Idarinne (Teine maailmasõda)

**Idarindel** toimusid Teise maailmasõja kõige suuremad lahingud, mida Nõukogude Liit eristas kaua ülejäänud Teisest maailmasõjast ja nimetas neid Suureks Isamaasõjaks.

## Eelmäng ehk Nõukogude Liidu ja Saksamaa koostöö
Nõukogude Liit oli Euroopa ja maailma vallutamiseks ettevalmistusi teinud juba Stalini võimuletulekust peale 1927. aastal, muutes riigi majandust sõjatööstuse vajadusteks.

Uude etappi oma plaanides astus Nõukogude Liit Stalini kõnega 1939. aastal toimunud XVIII partei kongressil, mis Ribbentropi väljendi järgi võeti Berliinis vastu "mõistmisega".

1939. aasta augustist  võeti aga otsene kurss sõjale. Selleks oli ette valmistatud vähemalt viis rünnakuplaani, kuid edasise tegevuse aluseks võeti plaan "Groza" ("Välk") täieliku nimega "Nõukogude Liidu strateegiline plaan sõja korral Saksamaa ja ta liitlastega", mille põhiautor oli kindral Dmitri Pavlov.

1939. augustis kokkukutsutud IV erakorraline NSV Liidu Ülemnõukogu istung võttis pärast Vorošilovi kõnet 31. augustil 1. septembril 1939 vastu seaduse üldisest sõjaväekohustusest. Uue seaduse alusel kutsuti tegevteenistusse mitme aastakäigu noorsõdurid ja umbes pool miljonit reservväelast.

Otsene sõjaline planeerimine Saksamaa ründamiseks algas oktoobris 1939 ja kestis mai teise pooleni 1941.

Nõukogude Liidu 1939. aasta "Groza" rünnakuplaanist tulenevate tegevuste ja tagajärgede neutraliseerimiseks alustas Saksa kindralstaap vastukäiguna "Barbarossa plaani" väljatöötamist, mille Adolf Hitler kinnitas 18. detsembril 1940. "Barbarossa" plaani väljatöötamisest ja selle detailidest oli Stalin teadlik.

Nende plaanide koostamise ajal ja heitluse eelõhtul olid sakslased ja venelased veel suured liitlased, kuid nende eesmärgid olid erinevad. Saksamaal puudus Euroopa vallutamise plaan, rääkimata Aasia või Aafrika vallutamisest. Sellest annab tunnistust Hitleri 1940. aasta 15. juuni otsus desarmeerida pärast Prantsusmaa kampaaniat 35 maaväe diviisi ja Rudolf Heßi lend Suurbritanniasse kontakti loomiseks inglastega (ametlikult Hitleri teadmata). Stalini plaan "Groza" nägi aga ette vallutada esimeste rünnakutega Euroopa riigid ja seejärel kogu maailm. Selle plaani üks osa oli koostöö Saksamaaga, et hoida teda sõjas Euroopa riikidega ning et Euroopa riigid end vastastikku sõdides nõrgendaksid. Selleks andis Nõukogude Liit Saksamaale igakülgset majanduslikku abi ka strateegiliste materjalide osas.

1939. aastal võeti vastu otsus armeede formeerimiseks Nõukogude liidu Euroopa osas. (3., 4. armee Valgevenes (5., 6. armee Ukrainas (Kiievi sõjaväeringkond), 7., 8. armee, 9. armee Soome piiril (Leningradi sõjaväeringkond). Neile lisandusid peagi 10., 11. armee Valgevenes ja 12. armee Ukrainas, mis olid loodud enne 1. septembrit 1939, s.t. enne sõja algust Poolas. Soome piirile paigutati peagi uued formeeritud armeed (13., 14. ja 15.). Pretsedendiks võib lugeda ka seda, et pärast Poola kampaania ja Talvesõja lõppu ei saadetud armeesid laiali. Seni olid Nõukogude Liidus eksisteerinud armeed ainult lahingutegevuse perioodil ja saadetud pärast sõjategevuse lõppu kohe laiali. 21. juunil 1940 andis Semjon Timošenko Riigikaitse rahvakomissari käskkirjaga nr. 4 punkt 3 korralduse luua 16. ja 17. armee. 17. armeed polnud Nõukogude Liidus kunagi enne olnud, seega pärast nende armeede formeerimist ületasid relvajõud oma kodusõjaaegse suurima suuruse.

Viis armeed paigutati Nõukogude Liidu ja Jaapani piirile, kellega varem oli sõda lõppenud ja kirjutatud alla rahuleping. Kaksteist armeed Nõukogude Liidu ja Saksamaa piirile, kellega oli sõlmitud mittekallaletungileping.

1940. aasta suvel võeti Nõukogude Liidus vastu otsus veel üheteist armee loomiseks numeratsiooniga 18–39.

Stalini jaoks oli Poola vallutamine 1939. aastal vaid murdosa tema põhieesmärgist ülejäänud Euroopa vallutamisel (19. augusti 1939 kõne KK Poliitbüroo salajasel pleenumil). Lõppeesmärgi, Euroopa riikide üksteise nõrgestamise saavutamiseks, tuli Saksamaa viia sõjani. Kuid Hitler polnud pikemaks sõjaks valmis. Selleks olid Saksamaa tooraineressursid väga armetud. Naftat, sõja peamist toorainet, jätkus ainult paariks kuuks.

Saksamaale tuli "appi" Jossif Stalin ja Saksamaa suunas hakkasid veerema varustusrongid sõjaks vajalikuga. Kõike, mida nõuti, Stalin ka lubas ja saatis. Saksa sõjaväeatašee Moskvas kurtis, et neil on raskusi 9 mm padrunite tootmisega, kuna puudub vajalik liin. Üsna varsti saabus konkreetne vastus: Nõukogude Liit tarnib puuduva liini ja ka veel 2000 pooletonnist lennukipommi, et nendega Inglismaa linnu pommitada.

Ajavahemikul 1. jaanuarist 1940 kuni 22. juunini 1941 saatis Nõukogude Liit Saksamaale  tonni teravilja,  tonni puuvilla lõhkeaine valmistamiseks,  tonni naftat,  tihumeetrit puitu,  margariini,  kroomi,  tonni valtsmetalli,  tonni värvilist metalli ja 30 000 tonni toorkautšukit.

Sõjaks vajalikke materjale oli Nõukogude Liit saatnud Saksamaale suurtes kogustes juba enne 1. jaanuari 1940.

Selle koostöö tulemusel oli Saksamaa majandus 9. maiks 1940 sõjakäiguks läände valmis ning üksteise järel vallutati Belgia, Holland, Taani ja Norra. Prantsusmaa palus vaherahu pärast Pariisi langemist.

Vastavalt "Groza" plaani ettevalmistamisele oli juuniks 1941 Nõukogude Liidu läänepiirile Euroopa riikide ründamiseks paigutatud Punaarmee väejuhtide juhitavad järgmised Punaarmee väekoondised (armeed): kindral Pjotr Sobennikovi 8. armee; kindral Ivan Muzõtšenko 6. armee; kindral Vassili Morozovi 11. armee; kindral Fjodor Kostenko 26. armee; kindral Vassili Kuznetsovi 3. armee; kindral Pavel Ponedelini 12. armee; kindral Konstantin Golubevi 10. armee; kindral Mihhail Potapovi 5. armee; kindral Aleksandr Korobkovi 4. armee; kindral Nikolai Berzarini 27. ja 13. armee; kindral Jakov Tšerevitšenko 9. armee.

Peale mainitute oli nende lähitagalas rünnakuks valmis veel seitse armeed ja viis õhudessantvägede diviisi. Belostoki platsdarmile saabusid veel erilistes mustades mundrites diviisid, mis koosnesid GULAGist tingimisi vabastatud kriminaalkurjategijatest.

Vastavalt "Groza" plaanile määrati kindlaks ka pealöögi suunad. Valgevene Belostoki platsdarmilt pidi antama löök läbi Ida-Preisimaa otse Saksamaa südamesse. Teise löögi pidi ootamatu rünnakuga andma Ukrainast, Lvovi platsdarmilt 12. armee ja lõikama Saksamaa ära Rumeenia Ploiești õliväljadest. Pärast 1940. aastal Bessaraabia okupeerimist hõivas Punaarmee ka Ees-Karpaatias Rumeeniale kuulunud Põhja-Bukoviina. Stalini arvestuse järgi pidanuks Saksamaa sõjatehnika vedelkütuse puudumise tõttu vähem kui poole aasta pärast alistuma.

Punaarmee kindralstaabi koostatud "Groza" koondplaanis toodi ära ka võimalikud kaotused. Operatsioonist pidi osa võtma 5 miljonit meest (võimalusega suurendada 10 miljonini), mis eeldas 180 diviisi ja 172 lennuväepolgu viimist piirialadele. Maavägede koosseisus oli rünnakuks ette nähtud 11 000 tanki (25 000 tanki Nõukogude Liidul relvastuses, samal ajal kui Saksamaal, Prantsusmaal, Inglismaal, Itaalial, Jaapanil ja USA-l kokku oli relvastuses tanke 11 500) ja 35 000 suurtükki. Operatsiooniks oli ette nähtud 3–4 kuud. Inimkaotused olid vastavalt plaanile 1,5–2 miljonit meest.

1941. aasta alguseks oli maailm otsustavate sündmuste lävel. Veebruaris 1941 tegid armeekindral Georgi Žukov ja marssal Boriss Šapošnikov Stalinile ettepaneku muuta piiriäärsed sõjaväeringkonnad rinneteks. 19. veebruaril 1941 kirjutas Stalin alla korraldusele, mille alusel loodi Nõukogude Liidu loodepiirile viis rinnet (ÜK(b)P Keskkomitee Poliitbüroo kinnitas selle otsuse 21. juunil 1941 toimunud salajasel istungil: Leningradi sõjaväeringkond nimetati Põhjarindeks; Balti sõjaväeringkond nimetati looderindeks; Lääne erisõjaväeringkond nimetati läänerindeks; Kiievi sõjaväeringkond nimetati edelarindeks; Odessa sõjaväeringkond nimetati lõunarindeks.

Sama otsusega määrati kindralstaabi ülem armeekindral Žukov Edela- ja Lõunarinde üldjuhiks, armeekindral Kirill Meretskov Põhjarinde üldjuhiks.

Veebruaris 1941 viidi tööstus sõjaaegsele töörežiimile, st kaks vahetust à 10 tundi (Saksamaa viis oma tööstuse sõjaaegsele töörežiimile alles 1943). Alustati vägede koondamist piiriäärsesse tsooni ja otseselt piirile, kuhu ehitati uusi lennuvälju, teid ja muid kommunikatsioone, kuid mitte kaitseehitisi. Aprillis alustasid liikumist Nõukogude Liidu läänepiirile väed riigi sisepiirkondadest. Nende vägede dislotseerumine uutele positsioonidele oli ette nähtud 10. juuliks 1941.

10. juuliks pidid piiritsoonis uutel positsioonidel olema järgmised armeed: 16. armee 1443 tanki, 19. armee 110 339 inimest, 20. armee 113 093 inimest, 21. armee 106 112 inimest, 22. armee 83 162 inimest, 24. armee 88 029 inimest .

Vägedesse saadeti 4 miljonit komplekti Euroopa kaarte; Nõukogude Liidu kaarte nende hulgas ei olnud. Need kaardid vastavate kirjadega on säilinud Saksa arhiivides. 29. mail 1941 anti trükki lühike vene-saksa vestlussõnastik nooremale sõjaväekoosseisule.

