open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Meta Luts

**Meta Luts** (5. september 1905 Riidaja vald – 1. juuli 1958 Tallinn) oli eesti näitleja.

## Elukäik
Meta Luts sündis Riidaja vallas Valgamaal õpetaja peres, ent varsti kolis perekond Pärnusse. Pärnus õppis ta Pärnu Ühisgümnaasiumis. Neiueas pidas ta lugu tantsust ning Endla teatri näitejuht Marie Kalbek-Maddi andis talle tantsutunde. Kui estoonlased Pärnusse teatrikursusi andma tulid, võttis ta tantsutunde Robert Roodi juures. Seal kohtas teda tema isa sõber Karl Jungholz, kes leidis, et Meta peaks lavale minema.

Meta Luts alustas lavateed aastal 1923 Endla teatris. Aastatel 1925–1949 töötas ta Estonia teatris ja 1949–1958 Tallinna Draamateatris.

## Isiklikku
Tema õed olid kunstnik Karin Luts ja õpetaja Lonny Huik (28.7.1902–29.10.1997).

## Tunnustus
*1955 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Rolle
*1925 August Kitzberg "Püve talus" (Miina)
*1926 Hugo Raudsepp "Kohtumõistja Simson" (Lea)
*1926 Shakespeare "Veneetsia kaupmees" (Nerissa)
*1927 Henrik Ibsen "Peer Gynt" (Anitra)
*1927 August Kitzberg "Libahunt" (Mari)
*1928 Friedrich Schiller "Fiesco" (Julia)
*1929 Adolphe Charles Adam "Giselle" (Bathilde)
*1931 Hugo Raudsepp "Põrunud aru õnnistus" (Roosi)
*1932 Hugo Raudsepp "Vedelvorst" (Maali)
*1935 Friedrich Schiller "Maria Stuart" (Elisabeth)
*1936 Shakespeare "Palju kära ei millestki" (Margarete)
*1936 Hella Wuolijoki "Niskamäe naised" (Telefoni-Sandra)
*1937 Shakespeare "Suveöö unenägu" (Hippolyta)
*1938 Hella Wuolijoki "Juuraku Hulda" (Hulda)
*1938 Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais "Figaro pulm" (krahvinna)
*1938 Tammsaare/Andres Särev "Andres ja Pearu" (Mari)
*1939 Hella Wuolijoki "Niskamäe leib" (Telefoni-Sandra)
*1940 Maksim Gorki "Vassa Železnova" (Rahel)
*1942 Aleksis Kivi "Nõmmekingsepad" (Martta)
*1943 Franz Grillparzer "Sappho" (Eucharis)
*1945 Shakespeare "Hamlet" (Gertrud)
*1946 August Jakobson "Elu tsitadellis" (Emilie Värihein)
*1947 Anton Tšehhov "Kolm õde" (Maša)
*1948 August Jakobson "Kaks leeri" (Riita)
*1949 Shakespeare "Othello" (Emilia)
*1950 Tammsaare/Andres Särev "Pankrot" (proua Itam)
*1951 Konstantin Trenjov "Ljubov Jarovaja" (Dunka)
*1953 Maksim Gorki "Päikese lapsed" (Melania)
*1954 August Kitzberg "Libahunt" (Vanaema)
*1955 August Jakobson "Vana tamm" (Marta)
*1957 George Bernard Shaw "Südamemurdumise maja" (Hesione)

## Viited
Mihhail Botvinnik

**Mihhail Botvinnik** (vene keeles *Михаил Моисеевич Ботвинник* (17. august (4. august vkj) 1911 Kuokkala, Viiburi kubermang, Soome Suurvürstiriik – 5. mai 1995 Moskva) oli Nõukogude Liidu maletaja, 6. male maailmameister 1948–1957, 1958–1960 ja 1961–1963. Ta oli esimene Nõukogude Liidu maletaja, kes tuli maailmameistriks.
Armaada (ansambel)

**Armaada** on Eesti ansambel. 

## Koosseis
*Priit Pihlap (laul, trummid) 
*Vello Toomemets (laul)
*Riho Lilje (kitarr)
*Boris Leppsoo (laul, kitarr)
*Indrek Kallast (basskitarr)
*Arne Luht (klavhvpillid)
*Mati Vaarmann (klahvpillid)
Evald Raidma

**Evald Raidma** (sündinud 18. märtsil 1953) on eesti klahvpillimängija, muusik ja muusikaõpetaja.

## Õpingud ja õppejõutöö
Raidma alustas klaveriõpinguid 6-aastaselt Viljandi lastemuusikakoolis, 1968. aastal jätkas ta Tartus Heino Elleri Muusikakoolis klaveri erialal. Raidma on õppinud Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias eksternina levimuusikat.

Elva muusikakoolis oli ta õpetaja aastatel 1972–1982 ja on uuesti 2005. aastast jazz-pop klaveri ja lauluõpetajana. Lisaks on ta õpetaja Valga muusikakoolis. Ta on töötanud Viljandi Kultuurikolledži muusikaosakonnas kontsertmeistrina ning andnud ansamblimängu-, laulu- ja klaveritunde.

2009. aastast elab Evald Raidma Elva vallas Aakre külas. Ta töötab Puka rahvamajas ja Aakre rahvamajas 2010. aastast. Juhendab meesansamblit, naisansamblit ja segakoori U-Tuur.

## Muusikutee
Ta mängib ansamblis Fix aastast 1972 (algul basskitarristina) ning on olnud paljude Fixi lugude arranžeerija ning mitmehäälse laulu seadja. Lisaks on kirjutanud ise lugusid ja ka kahasse Priit Pihlapiga. Ta mängis lühikest aega ansamblis Kuldne Trio ning osalenud ansamblites Günf, In Mail, Eve Projekt, Melody.

Raidma on töötanud teatrites Ugala, Endla ja Vanemuine, kus ta osales muusikalides ja tegutses kontsertmeistrina.

Raidma on välja andnud CD "Ja veel üks laul" (2007).

## Tunnustus
* 2013 Tartu Ülikooli aumärk
* 2016 Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupi tunnustuspreemia - aastapreemia kultuuri valdkonnas.
* 2020 Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupi tunnustuspreemia - multitalent muusikavaldkonnas.
* 2020 Valgamaa rahvakunsti ja käsitöö keskseltsi aastaauhind (hõbesõlg) - elutööpreemia.

## Viited

## Välislingid

*Laulab Evald Raidma, foto.
*Evald Raidma: 50 võib ju tähtis olla, aga mulle oli see kui üks post ... Sakala, 5. aprill 2003.
*Evald Raidma elu täidab muusika. Lõuna-Eesti Postimees, 30. oktoober 2020.
*Heli nälg. Evald Raidma. err.ee, 15.05.2022.
*Evald Raidma. Recordings
Wremja

**"Wremja"** oli Eesti huumorisaade, mis oli Kanal 2 eetris aastail 2001–2003. 

Sarja eelkäijaks oli sarnase stiiliga "Wigla Show". 

Sarja stsenaariumi kirjutasid Andrus Kivirähk ja Mart Juur.

2002. aastal lahkus saatest Jan Uuspõld ja näitlejatega liitus Rednar Annus.

Teleseriaali põhjal ilmusid 2004. aastal raamatud "Wremja: Zorro märk" ja "Wremja: Timur ja tema meeskond".

2007. aastal jõudis eetrisse "Wremja" parimatest paladest kokku lõigatud kaheksaosaline seriaal "Sipelga 14".

