski Saksa harule, kuid Albrecht huvitus ka jätkuvalt Liivimaa asjadest, eriti pärast seda, kui Albrecht von Hohenzollerni vend Wilhlem oli Riia peapiiskopi koadjuutoriks (1529) ning seejärel ka peapiiskopiks (1539) saanud.

## Sugupuu