21. juunil 1941 toimus Kremlis ÜK(b)P Keskkomitee Poliitbüroo salajane istung, mille kohta V. Anfilov teatab: *"Kommunistliku partei juhid ja Nõukogude valitsuse liikmed olid 21. juunil kogu päeva Kremlis ja lahendasid tähtsaid riiklikke ja sõjalisi küsimusi."* Sellest hilisööni kestnud istungist on teada neli otsust:
*Punaarmee relvastamisest reaktiivseadmetega BM-13 (nn katjuuša);
*Sõjaväeringkondade baasil rinnete moodustamise otsuse kinnitamine;
*Moodustati ülemjuhatuse reserv, mille ülemaks määrati marssal Semjon Budjonnõi. Reservi kuulusid seitse läänepiirile ruttavat teise ešeloni armeed;
*Georgi Žukovi määramine Edela- ja Lõunarinde üldjuhiks, armeekindral Kirill Meretskovi määramine põhjarinde üldjuhiks.

Nüüd oli põhirünnakuobjekti Saksamaa ründamiseks vaja valida veel vaid poliitiliselt ja strateegiliselt sobiv hetk.

Kuna 10. juuliks 1941 pidid saabuma uutele positsioonidele teise ešeloni väed, siis pidid esimese ešeloni väed selleks ajaks vabastama sõjaväelinnakud ja laagrid teise ešeloni vägede majutamiseks.

Mõni tund hiljem helistas Žukov Stalinile ja püüdis teda veenda selles, et piiril toimub midagi tavatut. See hetk on jäädvustatud mitme otsese tunnistaja ja ajaloolase poolt. Pole kahtlust, et mitte ainult Stalin, vaid ka Molotov, Ždanov ja Beria keeldusid uskumast Saksa kallaletungi võimalikkust. Saksa agressiooni võimatust kinnitab Punaarmee tegevus: õhutõrjesuurtükid ei tulistanud Saksa lennukeid. Esimese ešeloni vägedelt olid ära võetud padrunid, kindralstaabist läkitati drakoonilisi käskusid: mitte alluda provokatsioonidele.

### Idarindel poolte käsutuses olnud väed
#### Nõukogude Liit
Ajavahemikul 1939–1941 viidi Nõukogude Liidus läbi mitu salajast mobilisatsiooni, mille tulemusel Punaarmee isikkoosseis kasvas 1,5 miljonilt mehelt 5,5 miljoni meheni.

Maavägedes oli 303 diviisi, neist 198 laskur- ja mägilaskurdiviisi, 31 motoriseeritud laskurdiviisi, 16 ratsaväediviisi ja 61 tankidiviisi, kokku 4,5 miljonit meest. Maavägede raskerelvastuses oli 56 700 suurtükki, 56 100 miinipildujat, 25 000 tanki, 29 000 sõjaotstarbelist lennukit. Sõjaväe vajaduseks oli 100 ehituspataljoni.

1941. aastaks oli komplekteeritud ja välja õpetatud 10 õhudessantvägede korpust ja 9 mehhaniseeritud vägede korpust, millest enamus ei kuulunud armeede koosseisu, vaid asetsesid armeede vahel. Komplekteeritud oli 3 NKVD vägedest koosnevat armeed.

Merel tegutses neli sõjalaevastikku (kaks ookeani- ja kaks merelaevastikku) ja kaks jõeflotilli Amuuri ja Dnepri jõel, mille koosseisus oli 350 000 meest.

Dnepri jõeflotill jaotati kaheks osaks, millest üks paigutati Doonau suudmesse (Doonau flotill) ja teine Valgevene metsadesse (Pinski jõeflotill). See sai täienduseks ka roodu merejalaväge. Balti laevastiku koosseisus formeeriti 1940. aastal merejalaväebrigaad. Musta mere laevastik sai 1941. aasta juuni algul merejalaväe ülesannete täitmiseks oma koosseisu 9. erilaskurkorpuse, mis oli vastavalt väljaõpetatud kindralleitnant P. Batovi juhtimisel. 14. laskurkorpus pidi maabuma Doonau flotilli laevadelt.

"Groza" plaani (täieliku nimega "Nõukogude Liidu strateegiline plaan sõja korral Saksamaa ja ta liitlastega", põhiautor armeekindral Dmitri Pavlov) läbiviimiseks oli planeeritud 5 miljonit meest ehk 13 armeed 190 maavägede diviisiga, lisaks 172 lennuväepolku 15 000 lennukiga. Raskerelvastust oli planeeritud 11 000 tanki ja 35 000 suurtükki. Operatsiooni pikkuseks arvestati 3–4 kuud ja inimkaotuste arvuks 1,5–2 miljonit meest. 1. juulil 1941 algas uus mobilisatsioon, mis viis Punaarmee armee koosseisu koos NKVD ja õhudessantvägedega 10 miljoni meheni ja mobiliseeritud meestest moodustati 300 uut diviisi.

13. juunil said rinded korralduse asuda lähtepositsioonidele Nõukogude Liidu piiridel.

#### Saksamaa

## Barbarossa plaan
14. juunil 1941 korraldas Adolf Hitler viimase nõupidamise Barbarossa plaani ettevalmistamiseks. Täpsustati Wehrmachti koostöö Rumeenia, Ungari ja Slovakkia väeosadega. Hitler määras alustamise tähtpäeva ja leppesignaali, milleks oli "Dortmund". Barbarossa plaani kohaselt pidi Kiievi, Leningradi ja Moskva vallutamiseks piisama mõnekuisest sõjast.
Plaani välja töötanud Saksa kindralid pidasid seda väga riskantseks ja praktikas teostamatuks. Ka kindral Friedrich Paulus oli samal seisukohal, kuid arvas, et edu võib tuua rünnakuks koondunud Vene vägede hävitamine koondumispiirkondades.

## Saksamaa kuulutab Nõukogude Liidule sõja
Saksa saadik Moskvas von Schulenberg andis 1941. aasta 22. juuni varahommikul kell 4.30 Molotovile üle dokumendid, millega Saksamaa kuulutas Nõukogude Liidule sõja. Sama tegi ka Saksa välisminister Joachim von Ribbentrop, kes Berliinis andis Nõukogude Liidu suursaadik Vladimir Dekanozovile üle samasisulised dokumendid.

Peale sõja kuulutamise memorandumi (tekstiga "Saksa valitsus otsustas astuda sõtta NSV Liidu vastu seoses Punaarmee väeosade koondumisega Saksamaa idapiirile) oli selles veel kolm dokumenti, mis selgitasid sõja kuulutamise põhjusi:
#Saksamaa siseministri, SS-Reichführeri ja Saksamaa politseišefi ettekanne Saksamaa valitsusele "NSV Liidu diversioonialase töö kohta, mis on suunatud Saksamaa vastu".
#Saksamaa välisministeeriumi ettekanne, "Nõukogude valitsuse propaganda ja poliitagitatsiooni kohta".
#Saksa armee ülemjuhataja ettekanne Saksa valitsusele, "Nõukogude vägede koondamise kohta Saksamaa vastu".

### Saksamaa ründab NSV Liitu
Nii valmis 1940. aasta kevadsuvel Barbarossa plaan – Saksamaa ennetav rünnakuplaan Nõukogude Liidu vastu, et hoida ära Nõukogude Liidu kavandatav esmarünnak Saksamaa vastu. Nii see juhtuski – 22. juunil 1941 tungis Saksamaa kallale Nõukogude Liidule, ennetades arvatavat Nõukogude Liidu rünnakut Saksamaa vastu umbes kahe nädala võrra. Punaarmee oletatav teoreetiline rünnakupäev Päev "M" oli 6. juuli 1941.

#### Invasiooni algfaas
##### Pealetung Valgevene suunal
Saksa vägede rünnakut saatis kohe edu, väegrupi Nord väed Ida-Preisimaalt murdsid läbi Nõukogude Liidu läänepiiril olevatest looderinde vägedest ning liikusid kiirelt edasi loode, lääne ja edela suunal. Väegrupi Mitte väed alustasid pealetungi Kindralkubermangust, vallutasid 22. juunil Alytuse ja jõudsid Grodno linnani. 

Väegrupi Mitte 2. tankigrupi väed tungisid Bresti ja 3. tankigrupi väed Białystok eendi ruumis Valgevene NSV aladele ja tungisid 24. juunil Läänerinde vägede kaitsesse kirde-Leedu NSV-s ning hõivasid 24. juunil Vilniuse ja Kaunase, 26. juunil Słonimi ja Słucki, 27. juunil Białystoki, 28. juunil Minski ja Babrujski. 

Juuli alguseks olid Saksa väegrupi Mitte väed piiril asunud Läänerinde väed purustanud, vallutanud piirikindlustused Brestis ja Minski (28. juunil) ning 2. ja 3. tankiarmee (22. juunist 9. juulini) Białystoki-Minski lahingute tulemusel Białystoki ja Novogorodoki piirkonnas Minskist läänes Nõukogude armeed ümber piiranud ning ületanud Daugava ja Dnepri jõe, mis olid Nõukogude Liidu teiseks strateegiliseks kaitseliiniks. Pärast jõgede ületamist murdsid väegrupp Mitte soomusväed Smolenski lähistele Moskva suunal. 

##### Pealetung Läti ja Eesti suunal
Väegrupi Nord 4. tankiarmee Erich von Mansteini LVI soomuskorpus jõudis 26. juunil 1941 Preisimaalt looderinde ruumis Lätis Daugava jõe joonele. 1. juulil vallutasid 4. tankiarmee väeosad Riia. Pärast Riia vallutamist 1. juulil liikus Wehrmachti 18. armee kiiresti edasi ja ületas 7. juulil laia rindena Eesti lõunapiiri. Jõudnud Pärnu-Emajõe joonele, peatasid sakslased pealetungi, et oodata järele Peipsi järvest ida pool liikuvaid väeosi. Sakslaste rünnakuplaani järgi pidid need väeosad jõudma enne Soome laheni, et ära lõigata Eestis asunud Punaarmee ja Punalipulise Balti laevastiku grupeeringu taganemistee. 7. augustil jõudis XXVI korpuse 254. jalaväediviis Kunda juures Soome laheni, poolitades sellega Eestis võitlevad Punaarmee üksused. Väegrupi Nord 16. armee ja 4. tankiarmee väeosad liikusid pealetungilahingutes Loode-Venemaal Pihkva, Novgorodi ja Leningradi suunal, taganeva Punaarmee looderinde vägede vastu. 4. juulil vallutasid 4. tankiarmee väeosad Ostrovi ja 8. juulil Pihkva Loode-Venemaal. 14. juulil tankiüksuste pealetung peatati, et oodata jalaväe järelejõudmist.

, *[[Looderinne (Teine maailmasõda)]]

[[Koola poolsaar]]el ründasid Saksa väed Norrast [[Murmansk]]i suunal. Murmanski vallutamine ei õnnestunud ning 1941. aasta detsembris asusid sakslased positsioonisõda pidama.

=====Pealetung Ukraina suunal=====

[[Väegrupp Süd|Väegrupi Süd]] [[1. tankiarmee (Saksamaa)|1. tankiarmee]] ja [[6. armee (Saksamaa)|6. armee]] pealetungisuunaks olid [[Edelarinne (Teine maailmasõda)|edelarinde]] kaitsepiirkonnas asunud [[Rivne]], [[Žitomir]] ja Kiiev, [[17. armee (Saksamaa)|17. armee]] pealetungisuunaks oli läbi Ukraina keskosa [[Lviv]], [[Ternopil]] ja [[Vinnõtsja]]. Nõukogude [[Edelarinne (Teine maailmasõda)|Edelarinde]] vasturünnak ning soomusvägede vahel toimunud [[Brodõ]]-[[Dubno]] [[Brodõ lahing|lahing]] [[Lvivi oblast]]is 23.–30. juunil pidurdas Saksa soomusvägede pealetungikiirust, kuid lahingutes tagas Saksa poole edu, arvulises ülekaalus olnud Nõukogude soomusvägede vastu [[Luftwaffe]] ülemvõim õhus ja halb Punaarmee üksuste juhtimine. Saksa [[11. armee (Saksamaa)|11. armee]] ja [[Rumeenia kuningriik|Rumeenia]] väed sisenesid [[Moldaavia NSV]]-sse ja ohustasid [[Odessa]]t.


