open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Harilik türnpuu

**Harilik türnpuu** (*Rhamnus cathartica*) on türnpuuliste sugukonda türnpuu perekonda kuuluv puu.

Teaduslikult kirjeldas türnpuud esimesena Linné, kes pani talle nimeks *R. catharticus*, aga hiljem selle õigekirja muudeti, sest *Rhamnus* on ladina keeles naissoost sõna.

## Levila

Türnpuu kasvab Euraasias Briti saartelt kuni Kirgiisiani, samuti Loode-Aafrikas.

Türnpuu on Eesti looduses tavaline, kuid mitte nii sage kui harilik paakspuu.

19. sajandi alguses, aga võib-olla varemgi viidi türnpuu Põhja-Ameerikasse, kus ta muutus invasiivseks liigiks. Talle annab konkurentsieelise see, et ta lehtib kohalikest liikidest varem ja varjab sellega nende eest ära päikesevalguse, mistõttu viimased känguvad. Põhja-Ameerika Kesk-Läänes seostatakse türnpuud ka invasiivsete Euroopast pärit vihmaussidega: kui mingilt alalt kõik türnpuud hävitati, siis vähenes Euroopast pärit vihmausside biomass poole võrra.

## Kirjeldus

Türnpuu kasvab harilikult kõrge põõsana, harva madala puuna. Ta on tavaliselt kuni 8, harva kuni 10 m kõrge. Tüvi võib vahel olla üpris jäme, hallikaspruuni puukoorega. Oksad lõpevad enamasti astlaga.

Türnpuu kasvab hajusalt metsades, võsades ja loodudel, enamasti väheviljakatel ja kuivadel muldadel.

Lehed paiknevad vastastikku paarikaupa ja on nahkjad, servadel väikeste sakkidega. Lehed on elliptilised või ovaalsed, 25–90 mm pikad ja 12–35 mm laiad. Lehed on rohelised, aga sügisel muutuvad kollaseks.

Õitseb mais-juunis. Õied on väikesed ja kollakasrohelised, 4 kroonlehega ja kahekojalised. Õisi tolmeldavad putukad.

Türnpuul on luuvili. See on must, marjataoline, läbimõõduga 6–10 mm, 2–4 seemnega, kibeda ja tülgastava maitsega, suurtes kogustes süües kergelt mürgine, tekitades kõhus krampe ja mõjudes lahtistina. Kuid linnud söövad türnpuu vilju meeleldi. Seemned ei seedu ja oma väljaheidetega linnud levitavad türnpuid.

## Kasutamine

Türnpuu puit on kõva, aga seda kasutatakse vähe. Selle tihedus on 720 kg/m³.

Türnpuud on lihtne kasvatada. Ta on vastupidav, talub varju ja võib kasvada ka linnas. Pinnas, millel kasvab palju türnpuid, sisaldab keskmisest rohkem lämmastikku ja vett ning on kõrgema pH-ga kui sarnased alad, kus türnpuid ei kasva. See võib olla seotud asjaoluga, et türnpuu lehed on lämmastikurikkad ja kõdunevad kergesti.

Minevikus kasutati türnpuud lahtistina, aga ohtlike kõrvaltoimete tõttu seda tänapäeval ei tehta.

Türnpuu marjadest ja koorest saadud kollast värvainet on kasutatud tekstiilide värvimiseks ning sellest tehtud värvi kasutatud keskajal käsikirjade illumineerimiseks, hiljem ka tahvelmaalis (*[[stil de grain]]*).

## Viited

## Välislingid
*
Ameerika Ühendriikide presidentide ja asepresidentide loend

*Siin on loetletud [[Ameerika Ühendriikide president|Ameerika Ühendriikide presidendid]] ja [[Ameerika Ühendriikide asepresident|asepresidendid]].*

* Suri ametis olles
* Suri enne ametisse asumist

## Vaata ka
* Ameerika presidentide ja asepresidentide valimised läbi aegade 1789–2000
Guam

**Guam** on Ameerika Ühendriikidele kuuluv saar Vaikse ookeani lääneosas. Saar on ametlikult USA inkorporeerimata organiseeritud territoorium - saare elanikud on USA kodanikud, kuid ilma hääleõiguseta presidendivalimistel; ka Kongressis esindab saart üks hääleõiguseta delegaat Esindajatekojas.

Saare põlisasukad on tšamorrod, kes asustasid saare umbes 3500 aastat tagasi. Nad räägivad tšamorro keelt.

Guami majanduse aluseks on turism, eriti Jaapanist, ja saarel paikneva USA sõjaväebaasi (*Andersen Air Force Base*; hõlmab kolmandiku saarest) teenindamine.

Saare kuberner on 2019. aastast Lou Leon Guerrero.

## Ajalugu
Eurooplastele avastas saare Fernão de Magalhães 1521. aastal. Hiljem sai saarest vahepeatust võimaldav baas teel Filipiinidelt Mehhikosse.

Hispaania-Ameerika sõja tulemusena läks Guam 1898. aastal Ameerika Ühendriikidele ja sai baasiks USA laevadele, mis kurseerisid USA lääneranniku ja samuti USA-le läinud Filipiinide vahel.

1941. aastal vallutasid saare Jaapani väed, kes 1944. aastal toimunud Guami lahinguga sealt lahkuma sunniti.

1960. aastate alguses said saare põliselanikud tšamorrod USA kodakondsuse.

Alates 1. juulist 1997 kuulub saar Põhja-Ameerika numeratsiooniplaani, suunakoodiks on (+1)-671.

Saarel on lennuühendus Tokyo, Souli, Manila ja Honoluluga.

## Sport
Guami ROK-i kood on GUM.

## Vaata ka
*Guami Ülikool

## Viited

## Välislingid

* Guami koduleht
Saint-Pierre ja Miquelon

**Saint-Pierre ja Miquelon** on Prantsusmaa osalise omavalitsusega meretagune ühisala.

Saared asuvad Kanada Newfoundlandi lõunaranniku lähedal.


Flag of Saint-Pierre and Miquelon.svg|Saint-Pierre ja Miqueloni kohalik mitteametlik lipp


## Viited
Uruguay riigipeade loend

**Uruguay riigipeade loend** loetleb Uruguay riigipead alates esimese põhiseaduse jõustumisest 1830. aastal.
Aktiivtakisti

**Aktiivtakisti** (ka **resistor**) on elektriahela element, mille tähtsaim ülesanne on tekitada ahelas ettenähtud väärtusega aktiivtakistus ja muuta sellega voolu või pinget.

Eritüüpi aktiivtakisteid kasutatakse näiteks temperatuuri või teise aktiivtakisti takistuse mõõtmiseks.
Pooljuhtdiood

**Pooljuhtdiood** on kahe elektroodiga diood, mille eesmärk on lasta elektrivoolu läbi ainult ühes suunas. Seadise põhiosaks on enamasti pooljuhtkristalli sisse tekitatud pn-siire, Schottky dioodil metall-pooljuhtkontakt ‒ Schottky barjäär. 

Pooljuhtdioode valmistatakse monokristallilisest ränist ja germaaniumist, samuti pooljuhtühendeist (peamiselt galliumarseniidist GaAs); viimase elektrilised parameetrid, eriti ümberlülituskiirus ja temperatuuritaluvus on paremad kui ränil, rääkimata germaaniumist. On kasutatud ka polükristallilisi pooljuhtmaterjale: seleeni (seleenventiil) ja vaskoksiidi (kuproksventiil).

Dioodi kest võib olla kas klaasist, plastist või metallist. Metallkesta kasutatakse enamasti suurevoolulistel dioodidel ja tavaliselt on see parema jahutuse võimaldamiseks ühendatud dioodi katoodiga.