## Näitlejad ja rollid
*Dan Põldroos  
***Uno Nisu** *(Nisu-Unn)* - krooniline alkohoolik ja II maailmasõja veteran, kes purjus peaga põletas ära Adolf Hitleri laiba 1945. aastal. Elab ühes korteris koos Jaan Zorroga. Kannab punast talvejopet, prille ning musti pakse vuntse. Alkohoolikuna joob ta isegi sipelgapiiritust.
***Haista Gäng** - Uno poeg, kes sündis 1970. aastal Saaremaal juhtunud üheöösuhte tagajärjel. Sarnaselt oma isale on temagi alkohoolik ning kannab katkist maikasärki ja aluspükse. 
***Rullnokk Aiku** - üks noortest rullnokkadest, kes töötavad autolammutuses. Nii Aiku, Pets, Turp ja Äge on küllaltki rumalad. Nende meelistegevus on käia ööklubides, juua suurtes kogustes alkoholi, sõita autodega ning rahapuuduse korral ka vargil käia või kedagi röövida. 
*Ämm, Maie, koomik Eints, Feeliks Jalgraud / alampolkovnik Ivanov, Martin Müürsepp, Mürka perse, Kristi, inspektor Kukeke, Antonio, Haista Gäng, kõrvalosad
*Jan Uuspõld – Jaan Zorro, rullnokk Pets, Maie, Vikii King, Martin Müürsepp, kõrvalosad
*Meelis Adamson –  Mart Laar, kõrvalosad
*Martin Padar – Dr. Liiv, rullnokk Turp, Mürka perse, kõrvalosad
*Rednar Annus – Timur, Birgit, Hillar Palamets, Maie, Tango, Tiit Toomsalu, rullnokk Pets, rullnokk Äge, kõrvalosad
*Andrus Rebane – rullnokk Raiku, kõrvalosad
*Tõnu Tähe – kõrvalosad

## Viited
Wigla show

**"Wigla show"** oli Eesti huumorisaade, mis oli Kanal 2 eetris aastail 1998–2000 ja mille produtsent oli Ivar Vigla.

Saate eelkäijaks oli samade põhitegijatega saade **"Ivar Vigla show"**, mis oli eetris ETV-s alates 1989. aasta detsembrist ning sai kurikuulsaks 1991. aastal eetrisse läinud sketši tõttu, mis vallandas margavahetuspaanika.

## Näitlejad
*Dan Põldroos
*Jan Uuspõld
*Egon Nuter
*Pille Pürg
*Raivo Mets
*Margo Teder

## Osade loend

## Viited
Albertina

**Albertina** on Viini siselinnas (Innere Stadt) asuv kunstimuuseum, millel on üks suurimaid graafilise kunsti kogusid maailmas.

## Vaata ka
*Kunsthistorisches Museum
*MuseumsQuartier

## Välislingid
*Ametlik koduleht
Kalle Tetsmann

**Kalle Tetsmann** (sündinud 31. mail 1966) on eesti basskitarrist.

Ta on mänginud ansamblites KOP, Nemo, Nevil Blumberg Band, Antti Kammiste Band, Easy Living, Papparazzi, Oort ja Ska Faktor.
Anatoli Lukjanov

**Anatoli Lukjanov** (vene keeles Анатолий Иванович Лукьянов; 7. mai 1930 Smolensk – 9. jaanuar 2019 Moskva) oli NSV Liidu partei- ja riigitegelane ja Venemaa poliitik, viimane Nõukogude Liidu Ülemnõukogu esimees 1990. aasta 15. märtsist kuni 1991. aasta 4. septembrini.

Anatoli Lukjanov oli õigusteaduste doktor (1979) ja alates 2004. aastast Moskva Ülikooli professor.

## Poliitiline tegevus NSV Liidus

Anatoli Lukjanov osales 1977. aastal NSV Liidu Konstitutsiooni ettevalmistamisel, aastatel 1977–1983 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi sekretariaadi juhataja.

Aastatel 1983–1985 oli Anatoli Lukjanov NLKP KK üldosakonna juhataja asetäitja, 1985–1987 juhataja ning aastatel 1987–1988 NLKP KK administratiivorganite osakonna juhataja.

1985. aastal valiti Anatoli Lukjanov NLKP Keskkomitee liikmeks ja Vene NFSV Ülemnõukogu saadikuks.

Ta on olnud ka NLKP KK sekretär (1987—1988) ja NLKP KK Poliitbüroo liikmekandidaat (1988—1990). 

1987. aastal valiti Anatoli Lukjanov NSV Liidu Ülemnõukogu liikmeks ja oli aastatel 1988–1989 NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe esimene asetäitja. 1989. aastal valiti NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi ja Ülemnõukogu liikmeks.

NSV Liidu Ülemnõukogu viimase esimehena oli ta algul NSV Liidu esimese ja viimase presidendi Mihhail Gorbatšovi poolehoidja, hiljem aga oponent. 

## Poliitiline tegevus Venemaa Föderatsioonis

Anatoli Lukjanov osales 1991. aastal augustiputšis ja teda hoiti kuni 1992. aasta detsembrini eeluurimisisolaatoris. Teda süüdistati riigireetmises ja võimuhaaramise katses kuid koos teiste putšis osalenutega amnesteeriti ta 1994. aastal. 
Vabanenud 1992. aasta lõpus vahi alt, valiti ta 1993. aastal kommunistide nimekirjas Riigiduumasse. Anatoli Lukjanov oli üks Venemaa Föderatsiooni Kommunistliku Partei asutajaid 1993. aastal ja selle Presiidiumi liige aastatel 1994—2000. 

Duumasaadiku ametit pidas ta kuni 2003. aastani.

## Tunnustus
* Tööpunalipu orden (1971)
* Oktoobrirevolutsiooni orden (1980)
* Smolenski linna aukodanik (2000) 
* Vene Föderatsiooni teeneline jurist (2012) 

## Viited
Eestimaa Provintsiaalmuuseum

**Eestimaa Provintsiaalmuuseum** (ka: *Tallinna Provintsiaalmuuseum*) oli 1842. aastal asutatud Eestimaa Kirjanduse Ühingu juurde 1864. aastal loodud muuseum.

Muuseumis oli nii kultuur- ja kunstiloolisi kui ka loodusteaduslikke kogusid. Hiljem tekkis raidkivide kogu, kuhu olid koondatud peamiselt Tallinna meistrite valmistatud ehitusdetailid, hauakivid jne. Muuseumi tegevust toetas Tallinna linnavalitsus. Muuseumi kogudes oli tallel hulk esemeid ja maale Tallinna ja selle ümbruse kirikutest. Seal asus Jüri kiriku keskaegne altar, mis varem kuulus Oleviste kirikule, Jüri kiriku 18. sajandist pärinevad vitraažid ning endine Toomkiriku altar. Leidus hulk tsunftidele kuulunud esemeid, etnograafiakogu ning arheoloogiline kogu, mis sisaldas 19. sajandi lõpus Tallinnast leitud esemeid. Oli ka oma kunstikogu.

3. detsembril 1911 avati Provintsiaalmuuseumi ekspositsioon Tallinnas Toompeal, Ungern-Sternbergi palees. Hoone suurest saalist vasakul asuvas ruumis oli eksponeeritud mitu kogu. Saalist paremal asuvas ruumis oli kodumaise fauna ekspositsioon. Vestibüülist vasakul asus kunstisektsiooni koosolekute ruum ja ühtlasi väike kunstisalong õlimaalidega seintel. Vestibüülist paremal asus tammepaneelidega vooderdatud suur lugemistuba, kus asetseva kahe pika laua taha mahtus 30 inimest. Lugemissaal pakkus lisaks kirjandusele saksa-, vene- ja prantsuskeelseid päevalehti ning oli avatud kella 9–22. Hoone teise korruse Pika jala poole pööratud keskne saal oli jaotatud kolmeks, seal asusid Idamaade materjale sisaldavad etnograafiakogud, muinasaja mälestiste ekspositsioon ning võõramaiste relvade, klaasi, portselani ja kuriositeetide kogud.

Teise korruse peasaalist paremale jäi saal Tallinna ajalugu kajastavate materjalide ja Raeapteegi pidaja Johannes Burchart VIII koguga "Mon Faible", vasakule jäi paleontoloogia kabinet. Korruse hoovipoolsetesse ruumidesse paigutati mündid, medalid, pitserid ja herbaariumid ning eksootilise fauna kogu. Hoovipoolsetesse ruumides asusid ka raamatuhoidlad, tehnikasektsiooni ja muinsussektsiooni tööruumid.