, *Lõunarinne (Teine maailmasõda)*


Vahetult Nõukogude Liidu ja Saksamaa piiril asunud Punaarmee esimeses ešelonis olnud 170 diviisist purustati 1941. aasta juuli keskpaigaks (kolme nädalaga) täielikult 28 diviisi. 70 diviisi kaotasid oma koosseisust ja tehnikast üle 50%. Eriti suuri kaotusi kandsid [[Läänerinne (Punaarmee)|Läänerinde]] väed, kuhu kuulus 24 purustatud diviisi 28-st. Selle rinde ülejäänud 20 diviisi olid kaotanud 50–90% oma koosseisudest ja tehnikast. Olles purustanud sõja esimeste nädalate jooksul tohutud Nõukogude väeüksused, langes Saksamaa arhiivide andmetel esimestel sõjakuudel vangi 3,9–4,2 miljonit punaarmeelast. 1941. aasta lõpuks oli Punaarmee kaotanud kõik oma esimese ešeloni väed, mis olid hästi välja õpetatud ja komplekteeritud parima [[ohvitser]]idekaadriga. 1941. aastal liikusid Saksa väed edasi ida suunas keskmiselt 25–35&nbsp;km päevas, kirde suunas 25–30&nbsp;km päevas, kagu suunas 16–20&nbsp;km päevas. Saksamaa sõjalised kaotused samal perioodil olid 40% tankidest (sellest lahingukaotused 20%), 900 lennukit, neli [[miinitõrjelaev]]a, kaks torpeedokaatrit ja üks hävitaja [[Läänemeri|Läänemerel]], umbes  sõdurit ja ohvitseri langenute ja haavatutena, ning 27 teadmata kadunut. Kuna ei Nõukogude Liit ega Saksamaa ei olnud kumbki valmistunud kaitseks, vaid ainult ründeks, sai tohutu eelise 1941. aasta suvel see, kes ründas esimesena. Seepärast hõivas Saksamaa suure osa NSV Liidu Euroopa-osast ja [[Saksa okupatsioon NSV Liidus|okupeeris suured maaalad]].

====Pealetung Leningradi suunal====


Operatsiooni Barbarossa teises faasis juuli lõpus ja augusti alguses tungis Saksa väegrupp Nord läbi Läti ja Eesti [[Leningrad]]i poole, vallutas [[Pihkva]] ning liikus edasi [[Luga]] ja [[Novgorod]]i suunas. [[Loode-Venemaa]]l, [[Leningradi oblast]]is väegrupp Nordi [[4. tankiarmee]] väeosad vallutasid [[4. juuli]]l [[Ostrov]]i, sisenesid [[8. juuli]]l ja hõivasid [[9. juuli]]l tähtsa raudtee ja maanteede ristumiskoha [[Pihkva]]. Pihkva vallutamise järel jätkasid 4. tankiarmee XLI armeekorpuse väed pealetungi Leningradile [[Luga]] [[Luga kaitseliin|sihil]], [[Pljussa]] juures pealetung peatus ning 1. ja 6. tankidiviis suundus [[Kingissepa]] suunas, LVI motoriseeritud armeekorpuse 8. tankidiviis suundus aga [[Porhov]]i suunas. Kaitset liinil [[Pihkva järv]] – [[Ilmeni järv]] korraldas Punaarmee 11. armee.

[[18. armee (Wehrmacht)|18. armee]] jätkas pealetungi [[Sõjategevus Eestis 1941. aastal|Põhja-Eestis]] ja [[Tallinna vallutamine (1941)|Tallinnas]] blokeeritud Punaarmee [[Põhjarinne (Teine Maailmasõda)|Põhjarinde]] ja [[Balti laevastik Teises maailmasõjas|Balti laevastiku]] vägedele. Punaarmee ja Balti laevastiku grupeeringu taganemistee mööda maismaad lõigati ära täielikult [[7. august]]il, kui Saksa väed Põhja-Eestis [[Kunda]] juures jõudsid [[Soome laht|Soome laheni]], lõigates sellega Eestit kaitsnud [[8. armee (NSV Liit)|8. armee]] kaheks. Kunda–Paide joonest lääne poole jäänud [[Punaarmee]] väeosad tõmbusid Tallinna kaitsele. Pärast seda liikus 18. armee Narva alla.

Pealetung jätkus 1. septembril, tankiüksused 4. tankiarmeest vallutasid [[Laadoga]] jõel [[Shlüsselburg]]i, samal ajal kui 16. armee vallutas [[24. august]]il Novgorodi ning jõudis seejärel välja [[Laadoga järv]]e juurde, [[Leningrad]]ist ida pool. 17. septembril viidi 4. tankiarmee [[väegrupp Mitte]] koosseisu, mis tungis peale Moskvale. Leningradi piiramine tehti ülesandeks 16. ja 18. armeele. Novembris 1941 [[3. tankiarmee]] XXXIX tankikorpus, kes püüdis ühineda Soome vägedega [[Svir]]i jõel vallutas [[Tihvin]]i. 

, *Saksa okupatsioon Eestis, Lätis, Leedus*
, *Läti Teises maailmasõjas, Leedu Teises maailmasõjas*

====Leningradi blokeerimine ja blokaad====





[[10. juuli]]l 1941 alustasid Soome väed rünnakut [[Karjala maakitsus]]el ja [[Laadoga-Karjala]]s [[Laadoga]]-Äänisjärve vahelisel suunal. [[30. juuli]]st [[9. september|9. septembrini]] vallutas Soome tagasi talvesõjaeelsed alad. [[4. september|4. septembril]] jätkati edasitungi Laadoga ja Äänisjärve vahelisel alal. [[10. oktoober|10. oktoobriks]] 1941 oli Soome saavutanud positsioonid [[Sviri jõgi|Sviri jõel]] ja asetus kaitsele. [[Soome laht|Soome lahe]] ja Laadoga järve vahelisel alal jõudsid Soome väed välja 30&nbsp;km kaugusele Leningradi kesklinnast, kuid edasist otsest sõjategevust Leningradi linna vallutamiseks nad ei teostanud, vaid olid [[Leningradi blokaad|Leningradi piiramisrõnga]] põhjapoolsel liinil.



Saksa [[väegrupp Nord|väegrupi Nord]] väed viisid septembri alguseks lõpule pealetungioperatsiooni strateegiliselt tähtsa Leningradi linna blokeerimisega maismaa poolt, vallutades 8. septembril Leningradist ida pool asunud [[Schlüsselburg]]i ning algas [[8. september|8. septembrist]] [[1941]] kuni [[27. jaanuar]]ini [[1944]] kestnud [[Leningradi blokaad|Leningradi linna blokaad]]. Leningradi piiramine kestis 900 ööpäeva. Leningradi kaitsesid Nõukogude vägede poolt [[Leningradi rinne|Leningradi rinde]] ja [[Volhovi rinne|Volhovi rinde]] väed, Saksa vägedest sõdisid piirkonnas [[Wehrmacht]]i [[väegrupp Nord|väegrupi Nord]] [[16. armee (Wehrmacht)|16.]] ja [[18. armee (Wehrmacht)|18. armee]]. Leningradi linna päästis vallutamisest Saksa sõjavägede ülemjuhataja [[Adolf Hitler]]i poolt strateegilise otsuse vastuvõtmine, millega suunati suur osa Leningradi suunal tegutsenud vägesid [[Lõuna-Venemaa]]le ja [[Ukraina]]sse, kus samal ajal peeti suuri lahinguid [[Smolensk]]i, [[Kiiev]]i ja [[Odessa]] juures.

====Pealetung Smolenski suunal====

Samal ajal alustas [[väegrupp Mitte]] kuuajalist (10. juuli – 10. september) lahingut [[Smolenski lahing (1941)|Smolensk]]i pärast, kus piirasid [[18. juuli]]l ümber Smolenski all suured Punaarmee üksused. Rasketes lahingutes piiras väegrupp osaliselt ümber kolm Punaarmee armeed (16., 19., ja 20. armee) ning lõi tagasi järjest tugevnevad ja meeleheitlikumad Punaarmee vasturünnakud, mis püüdsid linna pärast võitlevate vägede olukorda parandada. 19. juulil suunati aga [[Heinz Guderian|Guderiani]] [[2. tankiarmee (Saksamaa)|2. tankiarmee]], [[1. tankiarmee (Saksamaa)|1. tankiarmee]] jõudude toetamiseks Kiievi vallutamisel [[väegrupp Süd|väegrupi Süd]] rindelõigus. Guderiani tankidiviisid mängisid pearolli Nõukogude armeede ümberpiiramistes [[Minsk]]i, [[Smolensk]]i, [[Kiiev]]i ja [[Brjansk]]i.

====Pealetung Ukraina suunal====

[[Väegrupp Süd]] jätkas oma edasitungi Kiievi suunas, 17. armee murdis 30. juunil Lvovi garnisoni vastupanu ning ühines 8. augustil 11. armeega selleks, et.purustada [[Umani lahing|Uman]]i regioonis kaks Nõukogude armeed (6. ja 12. armee), sulgeda [[Umanski kott]] ning blokeerida [[Odessa lahing|Odessa]]. Pealetungil Kiievile võitsid Guderiani tankiüksused Punaarmee vägesid 9. augustil [[Roslavl]]i all, 20. augustil [[Gomel]]i juures ja 19. septembril Kiievi all. [[Kiievi kott]] suleti 26. septembril, vangi langes 665 000 Nõukogude sõdurit ja ohvitseri. Nõukogude vägede [[Kiievi lahing|Kiievi kaitseoperatsioon]] kestis 6. juulist kuni 26. septembrini 1941. Augusti lõpus käskis Hitler ajutiselt katkestada edasitungi Moskvale ja Leningradile ning selle asemel rünnata ja elimineerida Kiievit ja Ukrainat kaitsvad Punaarmee osad.



Odessa vallutamises (8. augustist 16. oktoobrini 1941) kandis põhiraskust Saksamaa liitlase [[Rumeenia kuningriik|Rumeenia]] armee. 1939. aasta [[Molotovi-Ribbentropi pakt]]iga oli määratletud Nõukogude "huvid" Bessaraabias. 1940. aasta [[26. juuni]] esitas NSV Liit Rumeeniale ultimaatumi [[Bessaraabia]] ja Põhja-[[Bukoviina]] alade loovutamiseks ning [[28. juuni]] toimus Punaarmee sissetung, Rumeenia valitsus leppis ultimaatumi tingimustega ja loovutas [[Bessaraabia]] ja [[Põhja-Bukoviina]] alad NSV Liidule.

16. oktoobril hõivasid Saksa 11. armee üksused koos [[Rumeenia kuningriik|Rumeenia vägedega]] Odessa ning 27. oktoobril [[Krimmi poolsaar]], millele järgnes Sevastopoli piiramine ja vallutamine 27. juunil 1942.