## Liigitamine
Kasutusel on olnud erinevaid dioodide liigitusi, praegu enamlevinud liigitus lähtub nende kasutusalast. Kui dioodis leiab kasutust pn-siirde põhiomadus (ühesuunaline elektrijuhtivus ehk ventiili toime), nimetatakse neid dioode põhidioodideks. Põhidioodid on alaldusdioodid, lülitidioodid ja impulssdioodid. Neid kasutatakse vahelduvvoolu alaldamiseks (alaldites), moduleeritud elektrivõngete detekteerimiseks (näiteks raadiovastuvõtjates), ka sageduse muundamiseks ja segustamiseks ülikõrgsagedustel.

Kui leiab kasutust mõni pn-siirde eriomadus, näiteks siirde mahtuvus, siis on tegemist eriotstarbeliste dioodidega. Siirde mahtuvuse pingesõltuvust kasutatakse mahtuvusdioodides. Pn-siirde elektrilisel läbilöögil põhinevad stabilitronid. 

Pn-siirde staatilisel negatiivsel diferentsiaaltakistusel põhinevad tunneldioodid ja dünaamilisel negatiivsel takistusel laviin-läbilennudioodid. 

## Dioodide parameetrite tähised

## Dioodide tingmärgid
Elektri- ja elektroonikaskeemides kasutatakse dioodide tingmärke (graafilisi sümboleid) vastavalt standardeile IEC 60617 (peamiselt Euroopas) ja ANSI Y315 (ANSI/IEEE 315 (peamiselt USAs)

## Vaata ka
*Pn-siire
*Diood
*Kaitsediood
Fotodiood

**Fotodiood** on pooljuhtdiood, mille elektrilised omadused sõltuvad tema pn-siirdele (või pin-siirdele) langevast nähtavast valgusest, samuti ultraviolett- või infrapunakiirgusest. Sisefotoefekti toimel tekitab valgus siirdes elektromotoorjõu, mida olenevalt dioodi ühendusviisist saab kasutada elektrivoolu tekitamiseks või siirde elektrijuhtivuse muutmiseks.

## Tööpõhimõte
Fotodiood on ehitatud nii, et tema pn-siire oleks keskkonnast langevale valgusele avatud. Pn-siirdele langevad valgusosakesed, footonid, tekitavad vabade laengukandjate paare (augud ja elektronid), mis siirde elektrivälja toimel pn-siirde läbivad ja dioodi viikudele tekib potentsiaalide vahe, mida nimetatakse fotoelektromotoorjõuks.

## Töörežiimid ja kasutamine
Fotodioode kasutatakse kahes töörežiimis:
* fotogalvaaniline  režiim, kui diood muundab valgusenergiat elektrienergiaks, töötades päikeseelemendina;
* vastupingerežiim (fotodioodirežiim, koos välise pingeallikaga).

### Fotogalvaaniline režiim
Kui dioodiga ühendatud koormustakistus on suur (tühijooksurežiim), ei sõltu dioodi genereeritav pinge kuigivõrd valgustustihedusest. Koormuse suurendamisel (koormustakistuse vähendamisel) hakkab pinge langema ja vool tugevnema, kuni saavutab lühise korral suurima väärtuse. Koormustakistus (tööpunkt pinge-voolu tunnusjoonel) valitakse sellise vahepealse väärtusega, et koormusel eralduks maksimaalne võimsus. 

### Vastupingerežiim
Selles režiimis on dioodile rakendatud välisest toiteallikast vastupinge. Valguse mõjul kujuneb fotovool läbib dioodi vastassuunas, olles võrdelises seoses talle langeva valguse hulgaga. Selles režiimis reageerib diood valgusele väga kiiresti. Vastupingerežiimis töötavad fotodioodid näiteks fototajuritena pildisensorites, samuti informatsiooni vastuvõtjana näiteks teleris, kuhu suunatakse juhtpuldist silmale nähtamatu infrapunane kiir.

## Vaata ka
*Sisefotoefekt
*Päikeseelement
*Optiline tajur
## Välislingid
* Fotodiood
Türistor

**Türistor** (kreeka keeles *thyra* 'uks' + inglise keeles *resistor* 'takisti') on ränistruktuuriga nelja- või enamakihiline pooljuhtseadis.

Türistor on selline pooljuhtelement, mis päripinge olemasolul pärast lühikese tüürvoolu impulsi andmist tüürelektroodile juhib voolu anoodilt katoodile. Türistor jääb avatud ehk juhtivasse olekusse ka pärast tüürimpulsi lõppu. Türistor sulgub siis, kui anoodvool väheneb nullilähedaseks. Türistore valmistatakse kõigist pooljuht-lülituselementidest suurimale voolule ja lubatavale vastupingele.

Türistoris piirnevad paksu (kuni 200&nbsp;nm) n-tüüpi pooljuhikihiga kaks õhukest p-tüüpi kihti ning ühega viimastest külgneb (osaliselt) õhuke n-tüüpi kiht.

Kui türistori katoodi ja anoodi vahel on piisavalt suur pinge ja tüürelektroodile antakse vooluimpulss, läbib elektrivool türistori nii kaua, kuni vool muudel asjaoludel katkeb või suunda vahetab.

Türistore kasutatakse ümberlülitusseadistena muundurites, inverterites, tüüritavates alaldites ja teistes elektriahelates.

Türistori tööpõhimõtte esitas esimesena 1950. aastal William Bradford Shockley. Esimese türistori töötasid välja General Electricu insenerid Gordon Halli juhtimisel Bell Labsis 1956.

Türistori saab kokku panna kahest bipolaartransistorist, kusjuures üks neist peab olema npn- ja teine pnp-tüüpi.

## Türistoritüüpe
*GTO (Gate Turn Off) ‒ suletav türistor: tüürelektroodile antava positiivse vooluimpulsiga avatav ja erilülituse vahendusel antava negatiivse vooluimpulsiga suletav.
*GCT (Gate Commutated Thyristor) ‒ GTO edasiarendus, millel on väike ümberlülituskadu ja mis ei nõua väljalülitamiseks erilülitust tüürahelas.
*IGCT (Integrated Gate Commutated Thyristor) ‒ GTO-türistor integreeritud tüürlülitusega, mis tagab türistori kiire ning ökonoomse sisselülitamise.
*LASCR (Light Activated SCR), Light Activated SCR ‒ valgusega tüüritav SCR.
*LTT (Light Triggered Thyristor) ‒ valgusega lülitatav võimsustüristor, kasutamiseks kõrgepingelistes alalisvooluülekandeseadmeis.
*MCT (MOS Controlled Thyristor) ‒ pingega lülitatav türistor: tüürpingega sisse- ja väljalülitamist võimaldab väljatransistoristruktuuridega lülitus tüürelektroodi ahelas.
*RCT (Reverse Conducting Thyristor) ‒ vastujuhtiv türistor, mille struktuuris on katoodi ja anoodi vahel vastusuunas ühendatud diood (avab türistori, kui sellele rakendub vastupinge).
*SCR (Silicon Controlled Rectifier) ‒ türistori nimi firmalt General Electric.
*TRIAC (TRIode for Alternating Current) ‒ sümmeetriline türistor ehk sümistor ehk triiak, mis on toimelt võrdväärne kahe vastassuunas ühendatud türistoriga.

 

## Türistoride tingmärke

Fail:Thyristor (reverse closing).svg|Dioodtüristor
Fail:Thyristor (two way).svg|Sümmeetriline dioodtüristor ehk diiak (*diac*)
Fail:Thyristor (reverse closing, common).svg|Trioodtüristor
Fail:Triac.svg|Sümmeetriline trioodtüristor ehk triiak (*triac*)
Fail:GTO symbol.svg|Paisu kaudu suletavad türistorid (GTO)


## Vaata ka
*GTO türistor
*IGCT
*Sümistor

## Viited

## Välislingid
Termistor

**Termistor** ehk **termotakisti** on termoelektriline pooljuhtseadis, mille takistus sõltub tugevalt ja mittelineaarselt temperatuurist. Seega on termistoril suur takistuse temperatuuritegur. Seda tegurit väljendab takistuse suhteline muutus protsentides 1-kraadise temperatuurimuutuse kohta.

