open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viršņukalns

**Viršņukalns** (ka **Viršukalns**) on küla (*mazciems*) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.

Küla asub valla idaosas merepinnast 75 meetri kõrgusel Abza jõe kaldal. Viršņukalns jääb valla keskusest Suntažist 5, piirkonna keskusest Ogrest 40 ja Riiast 61 kilomeetri kaugusele.

Asula on tekkinud  teise maailmasõja järel kui kolhoosi osakonnakeskus. Külla jääb Rūpnieki bussipeatus.

## Viited
Jugla küla

**Jugla** (vanasti ka **Annasmuiža**, **Brieži** või **Briežkrogs**) on küla (*ciems*) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.

Küla asub valla loodeosas merepinnast 50–60 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Jugla jääb valla keskusest Suntažist 6,5, piirkonna keskusest Ogrest 15 ja Riiast 45 kilomeetri kaugusele.

Külas on raamatukogu. Seal asus varem Kangari postkontor. Külla jääb Jugla bussipeatus.

Anna mäe ehk Kirikumäe muinaskalmed on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.

## Ajalugu
Küla kohta on esimesed teated aastast 1791, mil seal asus Brieži kõrts (*Breesche*). Hiljem asus seal ka Suntaži mõisale alluv Anna poolmõis (*Annenhof*). Nõukogude perioodil nimetati küla sealse jõe järgi Juglaks ümber. Aastal 1932 valmis küla läbiv Ogre ja Laubere vaheline metsaveoraudtee, sellelt pärineb külas asuv sild üle Mazā Jugla jõe. Nõukogude perioodil kujunes küla Kirovsi kolhoosi keskasulaks. Osa küla maid kuulus samas kolhoosi *Avangards*. Aastal 1954 kolhoosid ühendati. Selle aastani oli asula ka Jugla külanõukogu keskuseks. Aastal 1975 ühendati Kirovsi kolhoos Suntaži kolhoosiga ja asulast sai kolhoosi osakonnakeskus. Aastal 1974 rajati külla kasvuhoonete kompleks, kus kasvatati roose, varakevadisel ajal ka tulpe, mida turustati Leningradis ja Riias. Kolhoosil olid külas ka mesila ja õunaaed. Aastal 1970 valmis uus masinajaam, vanasse rajati pood. Valmis ka kultuurimaja, kus näidati filme. 

## Elanikkond


* 158 (1989)
* 89 (2000)
* 89 (2011)

* 95 (2022)
* 85 (2025)


## Tuntud inimsed
Külas veetis oma hilisemad eluaastad Läti odaviskaja Jānis Lūsis.

## Viited
Patty Ryan

**Patty Ryan** (sünninimi **Bridget Ryan**; 6. mai 1961 Wuppertal – 23. juuli 2023) oli saksa poplaulja.

Patty Ryan andis välja neli stuudiosooloalbumit: "Love Is The Name Of The Game" (1987), "Top Of The Line" (1988), "Lay Love On You" (2003) ja "All The Best" (2006).

Tema tuntumad laulud on "Stay With Me Tonight", "You're My Love, You're My Life", "I Don't Wanna Loose You Tonight", "Love is the Name of the Game".

Patty Ryani muusikastiili on liigitatud europopiks või eurodiskoks ja see sarnaneb selliste ansamblite nagu Fancy, Modern Talking, London Boys ja Bad Boys Blue muusikastiiliga.

## Välislingid
*Koduleht
Jüri Viigipuu

**Jüri Viigipuu** (1. juuli 1938 – 21. juuli 2023) oli eesti korvpallur, treener ja sporditegelane.

Viigipuu kuulus aastail 1960–1965 Tartu Kalevi esindusmeeskonda ja Eesti koondisse. 

Aastail 1965–1992 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) spordiklubi juhataja.

Aastatel 1993–1994 töötas ta Soomes Perniös õpetaja-treenerina, hiljem Eesti Põllumajandusülikoolis korvpallitreenerina. 

Tegutses Kalevi kesknõukogus, Eesti Kõrgkoolide Spordinõukogus ja Korvpalliliidu volikogus.

## Viited

## Välislingid
*
Gideon Jung

**Gideon Jung** (sündinud 12. septembril 1994 Düsseldorfis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.

Hooajal 2013/14 debüteeris ta Saksamaa tugevuselt neljanda liiga klubis Rot-Weiß Oberhausen. 2014. aastal liitus ta Hamburger SV-ga. Hooajal 2014/15 mängis ta vaid Hamburger SV reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas, järgmisel hooajal debüteeris ta Hamburger SV põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 26. novembril 2017 mängus Hoffenheimi vastu. Alates hooajast 2018/19 mängis ta Hamburgeriga Saksamaa esiliigas.

Alates hooajast 2021/22 on Jung mänginud Greuther Fürthis.

2017. aastal tuli Jung Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.

## Viited
Branimir Hrgota

**Branimir Hrgota** (sündinud 12. jaanuaril 1993 Zenicas) on Bosnia ja Hertsegoviinas sündinud Rootsi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.

Ta sündis Bosnia ja Hertsegoviinas Bosnia sõja ajal. Varases lapsepõlves kolis ta koos perekonnaga Rootsisse.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Jönköpings Södra. 2011. aastal debüteeris ta Rootsi esiliigas ning oli kohe esimesel hooajal seal suurim väravakütt (18 väravat). 2012. aastal lõi ta samas liigas 14 esimese mänguga kümme väravat.

2012. aasta juulis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mönchengladbachi Borussia. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta hooaja avamängus 25. augustil 2012 Hoffenheimi vastu. Hooaja eelviimases mängus 11. mail 2013 tegi ta Mainz 05 vastu kübaratriki, kuid need jäid ka tema ainsateks väravateks sel hooajal. Ka järgmise kahe hooajaga lõi ta Saksamaa kõrgliigas vaid neli väravat.

2016. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Eintracht Frankfurt. Hooajal 2016/17 lõi ta Saksamaa kõrgliigas viis väravat.

Alates hooajast 2019/20 on Hrgota mänginud Greuther Fürthis. Hooajal 2020/21 lõi ta Saksamaa esiliigas 16 väravat ning aitas klubil Saksamaa kõrgliigasse pääseda. Hooajal 2021/22 tegi Hrgota Saksamaa kõrgliigas oma seni edukaima hooaja, kui lõi üheksa väravat, kuid Greuther Fürth jäi liigas kindlalt viimaseks ja langes tagasi esiliigasse.

2015. aastal tuli Hrgota Rootsi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 4. septembril 2014 sõprusmängus Eesti vastu. 2014. aastal osales ta Rootsi koondises veel kahes mängus. Pärast seda kutsuti ta Rootsi koondise juurde tagasi alles 2022. aastal.

## Viited
Dennis Srbeny

**Dennis Srbeny** (sündinud 5. mail 1994) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib keskründajana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.