====Ukraina vallutamine====


Operatsiooni Barbarossa kolmandas faasis augusti lõpust kuni septembrini ründasid väegrupid Mitte ja Süd ühiselt [[Kiievi lahing|Kiievi]] regiooni kaitsvaid Nõukogude vägesid, samal ajal kui ülejäänud väegrupi Süd osad tungisid sügavamale Ukrainasse. Kahe nädalaga piirasid Saksa väed neli Nõukogude Edelarinde armeed (5., 21., 26. ja 37. armee) Kiievist idas sisse ning purustasid need. 26. septembril sulgesid [[1. tankiarmee (Saksamaa)|1.]] ja [[4. tankiarmee (Saksamaa)|4. tankiarmee]] Kiievi "koti" ning 20. oktoobril vallutas [[6. armee (Saksamaa)|6. armee]] vallutas [[Donbass]]i regiooni tööstuskeskuse [[Donetsk]]i (Stalino). 24. oktoobril vallutati [[Harkov]] ning 20. novembril hõivas 1. tankiarmee [[Rostov Doni ääres|Rostovi Doni ääres]]. Kiievi eendi likvideerimise ja 600 000 Nõukogude sõjavangi siirdumisega Saksa tagalasse oli Hitleri silmis eeldus Moskva vallutamiseks täidetud.


, *Ukrainas, Kindralkubermang*
, *Ukraina Teises maailmasõjas, NSV Liit Teises maailmasõjas*

Saksamaa rünnakutempo rauges alles 1941. aasta teisel poolel, kui põrkuti kokku Punaarmee teise ja kolmanda ešeloni vägedega, mille olemasolust Saksa luurel aimugi ei olnud. Raskusi tekitas ka karm talv. Sellises olukorras sõdimiseks puudus Saksa armeel vastav varustus ja tehnilised vahendid.

===Pealetungioperatsioon Taifuun ===
, *Operatsioon Wotan*
[[OKW]] alustas [[Moskva lahing|operatsiooniga Taifuun]], otsustavat rünnakut Moskvale, oktoobri alguses. Samal ajal kui [[väegrupp Nord|väegrupid Nord]] ja [[väegrupp Süd|Süd]] jätkasid vähendatud vägedega rünnakut Leningradile põhjas ja [[Esimene Harkivi lahing|Harkivile]] lõunas, alustas täiendatud [[väegrupp Mitte]] kontsentreeritud rünnakut Moskvale. 


[[Hans-Georg Reinhardt|Reinhardti]] [[3. tankiarmee (Saksamaa)|3. tankigrupp]] suund oli põhjasuunas Läänerinde kaitse vastu, [[Heinz Guderian|Guderiani]] [[2. tankiarmee (Saksamaa)|2. tankigrupp]] [[Brjanski rinne|Brjanski rinde]] kaitse vastu lõunasse, [[Erich Höpner|Höpneri]] [[4. tankiarmee (Saksamaa)|4. tankigrupp]] Reservrinde kaitse vastu Moskvale. 

Rünnates laial rindel [[Smolensk]]ist [[Brjansk]]ini, murdsid kolm Saksa tankigruppi suuri auke Nõukogude kaitseliini ning [[Vjazma kott|piirasid kiiresti sisse]] viis Lääne- ja Reservrinde Nõukogude armeed (16., 19., 20., 24. ja 32.) [[Vjazma]] kandis ning kolm Nõukogude armeed (50., 3. ja 13.) [[Brjansk]]ist põhjas ja lõunas. Purustanud enamiku Nõukogude Lääne, Reserv- ja [[Brjanski rinne|Brjanski rinde]] vägedest, olid sakslased oktoobri lõpuks vallutanud [[Ržev]]i, [[Tver|Kalinini]], [[Brjansk]]i, [[Vjazma]], [[Orjol]]i ja [[Kaluga]]. Pärast ilmastikust tingitud väikest pausi kulmineerus operatsioon Taifuun novembri keskel, mil sakslased püüdsid Moskvat kaitsvaid Nõukogude vägesid soomusvägedega põhjast ja lõunast ümber haarata. 30. novembril olid edasitungivad 4. tankiarmee üksused Moskva kesklinnast ja [[Punane väljak|Punasest väljak]]ust kõigest 40 kilomeetri kaugusel.

5. detsembril alanud Punaarmee vastupealetungiga pandi sakslaste edasiliikumine seisma ning 7. jaanuariks 1942 olid sakslased Moskva lähistelt tagasi tõrjutud. Saksa väed taganesid 160 kilomeetrit, jätsid maha Kalinini, kuid suutsid püstitada kaitseliini [[Dnepr]]i jõel Smolenski, Vjazma ja Rževi ees, kus hoiti positsioone 1943. aastani.

Saksamaal ei õnnestunud kiirkampaania käigus vallutada ei [[Moskva]]t ega ka [[Leningrad]]i. [[1941]]. aasta lõpus toimus Moskva all esimene murdelahing, millega Punaarmee sundis Saksa väed pealinna alt taganema. Umbes samal ajal algasid USA ja Suurbritannia regulaarsed suuremahulised abisaadetised Nõukogude Liidule (nn *lend-lease*), mis andsid suure panuse Nõukogude sõjalise võimsuse tugevdamisele ning Nõukogude Liidu edasisele edule sõjas. *Lend-lease*-tarnetega varustati Punaarmeed reaktiivrakettide (nn [[Katjuša|katjuušade]]) transportimiseks [[Studebaker|Studebakeri]] veokitega, tarniti ligi 30% Nõukogude relvatööstuses kasutatud lõhkeainest, 50% Nõukogude lennukitööstuses lennukite valmistamiseks kasutatud [[alumiinium]]ist, 50% lennuväe vajaduseks kasutatud [[lennukikütus]]est, enamik Nõukogude armees kasutusel olnud sidevahenditest ([[raadiojaam (seade)|raadiojaam]]adest). Põhja-Venemaa sadamate kaudu toimetati kohale suur hulk toiduaineid sõjaväe toitlustamiseks jne.

==Talvelahingud 1941–1942==


[[1. jaanuar]]iks [[1942]] olid Nõukogude väed vallutanud [[Moskva]] [[ofensiiv]]i tulemusena põhjas [[Tver|Kalinin]]i ja lõunas [[Kaluga]] ning ümber piiranud Saksa väed [[Demjansk]]is, [[Ržev]]is, [[Holm]]is ja paljudes teistes asulates.

Ülioptimistlik Stalin andis käsu üle minna vastupealetungilt üldisele pealetungile, et ümber piirata suur osa [[väegrupp Nord|väegrupist Nord]] ja [[väegrupp Mitte]]. Stalin oli veendunud, et Saksa üksused on aetud viimse piirini, ning proovis seda ära kasutada oma vägesid kontsentreerimata ja ümberpiiratud sakslasi hävitamata. 7. jaanuaril andis Stalin käsu minna kõikidel rinnetel üldpealetungile, kontsentreerudes peamiselt väegrupp Mitte vastu, kuid ka rünnata sakslasi [[Leningrad]]i, [[Staraja Russa]], [[Orjol]]i, [[Harkiv|Harkov]]i ja Krimmi piirkondades.
===Vastupealetung Volhovi suunal===
Põhjas üritas [[Volhovi rinne]] ära lõigata väegrupi Nordi [[18. armee (Wehrmacht)|18. armee]]d ülejäänud vägedest, kuid Nõukogude löögijõud olid liiga hajutatud ja halvasti varustatud. Kuigi 52. armee murdis Saksa vägede rindest läbi ja [[2. löögiarmee]] tungis kuni 70 kilomeetri sügavusele vaenlase tagalasse, siis peagi Saksa vägede vasturünnakute tulemusena sissemurre likvideeriti ning [[2. löögiarmee]] piirati sisse ja juuni lõpuks ka [[Volhovi kott]]i jäänud Punaarmee väeosad hävitati ning vangi langes 2. löögiarmee juhataja [[Andrei Vlassov]], kes hiljem liitus Nõukogude-vastasesse võitlusse Saksa armee poolel [[Venemaa Vabastusarmee]] juhina.

===Rževi-Vjazma pealetungioperatsioon===

Moskva rajoonis üritasid [[Kalinini rinne|Kalinini]] ja [[Läänerinne (Nõukogude Liit)|Läänerinde]] väed [[Rževi–Vjazma pealetungioperatsioon|ära lõigata väegruppi Mitte ning ründasid väegrupi rindejoont põhjast ja lõunast]], eesmärgiga kokku saada [[Vjazma]]s. Et [[Kaluga]]st lõunas asus Saksa vägede rindejoones auk, suundus läbi selle nende tagalasse 1. Punaarmee kaardiväe ratsakorpus koos juurde antud tankibrigaadidega. Kuna selles piirkonnas oli maastik eriti raske, liikusid ründajad edasi teosammul. Nõukogude 39. armeel õnnestus 7.–9. jaanuarini kestnud rünnakute tagajärjel Saksa vägede rindest läbi murda ning armee avangardina liikunud 11. ratsakorpus jõudis jaanuari lõpuks peaaegu [[Smolenski–Moskva maantee|Smolenski–Moskva maanteeni]], kuid veebruaris [[Saksa 9. armee]] vasturünnak lõikas eelväed ülejäänud jõududest ära ning piiras ümber korpusega paralleelselt liikuva 29. armee.

Rinde keskosas suudeti küll tagasi vallutada [[Možaisk]], kuid et maastiku- ja ilmastikuolud olid rasked, siis ainult piki kõva kattega maanteed liikunud 33. armee suutis välja jõuda Vjazma eeslinnadeni, kus ka see armee Saksa vägede vasturünnakute tulemusena ümber piirati ja juuni alguseks hävitati.
===Demjanski-Holmi vastupealetungioperatsioon ja kott===

[[Looderinne|Looderinde]] sektoris 7. jaanuaril 1942 alanud [[Demjanski pealetungioperatsioon|vastupealetungioperatsioonis]] ründasid Punaarmee 1. ja 2. kaardiväekorpuste väed Saksa väegrupi Nord [[16. armee (Wehrmacht)|16. armee]] vägesid põhja poolt, [[Demjanski kott|piirasid II armeekorpuse väeosad ümber]] [[Demjansk]]is ja [[3. löögiarmee]] lõuna poolt [[Holm]]is ning jõudsid [[Staraja Russa]] ja Belõini. Saksa väed pidasid Demjanski katla piiramisrõngas ja pärast ühenduskoridori loomist vastu veebruarist juunini 1942, tänu nende massilisele varustamisele Saksa [[Luftwaffe]] transportlennuväe õhusilla abil.

Lõuna pool üritasid [[Brjanski rinne|Brjanski rinde]] väed murda edutult Saksa vägede kaitset [[Orjol]]i ees.
Kaugemal lõunas suutsid [[Edelarinne|Edelarinde]] ja [[Lõunarinne (Teine maailmasõda)|Lõunarinde]] väed üllatusrünnakuga läbi murda [[väegrupp Süd|väegrupi Süd]] [[Saksa 6. armee|6.]] ja [[17. armee]] liitumiskohast ning tungida kuni 100 kilomeetri sügavusele Saksa vägede tagalasse. Kuid pealetungilahingutes kurnatud Punaarmee väed suruti vasturünnakutega tagasi maatükile, mida hiljem tunti kui [[Barvenkovo sillapea]]d.

===Vastupealetungioperatsioon Krimmis===
Mõnevõrra varem, 30. detsembril 1941, sooritasid Nõukogude [[Musta mere laevastik]] ja kaks [[Kaukaasia rinne|Kaukaasia rinde]] armeed ambitsioonika operatsiooni [[Sevastopol|Sevastopoli]] vabastamiseks, maandades vägesid [[Kertš]]is ja [[Feodossia]]s, purustades rannakaitses olevad Rumeenia diviisid. Saksa väejuhatus reageeris kiiresti ning Punaarmee väeüksuste edasitung peatati.