Olenevalt valmistamiseks kasutatud materjalidest võib see tegur olla positiivne (lühend PTC inglise k sõnadest *positive temperature coefficient*)  või negatiivne (NTC *negative temperature coefficient*). Positiivse temperatuuriteguriga termistoride ehk PTC-termistori takistus temperatuuri tõustes kasvab (vooluahelasse ühendatud termistori läbiv vool vastavalt väheneb). NTC-termistoride takistus soojenemisel väheneb. Temperatuuriteguri absoluutväärtus on PTC-termistoridel enamasti kuni 30%/K, NTC-termistoridel ehk NTC-termistoridel 2 …10%/K.

## NTC-termistorid
NTC-termistorid on tehtud keraamilistest materjalidest. Need omakorda sisaldavad erinevaid oksiide, mille koostises on näiteks mangaani, niklit, koobaltit, titaani, vaske, rauda ja uraani. Elektrilised tunnussuurused varieeruvad sõltuvalt kasutatavast oksiidist ja termistori suurusest ning ehitusest. Mõned termistorid on valmistatud töötama temperatuuridel kuni 1000&nbsp;°C.

## PTC-termistorid ehk posistorid
PTC-termistore toodetakse lisaainega töödeldud polükristall|polükristallilisest ainest ja pooljuhtivast baariumtitanaadist. Kui temperatuuri tõstetakse üle kriitilise piiri (vaata: Curie temperatuur), kasvab takistus järsult. Töötemperatuur on tavaliselt ‒30 kuni +150 °C.

## Kasutamine
Termistore kasutatakse automaatikas väga mitmel otstarbel. Kasutusviise võib liigitada termistori soojenemispõhjuse järgi:
*Termistor soojeneb ainult ümbritseva keskkonna toimel (sest seda läbiv vool on väga väike). Selles režiimis kasutatakse PTC-termistori temperatuuriandurina. 
*Termistor soojeneb teda läbiva voolu toimel. NTC-termistori kasutatakse sageli elektritarviti sisselülitumisvoolu piiramiseks: külmalt on termistori takistus suur, kuid koormusvoolu mõjul väheneb takistus kiiresti mitmekümnekordselt. PTC-termistori saab kasutada ülekoormuse püsivaks piiramiseks (koormusega järjestikuse termotakisti takistus koormusvoolu suuremisel samuti suureneb).
*Kasutatakse termistori soojuslikku tasakaalu, kus ta soojeneb nii keskkonna kui ka läbiva voolu toimel. See režiim leiab kasutust tuletõrjeautomaatikas.

NTC bead.jpg|Termistor temperatuuriandurina
Photo-Polyswitch.jpg|PCT-termistorid (ülekoormuskaitseks)
heissleiter2.jpg|NTC-termistorid (sisselülitusvoolu piiramiseks)
Termistor chip.jpg| Termistori kiibid pindmontaažiks


## Vaata ka
*Takistuse temperatuuritegur
*Takistustermoandur

## Kirjandus
*Lembit Abo. *Elektroonikakomponendid*. Tallinn, 1997.
*Thomas H. Jones. *Electronic Components Handbook*. Reston, Virginia, 1978.

## Välislingid

*Mittelineaarsed takistid
*Vooluväljundiga monoliitsed temperatuuriandurid
Fototransistor

**Fototransistor** on bipolaartransistor, mille baasi valgustamisel tekib elektrivool, mida sama seadis ka võimendab. Räni-fototransistor on kõige tundlikum infrapunakiirguse piirkonnas, lühemalainelise kiirguse (seega ka nähtava valguse) suunas väheneb tundlikkus kiiresti.

Bipolaartransistori poolläbipaistva baasikihi kaudu siirde piirkonda langev valgus suurendab kollektorsiirde vastuvoolu. See vool toimib ühtlasi baasivooluna, mistõttu resulteeriv kollektorivool suureneb vooluülekandeteguri kordselt. Sellest tulenevalt on fototransistor 50‒200 korda fotodioodist tundlikum. Et aga vastavalt kasvab ümberlülituskestus, jääb fototransistori piirsagedus madalamaks. Näiteks  0,01 mm&sup2; suuruse valgustatava pinnaga fototransistoride tundlikkus on 0,1‒0,5 A/lm ja valguse intensiivsuse või spektri muutusele reageerimise kiirus mõnisada mikrosekundit (piirsagedus sadades kilohertsides).

Kiiretoimelisemad on pn-väljatransistori struktuuriga fotodetektorid. Levinud on ka fotodioodist ja MOSFET-transistorist koostatud lülitus.

Fototransistore kasutatakse optronites, kiirgusloendurites ja -tajurites, fotosensorites, pildipunktide lugemisel skaneerimisel ja mujal.

## Vaata ka
*Fotodiood
Fototakisti

**Fototakisti** (ingl LDR *light dependent resistor*) on pooljuhtseadis, mille takistus väheneb valguse, infrapuna- või ultraviolettkiirguse toimel. Takistuse vähenemine põhineb sellel, et valguskiirguse toimel suureneb takisti materjalis laengukandjate arv või nende liikuvus. Kui fototakisti ühendada jadamisi koormustakistiga, sõltub ahela vool ja seega ka takistil tekkiv pingelang fototakisti valgustundliku pinna valgustatusest. 

## Ehitus
Keraamilisele isoleeralusele kantud valgustundliku materjali kiht on nähtavale valgusele tundlikes takistites kaadmiumsulfiidist (kõige tundlikum lainepikkusel 520&nbsp;nm) või kaadmiumseleniidist (730&nbsp;nm), nähtavale ja infrapunakiirgusele tundlikes takistites pliisulfiidist (0,3…3,5&nbsp;µm) või indiumantimoniidist (4,5…6,5&nbsp;µm). Valgustundlikku materjali katab läbipaistev kaitsekiht. 
## Parameetrid
*Pimetakistus ‒ valgustamata fototakisti takistus ‒ on seadise eri tüüpidel sadadest kilo-oomidest sadade megaoomideni. Valgustamisel võib takistus väheneda mitme suurusjärgu võrra.
*Pimevooluks nimetatakse voolu, mis läbib valgustamata fototakistit kõrgeimal lubataval pingel (sõltuvalt tüübist paarist voldist sadade voltideni).
* Fotovool on valgustatud takistit läbiva voolu ja pimevoolu vahe; valgustustihedusel 1000 luksi vahemikus 100 Ω kuni 2 kΩ. 
*Integraalne eritundlikkus ‒ fotovool valgusvoo ühiku kohta pingel 1 V; väärtused vahemikus 0,1…1000 mA/(lm•V).

Fotovoolu sõltuvus pingest mingi kindla valgustustiheduse korral on võrdlemisi lineaarne (graafik lähedane sirgjoonele).

Kui püsival pingel hakata valgustust tugevdama, siis algul kasvab fotovool võrdeliselt valgusvooga, valgustuse suurendamisel fotovoolu kasv aeglustub.

Fototakisteile on omane takistuse suur temperatuurisõltuvus (takistuse temperatuuritegur kuni ‒0,001 1/K) ja suur inerts valgustuse muutumisel (reaktsiooniaeg mitu millisekundit); viimase asjaolu tõttu on fototakistid kasutatavad sageduseni ainult kuni mõni tuhat hertsi.
## Kasutamine
Fototakisteid kasutatakse kiirgusdetektoritena, näiteks kaamerate valgusmõõdikutes ja optronites, samuti anduritena valgustuse automaatlülitites.