2013. aasta veebruaris debüteeris ta Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Hansa Rostock. Aastatel 2015–2017 mängis ta Saksamaa tugevuselt neljanda liiga klubis Berliner Dynamo ning lõi kahe hooajaga liigas 28 väravat. 2017. aasta suvel liitus Srbeny Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga SC Paderborn ning hooaja 2017/18 esimese poolega liigas üheksa väravat.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Norwich City. Inglismaa esiliigas lõi ta esimese värava 7. aprillil 2018 mängus Aston Villa vastu. 2019. aastal kindlustas ta Norwich Cityga pääsu Inglismaa kõrgliigasse. Inglismaa kõrgliigas lõi Srbeny ainsa värava 23. novembril 2019 mängus Evertoni vastu.

2020. aasta jaanuaris naasis Srbeny Paderborni, mis mängis hooajal 2019/20 Saksamaa kõrgliigas. Kohe oma debüütmängus Saksamaa kõrgliigas 19. jaanuaril 2020 lõi ta Leverkuseni Bayeri vastu värava. Srbeny lõi sel hooajal Saksamaa kõrgliigas viis väravat, kuid Paderborn jäi liigas kindlalt viimaseks ja langes esiliigasse. Hooajal 2020/21 lõi Srbeny Saksamaa esiliigas 16 väravat.

2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Greuther Fürthiga.

## Viited
Julian Green

**Julian Wesley Green** (sündinud 6. juunil 1995 Tampas, Floridas) on USA jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.

Tema isa on ameeriklane ja ema sakslanna. Ta kolis emaga Saksamaale, kui oli kaheaastane. 

Kogu klubikarjääri on Green mänginud Saksamaal. 2010. aastal liitus ta Müncheni Bayerni noorteakadeemiaga. Bayerni põhimeeskonnas debüteeris ta 27. novembril 2013 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Moskva CSKA vastu, kui sekkus lõpuminutitel vahetusest mängu Mario Götze asemele. Sama aasta detsembris osales Green vigastada saanud Arjen Robbeni asemel klubide maailmameistrivõistlustel. Bayerni põhimeeskonnas lõi ta ainsa värava 29. oktoobril 2016 karikavõistluste teise ringi mängus FC Augsburgi vastu, kuid Saksamaa kõrgliigas ei pääsenud ta Bayerni särgis kordagi platsile. Hooaegadel 2013/14 ja 2015/16 mängis Green põhiliselt Bayerni reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas ning lõi kahe hooajaga seal 25 väravat. Hooajal 2014/15 oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Hamburger SV.

2017. aasta jaanuaris siirdus Green Saksamaa esiliigaklubisse VfB Stuttgart. 2017. aasta augustis läks ta Stuttgardist laenule Greuther Fürthi, kellega sõlmis 2018. aasta juunis püsiva lepingu. Hooajal 2021/22 mängis Green Greuther Fürthiga Saksamaa kõrgliigas.

2011. aastal debüteeris Green Saksamaa kuni 16-aastaste koondises, kuid otsustas hiljem USA koondise kasuks. USA jalgpallikoondises mängis Green aastatel 2014–2018 kokku 15 korda ja lõi neli väravat. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2014. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis Belgia vastu.

## Saavutused
;Müncheni Bayern
*DFL-Supercup: 2016
*Klubide maailmameistrivõistlused: 2013
;VfB Stuttgart
*2. Bundesliga: 2016–17

## Viited
Puidupuravik (perekond)

**Puidupuravik** (*Buchwaldoboletus*) on puravikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.

## Liike
**[[Buchwaldoboletus hemichrysus]]*
**Buchwaldoboletus lignicola* – puidupuravik
**[[Buchwaldoboletus sphaerocephalus]]*

## Välislingid
*
Marvin Schwäbe

**Marvin Schwäbe** (sündinud 25. aprillil 1995 Dieburgis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln.

Jalgpalli hakkas ta mängima kodulinnaklubis SC Hassia Dieburg. Noorena kuulus ta veel sellistesse klubidesse nagu Kickers Offenbach ja Eintracht Frankfurt. Hooajal 2012/13 mängis ta Eintracht Frankfurti reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas.

2013. aastal liitus ta Hoffenheimiga. Aastatel 2013–2015 mängis ta kaks hooaega Hoffenheimi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Hooajal 2015/16 oli ta Hoffenheimist laenul Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis VfL Osnabrück ja aastatel 2016–2018 kaks hooaega Saksamaa esiliigaklubis Dresdeni Dynamo.

2018. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Taani kõrgliigaklubiga Brøndby IF. Sakslasest peatreeneri Alexander Zornigeri käe all sai Schwäbe Brøndby esiväravavahiks. Hooajal 2020/21 tuli ta Brøndbyga Taani meistriks.

2021. aasta juulis naasis Schwäbe Saksamaale ning sõlmis lepingu Kölniga. Ta tõusis seal Kölni kauaaegse väravavahi Timo Horni ees esiväravavahiks. Ajakiri kicker valis Schwäbe Saksamaa kõrgliiga hooaja 2021/22 sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2015–2017 mängis Schwäbe Saksamaa noortekoondistes. 2017. aastal tuli ta Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.

## Viited
Paul Sarv

**Paul Sarv** (22. aprill 1916 Tartu – 24. juuli 2005 Peeterristi, Vaivara vald) oli eesti kontrabassimängija ja pedagoog.

1924–1933 õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis. Kontrabassi mängis ta juba gümnaasiumi orkestris dirigent Adalbert Wirkhausi juhendamisel.

Järgnesid tööaastad Saaremaa maksuametis.

Võttis osa Nikolai Goldschmidti organiseeritud suvekursusest Kuressaares 1935. aastal, kus juhendajaks oli Mart Kuusna.

Kontrabassimängu Tartu Kõrgemas Muusikakoolis alustas ta 1938. aastal Mart Kuusna juhendamisel. Samal aastal korraldas muusikakooli õpetaja Eduard Oja Paul Sarvele kohtumise Tartus külas viibinud Ludvig Juhtiga, kellelt ta sai palju vajalikke näpunäiteid.

Saksa okupatsiooni ajal mängis ta dirigent Eduard Tubina kutsel Vanemuise orkestris, mis päästis ta mobilisatsioonist Saksa armeesse.

Tallinna Riikliku Konservatooriumi Johannes Kuusemetsa kontrabassiklassi lõpetas 1948. aastal.

Mängis 1941–1945 Vanemuise ja 1945–1947 Estonia orkestris (kontrabassi rühm: Kuusemets, Vellesaar, Sarv, Laende).

1950. aastal määrati Narva lastemuusikakooli direktoriks, millisel kohal oli kuni 1955. aastani.

Hiljem töötas ta mitmel ametikohal, millest kõige püsikindlamaks osutus üldhariduskooli õpetaja koht.

## Isiklikku
Tema isa Jaan Sarv oli Tartu Ülikooli matemaatikaprofessor ning ema Julie Sarv oli romaani filoloog. Tal oli kaks õde, üks neist Mall Sarv, ja neli venda. Abikaasa Aleksandra Sarv.

## Viited
Muffatwerk

**Muffatwerk** on Müncheni linnajao Altstadt-Leheli piiril Au-Haidhausenis paiknev endine tööstuskompleks. Hüdroelektrijaama, mida võimendas ka sealsamas auruelektrijaam, kasutatakse tänapäeval eraomandisse kuuluva kultuurikeskusena. 