Hoone keldris asusid raamatukogu ja arhiiviruumid, pööninguruumi kasutati hoiuruumina.

## Muuseumi natsionaliseerimine
1939. aasta oktoobris alanud baltisakslaste ümberasumise käigus nõudsid sakslased Eesti riigilt Õpetatud Eesti Seltsi varade väljaandmist, kuid pärast 1940. aasta juunipööret ja Nõukogude võimu kehtestamist Õpetatud Eesti Selts likvideeriti, hoone ja varad natsionaliseeriti ning anti Eesti NSV võimude poolt Ajaloo- ja Revolutsioonimuuseumile, mis aga 1952. aastal kolis praegusse asukohta Tallinna Suurgildi hoones.

## Vaata ka
*Eestimaa Provintsiaalmuuseumi kunstisektsioon (kunstiosakond)

## Viited

## Välislingid
Eestimaa Provintsiaalmuuseumi kogude kataloog 11 litograafilise tahvliga aastast 1875.
*Gotthard von Hansen (1875) Die Sammlungen inländischer Alterthümer und anderer auf die baltischen Provinzen bezüglichen Gegenstände des Estländischen Provinzial-Museums. Reval: Lindfors’ Erben.
Kolmekeelne vioola

**Kolmekeelne vioola** või ka **Transilvaania vioola** on poogenkeelpill, vioola eriversioon.

See pill on levinud ungari, rumeenia ja mustlaste rahvamuusikas, põhiliselt Transilvaania piirkonnas. Seda kasutatakse peamiselt rütmilise harmoonia mängimiseks kolmeheliliste akordidena. Süvamuusika mängimiseks seda ei kasutata.

## Ehitus ja häälestus
Pilli ehitus on lähedane klassikalisele vioolale, peamised erinevused seisnevad keelte arvus ja roobi kujus. Roobi serv on sirge, nii et keeled on ühel tasapinnal ja kõlavad peaaegu alati koos. Tihti on kolmekeelne vioola ise ümber tehtud tavalisest vioolast. Traditsiooniliselt kasutati loomasoolest keeli, kuid tänapäeval enam mitte, kuna loomasooled on väga tundlikud temperatuuri kõikumisele ja niiskusele. Keelte häälestus on g - d' - a. Klassikalise vioola c-keel puudub.

## Mängimine
Kuna kolmekeelsel vioolal mängitakse akorde, erineb selle hoidmine mängimise ajal klassikalise vioola hoidmisest. Pilli hoitakse kehaga risti nii, et keeled on maapinnaga paralleelselt ja poogen liigub keelte vastas üles-alla. Selline hoid on kõige mugavam, kuid erinevad mängijad võivad pilli hoida veidi erinevalt. Mängimisel liigub poogen kõigil kolmel keelel korraga ja võrdse tugevusega, välja arvatud harvadel juhtudel, kui üks akordi heli on tahtlikult välja jäetud.

Tavaliselt mängivad ansamblis koos kolmekeelse vioolaga viiul ja kontrabass, harvem cimbalom, klarnet või muu pill. Mõnes ansamblis mängib korraga kaks kolmekeelset vioolat, et kõlajõudu suurendada.

## Viited
''Selles artiklis on kasutatud ungarikeelset artiklit :hu:Háromhúros brácsa seisuga 18. august 2011.
Kier Group

** Kier Group** on Suurbritannia ehitusfirma.

## Ajalugu
Firma asutasid Inglismaal 1928. aastal taani ehitusinsenerid Jorgen Lotz ja Olaf Kier nime **Lotz & Kier** all. Paar aastat hiljem loobus Lotz firma juhtimisest, peakontor viidi üle Westminsterisse ja firma nimeks sai **JL Kier & Co Ltd**. Selle nime all töötas firma üle 40 aasta.

Aastail 1934–1938 töötas firmas peakonstruktorina Ove Arup. 

## Objekte
1930. aastatel ehitas JL Kier & Co Ltd Londoni loomaaia pingviinide basseini (1934) ja Londonis Highgate'is kaks korterelamut kaheksakorruselise Highpoint I (1935) ja Highpoint II (1936–1938).
Berthold Lubetkin

**Berthold Romanovich Lubetkin** (vene keeles Бертольд Романович Любеткин) (14. detsember 
1901 Thbilisi – 23. oktoober 1990 Bristol) oli Venemaa juudi päritolu Briti arhitekt, kes oli modernistliku arhitektuuristiili teerajajaid Suurbritannias.

## Looming
Lubetkini tuntumad arhitektitööd olid Gorillamaja (1933) ja Pingviinide bassein (1934) Londoni loomaaias ning kortermajad Highpoint I (1935) ja Highpoint II (1938) Highgate'is Londonis. 

Nimetatud ehitised kanti ajavahemikus 1970–1974 arhitektuurimälestiste nimistusse.

## Tunnustus
*Kuninglik kuldmedal (1982)

## Vaata ka
*Tectoni büroo
Norra oja

**Norra oja** on oja Põhja-Eestis.

Norra oja saab alguse Norra allikajärvest ja suubub Oostriku jõkke. Oja pikkus on 3,8 km ja valgla pindala 1,9 km². Veekogu kuulub "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse" (RTL 2004, 87 1362) kogu ulatuses.

## Viited
Nõmme Erakool

**Nõmme Erakool** on 1990. aastal asutatud üldhariduskool Nõmmel. Kooli omanik on Nõmme Erahariduse Sihtasutus, direktor Lidia Kõlar. Kool asub aadressil Idakaare 5. 

## Ajalugu
Kool alustas tööd 1990. aastal. Õppetöö toimus Nõmmel aadressil Mai tänav 20 omanikule tagastamata eramus.

Tegu oli Eesti ühe esimese erakooliga, mis töötas Waldorfi pedagoogika põhimõttel. Siiski otsustati 1990. aastate teisel poolel lähenemist muuta ning jätkati 1990. aastate lõpust tavakoolile lähedasema õpikäsitlusega erakoolidena. 

1994. aasta sügisel kolis tolleks ajaks juba viieklassiline kool endisse lasteaiahoonesse Idakaare tänaval. Maja oli seisnud aastaid tühjalt, kuid muudeti AS-i Eesti Ehitus ja lapsevanemate abiga kahe kuuga elamis- ja töötamiskõlblikuks.

1999. aastal lõpetas põhikooliks sirgunud Nõmme Erakooli esimene lend, kokku 12 õpilast. Samal aastal ostis AS Eesti Ehitus kooli osaluse füüsilistelt isikutelt ning sai Nõmme Erakooli omanikuks.

2001. aastal lõpetas kooli kolmas lend. 

Et nõukogudeaegne lasteaia tüüphoone ei rahuldanud kooli õpilaste ja õpetajate vajadusi, siis otsiti ja leiti koolimaja rekonstrueerimiseks lahendus – Tallinna linn ja ehituskontsern EE Grupp (praegune Nordic Contractors AS) asutasid Nõmme Erahariduse Sihtasutuse, millest sai asutamisotsusega 2. novembrist 2001 Nõmme Erakooli omanik. Sihtasutuse põhiülesandeks oli koolimaja rekonstrueerimine kaasaja tasemel.

2002. aasta juunis hakati Nõmme Erakooli hoonet rekonstrueerima. Koolimaja esimene järk valmis sama aasta septembris, õppetöö jätkus katkestuseta. Ehitustööd lõppesid novembri alguses söökla ja spordisaali valmimisega.

Rekonstrueeritud koolimaja avas pidulikult Eesti President 26. novembril 2002.

Nõmme Erakool on võõrkeelte ja matemaatika kaldega kool. Koolis õpetatakse 1. klassist inglise keelt, 4. klassist vene keelt ja 6. klassist saksa keelt. Flöödimängu õpetatakse 1.–5. klassini ja kitarrimängu 7.–9. klassini. Direktor Lidia Kõlar õpetab ka inglise keelt.