## Vaata ka
*Fotodiood
*Fototransistor
## Välislingid
*Photo resistor
Tuletorn

**Tuletorn** ehk **majakas** on laevasõidu ohutust tagav ja orienteerumist kergendav tornikujuline ehitis kaldal või madalas vees.

Tuletorne rajatakse eriti selleks, et hoiatada meresõitu takistavate ohtude, näiteks kari, korallrifi või madaliku eest. Tuletornid hõlbustavad ka sissesõitu sadamasse.

Tuletorni põhiosad on vundament, torn, rõduga ülaosa ja valgusti ehk latern, mis koosneb valgusallikast ja optikaseadmest. Lisaks võivad udu korral kasutuses olla heli- ja raadiosignaalid.

Tuletorni kõrguse valimisel arvestatakse pilvede väikseimat (umbes 100 meetrit) ja lainete suurimat kõrgust (10–15 meetrit). 

Kuni 10-meremiilise nähtavuskaugusega majakat nimetatakse tulepaagiks.

## Ajalugu

Meresõitu hõlbustavaid märgutulesid põletati Ateenas juba 5. sajandil eKr. 

Kui Ptolemaioste ajal tihenes laevaliiklus Aleksandria lähistel sedavõrd, et öinegi liiklus muutus tihedaks, jäi märgutuledest väheks ja vaja oli tuletorni. Rajati Pharose tuletorn, mis oli üks seitsmest maailmaimest. Selle tipus põles lahtine haotuli.  Pharose tuletorn hävis 14. sajandil maavärinas.

100. aasta paiku laskis Servius Lupus ehitada Loode-Hispaaniasse tänapäeva A Coruñas asuva 41 m kõrguse Brigantiumi tuletorni (Herculese torni), mis töötab tänapäevalgi. 

Maailma vanuselt kolmas tänapäevani töötav tuletorn on Eestis Hiiumaal asuv Kõpu tuletorn. See rajati 1531.

Maailmas esimene raudbetoonist tuletorn ehitati 1904. aastal Tsaari-Venemaal – Ožarski tuletorn Mõkolajivi lähistel.

Tänapäeval on majakad üldiselt automatiseeritud. Automaatika abil ei lasta valgust pidevalt, ühtlase joana, vaid sinna sisse tehakse pause, nii et valgusjuga meenutab pisut triipkoodi. Lähestikku paiknevatel majakatel on see muster alati erinev ja selle järgi saab majakaid eristada.

Töötavate tuletornide arv maailmas on hakanud vähenema suurte hoolduskulude tõttu. Neid asendavad laevadel olevad moodsad navigeerimise abivahendid.

Tänapäeval on tuletornid osaliselt ka turismisihtkohad. Eestis on turistidele avatud Kihnu, Kõpu, Naissaare, Osmussaare, Pakri, Ristna, Ruhnu, Saxby, Sõrve, Tahkuna, Vilsandi ning Suurupi alumine ja ülemine tuletorn.

Eestis oli 2022. aastal 55 tuletorni: sama palju kui ülejäänud Läänemere riikidel kokku.

## Vaata ka
*Eesti tuletornide loend
*Eesti tulepaakide loend
*Eesti päevamärkide loend
*tulelaev (ujuvmajakas)
*merendus

## Viited


## Kirjandus
*Armas Luige. "Eesti tuletornid: fakte ja meenutusi", Tallinn 1974, täiendatud trükk 1982.
*Frederick Marryat: "*A code of signals for the use of vessels employed in the merchant service*", London 1851 Tuletornide nimekiri 
*Frederick Marryat: "*The universal code of signals for the mercantile marine of all nations. With a selection of ...*", 1864 Tuletornide nimekiri

## Välislingid

* Veeteede Ameti navigatsioonimärkide andmebaas
* Lighthouse Explorer Database ingliskeelne tuletornide andmebaas
* Rahvusvaheline Meremärgistuse ja Tuletornide Administratsioonide Assotsiatsioon
* "Tuletornidest sündinud mõtted" Eesti Ekspress, 17. märts 2004
* 19. märts 2015, Ego Riener, Meie tuletornid kui navigatsioonimärgid, delfi.ee
Laid

**Laid** (omastav *laiu*) on väljakujunenud taimkattega väike saar. 

Pindala on harilikult paarist hektarist mõnekümne (harvem mõnesaja) hektarini. Laiud on tavaliselt asustamata.

Laiud on näiteks Hobulaid, Kesselaid, Viirelaid. Suurim laid on Vohilaid, väikseimat on raske määratleda.

Enamik Eesti laidusid asub Lääne-Eestis.

Kuna Lääne-Eestis esineb märgatav maatõus, on aja jooksul mitmetest laidudeks nimetatavaist saartest saanud poolsaared või seljandikud rannikulähedasel mandril. Sellest hoolimata võib olla laiu nimi jätkuvalt kasutusel. Näiteks on selline Puhtulaid (alates 19. sajandist tegelikult poolsaar), samuti selle lähedal (Virtsu ja Puhtu vahel) olevad vähemärgatavad künkad Jürilaid ja Peedulaid.

## Vaata ka
*kare
*nasv
*rahu

## Viited

## Kirjandus
*Haide-Ene Rebassoo. *Laidude raamat*. Tallinn 1972
Apollo 16

**Apollo 16** oli NASA Apollo programmi kümnes mehitatud missioon, mis sooritas viienda maandumise Kuule. 

Lend startis Kennedy Kosmosekeskusest 16. aprillil 1972 kell 17.54,00 UT. Meeskond jõudis Kuule 21. aprillil kell 2.23,35, lahkus sealt 24. aprillil kell 1.25,48 ja jõudis Maale tagasi 27. aprillil kell 19.45,05. Lend kestis kokku 265 tundi 51 minutit ja 5 sekundit ehk 12 ööpäeva 13 tundi ja 52 minutit.

Apollo 16 meeskonda kuulusid komandör John Young, juhtimismooduli Casper piloot Kenneth Mattingly ja kuumooduli Orion piloot Charles Duke.

Erinevalt eelmistest Apollo lendudest laskus Apollo 16 kuumoodul mägisele alale. Selgus, et seda ala polnud geoloogiliselt kujundanud vulkanism, vaid see oli täis kokkupõrgete tulemusena moodustunud kivimeid (bretšat). Apollo 16 lend näitas, et Kuu mäestikke on meteoriidid kujundanud rohkem kui vulkaanid.

Young ja Duke väljusid Kuu pinnale kolm korda, veetes seal kokku 20 tundi. Kuuautoga läbisid nad 27 km kiirusega kuni 13 km/h. See on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui suurim ratastel liikuva sõidukiga väljaspool Maad saavutatud kiirus.

Koguti 94,7 kg kivimiproove. Sealhulgas toodi ära 11-kilone kamakas, mis on suurim Apollo astronautide poolt Maale toodud kivi.

Apollo 16 jättis 34 päevaks Kuu orbiidile väikese tehiskaaslase, mis uuris peamiselt magnetvälju ja päikesetuult. Tehiskaaslane koosnes kesksest silindrist, mille küljes olid 3 poolteise meetri pikkust varrast. Tehiskaaslane visati kosmosesse vedrumehhanismi abil, mis andis tehiskaaslasele suhtelise kiiruse kosmoselaeva suhtes 1,2 m/s ja pöörlemiskiiruse 2 pööret sekundis. Tehiskaaslase orbitaalperiood oli 120 minutit. Ta lasti välja orbiidi suboptimaalse kaldega, orbiit tuli Kuule järjest lähemale ja pärast 425 tiiru kukkus ta Kuu peale. Maandumiskoht on teadmata, sest see on Kuu tagaküljel.
 
Teel tagasi Maale käis Ken Mattingly avakosmoses.