Et Punaarmeel polnud peaaegu üldse mobiilseid väeüksusi, kasutati Saksa rindest läbi tunginud väeüksuste abistamiseks viit langevarjurite korpust. Korpuste eesmärgiks oli koos 1. kaardiväe ratsakorpuse, 11. ratsakorpuse ja 33. armee osadega Vjazma vallutamine ning selle hoidmine. Kuid halbade ilmastikutingimuste tõttu saadeti langevarjurite korpused lahingusse osade kaupa ning Saksa vägede resoluutse tegutsemisega hävitati langevarjurid koos läbi rinde tunginud Punaarmee üksustega juuni alguseks.

20. aprillil 1942 lõpetati [[STAVKA]] käsul ametlikult rünnakud Saksa vägede positsioonidele. Tegelikult olid Punaarmee rünnakud katkenud juba varem. Kevadine sula ja pikaks veninud [[Demjanski kott|Demjanski]] ja [[Holmi kott]]ide vabastamise operatsioonid katkestasid Saksa vägede plaanid ettetunginud Punaarmee vägede ümberpiiramiseks. Kotti jäänud Punaarmee väed püüdsid kuni juuni alguseni tulutult omadeni välja murda, kuid suve alguses likvideeriti nad Saksa vägede poolt lõplikult.


==1942. aasta suvine pealetung==
 *ehk Fall Blau, 28. juuni – 24. november 1942*
, *Edelarinne, Doni rinne, Stalingradi rinne*

1942. aasta suvel Saksa vägede sõjategevuse peaülesandeks oli jõuda Idarinde lõunalõigul välja [[Volga]]ni ning vallutada [[Kaukaasia]]. Saksa vägede pealetungioperatsioon Fall Blauga võttis Saksa kindralstaap ette pealetungi Idarinde lõunaosas, [[28. juuni]]l alustas [[väegrupp Süd]] oma suurimat strateegilist pealetungi Stalingradile ja [[Kaukaasia]]le ning koondas sinna 2 [[Armeegrupp|väegrupp]]i (umbes 900 000 meest, üle 17 000 suurtüki ja miinipilduja, 1260 tanki, 1640 lennukit), kes pidid vallutama [[Don]]i ja [[Kuban]]i ala ning [[Kaukaasia]].

[[7. juuli]]l vallutas [[4. tankiarmee (Saksamaa)|4. tankiarmee]] [[Voronež]]i. Pealetungi juhtimiseks [[Kaukaasia]] suunal moodustati Saksa vägede [[väegrupp Süd|väegrupist Süd]] lõunatiival [[väegrupp A]], mis pidi hõivama nafta poolest rikka Kaukaasia regiooni. Moodustatud [[Väegrupp B|väegrupi B]] eesmärgiks oli [[Volga jõgi|Volga]] suunal [[Stalingrad]]. 
, *Väegrupp B, Väegrupp A, 6. armee (Saksamaa)*
===Kaukaasia ründamine===



Wehrmachti idarinde lõunapoolsemast tiivast moodustati 24. aprillil [[1942]] väegrupp A. [[30. märts]]il nimetati [[väegrupp A]] ümber [[väegrupp Südukraine|väegrupiks Südukraine]]. [[Väegrupp Südukraine]] vallutas [[Operatsioon Edelweiss]] (23. juulist – 21. augustini 1942) käigus [[Rostov Doni ääres|Rostovi Doni ääres]] [[23. juuli]]l 1942 ning [[10. august]]il vallutati [[Maikop]] ja [[Pjatigorsk]], 12. augustil [[Krasnodar]], [[Kuban]]imaa keskus, 25. augustil [[Mozdok]] ja [[10. september|10. septembril]] vallutati [[Novorossiisk]]. 

Väegrupi pealetung takerdus Kaukaasia lävel teel [[Groznõi]] peale. [[Kaukaasia]]s hõivati [[Groznõi]] naftapiirkond [[Tšetšeenia]]s, kuid tähtsamad Bakuu naftaväljad jäi võtmata.




===Sevastopoli ründamine===

1941. aastal olid Saksa 11. armee üksused koos [[Rumeenia kuningriik|Rumeenia vägedega]] 16. novembriks vallutanud [[Krimmi poolsaar]]e, kuid poolsaare tipus asunud [[Musta mere laevastik]]u baas jätkas vastupanu ümberpiiratud olukorras. 1942. aasta suverünnakul [[Sevastopol|Sevastopoli]] vastu ületasid Saksa diviisid [[Severnaja laht|Severnaja lahe]] põhja poolt ja murdsid sisse sisemisse kindlustusvööndisse linnast ida pool. Nõukogude vasturünnakud jäid tagajärjetuks. Rünnakul idast vallutati Rumeenia üksuste kaastegevusel valitsevad [[Sapuni kõrgendik]]ud. Võitluslennukite üksused purustasid Punaarmee kindlustused, esijoones Sapuni kõrgendikel. [[Kertš]]i juures purustati tõhusa kahuritulega vaenlase 18 laevast koosneva koondise rünnak üle merekitsuse. [[30. juuni]]l laiendati mitmes kohas sisemises kindlustusvööndis sissemurret läbimurdeks, [[Luftwaffe]] tugeval toetusel tungisid Saksa väed kuni kaitsepositsioonideni linna idaserval ja vallutasid [[Krimmi sõda|Krimmi sõjast]] tuntud Malakovi fordi. Idast ründavad diviisid tungisid pärast läbimurret Sapuni positsioonist laial rindel sügavale kindluse võitlusväljale. Rumeenia väed vallutasid kiirel edasitungil [[Balaklava]] linna ja sadama.

Saksa [[11. armee (Saksamaa)|11. armee]] ja Rumeenia väed [[kindralvälimarssal]] [[Erich von Manstein]]i juhtimisel, toetatuna [[kindralkolonel]] [[Wolfram von Richthofen]]i lahingulennukite korpuse poolt, vallutasid [[Sevastopol|Sevastopoli]] [[1. juuli]]l [[1942]] pärast 25 päeva kestnud vihaseid võitlusi. Löödud Sevastopoli armee riismed taandusid [[Herson]]i poolsaarele. Võitlustes Sevastopoli pärast tõkestasid Saksa ja Itaalia sõjalaevastiku kerged üksused koostöös maaväega ja Rumeenia sõjalaevastik [[kontradmiral]] Georgescu ja mereväekapten Slatiani juhtimisel vaenlase järelveoliiklust mere kaudu. Võitlustes Sevastopoli kindluse pärast võtsid sakslased [[2. juuli]]ni üle 50 000 vangi, Sevastopolis ei jäänud terveks ühtki laevatehast ega vabrikut. Niivõrd hävitavalt olid linna ja kindlust tabanud Saksa õhujõudude pommirünnakud ja raskekaliibrilise Saksa suurtüki *Dora*/ [[Schwerer Gustav]] tuli.

===Stalingradi lahing===


Saksa [[Väegrupp B|väegrupi B]] vägede pealetung [[Volga]] suunas algas [[17. juuli]]l, ning [[23. august]]il jõudsid nad [[Stalingrad]]ist põhja pool [[Volga]]ni, tungisid [[13. september|13. septembril]] linna ja vallutasid suure osa sellest. 19. novembril andsid Stalingradi rinde väed löögi tiivalt, kust väegruppi kaitsesid Rumeenia ja Itaalia väeosad ning võtsid selle löögi tulemusel Stalingradis olevad sakslaste üksused "kotti", mis sulgus 23. novembril. Stalingradi lahing (17.07.1942–2.02.1943) oli üks suuremaid lahinguid Idarindel. [[Nõukogude armee]] 3 rinnet, mida juhatasid kindralpolkovnik [[Andrei Jerjomenko]] ja kindralleitnandid [[Konstantin Rokossovski]] ja [[Nikolai Vatutin]] piirasid ümber Saksa väed Stalingradis. Katlasse sattunud 250 000 mehest, ellujäänud 91 000 meest eesotsas kindralfeldmarssal [[Friedrich Paulus]]ega alistusid ajavahemikus [[31. jaanuar]] – [[2. veebruar]] [[1943]]. Kokku andis alla 230 (või 23?) Saksa, Rumeenia ja Horvaatia diviisi.


==Talvelahingud 1942–1943==

===Pealetungioperatsioon Uranus===



Nõukogude Liidu Stalingradi vastupealetung, [[Pealetungioperatsioon Uranus]], algas 19. novembril 1942. Punaarmee [[Edelarinne|Edelarinde]] väed lõid kaitsel oleva [[3. armee (Rumeenia)|Rumeenia 3. armee]] rindesse 12 kilomeetri laiuse avause ning Nõukogude Liidu mobiilsed üksused piirasid Doni jõe käärus viis Rumeenia diviisi sisse. 20. novembril ründasid Stalingradi rinde väed [[4. armee (Rumeenia)|Rumeenia 4. armeed]] ja murdsid selle kaitsesse 30-kilomeetrise lõhe. Avausse suundusid Nõukogude [[4. ratsakorpus]] ja 4. mehhaniseeritud korpus, kes liikusid Plodovitoje poole. 22. novembril hõivasid 26. tankikorpuse väed Kalatši ning 23. novembril kohtusid loodest liikuvad 4. ja 26. tankikorpus ning kagust tulev 4. mehhaniseeritud korpus Sovetski külas, piirates sellega sisse Saksa [[6. armee (Saksamaa)|6. armee]] ja osa [[4. tankiarmee]]st kokku 250 000–275 000 meest.
===Velikije Luki pealetungioperatsioon===

24. novembril 1942 ründas [[Kalinini rinne|Kalinini rinde]] [[3. löögiarmee]] väegrupi Mitte kaitseliine [[Velikije Luki]] rajoonis ning järgmisel päeval ründasid Kalinini ja Läänerinde kuus armeed (20., 22., 29., 31., 39., ja 41. armee) väegrupi Mitte 9. armeed [[Ržev]]i [[eend]]il. 28. novembril alustasid [[Looderinne|looderinde]] väed rünnakuid väegrupi Nord 16. armee vastu [[Demjansk]]i eendil.



===Stalingradi kott===

Esimene suurem rünnak Stalingradis sissepiiratud Saksa vägede vastu algas 2. detsembril. 12. detsembril alanud Saksa vägede rünnakud [[Operatsioon Talvetorm|operatsioonis Talvetorm]] (12.–24. detsembrini 1942), et sissepiiratuid päästa, ebaõnnestusid ja allesjäänud 91 000 meest alistusid 2. veebruaril 1943.
, *Operatsioon Talvetorm*

===Taandumine Kaukaasiast===
1942. aasta hilissuvel oli Wehrmachti idarinde väegrupp A edenenud [[Kaukaasia]] poole, kus hõivati [[Groznõi]] naftapiirkond [[Tšetšeenia]]s, kuid tähtsamad Bakuu naftaväljad jäi võtmata. Seoses Saksa ja Rumeenia vägede suuremastaapse kaotusega Stalingradi lähistel, kerkis oht, et Kaukaasiasse tunginud Saksa [[väegrupp A]] lõigatakse ülejäänud idarindest ära. Seetõttu algas 1942/1943 aastavahetusel Saksa vägede väljatõmbumine [[Kaukaasia]]st.