## Asukoht
Binneninseli suur-jõesaare põhjatipus ulatub kompleks kohati üle kanaldatud vooluvee Auer Mühlbachi, millest kunagi jõudu ammutati. Isari jõe äärselt rannaribalt Isarstrandilt on loodes näha ka teised jõesaared, Museumsinsel ja Praterinsel. Kabelstegi jalakäijate sild viib kompleksi ees kulgevast Zellstraße tänavast kohe viimasele jõesaarele, sealt pääseb otse edasi üle Mariannenbrücke maismaale Püha Luuka kirikuni.

Hallenbadi kõrvalt suundub lai mitme sõidureaga Ludwigsbrücke otse vanalinna ühe peamise väravani Isartorini.

## Arhitektuur
Saksa linnakeskuste 19. sajandi tööstusarhitektuurile omaselt kaunistatud ja juugendstiilis  kõrgub üle ümbruskonna Deutsches Museumi ja Maximilianeumi vahel taustaks Chorprobensaal.

## Kasutus
1973. aastal elektrijaam suleti, kuid 1980. aastate lõpuni kasutati seda tennisehallina. 1992. aastal ehitati see ümber kultuurihooneks, kus asub **Muffathalle** kontserdihall. Üritusi korraldatakse ka kohvikus, suviti peetakse väljas õlleaeda.

2008. aastast on Muffatwerkis peetud iga aasta septembris toimuvat festivali Isarinselfest.

## Vaata ka
*Müllersches Volksbad

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Emaettevõte

**Emaettevõte** on ettevõte, millel on üks või enam tütarettevõtet. Emaettevõttel on võime otsustada tütarettevõtte finants- ja äripoliitika üle.

## Vaata ka
* Kontsern

## Viited
Jonas Lössl

**Jonas Bybjerg Lössl** (sündinud 1. veebruaril 1989 Koldingis) on Taani jalgpallur, kes mängib väravavahina Taani kõrgliigaklubis Midtjylland.

Aastatel 1996–2004 kuulus ta kodulinnaklubisse Kolding. Seejärel liitus ta Midtjyllandiga. Midtjyllandi põhimeeskonnas debüteeris ta Taani kõrgliigas hooajal 2009/10. Järgmisel hooajal tõusis ta Midtjyllandi esiväravavahiks.

Aastatel 2014–2016 mängis Lössl Prantsusmaa kõrgliigaklubis En Avant Guingamp ning oli seal kaks hooaega esiväravavaht.

2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mainz 05, kus ta asus asendama Liverpooli suundunud Loris Kariust. Pärast ühte hooaega Mainzis siirdus Lössl 2017. aasta juunis laenule äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud klubisse Huddersfield Town. Hooajal 2017/18 sai ta Inglismaa kõrgliigas kirja kümme nullimängu. 2018. aasta märtsis sõlmis ta Huddersfield Towniga püsiva lepingu, kuid järgmisel hooajal jäi Huddersfield Town Inglismaa kõrgliigas kindlalt viimaseks ja langes tagasi esiliigasse.

2019. aasta juulis sõlmis Lössl lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Everton. Seal ei pääsenud ta kordagi meeskonna koosseisu platsile, mistõttu 2020. aasta jaanuaris laenule Huddersfield Towni.

2021. aasta veebruaris naasis ta Midtjyllandi. Hooaja 2021/22 teises pooles oli ta laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Brentford.

Aastatel 2005–2011 mängis Lössl Taani noortekoondistes. Taani jalgpallikoondises on Lössl ainsal korral mänginud 29. märtsil 2016, kui sekkus sõprusmängus Šotimaa vastu teisel poolajal Kasper Schmeicheli asemele vahetusest. Lössl kuulus Taani koondisse varuväravavahina 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

## Viited

## Välislingid
* Profiil FC Midtjyllandi kodulehel
Florian Kainz

**Florian Kainz** (sündinud 24. oktoobril 1992 Grazis) on Austria jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln ja Austria jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Grazi Sturm, mille meeskonnas debüteeris ta Austria kõrgliigas hooajal 2010/11. Aastatel 2014–2016 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Viini Rapid.

2016. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Bremeni Werder. Arvatav üleminekusumma oli 3,5 miljonit eurot. Saksamaa kõrgliigas lõi Kainz esimese värava 18. märtsil 2017 3:0 võidumängus RB Leipzigi üle 90. minutil kõigest kaks minutit pärast vahetusest sekkumist; selles mängus lõid värava ainult Austria mängijad, lisaks Kainzile Zlatko Junuzović ja Florian Grillitsch.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kölniga.

Austria jalgpallikoondises debüteeris Kainz 17. novembril 2015 sõprusmängus Šveitsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2023 EM-i valikmängus Eesti vastu.

## Viited

## Välislingid
* Profiil Bundesliga lehel
Gabriel Vasconcelos Ferreira

**Gabriel Vasconcelos Ferreira** (tuntud lihtsalt kui **Gabriel**; sündinud 27. septembril 1992 Unaís) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib väravavahina Brasiilia kõrgliigaklubis Coritiba.

Ta alustas klubikarjääri Cruzeiros, millega liitus 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta aga kordagi. 2012. aastal sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga AC Milan. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 19. oktoobril 2013 mängus Udinese vastu; mäng lõppes Milani 1:0 võiduga. Milani põhimeeskonnas mängis Gabriel vaid sel hooajal ning sai Itaalia kõrgliigas kirja seitse mängu. Hooajal 2014/15 oli ta Milanist laenul Itaalia esiliigaklubis Carpi, kus oli põhiväravavaht, hooajal 2015/16 Itaalia kõrgliigaklubis Napoli, hooaja 2016/17 Itaalia kõrgliigaklubis Cagliari ja hooajal 2017/18 Itaalia esiliigaklubis Empoli.

Hooajal 2018/19 mängis Gabriel Itaalia esiliigaklubis Perugia. Aastatel 2019–2022 oli ta Itaalia klubi Lecce põhiväravavaht. Hooajal 2019/20 mängis ta Leccega Itaalia kõrgliigas, ülejäänud kahel hooajal esiliigas.

2022. aasta juulis sõlmis ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Coritibaga lepingu, mis kehtib kuni 2026. aasta lõpuni.

2011. aastal tuli Gabriel Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks; Gabriel kuulus Brasiilia koosseisu kõigis seitsmes mängus. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Gabriel Brasiilia võistkonnaga hõbemedali. Olümpiaturniiril kuulus ta Brasiilia koosseisu alates viimasest alagrupimängust. Ainsal korral mängis Gabriel Brasiilia jalgpallikoondises kõigest kolm päeva pärast olümpiafinaali 15. augustil 2012, kui sõprusmängus alistati Rootsi 3:0.

## Viited
Puidupuravik

**Puidupuravik** (*Buchwaldoboletus lignicola*) on puravikulaadsete seltsi kuuluv seen.

Seent on leitud ka Eestist.

## Välislingid
*
Aasia õõspuravik

**Aasia õõspuravik** (*Suillus asiaticus*) on puravikulaadsete seltsi tatikuliste sugukonda kuuluv seen.

Eestis on seent leitud siberi lehiste alt.

## Välislingid
*
Daizen Maeda

**Daizen Maeda** (jaapani keeles 前田 大然 *Maeda Daizen*; sündinud 20. oktoobril 1997 Taishis) on Jaapani jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründajana Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic ja Jaapani jalgpallikoondises.