Apollo 16 logo on ringikujuline. Ringi ääristavad ülevalt 16 viisnurkset tähte ja altpoolt astronautide perekonnanimed. Ringis on kujutatud kuupind, millel asub kilp. Kilbi peal asub tiibu lehvitav valgepea-merikotkas nagu USA vapilgi. Kilbi ülaossa on sinisele taustale valgete tähtedega kirjutatud "Apollo 16", alumine osa koosneb 7 püsttriibust, mis on vaheldumisi punased ja valged. Üle kilbi ulatub kollane hark, mis pärineb NASA logolt (seal on see küll punast värvi). Logo kujundas NASA kunstnik Barbara Matelski.

## Välislingid

* "Apollo 16 jäljed on Kuul alles ka nelikümmend aastat hiljem" Novaator, 25. aprill 2012
Indoneesia riigipeade loend

**[[Indoneesia]] riigipeade loend** sisaldab Indoneesia valitsejad alates riigi iseseisvuse väljakuulutamisest pärast 1945. aastal, kuigi faktiliselt sai riik täielikult iseseisvaks alles 1949, kui Holland tunnustas oma koloonia iseseisvust. Aastail 1945 ja 1946 oli riik osaliselt okupeeritud ka Briti vägede poolt.
Läti riigipeade loend

**Läti riigipeade loend** sisaldab iseseisva Läti riigipead. Välja on jäänud nii kommunistlike valitsuste juhid kui ka Balti hertsogiriigi juhid.

## Vaata ka
*Läti Vabariigi president
Alžeeria riigipeade loend

**Alžeeria riigipeade loend** loetleb Alžeeria riigipead alates riigi iseseisvumisest 1962. aastal.

{|class=wikitable
!Alates!!Kuni!!Riigipea!!Eluaastad
|-
|colspan=4|**Ajutine riigipea**
|-
|1962, 3. juuli||1962, 25. september||Abderrahmane Far&egrave;s||1911–1991
|-
|colspan=4|**Rahvusassamblee president**
|-
|1962, 25. september||1962, 29. september||Ferhat Abbas||1899–1985
|-
|colspan=4|**Presidendid**
|-
|1962, 29. september||1965, 19. juuni||Ahmed Ben Bella||1918–2012
|-
|1965, 19. juuni||1978, 27. detsember||Houari Boumedienne||1932–1978
|-
|1978, 27. detsember||1979, 9. veebruar||Rabah Bitat ajutine||1925–2000
|-
|1979, 9. veebruar||1992, 11. jaanuar||Chadli Bendjedid||1929–2012
|-
|1992, 11. jaanuar||1992, 14. jaanuar||Abdelmalek Benhabyles||1921–
|-
|colspan=4|**Kõrgem Riiginõukogu**
|-
|rowspan=5|1992, 14. jaanuar||rowspan=5|1994, 31. jaanuar||Khaled Nezzar||1937–
|-
|Ali Haroun||
|-
|Tedjini Haddam||1921–2000
|-
|Ali Kafi, esimees alates 2. juulist 1992||1928–2013
|-
|Mohamed Boudiaf, esimees kuni surmani||1919–1992
|-
|colspan=4|**Presidendid**
|-
|1994, 31. jaanuar||1999, 27. aprill||Liamine Zéroual||1941–2026
|-
|1999, 27. aprill||2019, 2. aprill|| Abdelaziz Bouteflika || 1937–2021
|-
| 2019, 2. aprill || 2019, 19. detsember || Abdelkader Bensalah *(kohusetäitja)*|| 1942–2021
|-
| 2019, 19. detsember || || Abdelmadjid Tebboune || 1945-
|-
Mahtuvus

**Elektrimahtuvus** (lühemalt **mahtuvus**) on füüsikaline suurus, mis iseloomustab elektrit juhtiva keha või kondensaatori võimet salvestada elektrilaengut. Mahtuvuse tähis on C (ladina keele sõnast *capacitas*, mahutavus) ja mõõtühik farad (inglise füüsiku Michael Faraday järgi). 

Mahtuvust mõõdetakse elektrilaenguga q, mis tõstab keha potentsiaali \varphi või kondensaatori elektroodide (plaatide) vahelist pinget U ühe ühiku (voldi) võrra:
:C = \frac{q}{\varphi}\, või \,C = \frac{q}{U},
kus
: C on mahtuvus faradites (F);
: q on laeng kulonites (C);
: \varphi on juhtiva keha potentsiaal voltides (V) lõpmatuse  suhtes (selle potentsiaal loetakse üldiselt nulliks);
: U on pinge voltides (V) kondensaatori elektroodide vahel, mis kannavad laenguid q ja -q.

Kuigi mahtuvus on igal füüsikalisel kehal või süsteemil, millesse  elektrilaeng võib salvestuda, siis praktikas on see mõiste enamasti kasutusel kondensaatori tunnussuurusena.

## Kondensaatorisse salvestatud energia
Kondensaatorisse salvestatud energia on võrdne tööga, mis on vajalik laengu viimiseks laadimisallikast kondensaatori elektroodidele:
:  W = \frac{CU^2}{2},
kus
:W on energia džaulides (J);
: C  on mahtuvus faradites (F).
:U on pinge kondensaatori elektroodide vahel voltides (V).

Näiteks superkondensaatorisse 100 F, 3 V salvestub energia
:W =  \frac{100 \cdot 3^2}{2} = 450 \; \text {J} = 0,000125 \; \text {kWh}.

Pinge laetud kondensaatoril on niisama suur kui laadimisallikal

## Mahtuvuse arvutusvalemeid
Mahtuvus ise ei sõltu pingest ega laengust, see sõltub vaid kondensaatori elektroodide  kujust, mõõtmetest ja vastastikusest asetusest ning nendevahelise keskkonna dielektrilisest läbitavusest.

Valemitähiste selgitus: *A* – elektroodi pindala; *d* – elektroodide vahekaugus; *l* –  elektroodi pikkus; *R*1, *R*2 – elektroodi raadius; dielektriku absoluutne dielektriline läbitavus \varepsilon = \varepsilon_0 \varepsilon_\mathrm{r}, milles \varepsilon_0 on elektriline konstant ja \varepsilon_\mathrm{r} dielektriku suhteline dielektriline läbitavus.

## Mahtuvustakistus
Mahtuvust omav elektriahela element avaldab vahelduvvoolule mahtuvuslikku reaktiivtakistust, mida nimetatakse ka mahtuvustakistuseks. Mahtuvustakistus X_{\text{C}} on pöördvõrdeline vahelduvvoolu sagedusega f ja mahtuvusega C:
:X_{\text{C}}=\frac{1}{2 \pi f C}.

## Vaata ka
*Kondensaator
Fidži riigipeade loend

**Fidži riigipeade loendis** on Fidži valitsejad alates riigi iseseisvumisest aastal 1970. Esimesed 17 aastat pärast iseseisvumist oli riigipea Suurbritannia monarh, keda esindas saartel kindralkuberner.
Malaisia riigipeade loend

**[[Malaisia]] riigipeade loend** sisaldab Malaisia valitud konstitutsioonilisi monarhe ehk *ülemvalitsejaid* alates riigi iseseisvumisest. Kuni aastani 1965 olid need riigipead ka Singapuri riigipead, kuid pärast seda Singapur eraldus ja iseseisvus.

## Vaata ka
*Malaisia kuningas

## Välislingid
*Malaisia riigipeade elulood (*inglise keeles*)
Mali riigipeade loend

**[[Mali]] riigipeade loend** sisaldab riigi presidente alates riigi iseseisvumisest aastal 1960.

## List

## Välislingid
*World Statesmen - Mali
Malta riigipeade loend

**Malta riigipeade loend** loetleb Malta kindralkubernerid ja presidendid alates riigi iseseisvumisest aastal 1964.
Tarvilik tingimus

„*X* on *Y* **tarvilik tingimus**“ tähendab: *Y* ainult juhul, kui *X*. Näiteks „vihma sadamine on selle tarvilik tingimus, et ta läheb vara koju“ tähendab, et ta läheb vara koju ainult juhul, kui sajab.
	