===Pealetungioperatsioon Säde ===


 ehk *Operatsioon Iskra*
[[1943]]. aasta jaanuaris murdis [[Punaarmee]] blokaadirõngasse kitsa koridori piki Laadoga lõunakallast, kuid sellega ei lõppenud veel blokaad. 14. jaanuaril ründasid [[Leningradi rinne|Leningradi]] ja [[Volhovi rinne|Volhovi rinde]] üksused [[väegrupp Nord|väegrupi Nord]] [[18. armee (Wehrmacht)|18. armee]] kaitseliine, hiljem liitus rünnakutega ka [[2. Balti rinne]]. Läbi veebruari kestvate lahingute tulemusena taganesid väegrupi mõlemad armeed [[Panther-liin]]ile. Leningradi blokaad Saksa vägede poolt lõpetati täielikult [[1944]]. aasta jaanuaris. 

Pärast blokaadirõnga läbimurdmist Punaarmee [[Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon]]i käigus jätkusid [[Punaarmee]] ja [[Balti laevastik]]u pealetungioperatsioonid rünnakuga Eesti ja Läti suunal 1944. aastal.

===Pealetungioperatsioon Polaartäht ===



 veebruar – aprill 1943, *Demjanski pealetungioperatsioon (15.–28. veebruar 1943), Staraja Russa operatsioon*
, *Leningradi rinne, Volhovi rinne*
, *Helesinine diviis*
1943. aasta [[10. veebruar]]ist [[1. aprill]]ini toimunud [[pealetungioperatsioon Polaartäht]] ei olnud [[Leningradi rinne|Leningradi]], [[Volhovi rinne|Volhovi]] ja [[Looderinne (Teine maailmasõda)|looderin]]de vägedele edukas. Operatsiooni Polaartäht toetas [[Looderinne (Teine maailmasõda)|looderinde]] [[Demjanski pealetungioperatsioon]], 1942. aastast jäänud Saksa II armeekorpuse positsioonidele Demjanski ruumis, mida ühendas Saksa põhivägedega kindlustatud [[Ramuševo]] [[Ramuševo koridor|koridor]]. Punaarmee pealetung alale ei olnud edukas, kuid Saksa väed taganesid 22. veebruaril [[eend]]ilt, [[Lovati jõgi|Lovati jõele]] ning piirkond hõivati Punaarmee poolt.
===Pealetungioperatsioon Väike Saturn===


1942. aasta detsembri keskel ründasid Edelarinde väed üle [[Don]]i jõe [[8. armee (Itaalia)|Itaalia 8. armeed]] pealetungioperatsioonis Väike Saturn ja lõid selle puruks. Jaanuari alguses surusid Edela ja Stalingradi rinde väed rünnakutega Saksa väed Doni jõe käärust [[Millerovo]] ja [[Rostov]]i suunas. 13. jaanuaril ründasid Edela- ja Voroneži rinde väed veel Doni jõe joonele jäänud Itaalia ja Ungari vägesid, piirasid need ümber ning hävitasid, tekitades sellega suure augu sakslaste rindesse. Enne veel kui rinne jõuti taastada, ründasid [[Brjanski rinne|Brjanski]] ja [[Voroneži rinne|Voroneži rinde]] väed Saksa [[2. armee (Saksamaa)|2. armeed]] ning peaaegu piirasid selle [[Voronež]]ist läänes sisse. Segilöödud Saksa üksused taganesid kiiruga Kurski ja Belgorodi poole.
Samal ajal lõid Edela- ja [[Lõunarinne (Teine maailmasõda)|Lõunarinde]] (endine Stalingradi rinne) väed sakslased Stalingradi lähistelt minema [[Donets]]i jõele. Lõunarinde väed vallutasid Rostovi 14. veebruaril ja jõudsid [[Mius]]i jõeni 18. veebruaril. Edust tiivustuna nõudis Stavka pealetungioperatsioonide jätkamist ja [[Ukraina]] vabastamist. Edelarinde väed ületasid Donetsi ja vallutasid [[Lugansk|Vorošilovgradi]] [[14. veebruar]]il ja [[18. veebruar]]il lähenesid [[Dnepr]]ile. Voroneži rinde väed vallutasid [[Kursk]]i ja [[Belgorod]]i 8. ja [[9. veebruar]]il ning [[Harkiv]]i [[16. veebruar]]il.
===Pealetungioperatsioon Täht ===

Operatsiooni Täht tulemusena idarindel veebruaris [[1943]] vallutas [[Voroneži rinne]] [[Harkiv]]i ja [[Kursk]]i ning [[Vorošilovgrad]]i ja [[Izjum]]i. Kasutades [[Kaukaasia]]st tagasi tõmmatud ja läänest üle toodud värskeid vägesid, ründasid Saksa üksused [[Dnepr]]ile liikuvaid Edelarinde vägesid. Mõne päevaga kukkus Nõukogude vägede kaitse kokku ja Punaarmee taganes [[Donets]]i jõele. 

Märtsi alguses ründasid kindralfeldmarssal [[Erich von Manstein]]i [[Väegrupp Süd]]i väed Voroneži rinnet ning vallutasid [[16. märts]]iks Harkivi ja [[18. märts]]iks Belgorodi. [[19. veebruar]] – [[15. märts]] [[1943]] [[Kolmas Harkovi lahing|Harkivi lahingu]]te tulemusena said Saksa väed tagasi kontrolli Harkivi ja [[Belgorod]]i linna üle. Rindele toodud Punaarmee reservide ja sulama hakanud lumi katkestasid edasised Saksa vägede vasturünnakud. Punaarmee järgmine pealetungilaine algas 17. juulil.

12. veebruaril alustasid Brjanski ja Läänerinde väed rünnakuid [[Orjol]]i rajooni kaitsvate väegrupi Mitte üksuste vastu, nendega liitusid 25. veebruaril [[Keskrinne|Keskrinde]] väed. Keskrinde väed kohtasid ainult kerget vastupanu ning Punaarmee [[2. tankiarmee Nõukogude Liit|2. tankiarmee]] ja 65. armee liikusid kiiresti läände [[Novgorod-Severski]] poole. Punaarmee reservid suunati Mansteini vasturünnakut tõrjuma ja läbi murdnud Keskrinde väed löödi tagasi.

[[4. veebruar]]il 1943, tegid [[Kaukaasia rinne|Kaukaasia rinde]] Musta mere väegrupi 18. armee väed dessandi Musta mere kirdeosas asuva [[Novorossiisk]]i lähistele, kus loodud [[Väike Maa|Väikeseks Maaks]] nimetatud [[sillapea]] [[platsdarm]] jäi eraldatuks kuni sügiseni ja pidas ühendust vaid meritsi ja õhusilla kaudu.

[[1. aprill]]i seisuga oli Saksa armeel Idarindel 2 732 000 meest, 1336, tanki ja 6360 suurtükki jagatuna 147 jalaväe ning 22 tankidiviisi vahel. Nende vastas seisis Punaarmee 5 792 000 meest, üle 6000 tanki ja 20 000 suurtüki.

==Lahingud 1943. aasta suvel==
===Pealetungioperatsioon Tsitadell ===

 *5. juuli 1943 – 16. juuli 1943*

, *Väegrupp Mitte, Edelarinne, Voroneži rinne, Keskrinne, Brjanski rinne*
Sakslaste ründeplaan, koodnimega *Unternehmen Zitadell* (operatsioon Tsitadell), nägi ette samaaegset lööki Kurski eendi mõlemale tiivale. [[OKW|Saksa ülemjuhatuse]] arvates pidi rünnak ära lõikama ja ümber piirama Kurskist läänes järgmiseks pealetungioperatsiooniks valmistuvad Punaarmee üksused. Ründeteravikud pidid kohtuma Kurski linnast idas. [[Väegrupp Süd|Väegrupi Süd]] XLVIII ja III tanki- ning II SS soomuskorpuse edukast rünnakust Punaarmee [[Orjol]]ist lõuna pool, [[Voroneži rinne|Voroneži rinde]] paremal tiival arenesid [[5. juuli]]l Punaarmee tugeva vasturünnaku tõttu rasked võitlused, mis laienesid ruumini lõuna pool [[Kursk]]it. [[Keskrinne|Keskrinde]] [[Belgorod]]i lõigus nurjusid ka [[6. juuli]]l XLI, XLVI ja XLVII tankikorpuste rünnakud, mida Punaarmee tõrjus tugevaimate, varem kohale toimetatud vägedega. Saksa väed, tõhusalt toetatuna lennuväe poolt kavatsesid [[Olhovatka]] suunalt murda läbi [[Keskrinne|Keskrinde]] positsioonide [[Kursk]]i linnani kõige otsesemat teed pidi.

Belgorodi ruumis ja Orjolist lõuna pool tekkisid [[7. juuli]]l rasked tankilahingud, võitlustes metsas ja külades murti läbi Nõukogude sügavasti lülistatud positsioonisüsteemist. [[7. juuli]]st saadik arenes läbimurtud Punaarmee positsioonisüsteemi tagalas võimas tankilahing, milles Punaarmee väed tegid suurimaid pingutusi, et Saksa pidevalt edasitungivaid tankikiile tõkestada. 

8. juuli õhtuks oli II SS soomuskorpus edasi liikunud umbes 29 kilomeetrit ning läbi murdnud Punaarmee esimesest ja teisest kaitsevööndist, kuid [[XLVIII soomuskorpus (Saksamaa)|XLVIII soomuskorpuse]] aeglane edasiliikumine sundis osa II SS soomuskorpuse üksusi läände XLVIII korpusele abiks.[[9. juuli]]l saavutasid Saksa maaväe ja [[Relva-SS]]-i üksused Belgorodist põhja pool ulatuslikku maa-alavõitu. 10. juulil jätkas II SS soomuskorpus oma edasiliikumist, ründeteravik liikus [[Obojan]]i suunalt [[Prohhorovka]] [[Prohhorovka lahing|peale]]. 




, *Prohhorovka lahing*
[[13. juuli]]l varisesid Nõukogude vasturünnakud Belgorodi ruumis raskete kaotustega kokku. Ruumis [[Orjol]]ist ida ja põhja pool ründas Punaarmee 13. juulil jälle tugevdatud jõududega. Võitlused kestsid [[14. juuli]]ni Punaarmee katsed Saksa positsioonidest läbi murda nurjusid.
 *12. juuli – 18. august 1943 ja *
 *ehk Belgorod-Harkivi pealetungioperatsioon, 3. august 1943 – 23. august 1943*
Punaarmee järgmine pealetungilaine algas [[17. juuli]]l ning väed tungisid [[5. august]]il uuesti Belgorodi ning [[23. august]]il võtsid nad [[Harkiv]]i. Punaarmee suurrünnakust võtsid [[Voroneži rinne]] ja [[Stepirinne]], lõuna pool Harkivit toetas neid [[Edelarinne]]. Belgorod-Harkivi lahingutest võtsid Punaarmee kolme rinde koosseisus osa 18 tankidiviisi ja 72 jalaväediviisi. Saksa [[4. Soomusarmee|4. tankiarmee]] võitles Voroneži rinde vägede vastu, operatiivgrupp Kempf Stepirinde vastu. [[Donbass]]i ruumis tungisid peale Punaarmee Edela- ja Lõuna­rinde väed, mis pärast Belgorodi ja Bogoduhhovi vallutamist suundusid Harkivi peale. Voronezi rinne liikus lääne poole Har­kivit, Stepirinde väed aga ida pool; edelarinde väed tegutsesid kagus ja lõunas.

[[Erich von Manstein|Manstein]] taandus oma üksustega 30. septembril Dnepri äärde. 6. novembril jätsid sakslased maha [[Kiiev]]i. 9. oktoobril taandusid [[väegrupp A]] üksused [[Tamani poolsaar]]elt ning 31. oktoobriks oli [[17. armee (Saksamaa)|17. armee]] suletud piiramisrõngasse [[Krimmi poolsaar]]el.