## Comenius
Nõmme Erakool osales rahvusvahelises koolide projektis 2012–2014. Projekti toetaja oli Euroopa Liidu haridus- ja teaduskoostöö arendaja Eestis SA Archimedes.

Kaheaastane projekt "Hea haridus võrdub hea töö" (*A good education equals a good job*) oli suunatud 5.–7. klassi õpilastele. Partnerid olid koolid viiest Euroopa linnast: Esterwegen Saksamaal, Żarnów Poolas, Pescara Itaalias, Sivas Türgis, Vratsa Bulgaarias.

Projekti käigus tegeleti erinevate eakohaste ülesannetega mitmetes koolitundides. Näiteks uuriti võõrkeelte tähtsust töökoha saamisel, uuriti erinevaid ameteid, kujundati teemakohaseid postreid ja voldikuid jpm. Otsiti teemakohaseid aforisme, laule jmt. Projekt oli mitmeid õppeaineid liitev ehk aineteülene. Tegevused sobisid hästi geograafia, kunsti, muusika, keelte, ajaloo ja klassijuhataja tundi.

Projekti koduleht koondab kogu kahe aasta jooksul tehtud töö ja visiitidel toimunu.

## Edasiõppimine

## Viited

## Välislingid
* Nõmme Erakooli koduleht
Kustas Utuste

**Kustas Utuste** VR I/3 (aastani 1927 **Gustav Vladimir Kirschbaum**; aastani 1935 **Gustav Vladimir Utuste**; 25. juuli 1884 Rummi karjamõis, Urvaste kihelkond, Võrumaa (praegu Rummi küla, Võru vald, Võru maakond) – 14. detsember 1941 Kirovi vangla, Kirovi oblast, Vene NFSV) oli Eesti sõjaväelane (major).

## Teenistuskäik
* 1. oktoober 1915 – ülendatud lipnikuks
* 29. september 1919 – ülendatud alamleitnandiks
* 15. oktoober 1919 – ülendatud leitnandiks
* 7. november 1919 – ülendatud alamkapteniks
* 22. veebruar 1923 – ülendatud kapteniks
* 22. veebruar 1924 – ülendatud majoriks
* 9. juuli 1940 – vabastatud tegevteenistusest 

Arreteeriti NKVD poolt 13. mail 1941 Kuigatsi vallas Mägiste raudteejaamas ja küüditati Venemaale. Hukati Kirovi vanglas.

## Isiklikku
Kustas Utuste oli taarausuline. Tema abikaasa oli eesti kirjanik ja publitsist Marta Lepp, vend oli kolonel Jüri Hellat.

## Välislingid
* Ohvitseride andmekogu
*
Oostriku jõgi

**Oostriku jõgi** on jõgi Põhja-Eestis.

Oostriku jõgi saab alguse Vao külas ja suubub Põltsamaa jõkke. Jõe pikkus on 13,7 km ja valgla 39,2 km². Veekogu kuulub kas osaliste lõikudena või tervikuna riigi poolt korrashoitavate ühiseesvoolude loetellu. Oostriku jõgi on lõheliste elupaigana kaitstav veekogu ja kuulub "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse": Oostriku allikast suubumiseni Põltsamaa jõkke.


Oostriku jõgi.jpg


## Viited
Suurpalu peakraav

**Suurpalu peakraav** (ka *Palu peakraav*) on peakraav Järvamaal Järva vallas ja Paide linnas.

Palu peakraav saab alguse Köisi külas ja suubub Esna jõkke. Peakraavi pikkus on 10,5 km ja valgala 29,9 km². Palu peakraav kuulub kas osaliste lõikudena või tervikuna riigi poolt korrashoitavate ühiseesvoolude loetellu ja "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse" lõigul Peetri peakraavi suudmest suubumiseni Esna jõkke.

## Viited
Labworth Café

**Labworth Café** (inglise keelest 'Labworthi kohvik') on teedrajav modernistikus stiilis raudbetoonist hoone Thamesi jõe suudme juures Labworthi rannas Canvey saarel. 

Hoone ehitas 1932–1933 Christiani & Nielsen Ove Arupi juhtimisel. 

Labworth Café arvati 1996. aastal pärast renoveerimist arhitektuurimälestiseks.

## Viited
Londoni loomaaia gorillamaja

**Gorillamaja** (inglise keeles *Gorilla House*) on Londonis Regents Parkis asuva loomaaia ahvide elupaik. 

Gorillamaja ehitati aastatel 1932–1933. Selle projekteeris Tectoni arhitektibüroo (arhitekt Berthold Lubetkin) koostöös konstruktor Ove Arupiga. Modernistlikus arhitektuuristiilis ehitatud gorillamaja oli nende esimene märkimisväärne koostööobjekt.

## Ehitis
Gorillamaja on raudbetoonist ehitis terasest trellide, valguse, soojustatud paneeli, pöörleva ekraani, lükandklaaside ja asfaldiga kaetud lamekatusega. Hoone on plaanilt poolringikujuline. Gorillamaja projekteeriti uuendustega, tagamaks gorilladele Kongo klimaatilisi tingimusi ning loomaaia külastajale võimalusi turvaliselt ja mugavalt vaadelda puurielanikke.

Gorillamaja valiti 1970. aastal arhitektuurimälestiseks.

## Viited
Andrei Bitov

**Andrei Bitov** (Андрей Георгиевич Битов; 27. mai 1937 Leningrad – 3. detsember 2018 Moskva) oli vene kirjanik. 

Andrei Bitovi ema oli jurist ja isa arhitekt. 1954. aastal lõpetas Bitov keskkooli, 1956. aastal hakkas tegelema kirjandusloomega. 1957. aastal astus ta Leningradi Mäeinstituuti, mille lõpetas pärast vaheaegadega õpinguid 1962. aastal geoloogilise luure erialal. 

Instituudipäevil osales Bitov kirjandusrühmituses, mille vaimne juht oli Gleb Semjonov. Ta kirjutas esmalt luulet, seejärel lühikesi absurdihõngulisi jutustusi. 1960. aastast ilmusid tema tööd kirjandusajakirjades ja almanahhides, 1965. aastal sai Bitovist Kirjanike Liidu liige. 1978. aastal ilmus USAs tema romaan "Puškini maja". 1979. aastal osales ta põrandaaluse almanahhi "Metropol" koostamises, mille järel tema loomingut Nõukogude Liidus 1986. aastani ei avaldatud. 

1988. aastal osales Bitov Venemaa PEN-klubi asutamises, 1991. aastal sai selle presidendiks. Ta pälvis nii Venemaa kui teiste riikide kirjandusauhindu ning oli Venemaa Kunstide Akadeemia auliige. 

Tema olulisemate teoste hulka kuuluvad jutustus "Lahkuv Monahhov", romaanid "Puškini maja", "Kaukaasia vang",  "Ahvide ootus", "Sümmeetria õpetaja" jt. 

Eesti keeles on temalt ilmunud ""Loomingu" Raamatukogu" sarjas jutukogu "Apteekrisaar" (1971, tõlkija Ita Saks) ning jutustused "Kutsealune" (1965, tõlkija Arvo Valton) ja "Lahkuv Monahhov" (1978, tõlkija Jüri Aam, värsid Valeeria Villandi), samuti vennasvabariike tutvustava reisikirjanduse sarjas "Koolitundi Armeeniasse: teekond mitte just suurele maale" (1979, tõlkija A. Orav).

## Tunnustus
*oli valitud Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks
Highpoint I

**Highpoint I** on 65-korteriga elumaja Inglismaal Londonis, üks kahest  arhitekt Berthold Lubetkini projekteeritud elumajast Londoni Highgate'is. 

Hoone on internatsionaalse stiili parimaid  näiteid selle stiili varasemast perioodist Suurbritannias. 

Hoone konstruktsioonide projekti koostas Ove Arup. Monoliitsest raudbetoonist hoone  ehitas 1935. aastal ehitusfirma JL Kier & Co Ltd. 

Hoone säilinud algsed interjöörid sisaldavad eritellimusel valmistatud sisustust, sealhulgas ka sanitaartehnikat.  
Alumisel korrusel on ühisruumid, maja taga on aed. 