*X* võib olla *Y* tarvilik, kuid mitte piisav tingimus. *X* võib olla *Y* piisav ja tarvilik tingimus. Sel juhul *X* ja *Y* on ekvivalentsed. Kui *X* on *Y* piisav ja tarvilik tingimus, siis *Y* on *X* tarvilik ja piisav tingimus.
	
Kui *X* on *Y* tarvilik tingimus, siis *Y* on *X* piisav tingimus.
	
*X* võib olla *Y* tarvilik tingimus kas paratamatult või faktiliselt.
Propositsioon

**Propositsioon** on lausesisu ehk lause tähendus, see mida uskumuse puhul usutakse, soovi puhul soovitakse, teadmise puhul teatakse jne, ehk teisisõnu propositsioonilise hoiaku sisu. Propositsioon on see, mida saab uskuda – või ka mitte uskuda. Propositsiooni saab uskuda, väita, eitada või ka lihtsalt mõelda või üldse mitte mõelda.

Propositsioon on see, mida väite väljaütlemisel väidetakse või mida ilma väitmiseta väljendatakse kõrvallauses. Paljude filosoofide meelest on just propositsioonid esmases mõttes tõesed või väärad. 

Propositsiooni võiks ka defineerida kui seda, mis on ühine väitlausele ja selle tõlkele, väitlausele ja selle samatähenduslikule parafraasile samas keeles ning väitlausele ja selle kontekstist tulenevale teisendile.

Propositsioone vaadeldakse tavaliselt abstraktsete objektidena.

## Alternatiivsed tähendused
Keskaja ladina keeles kasutati sõna "*propositio*" 'propositsiooni märgi' tähenduses. Mõned filosoofid järgivad seda keelekasutust ning nimetavad propositsioonideks väitlauseid.

## Propositsioone väljendatakse lausetega
Propositsioone väljendatakse lausetega. Tavaliselt väljendatakse propositsioone  mõtestatud jutustavate lausetega ehk väitlausetega (mis erinevad küsilausetest ja käsklausetest). 

Väitlaused, küsilaused ja käsklaused on üksteisest eristatavad grammatilise vormi järgi, kuid pole sugugi välistatud, et küsilauset kasutatakse millegi väitmiseks või käskimiseks („Kas kaks korda kaks ei ole mitte neli?“, „Kas sa võtaksid oma jala eest ära?“), käsklauset kasutatakse millegi väitmiseks või küsimiseks („Usu, et ma armastan sind!“, „Ütle mulle oma telefoninumber!“) ja jutustavat lauset kasutatakse millegi küsimiseks või käskimiseks („Ma tahaks ikkagi teada, kuidas sa siia said.“, „Nüüd sa pead ütlema, keda sa Peetri juures nägid.“). 

Erinevad laused võivad väljendada üht ja sama propositsiooni. 

Esiteks, tegemist võib olla samatähenduslike lausetega eri keeltes („Lumi on valge“, „*Snow is white*“). 

Teiseks, tegemist võib olla samatähenduslike lausetega ühes ja samas keeles („Üleeile maandus siin lennuk“, „Tunaeile laskus siia aeroplaan“).
 
Kolmandaks, tegemist võib olla eritähenduslike lausetega eri kontekstides. Oletame, et me oleme kahekesi ning ma ütlen sulle: „Sul on kõht tühi.“ Ja oletame, et sina lausud selle peale: „Mul on kõht tühi.“ Siis esimene lause minu suus väljendab sama propositsiooni mis teine lause sinu suus. Selleks et taibata, millist propositsiooni lause väljendab, ei piisa taipamisest, mida sõnad tähendavad, vaid tuleb taibata ka seda, millisele objektile üks või teine sõna (sõna konkreetne esinemisjuht ehk eksemplar) selles lauses osutab.

Lause võib ka olla kahemõtteline (see termin ei välista, et "mõtteid" võib olla rohkem kui kaks). Näiteks „Tee on valmis“ võib rääkida nii joogist kui ka näiteks kõnniteest. Kui lause kahemõttelisus tuleneb ühe või mitme kindla sõna kahemõttelisusest, siis on tegemist semantilise ehk leksikaalse kahemõttelisusega.
	
Üldjuhul ei väljenda lause mingit ühte kindlat propositsiooni.

## Vaata ka
*fraas
*lause
*osalause
Kogum (täpsustus)

**Kogum** on mitmetähenduslik sõna: 
***[[kogum]]** on hulga mittematemaatiline analoog. Seda kasutatakse sageli analoogiliselt sõnaga "hulk", ainult et elementide asemel räägitakse tavaliselt liikmetest.
***[[kogum (matemaatika)|kogum]]** on matemaatikas hulk, mille kõik elemendid on mingi kindla hulga alamhulgad (näiteks kõigi lahtiste hulkade kogum topoloogilises ruumis, kõigi mõõtuvate hulkade kogum mõõduga ruumis).
***[[Kogum (statistika)|kogum]]** on statistikas ...
Põhjend

**Põhjend** ehk **alus** (inglise keeles *reason*) on uskumus või propositsioon, millele mingi uskumus  (mingi propositsiooni uskumine) või tegu tugineb.

Uskumuse põhjend on hea, kui selle abil on võimalik uskumust õigustada.

## Vaata ka
*Alus
*Põhjus
Kuuba riigipeade loend

**[[Kuuba]] riigipeade loend** toob ära riigi presidendid iseseisvusaastate jooksul. Pange tähele, et aastatel 1899–1902 ning 1906–1909 oli riik Ameerika Ühendriikide kontrolli all ja riiki valitsesid kubernerid. (Nende hulgas oli ka tulevane president William Howard Taft)
Mõtestatud lause

**Mõtestatud lause** mingis kindlas keeles on selle keele sõnade lõplik jada, mis on kooskõlas selle keele grammatikaga  ja mida saab kasutada millegi teatamiseks, oletamiseks, küsimiseks või käskimiseks. 

Näiteks *Võti on mati all* on eesti keeles mõtestatud lause, millega saab öelda, et võti on mati all. Seevastu lause  *On all võti mati* koosneb küll samadest sõnadest, ent ei ole eesti keeles mõtestatud lause. 

*Mere sees on must torn* on ingliskeelsete sõnade jada, kuid ei ole inglise keeles mõtestatud lause, küll aga on seda eesti keeles.
 
Lause vastavus keele grammatikale ja lause kasutatavus on ebamäärased mõisted, mis kipuvad üksteist määratlema. 
* Ühelt poolt kasutatakse täiesti edukalt lauseid, mis ei ole kooskõlas normatiivse grammatikaga ning mida kirjeldav grammatika ignoreerib. 
* Teiselt poolt leidub selliseid lauseid nagu näiteks *Värvusetud rohelised ideed magavad raevukalt*, mis on küll kooskõlas süntaksi reeglitega, ent ei järgi semantika reegleid.
Filipiinide riigipeade loend

**[[Filipiinid]]e riigipeade loendis** on esitatud riigi presidendid alates riigi faktilisest iseseisvusest. Riik iseseisvus täielikult alles 4. juulil 1946.
Naisriigipeade loend

Siin on välja toodud loend naistest, kes on olnud riigipead. Loend ei hõlma naismonarhe ega naisvalitsusjuhte, kes ei ole olnud samal ajal riigipead. 
Alates 20. sajandi keskpaigast on kõige rohkem naisriigipäid olnud San Marinol (kokku 17, kusjuures kolm neist on kaks korda olnud riigi kaptenregent).