## Klubikarjäär
Ta alustas klubikarjääri Matsumoto Yamagas, mille meeskonnas debüteeris ta Jaapani esiliigas 2016. aastal. 2017. aastal oli ta laenul teises esiliigaklubis, Mito HollyHock, ning lõi seal 13 väravat. Hooajal 2019/20 oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Marítimo ning lõi seal 23 mänguga kolm väravat.

2020. aasta augustis läks Maeda Matsumoto Yamagast laenule Jaapani kõrgliigaklubisse Yokohama F. Marinos. Hooaja lõpus sõlmis ta Marinosiga püsiva lepingu. 2021. aastal lõi Maeda Jaapani kõrgliigas 23 väravat, millega oli Kawasaki Frontale'i mängija Leandro Damião kõrval liiga suurim väravakütt. Lisaks valiti Maeda selle hooaja liiga sümboolsesse koosseisu.

2021. aasta detsembris läks Maeda Marinosist laenule Celticusse ning Celticul oli kohustus temaga hooaja lõpus sõlmida püsiv leping.. Celticu meeskonnas debüteeris Maeda esimeses mängus pärast talvise pausi lõppu 17. jaanuaril 2022 Hiberniani vastu ning lõi kohe neljandal minutil selles mängus värava. Sel hooajal lõi ta liigas veel viis väravat ning tuli klubiga Šotimaa meistriks. Hooaja lõpus sõlmis ta Celticuga püsiva nelja-aastase lepingu. Hooajal 2022/23 lõi Maeda Šotimaa meistriks kaheksa väravat ning tuli taas klubiga Šotimaa meistriks. 2023. aasta juulis sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu.

## Koondisekarjäär
2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Maeda Jaapani võistkonnaga hõbemedali. Jaapani jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2019. aasta Copa América esimeses alagrupimängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2022 mängus Ghana vastu. 2022. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Horvaatia vastu.

2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiameeskonda. Viimases alagrupimängus lõi ta värava Prantsusmaa vastu.

## Saavutused
;Celtic
*Scottish Premiership: 2021–22, 2022–23
*Scottish Cup: 2022–23
*Scottish League Cup: 2022–23

;Individuaalsed
*Jaapani kõrgliiga suurim väravakütt: 2021
*Jaapani kõrgliiga sümboolne koosseis: 2021

## Viited
London on langenud

**"London on langenud"** (originaalpealkirjaga "London Has Fallen") on 2016. aasta märulifilm. 

Film esilinastus Eestis 1. aprillil 2016.

Filmi režissöör on Babak Najafi.

## Välislingid

* London on langenud IMDb-s
Inter Miami CF

**Inter Miami CF** on Ameerika Ühendriikide jalgpalliklubi, mis tegutseb Florida osariigis Fort Lauderdale'is. See mängib Major League Socceri (MLS) Idakonverentsis.

Klubi on asutatud 29. jaanuaril 2018. MLS-is debüteeris see 2020. aastal. Klubis on mänginud mitmed Euroopa tippklubidesse kuulunud mängijad, teiste seas Blaise Matuidi, Gonzalo Higuaín, Sergio Busquets, Jordi Alba ja Luis Suárez.

2023. aastal võitis Inter Miami MLS-i ja Mehhiko kõrgliiga Liga MX-i klubide vahelised karikavõistlused Leagues Cup. 2024. aastal oli Inter Miami MLS-i põhihooaja parim võistkond, kuid väljalangemismängudes langeti välja juba esimeses ringis.

Klubi kodustaadion on 2020. aastal avatud Chase Stadium (varem tuntud kui DRV PNK Stadium), mis mahutab 21 500 pealtvaatajat.

Klubi president ja üks omanik on David Beckham.

## Mängijad
### Praegune koosseis
*Seisuga 4. juuni 2025*

### Endiseid mängijaid
*  Gonzalo Higuaín (2020–2022)
*  Blaise Matuidi (2020–2022)
*  Rodolfo Pizarro (2020–2021, 2023)
*  Kieran Gibbs (2021–2023)
*  Jean Mota (2022–2024)
*  DeAndre Yedlin (2022–2024)
*  Robert Taylor (2022–2025)

## Peatreenerid
*  Diego Alonso (2019–2021)
*  Phil Neville (2021–2023)
*  Javier Morales (2023, ajutine)
*  Gerardo Martino (2023–)
*  Javier Mascherano (2024–)

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Põhjanarmik (perekond)

**Põhjanarmik** (*Climacodon*) on klassi *[[Agaricomycetes]]* torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.

Perekond sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.

## Liike
**Climacodon septentrionalis* — kobar-põhjanarmik

## Varasemaid liike
**Donkia pulcherrima* — kaunis põhjanarmik

## Välislingid
*
Vladimir Luht

**Vladimir Luht** (8. mai 1912 Tallinn – 18. detsember 1969) oli eesti kontrabassimängija.

Vladimir Luht sündis maaler Johannes Luhti peres. Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna 8. Algkooli. Aastatel 1928–1939 õppis ta (katkestustega) Tallinna Konservatooriumi prof. Julius Vaksi trompetiklassis. Kutselise muusiku teed alustas ta kohvikus Marcelle.

1937. aastal algas teenistus Tallinna Garnisoni orkestris, 1940. aastal Balti Eri-sõjaväeringkonna Staabi orkestris. Orkestrist saadeti Luht rindele, sealt aga 1942. aastal Eesti Riiklike Kunstiansamblite puhkpilliorkestrisse. Arenev kopsutuberkuloos sundis trompetimängust loobuma. Selle asemel hakkas ta mängima kontrabassi, teda juhendas kunstiansamblite päevil kolleeg Kalju Viluoja.

Pärast sõda õppis Vladimir Luht kontrabassi Tallinna Riiklikus Konservatooriumis algul Johannes Kuusemetsa, hiljem Paul Sarve kontrabassiklassis; keskastme kursuse lõpetas ta 1951. aasta kevadel. Õppetöö kõrvalt töötas ta Eesti Raadio Sümfooniaorkestris.

1957. aastast kuni surmani 1969. aastal oli Luht Estonia Teatri Sümfooniaorkestri kontrabassirühma kontsertmeister.

Pedagoogitööd alustas Luht 1954. aastal Tallinna Muusikakoolis, aasta hiljem ka Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Tema klassis õppis aastatel 1955–1969 üheksa üliõpilast, nende seas näiteks Peeter Paemurru, Meeme Saareväli, Aare Suss, Kaupo Olt.

Vladimir Luht tõi senisesse kontrabassiõpetusse uusi tuuli. Kõige silmatorkavam oli Saksa poogna vahetamine Prantsuse poogna vastu. Suure väärtusega olid aga pisitasa omandatud ja igapäevases pedagoogilises töös rakendamist leidnud Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogika Instituudi prof. Vladimir Homenko pedagoogilised ja metoodilised vaated. Luhti õhutusel ja kaasabil hakati täiendama ka kontrabassiklassi repertuaari.

## Viited
Müllersches Volksbad

**Müller’sches Volksbad** (saksa keeles kui *Mülleri Rahvaujula*) on Müncheni siselinna Altstadt-Leheli piiril Au-Haidhausenis paiknev supelhoone. 