Lubetkini teine kortermaja samas stiilis Highgate'is sai tuntuks Highpoint II nime all ja  valmis 1938. aastal.

Mõlemad kortermajad – Highpoint I ja Highpoint II – kuuluvad Inglismaa arhitektuurimälestiste nimistusse.
 
## Vaata ka
*Image of England English Heritage (inglise)

## Viited
Ciutat de les Arts i les Ciències

**Ciutat de les Arts i les Ciències** (katalaani keelest 'kunstide ja teaduste linn') on mitmeotstarbeline keskus Hispaanias Valencias.

Kunsti- ja teaduslinnaku arhitekt on Santiago Calatrava. Okeanaariumi ehitiste arhitekt on Félix Candela.

## Linnaku koosseis ja avamisaasta
Linnakus on mitmeid arhitektuurselt pilkupüüdvaid ehitisi:

* L'Hemisfèric – kino Imax, laserlavastuste teater, planetaarium (1998). Hoone meenutab välisilmelt silma.
* El Museu de les Ciències Príncipe Felipe – interaktiivne teadusmuuseum (2001). Hoone meenutab välisilmelt vaala skeletti. 
* L'Umbracle – galerii, aed 
* L'Oceanogràfic – okeanograafiapark (2002)
* El Palau de les Arts Reina Sofía – ooperiteater, teatrilava  (2005)
* El Pont de l'Assut de l'Or – vantsild 125-meetri kõrguse pülooniga.
* L'Àgora – spordi- ja kontserdisaal.

## Peatatud projektid
* Valencia kõrghooned – plaanitud kõrgusega 308, 266 ja 220 meetrit.

## Galerii

Pilt:Hemispheric - Valencia, Spain - Jan 2007.jpg|L'Hemisfèric
Pilt:Ciutat de les Arts i les Ciències - El Museu.jpg|El Museu de les Ciències Príncipe Felipe
Pilt:Ciutat de les Arts i les Ciències - L'Umbracle.jpg|L'Umbracle
Pilt:Candela Oceanographique.jpg|L'Oceanogràfic
Pilt:Palau de les Arts Reina Sofia (Ciutat de les Arts i de les Ciencies - Valencia) (472712279).jpg|El Palau de les Arts Reina Sofía
Pilt:Puentei3.jpg|El Pont de l'Assut de l'Or
Pilt:Agora y Pont de l'Assut de l'Or.jpg|L'Àgora


## Välislingid

*Ciutat de les Arts i les Ciènciesi ametlik koduleht (inglise)
L'Oceanogràfic

**L'Oceanogràfic** (katalaani keeles 'okeanograafiline') on Hispaanias Valencias asuv okeanograafiapark ehk okeanaarium, mis hõlmab 110 000-ruutmeetrise ala. Kõigi akvaariumite (kokku on neid 9) koguveemaht moodustab 42 miljonit liitrit. 

L'Oceanogràfic kuulub Kunsti- ja teaduslinnaku koosseisu.

L'Oceanogràfic on Euroopa suurim okeanaarium. Seal on umbes 45 000 isendit 500 liigist. Lisaks kaladele on esindatud ka imetajad, linnud, roomajad ja selgrootud.

See paikneb geograafilistel koordinaatidel .

## Ehitised
Kompleksi, mis avati külastajaile aastal 2002, projekteerisid arhitekt Félix Candela ja insenerid Alberto Domingo ja Carlos Lázaro.

## Välislingid

*L'Oceanogràfic Kunsti- ja teaduslinnaku ametlikul kodulehel (inglise)
Joachim Friedrich von Zöge

**Joachim Friedrich von Zöge** (ka **Zoege**; 1610 – oktoober 1642 Leipzig, Saksimaa) oli Eesti- ja Liivimaa mõisnik ning Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant)

Ta sündis Kiltsi mõisniku Jürgen von Zöge ja Christina von Sackeni pojana.

Johann Eberhard von Bellingshauseni ratsaväerügemendis teeninud ooberstleitnant Joachim Friedrich von Zöge sai Kolmekümneaastases sõjas 23. oktoobril 1642 Rootsi ja keisririigi vägede vahel peetud Breitenfeldi lahingus esimese kokkupõrke ajal kolm kuulihaava, langes vastaste kätte vangi ning viidi Dresdenisse, kus ta kolmandal päeval saadud haavadesse suri. Zöge maeti koos teiste langenud Rootsi ohvitseridega Leipzigi Püha Pauli Ülikoolikirikusse. Kirikusse Rootsi ohvitseride mälestuseks paigutatud lihtsatest epitaafidest on Joachim Friedrich von Zöge oma ainsana säilinud ning see restaureeriti 2009. aastal.

Talle kuulusid Kiltsi mõis Eestimaal ning Erastvere ja Kooraste mõis Liivimaal.

## Perekond
Joachim Friedrich von Zöge oli abielus Helena Horniga, kes oli Rootsi diplomaadi ja riigitegelase Henrik Karlsson Horni ning Anna Snakenborgi tütar. Abielust sündisid:
*Helene (sündis 1640; maeti 1691), Erastvere, *Klein-Rewold*i ja Kooraste pärijanna, abiellus 1655 Ungurpilsi ja Ungru mõisniku vabahärra Otto von Ungern-Sternbergiga (suri 1666; nende poeg oli Reinhold von Ungern-Sternberg (1656–1713)) ning 1680. aastal Kirdalu ja Kohatu mõisniku Gustav von Wrangelliga (suri 1710)
*Anna Margaretha (maeti 1693), Valgevälja, Urvaste, Soontaga, Vana-Puka, Kiidjärve ja *Korofer*i pärijana, oli abielus kindralmajori ja Saaremaa asehalduri vabahärra Reinhold Liwega (suri 1665) ning hiljem Andja mõisniku vabahärra Reinhold von Wrangelliga (suri 1686)
## Esivanemad

## Viited
Londoni loomaaia pingviinide bassein

**Londoni loomaaia pingviinide bassein** (ka lihtsalt **Pingviinide bassein**, inglise keeles *Penguin Pool*) on Londonis Regents Parkis asuva loomaaia pingviinide bassein. 

## Ehitis
Londoni loomaaia pingviinide bassein ehitati 1934. aastal. Selle projekteeris Tectoni arhitektibüroo (arhitekt Berthold Lubetkin) koostöös ehituskonstruktor Ove Arupiga. Nagu gorillamajagi samas loomaaias, on ka pingviinide bassein ehitatud modernistlikus arhitektuuristiilis. Pingviinide bassein oli Tectoni ja Arupi teine märkimisväärne koostööobjekt. 

Ehitas ettevõte J. L. Kier.

Elliptilise põhiplaaniga ja spiraalsete kaldteedega ehitis on monoliitsest raudbetoonist.

Pingviinide bassein arvati 1970. aastal arhitektuurimälestiseks.

## Uus pingviinide bassein
2011. aastal valmis Londoni loomaaias pingviinidele uus bassein – tuntud kui Pingviinide supelrand (*Penguin Beach*). Võrreldes vana basseiniga (säilitatakse kui arhitektuurimälestist) on uus neli korda suurem ja kolm korda sügavam.

## Viited
Ilona Aasvere

**Ilona Aasvere** (sündinud 4. veebruaril 1961) on eesti laulja. 

Ta on tegutsenud ansamblites Beergrass, Folkmill, Vahemaandumine.

Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli muusikapedagoogina ning tegutseb muusikaõpetaja ja koorijuhina.

2014. aastal nimetati ta Haapsalu aasta õpetajaks.

## Viited

## Välislingid
*"Folkmilli laulja Ilona Aasvere: meeste maailm mulle meeldib! Õhtuleht, 19. juuni 2009
Suur-Kloostri tänav

**Suur-Kloostri tänav** on tänav Tallinna vanalinnas Vanalinna asumis.

Suur-Kloostri tänav algab Laialt tänavalt, suundub läände, läbib Kloostrivärava ja suubub Toompargi juures Nunne tänavale.