## Loend
* 
* 
**Kaldkiri* tähistab riigipea kohusetäitjat ja riike, mis on *[[de facto]]* (puuduva või vähese rahvusvahelise tunnustusega) või riiki, mida enam ei eksisteeri.





## Vaata ka
* Riigipeade ja valitsusjuhtide koondtabel

## Viited
Seanina

**Seanina** (muhulased kutsuvad ka **Seana**) on Muhu saare põhjapoolseim neem. Seanina asub Nõmmkülas.

Nime on koht saanud ilmselt selle järgi, et lähedal lepikutes elab palju metssigu.

Seaninal paiknesid pankrotistunud endise kalatööstuse hooned. Kalatööstuse raudbetoonplokkidest ehitatud sadamasillal saavad randuda jahid.

Seaninast kirdes paikneb väike Leemetikare. Väidetavalt on Seanina Saare maakonna põhjapoolseim punkt, kuid Leemetikare põhjatipp asub veidi rohkem põhja pool. Leemetikarest lõunas asub Seanina ehk Võrkaia paadisadam.

Merel aitab navigeerida Seanina tulepaak. Seaninast kuni 0,5 kilomeetri kaugusel põhja pool asuvate karide kohal on mere sügavus kohati ainult mõnikümmend sentimeetrit. 2017. aastal paigaldati madala juurde Seanina põhjatooder.

Olenevalt talveilmadest on sõidetud Seanina juurest Hiiumaale (Salinõmme külani) ka mitteametliku jäätee kaudu.

1996. aastal püüti Seanina lähedalt merest 2,9 meetri pikkune atlandi tuur.

Seaninale viitab Viira–Nõmmküla tee viimasel kilomeetril asuv liiklusmärk.

## Vaata ka
*Lepanina (Muhu)
*Tammiski nukk
*Üügu pank

## Viited

## Välislingid
*Artikkel Muhu kalatööstusest (2000)
*Artikkel tervisekeskuse plaanist (2008)
*Foto sadamast ja tulepaagist
*Foto Seanina sadamast
*Foto Võrkaia paadisadamast
*Muhu võib kahe kilomeetri sisse saada kaks jahisadamat. Oma Saar, 01.07.2008
Mihhail I Fjodorovitš

**Mihhail I Fjodorovitš** (Feodorovitš) **Romanov** ehk **Mihhail Romanov** (vene keeles *Михаил I Феодорович Романов*) (22. juuli (12. juuli vkj) 1596 – 23. juuli (13. juuli vkj) 1645) oli Romanovite dünastia rajaja Venemaal. Ta oli Vene tsaar 11. juulist 1613 kuni surmani.

## Noorus ja trooniletõus
Mihhail Fjodorovitši isa oli bojaar Fjodor (Feodor) Nikititš Romanov (munganimi Filaret) ja ema Ksenia Ivanovna Šestova (Romanova; nunnanimi Suur Marfa).

Romanovid, nagu Godunovid olid Kostroma maaomanikud. Ka opritšniku tütar Ksenia Šestova oli pärit Kostromast. Tema ema oli opritšniku Bogdan Otrepjevi, kes samuti oli pärit Kostromast, tütar. Seega oli isehakanud Dmitri ehk Vale-Dmitri I (Grigori Otrepjev) tema sugulane. Sellega seletatakse ka Vale-Dmitri I heatahtlikku suhtumist Romanovitesse. Mihhali isa, patriarh Filaret oli Moskva tsaari Ivan IV esimese abikaasa, tsarinna Anastasia vennapoeg ja tsaar Fjodor I onupoeg.

Ta valiti Maakogu (Zemski Sobor) poolt 21. veebruaril 1613 kogu Venemaa valitsejaks 16-aastaselt. Moskva tsaariks kroonimine leidis aset Moskva Kremlis Uspenski katedraalis 11. juulil 1613. 

Enne Mihhaili valitsemisaega oli Moskva tsaaririigis nn segaduste aeg, mille tingisid senise valitseva tsaaridünastia Rjurikovitšite valitsejateliini katkemine pärijate puudumisel, samuti toimunud sõjad Rzeczpospolitaga. 

## Isiklikku
Mihhail oli kaks korda abielus. 
* Tema esimene abikaasa oli bojaar Vladimir Dolgorukovi tütar Maria Vladimirovna Dolgorukaja, kellega ta abiellus 19. septembril 1624, kuid haigestus salapärastel asjaoludel kohe pärast pulmapidu ja suri 7. jaanuaril 1626. 
* Teine abikaasa oli Možaiski maakonna väikemõisniku perest pärit Jevdokia Lukjanovna Strešneva (*Евдокия Стрешнева*) (elas 1608 – 18. august 1645), kelle ema oli vürstitar Anna Konstantinovna Volkonskaja ning kellega tsaar abiellus 5. veebruaril 1626. Mihhail Romanovi teisest abielust, milles oli 10 last (kolm poega ja seitse tütart), on pärit Romanovite dünastia liikmed, sh 1629. aastal sündinud Aleksei Mihhailovitš Romanov, kes Moskva tsaarina oli Aleksei I Mihhailovitš. 

Mihhail Fjodorovitš on maetud Moskva Kremli Arhangelski katedraali.
Sinivaal

**Sinivaal** (*Balaenoptera musculus*) on vaguvaallaste sugukonda vaguvaala (*Balaenoptera*) perekonda kuuluv mereimetaja, suurim kiusvaalaline ja suurim kunagi Maal elanud imetaja.

Mõnede väidete kohaselt on sinivaal suurim kunagi maakeral elanud loom. Sinivaal on kuni 30 meetrit pikk ja võib kaaluda kuni 200 tonni. Isasloom on emasest tavaliselt väiksem. Suurima teaduslike meetoditega mõõdetud isendi pikkus oli 33,6 m (1922).

Tema ladinakeelne nimi *musculus* tähendab 'lihaseline', kuid juhtumisi ka 'hiireke'.

## Levik
Sinivaal elab kõikides maailmamere avaosades, välja arvatud rannikumeres ja troopilistes vetes.

## Kirjeldus
Sinivaala selg on tumehall sinaka varjundiga, küljed ja kõht helesinised. Heledad laigud vaala kehal on nahaparasiitide kahjustused.

Tal ei ole hambaid, vaala suus on kiused nagu omamoodi lamellkardin.

Hinnanguliselt võib sinivaal elada 80 aastat vanaks, aga see ei ole täpselt teada, sest vaalasid on hakatud individuaalselt jälgima alles hiljaaegu. Kindla peale on teada, et Vaikse ookeani kirdeosas elas üks sinivaal 34 aastat.

## Toitumine
Sinivaal toitub antarktilistes vetes hiilgevähilistest (krillist), arktilistes vetes väiksematest koorikloomadest. Ta sööb ka aerjalalisi ja muud zooplanktonit. Täiskasvanud sinivaal võib süüa kuni 40 miljonit krilli päevas. Vaal toitub aladel, kus krille kõige rohkem leidub, ja sööb neid päevas kuni 3,6 tonni. Koos krilliga neelab ta kalmaare, koorikloomi ja väikseid kalu, aga sihilikult ta neid ei söö. Sinivaala päevane energiavajadus on umbes 1 500 000 kcal. Päeval toitub ta rohkem kui saja meetri sügavusel, öösiti veepinnal.

## Eluviis
Isendid hoiduvad üksinda, harvem kahe-kolmekaupa.

Lühikest aega võib sinivaal ujuda kiirusega kuni 40 km/h, arendades selleks võimsust 500 hj. Sukeldumisrekordiks on täheldatud 36 minutit, 20 minutit kestev sukeldumine on sagedane, 10 minutit on keskmine.