1901. aastal Karl von Mülleri annetusega valminud juugendstiilis ehitis kahe sisebasseini ja vannidega oli tollal maailma suurim ja moodsaim. See oli algselt ette nähtud *vaesunud inimestele*, tänapäeval haldab seda linnale kuuluv Stadtwerke München GmbH. Hoones on lisaks ujulale, vannidele ja saunadele ka treeningu- ja meelelahutusruumid.

Euroopa üheks ilusaimaks supelasutuseks peetavas hoones filmiti olulisi võtteid mängufilmile "Deep End" (1971) ja õudusfilmile "Suspiria" (1977).

## Asukoht
Binneninseli nimelise suur-jõesaare põhjatipus asuv kellatorniga supelkompleks jääb kanaldatud vooluvee Auer Mühlbachi ja Isari jõe vahele, mille äärest lookleb rannariba Isarstrand. Loodekaares on võimalik näha teisi jõesaari, Museumsinselit ja Praterinselit. Selle kõrvalt suundub mitme sõidureaga lai tee üle silla Ludwigsbrücke otse vanalinna ühe peaväravani, Isartorini.

## Vaata ka
*Muffatwerk

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Robert Karunga

**Robert Johannes Karunga** VR I/3 (9. september 1880 Ambla vald, Järvamaa – 20. veebruar 1951 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1920).

Tema poeg oli nooremleitnant Robert Karunga (1911–1976)
Glāznieki

**Glāznieki** on küla (*mazciems*) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.

Küla asub valla lääneosas merepinnast 48–53 meetri kõrgusel Urdziņa jõe kaldal. Glāznieki jääb valla keskusest Suntažist 9 ja piirkonna keskusest Ogrest 12 kilomeetri kaugusele. Külla jäävad Glāznieki ja Ozoli bussipeatused.

Asula on tekkinud sinna XVIII sajandil rajatud väikese klaasitööstuse juurde. Vabriku sulgemise järel jäid sinna Glāznieki  nime kandvad talud. Teise maailmasõja aegadel tegutsesid küla ümbruse soisel ja metsasel maastikul nõukogude partisanid. Partisanidele toimetati regulaarselt medikamente ja toiduaineid, mida need siis kohalikele elanikele jagasid. 19. mail 1943 langes seal võitluses sakslaste vastu partisan Mārtiņš Rudzītis.

Aastal 1988 rajati sinna Glāznieki aianduskooperatiiv, millele eraldati 45 hektarit maad. Aianduskooperatiivile rajati põhiliselt aiamajakesi, elumajaks sobilikke hooneid ehitati vähe. Aianduskooperatiivis olid põhiliselt Ogre linna kortermajade elanikud.

## Elanike arv


* 5 (2000)
* 27 (2011)

* 49 (2022)
* 67 (2025)


## Viited
Alincthun

**Alincthun** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Väike põllumajanduslik vald koosneb 12 asundusest, asub u. 16 km Boulogne'ist idas, teede D238e2 ja D137 ristumiskoha ümbruses. Liane'i jõgi voolab läbi valla.

## Vaatamisväärsused

* St. Denis' kirik, pärineb 17. sajandist.
* 17. sajandi Fresnoy' loss.
* Kolm 17. sajandi häärberit La Guilbauderie's, Le Fay's ja Bois-du-Coq's.
* Vesiveski.

## Vaata ka

* Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend

## Viited
Trametopsis

***Trametopsis*** on klassi *[[Agaricomycetes]]* kuuluv kandseente perekond.

## Liike
**[[Trametopsis cervina]]*

## Välislingid
*
Jimmy Vicaut

**Jimmy Vicaut** (sündinud 27. veebruaril 1992 Bondys) on Prantsusmaa sprinter.

Ta võitis 2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel 100 meetri jooksus pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas võitis ta Prantsusmaa meeskonna koosseisus kuldmedali 4 × 100 meetri teatejooksus.

2011. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas võitis Vicaut kuldmedali 100 meetri jooksus ja 4 × 100 meetri teatejooksus. Maailmameistrivõistlustel Daegus pääses ta 100 meetri jooksus finaali ja sai ajaga 10,27 kuuenda koha. Sellega sai temast Darrel Browni järel teine alla 20 aastane sportlane, kes jooksnud meeste 100 meetri jooksu MM-finaalis.

2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis võitis Vicaut 100 meetri jooksus kaasmaalase Christophe Lemaitre'i järel hõbemedali ajaga 10,12 ja jooksis pronksmedali võitnud Prantsusmaa teatemeeskonnas. Londoni olümpiamängudel lõpetas Vicaut 4 × 100 meetri teatejooksu koos Prantsusmaa nelikuga neljandana, kuid tõusis pärast Tyson Gay positiivset dopinguproovi ja Ameerika Ühendriikide diskvalifitseerimist pronksmedalile.

2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis tuli Vicaut 60 meetri jooksus Euroopa meistriks ajaga 6,48.

2015. aastal jooksis Vicaut Pariisis 100 meetri jooksus isikliku rekordi 9,86, millega kordas 2004. aastast Francis Obikwelule kuulunud Euroopa rekordit. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 100 meetri jooksus kaheksas ja 4×100 meetri teatejooksus Prantsusmaa meeskonnaga viies.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis Vicaut 100 meetri jooksus pronksmedali, kaotades kuldmedali võitnud Churandy Martinale ja hõbemedali võitnud Jak Ali Harveyle ühe sajandikuga. 4 × 100 meetri teatejooksus oli Prantsusmaa nelik Suurbritannia järel teine. Olümpiamängudel Rio de Janeiros oli Vicaut 100 meetri jooksus ajaga 10,04 seitsmes. 

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai ta 100 meetri jooksus ajaga 10,08 6. koha ja oli Prantsusmaa meeskonnaga teatejooksus viies.

2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis jooksis Vicaut 100 meetri jooksu poolfinaalis võistluste rekordi 9,97. Finaalis ta vigastuse tõttu ei startinud. 

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis Viacaut 4 × 100 meetri teatejooksus Prantsusmaa võistkonnaga hõbemedali. 

## Isiklikud rekordid
;Väljas

;Sees

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

## Isiklikku

Jimmy Vicaut' isa on prantslane ja ema Elevandiluuranniku päritolu. Jimmy noorem vend on kuulitõukaja Willy Vicaut.

## Viited

## Välislingid

*
Marc Augé

**Marc Augé** (2. september 1935 – 24. juuli 2023) oli prantsuse antropoloog.

## Teosed eesti keeles
*Augé, Marc 2012 [1992]. *Kohad ja mittekohad: Sissejuhatus ülimodernsuse antropoloogiasse*. (Tõlkinud Anti Saar.) (Bibliotheca controversiarum.) Tallinn: TLÜ Kirjastus.

## Viited
Kunsthalle

***Kunsthalle*** (eesti keeles kui *kunstihoone*) on kunstigaleriiga sarnane ehitis, kus korraldatakse ajutisi kunstinäitusi. Kunstimuuseumist eristab seda püsikollektsiooni puudumine.