## Tänava hoonestus

Tänaval asuvad:
* Hoone Lai 13 // Suur-Kloostri 1
* Hoone, Suur-Kloostri tänav 5a
* Gustav Adolfi Gümnaasiumi spordihoone, Suur-Kloostri tänav 7
* Rootsiaegne viljaait, Aida 3 // 5 // Suur-Kloostri 8. Kultuurimälestis nr 3016.
* Gustav Adolfi Gümnaasiumi algklasside hoone, Suur-Kloostri tänav 10. Suur-Kloostri 10/12 asus (1928) Saku Õlletehase ladu, Suur Kloostri 12 Saku Õlletehase kontor.
* Suur-Kloostri 11, kus asuvad Eesti Kunstiakadeemia Kunstikultuuri teaduskonna kunstipedagoogika, muinsuskaitse ja restaureerimise, rahvakunsti ja kultuuriantropoloogia õppetoolid ning Kunstiteaduste Instituut.
* Tallinna Issanda Muutmise peakirik, Suur-Kloostri 14 (endine tsistertslaste ordu Tallinna Mihkli kloostri ja rootsi garnisoni- ja kogudusekirik)
* Gustav Adolfi Gümnaasium, Suur-Kloostri 16
* 2-korruseline korterelamu, Suur-Kloostri 18, kus asub ka OldHouse külaliskorter. Suur-Kloostri 18 asus (1928) A Le Coqi õlletehase ladu
: Nunnatorn, Väike-Kloostri 1
*  asus 1899–1980 Viktor Austeri Tallinna "kunstlikkude mineraalvete, nende seas seltersi, soodavee ja limonaadi tehas" ning selle järglasorganisatsioonid ("Tallinna karastusjookide osaühisus", Tallinna Limonaaditehas ja Tallinna Karastusjookide Katsetehas)
* Tallinna Kesklinna linnaosavalitsus, Suur-Kloostri 22 ja Nunne tänav 18


Gustav Adolfi Gümnaasium.jpg|Gustav Adolfi Gümnaasiumi peahoone
Plaza de la Torre, Tallinn, Estonia, 2012-08-05, DD 16.JPG|Nunnatorn
Ait 2008-10-11.JPG|Rootsiaegne viljaait
Plaza de la Torre, Tallinn, Estonia, 2012-08-05, DD 36.JPG|Linnamüüri 19. sajandil raiutud läbipääs


## Ajalugu

19. sajandi lõpul oli tänava nimetus vene keeles *Болшая Соборная улица* (Bolšaja Sobornaja ulitsa). 

Suur-Kloostri 18 asus eesti tööstur Viktor Austeri 1896. aastal rajatud „Kunstlikkude mineraalvete ning nende seas seltersi, soodavee ja limonaadi tehas“, mis 1899 asus tegutsema linnamüüri taga Kuldjala torni kõrval.

1950. aastast kuni 2. juulini 1987 oli tänava nimi *Nooruse tänav*.
## Viited

## Välislingid
Martin Gottfried Roth

**Martin Gottfried Roth** (2. juuni/13. juuni 1718 Vigala – 1770) oli Eesti vaimulik.

Roth õppis usuteadust (immatrikuleeriti 2. oktoobril 1738) Jena ülikoolis. Ordineeriti 28. veebruaril / 11. märtsil 1751 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1751–1770 Räpina Miikaeli koguduse õpetaja.

## Isiklikku
Tema isa Martin Johann Roth oli algul Märjamaa ja Vigala Maarja koguduse, hiljem Puhja ja Rannu Püha Martini koguduse õpetaja, vanaisa Johannes Roth oli Pärnu linnakooli rektor ja aastal 1692 Pärnu Nikolai koguduse (saksa koguduse) abiõpetaja, õemees Tobias Plaschnig oli Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja.

## Viited
Nooruse tänav

**Nooruse tänav** on paljudes Eesti asulates.
*Nooruse tänav Ahja alevikus
*Nooruse tänav Aseri alevikus
*Nooruse tänav Elva linnas
*Nooruse tänav Jõhvi linnas
*Nooruse tänav Kadrina alevikus
*Nooruse tänav Kehtna alevikus
*Nooruse tänav Kohtla-Järve linnas
*Nooruse tänav Kuressaare linnas
*Nooruse tänav Käsmu külas (Vihula vald)
*Nooruse tänav Loksa linnas
*Nooruse tänav Paide linnas 
*Nooruse tänav Puhja alevikus
*Nooruse tänav Puka alevikus
*Nooruse tänav Roosna-Alliku alevikus
*Nooruse tänav Rõngu alevikus
*Nooruse tänav  Räpina linnas
*Nooruse tänav Sangaste alevikus
*Nooruse tänav Sargvere külas (Paide vald)
*Nooruse tänav Tabasalu alevikus
*Nooruse tänav Tapa linnas
***[[Nooruse tänav (Tartu)|Nooruse tänav]]** Tartu linnas
*Nooruse tänav Tsirguliina alevikus
*Nooruse tänav Tõrva linnas
*Nooruse tänav Tõstamaa alevikus
*Nooruse tänav Türi linnas
*Nooruse tänav Viiratsi alevikus

*Nooruse tänav oli **[[Suur-Kloostri tänav]]a** nimi aastatel 1950–1987.

## Vaata ka
*Nooruse tee
Kahekordne hüvitis

"**Kahekordne hüvitis"** (ka "**Kahekordne kahjutasu"**; inglise "Double Indemnity") on 1944. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide *[[film noir]]*, mille lavastas Billy Wilder. Film põhineb James M. Caini samanimelisel romaanil, mille põhjal kirjutasid stsenaariumi Wilder ja Raymond Chandler. 

Aastal 1992 tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ja võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registrysse.

## Näitlejad
* Fred MacMurray – Walter Neff
* Barbara Stanwyck – Phyllis Dietrichson
* Edward G. Robinson – Barton Keyes
* Porter Hall – hr Jackson
* Jean Heather – Lola Dietrichson
* Tom Powers – hr Dietrichson
* Byron Barr – Nino Zachetti
* Richard Gaines – Edward S. Norton, Jr.
* Fortunio Bonanova – Sam Garlopis
* John Philliber – Joe Peters
* Raymond Chandler – raamatut lugev mees

## Viited

## Välislingid

* 
* 
* Double Indemnity (1944) AllRovi
* ''Double Indemnity'' film script at the Internet Movie Script Database
* ''Double Indemnity'' literature
* ''Double Indemnity: The Complete File'' story analysis
Żagań

**Żagań** (prantsuse ja saksa keeles Sagan) on linn Lääne-Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Bóbri jõe ääres. 

2010. aastal oli Żagańis 26 253 elanikku. 

Ajalooliselt on linn Żagańi hertsogite residents ja Żagańi maakonna keskus. Varem kuulus Żagań Zielona Góra vojevoodkonda (1975–1998), ent 1999. aastast paikneb Żagań Lubuszi vojevoodkonnas.

## Ajalugu
Żagańit on esmamainitud ürikus 1202. aastal, mil see kuulus Alam-Sileesia hertsogkonda, mida valitses tollal Piastide dünastiast Henryk I Habemik. 1549. aastal loovutas Saksimaa kuurvürst Moritz Żagańi Böömija Ungari kuningale Ferdinand I-le. Keiser Ferdinand II läänistas Żagańi 1627. aastal Albrecht von Wallensteinile, kes oli tema vägede ülemjuhataja Kolmekümneaastases sõjas.

Pärast Poolasse tungimist 1939. aastal rajas Saksamaa Żagańisse kurikuulsad sõjavangilaagrid. Kokku viibis laagris nimega Mannschafts-Stammlager Stalag VIIIC ja selle allasutustes üle 300 000 vangi umbes 30 riigist. Umbes 120 000 neist surid nälja, haiguste ja halva kohtlemise kätte. 1942. aasta märtsis rajati täiendav laager liitlasriikide pilootidele, nimega Stalag Luft III.