## Paljunemine
Emane sinivaal saab suguküpseks 4.–5. eluaastal, isane 8.–10. eluaastal.

Emane sünnitab 2–3 aasta tagant 6–8 meetri pikkuse järglase. Vaalapoeg imeb päevas umbes 90-200 liitrit emapiima. Sündides kaalub vaal umbes 2,7 tonni – sama palju kui täiskasvanud jõehobu. Järglast on tarvis imetada 7–8 kuud ja selle aja jooksul kasvab ta poole pikemaks. Iga päev joob väike vaal 400 liitrit piima ja võtab päevas juurde 90 kg. Poolteiseaastane vaal on juba 20 meetrit pikk.

## Vaenlane, vaalaküttimine
Sinivaala ainus looduslik vaenlane on mõõkvaal. Uuringu järgi kannab veerand sinivaaladest mõõkvaalade rünnakuis saadud arme. Kuna mõõkvaalad sinivaalu nii sageli ründavad, siis järelikult peavad need rünnakud vahel vilja kandma, aga kui suur osa rünnakutest mõõkvaalale edukalt lõpeb, on teadmata.

Vaalaküttimise tagajärjel vähenes sinivaalade arv ligikaudu 200 000-lt (1930) umbes 1000-le (1965), kuni 1966. aastal sinivaalade püük keelati. Tänapäeval on sinivaalasid umbes 10 000 ja nende arv kasvab aeglaselt.

## Välislingid
Tammiski nukk

**Tammiski nukk** (saksa keeles *Tammiskoots*) on Muhu saare põhjaosa loodepoolseim neem. See asub Mõisaküla territooriumil.

Neeme geograafilised koordinaadid on . Kaugemale põhja eendub Muhus vaid Seanina.

## Nimi
Tammiski võis nime saada kunagise tammede rohkuse järgi. Tänapäeval on tammesid palju rohkem Pallasmaa küla pool. Samuti on võimalik, et Muhu põhjaosa kohanimed on Seaninast lääne pool nihutatud või on iseloomulik taimestik aja jooksul nihkunud. Lepaninal, järgmisel suuremal nukil, ei ole ühtegi leppa. Sanglepad kasvavad hoopis Seaninast mõnisada meetrit läänes asuva väiksema maasääre lähedal. Küll aga kasvavad Lepanina juures tammed, mida Tammiskil võib leida vaid paar väiksemat.

## Loodus

Nukki katavad päris põhjatipu lähedal türnpuud, kadakad, paakspuud, põldmuraka- ja mageda sõstra põõsad. Veidi lõuna pool katab poolsaart kadastik ja tihedam lehtpuuvõsa (valdavalt türnpuud), kuni algab männik. Suurematest lehtpuudest on sagedamad saar ja harilik pihlakas.

Mõnikord võib kohata merikotkast ja teisi merelinde.

Läänerannik on järsem ja kivisem, idarannik laugem ja kohati pillirooga kaetud. Läänerannikul, 15 meetri kaugusel veepiirist, asub 3,3 meetri kõrgune ja 15,4-meetrise ümbermõõduga Tammiski mustkivi, mida on seostatud Muhu kunstmuistendilise vägilase Musta Mardiga, samuti Suure Tõllu naisega.

Talvel ja kevadel kuhjuvad nuki lähedale rüsijäävallid (jäämäed), mille kõrgus mõnel aastal on ulatunud 10 meetrini.

## Inimtegevus
Ajalooliselt on Tammiskilt kala püüdmas käinud Põitse ja Mõisaküla inimesed. Seal asus väike paadilauter, mis ei ole säilinud.

Tammiski rannasaunas elanud perest on teateid aastast 1854. Enne Teist maailmasõda elas Tammiskil vähemalt üks pere, pärast sõda sinna elanikke ei jäänud. Kuni 1952 on kaartidele märgitud 3–4 hoonet. Praeguseks on säilinud ainult kiviaedade lõigud, nukile lähimad majad on mõnesaja meetri kaugusel (Mõisaküla Ranna-Uielu talu).

Tammiski nukki viib nii Pallasmaa kui ka Mõisaküla poolt mööda rannaäärt kehvas seisus katteta tee.

## Pilte

Pilt:Tammiski nukk merelt.jpg|Vaade põhja poolt
Pilt:Tammiski kivi 1.jpg|Rändrahn nuki läänerannikul
Pilt:Tammiski kivi 2.jpg|Rändrahn nuki läänerannikul


## Viited
Diogo Antônio Feijó

**Diogo Antônio Feijó** [di'ogu ant'oniu feiž'o] (3. august 1784 São Paulo – 10. november 1843 São Paulo) oli Brasiilia ainuregent (*Regente Único*) 12. oktoobrist 1835 – 19. septembrini 1837, kes valitses Brasiilia alaealise keisri Pedro II eest.

Feijó sündis enda sõnul "tundmatute vanemate pojana".

Feijó ordineeriti 25. veebruaril 1809 katoliku preestriks.

Ta valiti 1821 Brasiilia esindajana Portugali Üldisesse ja Erakorralisse *Cortes* 'isse 1821–1822. Koos teiste brasiillastest saadikutega keeldus Feijó alla kirjutamast Portugali konstitutsioonile ning hiljem (1824) kritiseeris ta väga teravalt selle autoritaarsust. 

São Paulot esindanud Saadikutekoja liikmena (1826–1829, 1830–1833) ründas Feijó ägedalt keiser Pedro I poliitikat. Ta astus välja ka preestrite tsölibaadi kaotamise eest.

Pärast keisri loobumist troonist (7. aprill 1831) ja Alalise Regendinõukogu valimist (17. juuni 1831) sai Feijó juulis 1831 justiitsminister, kuid astus 3. augustil 1832 tagasi, sest senat keeldus vallandamast José Bonifácior alaealise keisri Pedro II õpetaja kohalt.

Juulis 1833 sai ta senaatoriks. Tema tegevus parlamendis oli innukas, sõltumatu ja julge. 1834 valiti ta senati statistikakomitee liikmeks.

7. aprillil 1835 valiti Feijó neljaks aastaks regendiks. Häälte lugemise viis lõpule üldkogu (senati ja saadikutekoja ühine istung), mis peeti Senatihoones Rio de Janeiros 9. oktoobril 1835.

## Hääletustulemused

11. oktoobril valiti Feijó Mariana piiskopiks, kuid ei võtnud seda kohta vastu.
 
12. oktoobril 1835 andis Feijó üldkogu ees Senatihoones Rio de Janeiros ametivande.

Feijó valitsus püüdis peatada riigi lagunemist, kuid ei suutnud jagu saada suurtest mässudest Pará provintsis ("*Cabanagem*") ja Rio Grande do Suli provintsis ("*Farroupilha*").

Halva tervise ja tema vastu suunatud ägeda kriitika tõttu esitas Feijó 19. septembril 1837 tagasiastumisavalduse. Järgmiseks regendiks sai Pedro de Araújo Lima.

Pärast tagasiastumist läks Feijó tagasi São Paulosse.

1839. aastal valiti Feijó senati presidendiks. Hemorraagia tõttu tekkis tal sama aasta lõpul vasaku kehapoole halvatus. See sundis teda jääma São Paulosse. Rio de Janeiros käis ta ainult keiser Pedro II kroonimisel ja muudel erilistel puhkudel.

1842. aastal ühines Feijó liberaalidega, kes rahulolematutena parlamendivalimiste tulemustega tõstsid mässu (liberaalne revolutsioon). Kui Caxiasi hertsog revolutsiooni maha surus, siis Feijó arreteeriti Sorocabas ja pagendati Vitóriasse Espírito Santo osariigis. Mõni kuu hiljem ta vabanes ning naasis São Paulosse. Senati avaistungil 1843 esines ta kaitsekõnega oma asjas.

Diogo Antônio Feijó suri 10. novembril 1843, enne kui senat jõudis tema asjas otsuse teha.

## Välislingid

*Pilt: allikas
*Pilt; allikas
*Pilt
*Pilt