Mandri-Euroopa valdavalt saksakeelses kultuuriruumis haldavad *kunsthallen*-eid üldjuhul kunstilised mittetulundusühingud ehk *[[kunstverein]]*-id. Nad teevad sealjuures kaastööd kunstnikega, sümpoosionitega, stuudiotega ja töökodadega. Neid kutsutakse vahel ka *kunsthaus*-ideks.

## Vaata ka
* Hamburgi Kunstihall
* Kunstimuuseum
* Kunstigalerii

## Viited

## Välislingid
Kaunissaari

**Kaunissaari** (rts *Fagerö*, eesti keeli ka *Vagrina*) on saar Soome lahes Uusimaa maakonnas Sipoo vallas. 

Saar paikneb Helsingi lähistel ja on populaarne puhkusepaik. Seal asub 60 kohaga paadisadam. Saare rannad on kivised ja kaljused. Kaunissaaril on viis laagriplatsi, mujal on lõkke tegemine keelatud. Suvisel ajal peab mandri ja saare vahel ühendust laev Christina.

1728. aastal omandas Fagerö Magnus Otto Nordenberg. Koos oma venna Carl Fredrikuga rajasid nad saarele, mis oli seni olnud hülgepüügi keskus, seebivabriku. Nad asutasid sinna ka laevatehase, lubjavabriku, trükikoja, veski ja rauasulatusahju. Samuti valmis korralik sadam. Vennad unistasid sellest, et rajada saarele vabakaubandustsoon, kuid Helsingi linna vastuseisu tõttu see ei teostunud.

Teise maailmasõja ajal oli saar üks Eesti pagulaste Soome toimetamise tugipunkte, mis seetõttu sai ka pagulastelt eestikeelse nime Vagrina.

## Viited
Neja jõgi

**Neja** (vene keeles *Нея*) on jõgi Venemaal Kostroma oblastis, Unža parempoolne lisajõgi.

Jõe pikkus on 253 km, valgala pindala 6060 km².

Jõe ääres asuvad Neja ja Parfenjevo.

## Viited

## Välislingid
Black Hornet Nano

**Black Hornet Nano** on militaarotstarbeline mehitamata õhusõiduk, mille on välja töötanud Norra ettevõtja Prox Dynamics AS ja mida kasutavad Norra, Ameerika Ühendriikide, Prantsusmaa, Ühendkuningriigi, Saksamaa, Alžeeria, Iirimaa, Austraalia, Madalmaade, Poola, Uus-Meremaa, India, Türgi, Lõuna-Aafrika Vabariigi, Ukraina ja Maroko relvajõud.

## Viited
Mihhail Muraško

**Mihhail Muraško** (vene keeles *Михаил Альбертович Мурашко*; sündinud 9. jaanuaril 1967 Sverdlovskis) on Venemaa arst-günekoloog ja riigitegelane. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa tervishoiuminister.

Ta lõpetas 1984. aastal Sverdlovskis keskkooli. Samal aastal astus ta Sverdlovski Riiklikku Meditsiiniinstituuti. Aastatel 1986–1988 viibis ta ajateenistuses sisevägedes.

Pärast meditsiiniinstituudi lõpetamist töötas ta aastatel 1992–1996 arst-internina ja akušöör-günekoloogina Komi vabariigis Sõktõvkaris. 1996. aastal sai ta peaarsti asetäitjaks, hiljem aga peaarstiks Komi Vabariiklikus Perinataalkeskuses. 

2006. aastal sai temast Komi Vabariigi tervishoiuminister. Lisaks juhtis ta aastatel 2011–2012 Kirovi Meditsiiniakadeemia Sõktõvkari filiaali günekoloogia- ja ämmaemanduskateedrit.
Anel Ahmedhodžić

**Anel Ahmedhodžić** (sündinud 26. märtsil 1999 Malmös) on Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United ja Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondises.

Ta sündis Rootsi Bosnia päritolu vanemate perekonnas. Aastatel 2004–2016 kuulus ta Malmö FF-i noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Nottingham Forest. Ainsal korral mängis ta Nottingham Foresti põhimeeskonnas 30. detsembril 2016, kui Inglismaa esiliigamängus kohtuti Newcastle Unitediga.

2019. aasta jaanuaris naasis ta Malmösse, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.. Ametliku debüüdi tegi ta Malmö meeskonnas 30. juunil 2019 mängus AIK-i vastu. Hooaja 2019/20 esimeses pooles mängis ta Malmöst laenul Taani kõrgliigaklubis Hobro. Alates 2020. aastas hooajast mängis Ahmedhodžić Sheffield Unitedi põhimeeskonnas. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta Malmöga Rootsi meistriks. 2020. aastal valiti Ahmedhodžić Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks ja parimaks nooreks mängijaks. Hooaja 2021/22 teises pooles mängis ta Malmöst laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Bordeaux' Girondins.

2022. aasta juulis siirdus ta Sheffield Unitedi. 2023. aastal kindlustas ta Sheffield Unitediga pääsu Inglismaa kõrgliigasse, lisaks valiti ta hooaja 2022/23 Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2014–2019 mängis Ahmedhodžić Rootsi noortekoondistes. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 9. jaanuaril 2020 sõprusmängus Moldova vastu. Seejärel otsustas ta Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise kasuks ning debüteeris 8. oktoobril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Põhja-Iirimaa vastu. Bosnia ja Hertsegoviina koondises lõi ta esimese värava 12. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Ukraina vastu.

## Saavutused
;Malmö FF
*Allsvenskan: 2020, 2021

## Viited

## Välislingid
Anis Ben Slimane

**Anis Ben Slimane** (araabia keeles أنيس بن سليمان; sündinud 16. märtsil 2001 Kopenhaagenis) on Taanis sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United ja Tuneesia jalgpallikoondises.

Ta kuulus noorena paljudesse Taani klubidesse. 2018. aastal debüteeris ta Taani tugevuselt kolmanda liiga klubis AB. 2019. aasta juunis liitus ta Brøndby IF-iga. Brøndby meeskonnas debüteeris ta Taani kõrgliigas 16. veebruaril 2020 mängus OB vastu. Taani kõrgliigas lõi ta esimese värava sama aasta 8. märtsil mängus FC Nordsjællandi vastu. 2020. aasta juulis sõlmis ta Brøndbyga uue lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Brøndbyga Taani meistriks.

2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Sheffield Unitediga.

2019. aastal mängis Ben Slimane Taani kuni 19-aastaste koondises. Seejärel otsustas ta Tuneesia koondise kasuks. Tuneesia jalgpallikoondises debüteeris ta 9. oktoobril 2020 sõprusmängus Sudaani vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Tuneesia koondisega osales ta 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

## Viited
Kunsthaus

****Kunsthaus*** tähendab Mandri-Euroopas levinud saksa kultuuriruumis sõna-sõnalt **kunstimaja**, millest on esinduslikumad:
**Kunsthaus Tacheles (Berliinis)
**Kunsthaus Zürich
**Kunsthaus Graz
**KunstHausWien
## Vaata ka
*Kunstigalerii
**[[Kunsthalle]]*
Punajalg-sametpuravik

**Punajalg-sametpuravik** (*Xerocomellus chrysenteron*) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Varem arvati see sametpuraviku perekonda.