===Pealetungioperatsioon Smolenski suunal ===

1943. aasta augustist oktoobrini viisid Punaarmee [[Läänerinne (Idarinne)|Läänerinde]] ja [[Kalinini rinne|Kalinini rinde]] väed [[väegrupp Mitte|väegrupi Mitte]] vastu [[Smolensk]]i piirkonnas läbi pealetungioperatsioone, mille käigus vabastati Smolensk ja jõuti välja Valgevene piirideni. [[1. august]]il vabastati [[Orjol]], 24. septembril [[Smolensk]] ja [[Roslavl]] ning 26. novembril [[Gomel]]. Kalinini rinde parema tiiva 3. ja 4. löögiarmee vägedega teostati 6.–10. oktoobrini [[Neveli pealetungioperatsioon]] [[Väegrupp Nord]] [[3. tankiarmee (Saksamaa)|3. tankiarmee]] ja [[16. armee (Wehrmacht)|16. armee]] positsioonidele ja vabastati 7. oktoobril [[Nevel]]. Nevel oli strateegiline transpordisõlm, [[Dno]]–[[Vitebsk]]i raudteel, Väegrupp Nord ja Väegrupp Mitte vägede vahel. Väegrupi Mitte väed taganesid [[Valgevene]]sse. Lahingutega seoti ka suur osa Saksa vägesid, mis takistas tõrjumast Punaarmee poolt [[Dnepr]]i forsseerimist.

===Donbassi pealetungioperatsioon===
[[Donbassi pealetungioperatsioon]]is 13. augustist 22. septembrini 1943 sundisid [[Edelarinne|Edelarinde]] ja [[Lõunarinne (Teine maailmasõda)|Lõunarinde]] väed taganema [[väegrupp Süd]] [[1. tankiarmee (Saksamaa)|1. tankiarmee]] ja [[6. armee (Saksamaa)|6. armee]] [[Donbass]]i tööstusrajoonist ning sellega kaasnes ka Saksa vägede [[17. armee (Saksamaa)|17. armee]] evakueerumine [[Kubanimaa]]lt. Septembris 1944 taandusid Saksa väed kaitsepositsioonidele [[Dnepr]]i läänekaldale.

==Talvelahingud 1943–1944==

===Dnepri lahing===

1943. aasta oktoobriks rajasid Punaarmee väeosad [[sillapea]]d Dnepri läänekaldal ja järgnevalt [[2. Ukraina rinne|2. Ukraina rinde]] väed hõivasid alad, 100 km sügavusel Dnepri läänekaldal [[Dnepropetrovsk]]i ja [[Tšerkassõ]] piirkonnas. Novembris rajasid sillapead [[Kiiev]]i piirkonnas [[1. Ukraina rinne|1. Ukraina rinde]] väed. 

1. Ukraina rinde väed, [[armeekindral]] [[Nikolai Vatutin]]i juhtimisel alustasid pealetungi [[väegrupp Süd]]i positsioonidele [[Lyutizh]]i sillapealt 3. novembril ning [[Kiievi lahing (1943)|sisenesid Kiievisse]] 6. novembril 1944. 9. oktoobril taandusid [[Väegrupp A]] üksused [[Tamani poolsaar]]elt ning 31. oktoobriks oli 17. armee suletud piiramisrõngasse [[Krimmi poolsaar]]el.
, *26. augustist –  23. detsembrini 1943*
, *3.–13. novembrini 1943, Kiievi lahing (1943) 13. novembrist – 22. detsembrini 1943*
, *2. Ukraina rinne, 3. Ukraina rinne, 4. Ukraina rinne, Keskrinne/1. Valgevene rinne*
, *Väegrupp A, Väegrupp Mitte, Panther-liin*


1943. aasta 24. detsembril ründas [[Nikolai Vatutini]]i [[1. Ukraina rinne]] oma sillapeadelt [[Donets]]i jõelt [[Kiiev]]i lähistel [[Žõtomõr]]i, [[Berditšiv]]i ja [[Vinnitsa]] suunas. Kuigi [[väegrupp Süd|väegrupi Süd]] [[1. tankiarmee (Saksamaa)|1.]] ja [[4. tankiarmee (Saksamaa)|4. tankiarmee]] olid tugeva surve all, suutsid [[Erich von Manstein]]i tankikorpused (III, XLVI ja XLVIII) osava vasturünnakuga Vinnitsa ees peatada 1. Ukraina rinde ettetunginud tankiarmeed (1. ja 3. kaardiväe tankiarmee). 31. detsembril vabastati Punaarmee vägede poolt [[Žõtomõr]]i linn ning [[7. veebruar]]il [[Nikopol]].

, *24. detsembrist 1943 –  17. aprillini 1944*



Samaaegselt 5.–16. jaanuarini liikus [[Ivan Konev]]i [[2. Ukraina rinne]] [[Krivoi Rog]]i suunalt läände ning rinde 5. kaardiväe tankiarmee vallutas väegrupi Süd [[8. armee (Saksamaa)|8. armeelt]] [[Kirovograd]]i. Rünnakute tulemusena oli sakslaste 8. armee [[Dnepri jõgi|Dnepri jõe]] joonel seisvad XI ja XXXXVII armeekorpused jäänud sügavale [[eend]]isse. 1. ja 2. Ukraina rinde, idast ja läänest jätkuvad rünnakud [[Korsun-Ševtšenkivskõi|Korsuni]] ruumis 8. armee tiibadele olid edukad ning Punaarmee 5. ja 6. kaardiväe tankiarmeed ühinesidki 26. jaanuaril Saksa vägede tagalas ning piirasid sisse 57 000 Saksa sõjameest, kotis olid XLII ja XI armeekorpuste üheksa Saksa [[Wehrmachti diviis]]i ja [[5. SS-Soomusdiviis "Wiking"|5.]] [[Relva-SS]] [[5. SS-Soomusdiviis "Wiking"|diviis]] [[Korsun-Tšerkassõ kott|Korsun-Tšerkassõ]] ruumis. Ägedad lahingud kestsid kuni 17. veebruarini, mil Saksa väed murdsid ennast piiramisrõngast välja. Omadeni jõudis vähem kui 20 000 meest.

, *Korsun-Tšerkassõ kott, Tšerkassõ kott, pataljon "Narva"*



Kasutades ära olukorda, et enamus [[Väegrupp Süd|väegrupi Süd]] soomusreserve olid suunatud Korsuni ruumi, ründasid 1. Ukraina rinde parema tiiva väed (13. ja 60 armee ning 1. ja 6. kaardiväe ratsakorpus) [[Prõpjat]]i soodest lõunas 27. jaanuarist kuni 11. veebruarini väegrupi Süd pikaks venitatud vasakut tiiba. Saksa väed löödi positsioonidelt välja ning [[Punaarmee]] vallutas, [[Rivne-Lutski pealetungioperatsioon]]is [[Rivne]] ja [[Lutsk]]i.
 
Kaugemal lõunas lõid [[3. Ukraina rinne|3.]] ja [[4. Ukraina rinne]] 30. jaanuarist kuni 29. veebruarini kontsentreeritud rünnakutega [[6. armee (Saksamaa)|Saksa 6. armee]] Dnepri äärest minema ning vallutasid, [[Nikopoli – Krivoi Rogi pealetungioperatsioon|Nikopoli – Krivoi Rogi pealetungioperatsioonis]] [[Krivoi Rog]]i.

===Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon ===

Jaanuaris lõi [[Punaarmee]] [[Leningradi rinne|Leningradi rinde]] väed [[Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsioon]]il [[Leningradi blokaad]]irõnga läbimurdmisel Saksa [[Väegrupp Nord|väegrupi Nord]] [[18. armee (Wehrmacht)|18. armee]] [[Krasnoje Selo–Ropša operatsioon|Krasnoje Selo – Ropša pealetungioperatsioonil]] tagasi ja rinne jõudis [[Narva jõgi|Narva jõeni]].


Punaarmee [[Volhovi rinne|Volhov rinde]] väed purustasid Saksa väed Novgorodi piirkonnas ning piirasid sisse Saksa väed Novgorodi piirkonnas ning jätkasid pealetungi Pihkva suunal. 1944. aasta [[Staraja Russa–Novorževi pealetungioperatsioon|veebruaris alustasid pealetungi]] [[2. Balti rinne|2. Balti rinde]] väed [[Staraja Russa]] piirkonnas, vabastasid linna ja jätkasid pealetungi [[Novoržev]]i suunal. 
, *Krasnoje Selo–Ropša pealetungioperatsioon*
1944. aasta veebruari esimestel päevadel algas Idarinde põhjalõigus [[Narva lahing (1944)|Narva lahing]]. Saksa ja eesti vägede visa vastupanuga löödi Nõukogude vägede [[Kingissepa-Gdovi pealetung]]ioperatsiooni märtsi lõpu Narva pealetung tagasi. Väegrupid Mitte ja Süd ei suutnud Punaarmee edasitungi peatada, ning Idarinde kesklõigus tekkinud katastroofiline olukord sundis Saksa väejuhatust Narva alt jõude ümber paigutama. Väegrupi Nord juhatusele sai selgeks, et juhul, kui Punaarmee alustab rünnakut ka Idarinde põhjalõigus, ei jätku sakslastel pikaleveninud rindejoone kaitsmiseks jõude. Seetõttu alustati juulis ettevalmistusi rinde õgvendamiseks ning Punaarmee [[Narva pealetungioperatsioon]]iga, Saksa väed taandusid [[Tannenbergi liin|Tannenbergi kaitseliinile]] Vaivara [[Sinimäed|Sinimägedes]]. Järgnenud juulikuistes [[Sinimägede lahing]]utes ei suutnud [[Leningradi rinne|Leningradi rinde]] väed kaitseliini murda.



[[Ukraina]]s jätkusid Punaarmee ründeoperatsioonid peaaegu katkematult. 4. märtsil ründas 1. Ukraina rinne [[Georgi Žukov]]i juhtimisel [[Tšernivitsi]] ja [[Dubno]] rajoonist edelasse [[Rumeenia]] piiri poole, [[Proskurov-Tšernivitsi pealetungioperatsioon]]is (4. märtsist 17. aprillini 1944). Kaks Žukovi tankiarmeed (3. kaardiväe ja 4.) murdsid läbi väegrupi Süd [[4. tankiarmee (Saksamaa)|4. tankiarmee]] kaitsest ja lähenesid 7. märtsil [[Hmelnõtskõi|Proskurovile]], kus väegrupi tankireservid (III ja XLVIII soomuskorpus) panid Punaarmee edasitungi seisma. Peagi liitus rünnakutega Punaarmee 1. tankiarmee ning 21. märtsil murdsid Punaarmee 1. ja 4. tankiarmee sakslaste tagalasse. 27. märtsil jõudsid mõlemad armeed [[Dnestr]]ini ning ületasid selle piirates [[Kamenets-Podolski]] juures sisse, [[Kamenets-Podolski kott]]i [[1. tankiarmee (Saksamaa)|Saksa 1. tankiarmee]]. [[15. märts]]il olid punaväelased [[Ternopil|Tirnopol]]i ja [[Brodõ]] linnade all Lõuna-Poolas. [[17. aprill]]iks jõudis Punaarmee 1. tankiarmee [[Karpaadid|Karpaatideni]] lõigates [[väegrupp Nordukraine|väegrupi Nordukraine]] (kuni 4. aprillini väegrupp Süd) ära lõunas Rumeenia piiril tegutsevast [[väegrupp Südukraine|väegrupist Südukraine]]. Kuid vaatamata kõigele suutis ümberpiiratud Saksa 1. tankiarmee ägedate lahingute ja keerukate manöövritega murda välja piiramisrõngast ning taganeda Lõuna-Poolasse.