Stalag Luft III-s toimus üks julgemaid põgenemisi Saksamaa vangilaagritest, mis viis 50 vangi tapmiseni. Selle juhtumi põhjal on valminud kaks maailmakuulsat filmi: "Suur põgenemine" (peaosas Steve McQueen) ja "Suur põgenemine II" (peaosas Christopher Reeve). Põgeneda üritas 200 vangi, kellest 80 suutsid laagrist välja saada; 73 neist saadi kätte ja 50 hukati Adolf Hitleri käsul. Vaid kolm jõudsid Suurbritanniasse.

Pärast Teist maailmasõda anti Żagań 1945. aastal Saksamaalt tagasi Poolale koos ülejäänud Sileesiaga. Sakslased kas põgenesid Punaarmee tuleku eel või saadeti välja. Linn taasasustati poolakatega, kellest paljud olid omakorda aetud minema aladelt, mis said osaks Nõukogude Liidust.

## Tähelepanuväärseid elanikke
*Johannes Kepler (1571–1630), Saksa astronoom, matemaatik ja astroloog, elas Żagańis aastail 1628–1630.
*Albrecht von Wallenstein (1583–1634), keisri väejuht, oli 1627–1634 Żagańi hertsog.
*Peter von Biron (1724–1800), viimane Kuramaa hertsog, oli Żagańi hertsog 1786–1800
*Dorothea de Talleyrand-Périgord (1793–1862), Kuramaa printsess, oli 1844–1862 Żagańi hertsoginna.
*Adolf Engler (1844–1930), Saksa botaanik, sündis Żagańis.
*Reinhold Röhricht (1842–1905), Saksa ajaloolane, õppis 1852–1862 Żagańi gümnaasiumis.
*Bronisława Wajs (1908–1987), Poola mustlaspoeet, elas Żagańis 1950. aastail.
*Mariusz Jurasik (sündinud 1976), Poola käsipallur, alustas sportlasteed klubis WKS Sobieski Żagań.

### Galerii

Pilt:Zagan-widok.jpg|Żagańi kesklinn, august 2006.
Pilt:Castle in Zagan (27).jpg|Żagańi loss
Pilt:Model Stalag Luft III.jpg|Sõjavangilaagri Stalag Luft III makett.


## Viited
Ljantor

**Ljantor** on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas Surguti rajoonis. Asub Pimi jõe kaldal Surguti raudteejaamast 95 km loodes ja Tjumenist 625 km kirdes.

## Ajalugu
Ljantor tekkis Pimi aleviku kohal, kui 1966. aastal avastati Ljantori nafta ja maagaasi leiukoht. 1980. aastal sai aleviks ja 1992. aastal sai linnaks.

## Viited

## Välislingid
*Ljantori koduleht
Mulla klassifikatsioon

**Mulla klassifikatsioon** on muldade süstemaatiline rühmitamine taksonoomilisteks üksusteks nende tekke, geneesi (arengu), protsesside, profiili ja selle diferentseerumise, diagnostiliste horisontide ja omaduste järgi.

Mõnevõrra sarnaselt biosüstemaatika kategooriatega eristatakse mullateaduses (kahanevas järjekorras) seltse (*order*), alamseltse (*suborder*), klasse, tüüpe, alltüüpe, liike ja erimeid. Neid nimetatakse muldade taksonoomilisteks üksusteks, millesse kuuluvate muldade kogum on takson. Enamiku klassifikatsioonide põhiühikuks on mullatüüp.

Mulla klassifikatsioone on nii **globaalseid**, millega klassifitseeritakse kõiki muldi Maal, kui ka **riiklikke** ja **kohalikke**, mis käsitlevad muldi kindla riigi või selle mingi osa piires. 
Välja on töötatud ka spetsiifilisi, puhtrakenduslikke mulla klassifikatsioone, mis lähtuvad maakasutuse või majandusharu huvidest, näiteks metsamuldade, melioreeritavate ja muude muldade klassifikatsioonid.

## Globaalsed mullaklassifikatsioonid
Globaalsetest mullaklassifikatsioonidest on tuntuimad FAO mulla klassifikatsioon (WRB, World Reference Base) 30 suure taksoniga (Great Soil Groups) ja nende alljaotustega, ning USA Põllumajanduseosakonnas välja antud USDA mulla klassifikatsioon (USDA Soil Taxonomy). Ehkki neid kahte klassifikatsiooni kasutatakse kõikides riikides, on paljudel riikidel nendega kõrvuti kasutusel ka oma rahvuslikud mulla klassifikatsioonid. Praegu püütakse rahvuslikke mulla klassifikatsioone ühtlustada USDA ja FAO mulla klassifikatsioonidega.

## Riiklikud mullaklassifikatsioonid
### Eesti mullaklassifikatsioon

Eesti muldade nimestiku koostas 1988. aastal Rein Kask eelmiste uurimuste põhjal. Selle klassifikatsiooni järgi liigitatakse kõik mullad 14 tüübiks.

### Venemaa mullaklassifikatsioon
Venemaal oli 2004. aastaks ette valmistatud Dokutšajevi-nimelise Mullainstituudi erikomisjoni poolt Venemaa muldade klassifikatsioon, mis oli 1997. aastal loodud klassifikatsiooni järgmine variant. Aga Venemaa mullateadlased kasutavad siiani peamiselt 1977. aasta NSV Liidu muldade klassifikatsiooni.

## Vaata ka
*Eesti mullastik
*Mulla tüpoloogia

## Viited

## Kirjandus
*Reintam, L. Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast http://www.botany.ut.ee/mullaveeb/sisu/yldine.html
Zagan

**Zagan** võib tähendada mitut asja:
***[[Zagan (Gruusia)|Zagan]]** on asula Loode-Gruusias.
***[[Zagan (deemon)|Zagan]]** on deemon.

## Vaata ka
*Żagań, linn Lääne-Poolas
Riigipüha

**Riigipüha** (ka *riiklik püha*) on seadusega kehtestatud üleriigiline püha, mis kordub igal aastal, on tavaliselt tööst vaba ning mil on kombeks (või kohustuslik) heisata majadele riigilipud.

Prantsusmaa *[[Journée de solidarité envers les personnes âgées]]* (*Solidaarsuspäev eakatega*) on üks väheseid erandeid. See riigipüha on tööpäev, ehkki Prantsuse Riiginõukogu on kinnitanud, et päev on sellegipoolest püha.

Sõltumatud riigid ja autonoomsed territooriumid tähistavad riigipühasid seoses nende ajalooga. Nii tähistatakse Austraalias näiteks Austraalia päeva.

Riigipühade arv sõltub riigist. Kõige rohkem on aastas riigipühi Hiina Rahvavavabariigis, Hongkongis ja Egiptuses. Üldiselt tähistatakse riigipühasid pidustustega ning need on tähtsate ajaloosündmuste aastapäevad või usupühad nagu jõulud. Riigipühad võivad olla seotud kindla kuupäevaga, kindla kuu kindla nädalapäevaga või teiste kalendrisüsteemidega nagu kuukalender.

## Vaata ka
*Eesti riigipühad
*Rahvuspüha

## Viited
Rahvuspüha

**Rahvuspüha** on tähtpäev, mil tähistatakse pidustustega rahva olemasolu. Seda võib sümboliseerida iseseisvuspäev, mõne kaitsepühaku või valitseja oluline päev (sünnipäev, trooniletõus, kukutamine) vms. Sageli nimetataksegi rahvuspüha "rahvuspüha". Enamasti on rahvuspüha ka riigipüha.

Eesti rahvuspüha on 24. veebruar – sel kuupäeval 1918. aastal kuulutas Eesti valitsus pealinnas Tallinnas iseseisvusmanifestiga välja demokraatliku Eesti Vabariigi. 

Mõnel maal on rohkem kui üks rahvuspüha, näiteks Pakistanis on neid kolm.