## Välislingid
*
C-terminaalne ots

**C-terminaalne ots** (ka C-ots või C-terminaal) on osa valgu molekulist ning vastab valgu primaarstruktuuri üleskirjutuses kõige parempoolsema aminohappejäägi karboksüülrühmale (sellest ka lühend „C“). Valgu molekuli teine ots kannab nime N-terminaal ning see vastab omakorda valgu primaarstruktuuri üleskirjutuses kõige vasakpoolsema aminohappejäägi aminorühmale (sellest ka lühend „N“). Sõna terminaal tuleneb ladinakeelsest *terminus* (lõpp, piir).

Valgu molekul moodustub looduslike α-aminohapete polükondensatsioonil, kusjuures tekkinud ahela keskel paiknevad aminohappejäägid, kus iga eelneva happe karboksüülrühmast ning iga järgneva happe aminohappe aminorühmast on tekkinud peptiidside (funktsionaalrühmana amiid). Erandiks on järjestuses kõige esimene aminohappejääk, mille aminorühm ei moodusta peptiidsidet (selle kohta öeldakse ka „jääb vabaks“), ning kõige viimane aminohappejääk, mille karboksüülrühm ei osale samuti peptiidsideme loomises. Viimatimainitud karboksüülrühm ongi valgu C-terminaaseks otsaks.

Struktuurse analoogia põhjal on C-terminaalne ots olemas ka peptiidides. C-terminaalse otsana ei tohi käsitleda karboksüülrühmi, mis esinevad valgu või peptiidi koosseisu kuuluvate aminohappejääkide külgahelatesse (näiteks asparagiinhappe või glutamiinhappe puhul).

## Keemilised omadused

Esmalähenduses kehtib põhimõte, et valgu C-terminaalse otsa happelisus on ligikaudu sama, mis C-terminaalse aminohappe karboksüülrühma happelisus (looduslike aminohapete jaoks pK<sub>a</sub> vahemikus 1,8-2,8). Seega on füsioloogilise pH juures (ligikaudu 7,45) valkude C-terminaalne ots deprotoneeritud (negatiivselt laetud). See ei kehti, kui C-terminaalse ots on modifitseeritud (vt allpool).

## Bioloogilised erirollid

Valkude C-terminaalse otsa vahetus läheduses paikneb mitmetes valkudes nn retentsioonisignaal (ka peetusesignaal või sorteerimissignaal), tänu millele valgud jäävad voltumise järel endoplasmaatilisse retiikulumi. Tuntud aminohappeliseks järjestuseks, mis omab retentsioonisignaali rolli, on KDEL (ehk Lys-Asp-Glu-Leu).

Nagu paljud valkude koostisse kuuluvad funktsionaalrühmad, allub ka C-terminaalne ots nn translatsioonijärgsetele modifikatsioonidele. Sageli modifitseeritakse C-terminaalse karboksüülrühm lipiidse ankruga (nt prenüülimise kaudu), tingides modifitseeritud valgu eelistatult membraanset paiknemist rakus. Samuti on suhteliselt levinud C-terminaalse otsa amideerimine (näiteks on amideeritud tuntud peptiidhormooni oksütotsiini C-terminaalne ots) või metüülimine.

## Lisamine valgu- või peptiidahelasse
Looduses lisatakse ribosoomidel toimuva valgusünteesi käigus C-terminaalne aminohape valguahelasse viimasena (st ribosoomidel kulgeb valgusüntees suunas N → C). Laboratoorselt teostatava peptiidisünteesi käigus on kasutusel erinevad võtted. Neist ühes populaarseimas, nn tahke faasi peptiidsünteesis, lisatakse C-terminaalne aminohape sünteesiks kasutatava vaigu ehk resini külge esimesena ning seejärel jätkatakse ahela kasvatamist (st süntees kulgeb suunas C → N).

## Vaata ka
* N-terminaalne ots

## Viited
Andrus Muld

**Andrus Muld** (muusikunimega **Hunt**; sündinud 23. märtsil 1987 Põlvamaal Mustajõel) on eesti laulja ja helilooja.

## Tunnustus
Andrus Muld pälvis 2023. aastal Kuldse Plaadi aasta meesartisti ja aasta albumi auhinna.

## Isiklikku
Andrus Muld on ettevõtte Muusik Hunt OÜ juhatuse liige. 

Ta on 204 cm pikk. Tema harrastus on jooksmine.

## Diskograafia
### Albumid
*Esimene Ulg (2019)
*Nostalgia (2022)
*Neoon (2023)

### Singlid
*Suvi on käes (2018)
*Legendid (2023)
*Milleenium (2023)
*Opelimees (2023)
*Suhkur (2023)
*Suvesangar (2023) (koos Rauno Jyrisega)
*Tokyo (2025)

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
*Helen Reinhold "ÕL VIDEO | PÄEV RAHVALEMMIKUGA | „Kes ta on?“ Privaatsust armastav popmuusik paotab esmakordselt oma kodutalu väravad: vaata, milline näeb välja üks päev Hundi elus!" Õhtuleht 21. august 2022 12:46
Ikšķile lennuväli

**Ikšķile lennuväli** on lennuväli Ogre piirkonnas Ikšķiles. 

Lennuvälja haldab ettevõte *Classic Air* ning see on üldotstarbeline. Lennuväli on sertifitseeritud visuaalseks maandumiseks ööpäeva valgel ajal.

Lennuväli rajati sinna piirkonda aastal 1993 lihtsate kuni 5700 kg. kaaluvate sportlennukite tarbeks. See sertifitseeriti aastal 2003. Aastal 2006 hävis seal porgandipõldu lennuväljaks pidanud piloodi eksimuse tõttu lennuk Cessna 512, mille järel lennuraja suunda muudeti. 

## Viited
Ambleteuse

**Ambleteuse** (lääneflaami: *Ambeltuwe*) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

## Ajalugu

Ambleteuse sai alguse mõnest hütist koosneva asundusena luidete vahel, millest omal ajal andsid naabrid Audresselles'ist selle elanikele pilkava nimetuse "carcahuttes" (vanadest paadikeredest valmistatud hütid). Selle olemasolu põhjus on seotud erinevate sissetungijate ajutiste vajadustega vallutada inimesi mõlemal pool La Manche'i. Ambleteuse on üks kandidaatidest sadamale, kust Julius Caesar 54. aastal eKr sissetungiks Suurbritanniasse teele asus, kuigi Boulogne-sur-Mer on tavaliselt aktsepteeritud koht.

Ambleteuse'i nime päritolu on endiselt ebakindel. Mõned teadlased väidavad, et sellel on keldi päritolu (*Ambleat*), kuid see ei välista etümoloogiat "Hamel Thuys", mille said saksid 6. sajandil, kuna ka nemad kasutasid sadamat Suurbritannia saarele rändamisel.

Inglismaa kuningas Henry VIII lasi sinna 1546. aastal kaks kindlust ehitada, et säilitada võimudemonstratsioon Prantsuse kuningate suhtes. Ambleteuse valiti alternatiivseks sadamaks ja seda kutsuti Newhaveniks. Teist kindlust Gris-Nezi neemel kutsuti Blacknessiks. Prantsuse Henri II väed vallutasid need lõpuks 1549. aastal. Henri, olles tapnud kõik inglise vangid, leidis seejärel kindlusest kivisöevaru. See oli esimene kord, kui selle kasutamist kontinendil märgati.

17. sajandi lõpus ehitas Vauban Slacki jõe suudmesse Fort Mahoni. See on ainus tollest ajastust pärit rannikukindlus, mis on Prantsusmaal säilinud tänu taastamisele, mida propageerisid dr. Méraut ja geoloog Monsieur Destombe, kes lõid 1960. aastal koos Ambleteuse'i Fordi sõprade ühingu.

Napoleon muutis Slacki estuaari, et luua sadam, kust ta kavatses 1805. aastal Inglismaale tungida. Sadama vundamendid on näha tänaseni.

19. sajandi lõpus sai Ambleteuse'ist Lille'i ja Pariisi elanike jaoks populaarne puhkusepaik. Keskklass oli hakanud huvi tundma meres suplemise ja jahipidamise, laskmise ja kalapüügi vastu. Kodanliku elu õhkkonna täiendamiseks ehitati lahte austripeenrad.

Teise maailmasõja ajal langes piirkond Saksa sõjaväe okupatsiooni alla. Ümbruskonda oli ehitatud koonduslaager. Aastatel 1941–1943 paigaldasid Organisation Todti Saksa insenerid Atlandi valli kallal töötades kindlusse suurtükiväe jaoks punkrid. Jõe lahte ehitasid nad ka oru üleujutamiseks lüüsid, et vältida liitlaste dessanti.

## Vaatamisväärsused

* Slacki jõe laht oma haruldaste taimedega
* Kindlus, mille Vauban ehitas 17. sajandil
* Saint-Pierre'i kabel
* Teise maailmasõja muuseum
* Inglise kindluse jäänused
* Belle époque'i villad
* Avalikud aiad

## Inimesi

* Julius Caesar võis ehitada sinna oma sadama, et valmistuda sissetungiks Suurbritanniasse
* Ambleteuse'i Püha Peetrus (7. sajand)
* Henri II, Ambleteuse'i Inglise võimu alt vabastaja
* Napoleon Bonaparte, kes ehitas sinna teise sadama, et valmistuda sissetungiks Suurbritanniasse
* Jean Paul Destombe, geoloog, kes määras kanalitunneli teekonna mere all
* Maurice Boitel, kunstnik

## Vaata ka
* Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend

## Viited
Slacki jõgi

**Slack** ([slak], pikardi: [s̟laːk]) on 22 km pikk rannikujõgi Pas-de-Calais' departemangus, Põhja-Prantsusmaal.

See algab Hermelinghenis Binôt' mäelt, voolab läbi Rinxenti, Marquise'i, Beuvrequeni, Slacki (küla Ambleteuse'i lähedal) ja suubub Ambleteuse'is Fort Mahoni juures La Manche'i.
Kontserdikoht

**Kontserdikoht** ehk **kontserdipaik** (inglise keeles *concert venue*) on mistahes sise- või väliruum, mida kasutatakse kontserdi või muusikaetenduse läbiviimiseks. 

Kontserdikoht võib olla erineva suuruse ja asukohaga, alates mõnd kuulajat mahutavast muusikakohvikust või -salongist kuni hiiglasliku muusikateatri, kontserdisaali või isegi staadionini. 

Tavaliselt on eri tüüpi kontserdikohtades spetsialiseerutud eri muusikažanritele. Näiteks ooperiteatrites ja kontserdisaalides korraldatakse tavaliselt klassikalise muusika kontserte ja etendusi, samas kui lokaalid, ööklubid ja diskoteegid pakuvad muusikat rokist kantri ja popini.

Kontserdikohad võivad olla statsionaarsed või ajutised. Näiteks suurte vabaõhufestivalide jaoks ehitatakse tihti ajutine lava ja publikutribüünid. Muusikale lisaks võivad suurte festivalide aladel toimuda ka muid tegevusi, nagu vaatamisväärsuste külastamine ja toitlustamine.

Kontserdikohad võivad olla nii era-, avalikus kui ka segaomandis ning nendesse sissepääs võib olla tasuline või tasuta. 

Kontserdikohas ei pruugi tingimata toimuda muusika elav esitamine. Näiteks diskoteegis ja ööklubis mängitakse salvestatud muusikat helivõimendussüsteemi kaudu fonogrammilt.

Kontserdikoha tüübist sõltuvalt võib sellel olla erinev lahtioleku aeg, muusikaesituste pikkus, samuti muusika esitamiseks vajalik tehniline varustus. 

Kontserdikohas põhitegevuseks võivad olla hoopis jumalateenistused, teatri- või tsirkusetendused, kinoseansid, kooli õppetöö, harrastustegevus, sportimine või seltskondlikud ettevõtmised nagu näiteks perekondliku tähtpäevade tähistamine või peod.

## Vaata ka
* Kontserdimaja
* Kontserdisaal
Alexia Hilbertidou

**Alexia Hilbertidou** (sündinud 10. veebruaril 1999 Küprosel) on Uus-Meremaa naisõiguslane ja ühiskondlik aktivist. Ta on asutanud ettevõtte GirlBoss New Zealand, mille eesmärgiks on aidata Uus-Meremaa noortel naistel tööturule jõuda.

## Elukäik

Alexia Hilbertidou sündis Küprosel, tema vanemad kolisid Uus-Meremaale, kui Alexia oli alles beebieas.
Ta on kreeka ja samoa päritolu.
Ta õppis Aucklandis (Albany Senior High School), kus ta oli IT- ja füüsikatundides sageli klassi ainuke tüdruk.
Alexia Hilbertidou asutas GirlBoss New Zealandi, kui ta oli 16. Tema eesmärgiks oli julgustada teismelisi tüdrukuid minema õppima teaduse, tehnnoloogia, inseneritehnika ja matemaatikaga seotud erialasid, et olla hiljem konkurentsivõimelised üha enam tehnika ja teaduse poole liikuval tööturul.

## Tunnustus

2016. aastal võitis Hilbertidou Noore Juhi auhinna ("Young Leader Award", mida jagatakse Uus-Meremaal kõige mõjukamatele alla 25-aastastele naistele). Ta esindab Uus-Meremaad rahvusvahelises Teismeliste Juhtide Kogus (*Global Teen Leader Summit*). 2018. aastal sai Hilbertidou Buckhinghami palees toimunud tseremoonial Kuninganna Noore Juhi Auhinna (*Queen's Young Leader Award*).

## Alexia Hilbertidou ja SOFIA
2017. aasta juulis sai Alexia Hilbertidou NASA-lt kutse veeta üks öö maailma suurima lendava observatooriumi SOFIA pardal. Tema osalusega lend toimus 14.–15. juulil (lennuk väljus 14. juuli õhtul Christchurchi lennujaamast) ja kestis 10 tundi. Toona 18-aastane Alexia Hilbertidou oli noorim inimene, kes NASA-saksa koostööprojekti "Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy" 12-aastase käigusoleku jooksul SOFIA-ga lendas.

## Viited

## Välislingid

* Alexia Hilbertidou elu ja saavutusi tutvustav video (Youtube'is)
* Alexia Hilbertidou Linkedin'is