## Vaata ka
* Iseseisvuspäev
Medal Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks

**Medal Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks** oli Nõukogude Liidus välja antud juubelimedal, millega autasustati silmapaistvaid töölisi, teenistujaid, teadlasi ja sõjaväelasi Lenini 100. sünniaastapäeva puhul aprillis 1970. Medalil oli kolm varianti: sõjaväeline variant, tsiviilvariant ja välismaalaste variant. Kogutiraaž oli umbes 11 miljonit.
Shenzhen

**Shenzhen** (hiina keeles 深圳市 (toonimärkidega Shēnzhèn Shì)) on allprovintsilinn (2. järgu haldusüksus) Hiinas Guangdongi provintsis. Asub Zhu Jiangi deltas Hongkongist vahetult põhjas.

1979. aastal elas tänapäeva linna alal umbes 30 000 inimest. 1980 muudeti linn Hiina poliitiku Deng Xiaopingi eestvõtmisel erimajandustsooniks. Sellest kujunes seejärel üks Hiina tehnoloogiatööstuse keskusi ning see oli 1990. ja 2000. aastatel maailma kõige kiiremini kasvavate linnade seas. 40 aastaga jõudis linna elanike arv üle 12 miljoni.

Linnas asuvad paljude suurettevõtete (ZTE, Huawei, Tencent, Vanke, Hytera, OnePlus, DJI, BYD Company, China International Marine Containers, SF Express, Shenzhen Airlines, China Nepstar, Hasee, Ping An Bank, China Merchants Bank jt) peakontorid. Shenzeni börs on Shanghai börsi järel Hiina RV teine väärtpaberibörs. 

Shenzheni sadam on maailmas suuruselt kolmas konteinersadam. Linna teenindab Shenzhen Bao'ani rahvusvaheline lennujaam.

Linna kõrgeim hoone on 384 m kõrgune Shun Hing Square.

## Haldusjaotus

Shenzhen on allprovintsilinn. Halduslikult jaguneb 8 linnarajooniks.



■ Futian (福田区), 78,04&nbsp;km², 1 206 100 elanikku (2009) 
■ Luohu (罗湖区), 78,36&nbsp;km², 938 200 elanikku (2009) 
■ Nanshan (南山区), 182,12&nbsp;km², 943 200 elanikku (2007) 
■ Bao'an (宝安区), 697,34&nbsp;km², 3 593 300 elanikku (2009)  
■ Longgang (龙岗区), 844,07&nbsp;km², 378 000 elanikku (2009) 
■ Yantian (盐田区), 72,63&nbsp;km², 225 200 elanikku (2008) 
■ Guangming Xin (光明新区), 156,1&nbsp;km², 800 000 elanikku (2007) 
■ Pingshan Xin (坪山新区), 168 km², 600 000 elanikku (2009) 

## Viited

## Välislingid

*Shenzheni koduleht
Highpoint II

**Highpoint II** on 12 korteriga kuuekorruseline elumaja Inglismaal Londonis, üks kahest  arhitekt Berthold Lubetkini projekteeritud elumajast Londoni Highgate'is. 

Hoone on internatsionaalse stiili  näiteid selle stiili varasemast perioodist Suurbritannias. 

Hoone konstruktsioonide projekti koostas Ove Arup. Monoliitsest raudbetoonist hoone  ehitas aastail 1936–1938 ehitusfirma JL Kier & Co Ltd. 

Highpoint II on arvatud Inglismaa arhitektuurimälestiste nimistusse.

## Vaata ka
*Highpoint I
 
## Välislingid
*Highpoint II English Heritage (inglise)
Six Feet Under

**Six Feet Under** võib olla

*"Mulla all" (originaalpealkiri "Six Feet Under"), musta huumoriga USA  telesari.
*Six Feet Under, USA *black-metal*'it esitav ansambel
Orta

**Orta** on mitme koha nimi:
***[[Orta järv]]** Itaalias
***[[Orta jõgi]]** Itaalias

## Vaata ka
*Orta di Atella
*Orta San Giulio
Kasutamisväärtus

**Kasutamisväärtus** ehk **kasutusväärtus** ehk **otsene instrumentaalne väärtus** (inglise *instrumental value*) on füüsiliste (harvem abstraktsete) objektide selline väärtus, mis võimaldab inimesel nendega saavutada midagi muud (tavaliselt materiaalset väärtust). Otsesele instrumentaalväärtusele vastandub sisemine väärtus ehk iseväärtus (inglise *intrinsic value*).

**Keskkonna otsene instrumentaalne väärtus** seondub tavaliselt nende materiaalsete kasudega, mida inimene loodusest saab sellesse sekkudes või seda tarbides. 

Mõned autorid eristavad otsest ja kaudset kasutamisväärtust.

## Vaata ka
*Eksisteerimisväärtus
*Iseväärtus
*Kaudne kasutamisväärtus
*Tarbimisväärtus
*Tulevikuväärtus

## Viited
Rain Simmul

**Rain Simmul** (sündinud 18. augustil 1965 Tartus) on eesti teatri- ja filminäitleja. 

Aastatel 1984–1988 õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis Kalju Komissarovi juhendamisel (13.lend). Pärast kooli lõpetamist töötas ta Vanemuise teatris. 1999. aastast töötab Tallinna Linnateatris näitlejana.

1989. aastal kehastas Rain Simmul Ago-Endrik Kerge lavastuses "In corpore..." peategelast Hein Ahast. 

2007. aastal kehastas Indrek Hirve mononäidendis "Pauluse kiriku kellad" helilooja Heino Ellerit.

## Osad teatris
*Mephistopheles "Faust"
*Gabriel "Ainsal ööl"
*Scipio "Caligula"
*Almberg "Emajõe ööbik"
*Kiusaja "Mõrv katedraalis"
*Lord Goring "Ideaalne abikaasa"
*Don José (Mérimée) "Carmen"
*Ole "Kommuun"

## Osad filmides
*1992 – peaosa filmis "Need vanad armastuskirjad"
*2001 – Niika ja Nganassaan filmis "Karu süda"
*2005 – osa filmis "August 1991"
*2006 – peaosa filmis "Meeletu"
*2011 – osa filmis "Surnuaiavahi tütar"
*2011 – helilooja Elvis filmis "Kirjad Inglile"
*2015 – osa filmis "1944"
*2016 – Martin filmis "Räägitakse, et tomatid armastavad rokkmuusikat"
*2018 – kirikuõpetaja filmis "Tuliliilia"
*2024 – urjadnik Peeter filmis "Vari"

## Tunnustus
* 1994 – Ants Lauteri nimeline auhind
*1997 – Lensi Römmer-Kuusi stipendium
* 2006 – Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind
* 2009 – Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind
* 2019 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Isiklikku
Rain Simmul on abielus. Peres on kaks poega ja kaks tütart.

## Viited
Aino Talvi

**Aino Talvi** (õieti **Aino Pindam**, aastani 1928 **Aino Müller**, aastatel 1928–1938 **Aino Oja**; 6. veebruar 1909 Tartu – 12. märts 1992 Tallinn) oli eesti näitleja.

Aino Talvi alustas kooliteed Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis. Aastal 1921 kolis perekond Mustveesse, kus ta õppis reaalkoolis. Aastal 1922 suri ta ema kopsupõletikku, isa abiellus uuesti ja pöördus Tartusse tagasi. Aino Talvi jätkas õpinguid gümnaasiumis.

Töötas 1935–44 Draamastuudios ja Draamateatris, 1944–49 Estonias ning 1952–89 taas Draamateatris. 

## Tunnustus
* 1952 – Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1956 – Eesti NSV rahvakunstnik
* 1956 – Lenini orden
* 1966 – NSV Liidu rahvakunstnik
* 1980–1984 – Liina Reimani mälestussõrmuse hoidja

## Viited
Aleksei Basmanov

**Aleksei Danilovitš Basmanov** (suri 1571) oli Moskva tsaaririigi väejuht 16. sajandi teisel poolel. 

Basmanov mängis olulist rolli ka Liivi sõjas, sh juhtis Moskva vägesid Narva vallutamisel 1558. aastal.

Ta oli opritšnina juht. Ta oli vastu Novgorodi veresaunale.

## Viited