===Umani pealetungioperatsioon ===

Üks päev pärast 1. Ukraina rinde [[Umani-Botoșani pealetungioperatsioon]]i algust läks 5. märtsil liikvele 2. Ukraina rinne rünnates kolme tankiarmeega (2. 5. kaardiväe ja 6.) [[Uman]]i suunas. Punaarmee vallutas [[Uman]]i 10. ja [[Vinnitsa]] 17. märtsil ning 5. kaardiväe tankiarmee jõudis [[Dnestr]]ini ja kiilus ennast Saksa 1. tankiarmee ning 8. armee vahele.

6. märtsil ründas 3. Ukraina rinne tema vastas seisvat [[väegrupp A|väegruppi A]] ning piiras 18. märtsiks ümber väegrupi [[6. armee (Saksamaa)|6. armee]]. 6. armeel õnnestus välja murda ja taganeda [[Moldaavia]]sse. [[Odessa]] vabastati 14. aprillil. 8. aprillil ründas [[4. Ukraina rinne]] Saksa kaitseliine [[Krimmi poolsaar]]el ning murdis neist paari päevaga läbi. 16. aprilliks olid sakslased taganenud [[Sevastopol|Sevastopolisse]] ning evakueeriti 10. maiks.
===Sinimägede lahingud ===


Pärast [[Leningradi-Novgorodi operatsioon]]i ametlikku lõppu 1. märtsil, püüdsid Leningradi ja 2. Balti rinde väed edutult järgneva kuue nädala jooksul murda sakslaste kaitset [[Panther-liin]]il. Leningradi rinde 8., 59. ja 2. löögiarmee katsed [[Narva]]t vallutada ja [[Eesti]]sse liikuda ebaõnnestusid. Järgnenud [[Sinimägede lahing]]utes ei suutnud Leningradi rinde väed kaitseliini murda.

Lõuna pool õnnestus rinde 42., 67. ja 54. armeedel lüüa kiil [[Ostrov]]i ja [[Pihkva]] vahele kuid mõlemad linnad jäid sakslaste valdusse. 2. Balti rinde vägede 1. löögiarmee, 3. löögiarmee, 10. kaardiväe armee ja 22. armee saavutasid ainult lokaalseid sissemurde väegrupi Nord [[16. armee (Wehrmacht)|16. armee]] kaitsesse. [[väegrupp Mitte|Väegrupi Mitte]] vastu sooritasid [[1. Balti rinne|1. Balti]], [[Läänerinne (Nõukogude Liit)|Lääne]] ja [[Valgevene rinne|Valgevene rinde]] väed 29. detsembri ja 29. märtsi vahel vähemalt seitse suurrünnakut. 1. Balti rinne suutis liikuda küll [[Vitebsk]]i eeslinnadeni ning Valgevene rinde väed vallutasid [[Kalinkovitš]]i, kuid üldises plaanis lõppesid kõik rünnakud läbikukkumistega.

==Suvelahingud 1944. aastal==
===Pealetungioperatsioon Bagration ===




Operatsioon Bagration ehk Valgevene pealetungioperatsioon oli Nõukogude sõjaline pealetungiplaan, mille eesmärk oli põhisuunana [[Valgevene NSV]]-d ja [[Leedu ajalugu#Teine maailmasõda|Leedut]] okupeerinud Saksa [[Väegrupp Mitte|väegrupi Mitte]] väed ümber piirata ja hävitada. [[22. juuni]]st kuni [[19. august]]ini 1944 toimunud operatsiooni käigus hävitati Nõukogude vägede poolt Saksa [[väegrupp Mitte]] peaaegu täielikult.

Pealetungioperatsiooni 1. faasis alustasid [[Vitebski pealetungioperatsioon|pealetungi]] pealetungisuuna põhjaosas [[1. Balti rinne|1. Balti rinde]] ja [[3. Valgevene rinne|3. Valgevene rinde]] väed Saksa [[3. tankiarmee (Saksamaa)|3. tankiarmee]] ning [[4. armee (Saksamaa)|4. armee]] kaitseliinide vastu ning 1. Balti rinde väed surusid Saksa IX armeekorpuse [[Lääne-Dvina]] jõe taha ja piirasid [[26. juuni]]ks Saksa LIII armeekorpuse sisse [[Vitebsk]]i piirkonnas. Lõunasuunal 3. Valgevene rinde väed purustasid Saksa VI armeekorpuse ning vabastasid [[27. juuni]]l Vitebski linna ja purustasid Saksa 4. armee XXVII armeekorpuse, vabastasid 26. juunil [[Orša]] linna ja jõudsid [[28. juuni]]ks [[Berezina]] jõe joonele.

[[2. Valgevene rinne|2. Valgevene rinde]] väed alustasid [[Mogiljovi pealetungioperatsioon|pealetungi]] 23. juunil ning forsseerisid vaatamata Saksa väegrupi Mitte XXXIX Soomuskorpuse ja XII armeekorpuse vastupanule [[27. juuni]]l [[Dnepr]]i jõe ning vabastas [[28. juuni]]l [[Mogiljov]]i linna.

[[1. Valgevene rinne|1. Valgevene rinde]] väed alustasid [[Bobruiski pealetungioperatsioon|pealetungi]] [[23. juuni]]l Saksa väegrupi Mitte [[9. armee (Saksamaa)|9. armee]] korpustele, haarasid 2 Saksa korpust [[Bobruiski kott|Bobruiski piirkonnas kotti]] ning vabastasid 29. juunil [[Bobruisk]]i.

Pealetungioperatsiooni 2. faasis alustasid pealetungi [[3. Valgevene rinne|3. Valgevene rinde]] väed kindlustamaks Berezina jõe ületuskohti ning arenes 1. Valgevene rinde vägede [[Minski pealetungioperatsioon|pealetungiga]] [[Minsk]]i suunal, mis vabastati [[3. juuli]]l. Punaarmee väed piirasid Minski piirkonnas sisse Saksa [[4. armee (Saksamaa)|4. armee]] ja [[9. armee (Saksamaa)|9. armee]] jäänukväeosad. 1. Balti rinde väed, jätkates [[Valgevene Teises maailmasõjas|Valgevenes]] [[Polotski pealetungioperatsioon|pealetungi]] [[Polotsk]]i ja [[Läti Teises maailmasõjas|Läti]] suunal, vabastasid [[väegrupp Nord|väegrupilt Nord]] Polotski [[4. juuli]]l. Punaarmee jõudis välja 1939. aasta Saksamaa – [[NSV Liidu riigipiir]]ile.

Pealetungioperatsiooni 3. faasis [[1. Balti rinne|1. Balti rinde]] väed [[Leedu Teises maailmasõjas|Leedus]] [[Šiauliai pealetungioperatsioon]]i käigus [[5. juuli]]st – [[29. august]]ini, jõudsid [[Riia laht|Riia laheni]] [[31. juuli]]ks eraldades Saksa [[väegrupp Mitte|väegrupi Mitte]] ja [[väegrupp Nord|väegrupi Nord]] [[Eesti Teises maailmasõjas|Eestis asunud väed]].

[[3. Valgevene rinne|3. Valgevene rinde]] väed jätkasid Minski pealetungioperatsiooni [[Leedu Teises maailmasõjas|Leedus]] [[Vilnius]]e [[Vilniuse pealetungioperatsioon|suunal]], mis vallutati [[13. juuli]]l Poola [[Armia Krajowa]] poolt [[7. juuli]]l alustatud Vilniuse vabastamise operatsioon "Ostra Brama" suruti maha Saksa vägedega, Vilniuse hõivas seejärel Punaarmee. 2. Valgevene rinde vägede [[Białystoki pealetungioperatsioon]]i tulemusel 5.– 27. juulil, hõivati 27. juulil [[Białystok]] [[Poola Teises maailmasõjas|Poolas]].

[[1. Valgevene rinne|1. Valgevene rinde]] väed jõudsid [[Lublini–Bresti pealetungioperatsioon]]i tulemusel [[Väegrupp Südukraine]] vastu [[18. juuli]]l – [[2. august]]il [[Vistula]] jõeni Ida-Poolas. 22. juulil vallutati [[Brodõ]], [[25. juuli]]l hõivati [[Lublin]], [[27. juuli]]l [[Lviv]] ja [[28. juuli]]l vabastati [[Brest (Valgevene)|Brest]]. 3. Valgevene rinde väed jõudsid [[Kaunase pealetungioperatsioon]]i 28. juulist – [[28. august]]ini Kaunaseni, [[Mariampolė]] vallutati [[31. juuli]]l ja [[Kaunas]] [[1. august]]il. 2. Valgevene rinde väed vallutasid [[Osowieci pealetungioperatsioon]]i käigus 6.–14. augustil Osowieci kindlustatud piirkonna, mis kaitses Saksa [[Ida-Preisimaa]]d.

===Lvovi–Sandomierzi pealetungioperatsioon ===

[[1. Ukraina rinne|1. Ukraina rinde]] vägede poolt [[13. juuli]]st – [[29. august]]ini toimunud [[Lvovi–Sandomierzi pealetungioperatsioon]] [[väegrupp Nordukraine]] vastu oli algselt kavandatud suurejoonelise pettemanöövrina Saksa reservide kõrvalejuhtimiseks ja [[väegrupp Mitte|väegrupi Mitte]] nõrgestamiseks, Valgevene-Leedu-Poola suunal toimunud [[pealetungioperatsioon Bagration|operatsioonis Bagration]]. (Vt. [[Lvovi pealetungioperatsioon]] (13. juulist – 27. juulini 1944), [[Ivano-Frankivsk|Stanislavo]] [[Stanislavi pealetungioperatsioon|pealetungioperatsioon]] (13. juulist – 27. juulini 1944), [[Sandomierzi pealetungioperatsioon]] (28. juulist – 29. augustini 1944).

Järgnevalt edenesid Punaarmee väed [[Ida-Poola]]sse, [[28. juuli]]l vabastati [[Brest-Litovsk]], 29. juulil [[Białystok]] ja [[31. juuli]]l hõivati [[Varssavi]] idaosa. [[Visla]] vasaku kaldani jõudes peatuti.

[[30. juuli]]l olid [[Varssavi]] ja [[Siedlce]] vahelisel alal Wehrmachti diviisid ja IV SS-soomuskorpus koos [[3. SS-diviisi "Totenkopf"|3. SS-diviisi Totenkopf]] ja [[5. SS-Soomusdiviis "Wiking"|5. SS-Soomusdiviis Wiking]] rasketes võitlustes edasitungiva Punaarmee vastu. [[2. august]]il lõid kirde pool Varssavi Wehrmachti üksused ja IV SS-soomuskorpus 3. SS-diviisiga Totenkopf ja [[5. SS-Soomusdiviis "Wiking"|5. SS-diviisiga Wiking]] Punaarmee rünnaku tagasi. [[3. august]]il rasketes lahingutes Karpaatidest Soome laheni hävitasid Wehrmachti ja [[Relva-SS]]-i üksused juulis 3908 vaenlase tanki. [[Luftwaffe]] hävitas 250 tanki. [[9. august]]il paistis Idarinde põhjaosas silma [[19. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 2.)|19. Läti SS-diviis]] SS-Brigadeführer Steckenbachi juhtimisel.

[[16. august]]il hävitasid Wehrmachti üksused ja 18. SS-diviis Horst Wessel ja 7. SS-rünnakubrigaad Charlemagne Karpaatides lääne pool [[Sanok]]i kolmepäevases raskes võitluses seitse vaenlase diviisi. Nõukogude pool kaotas 151 tanki ja 98 kahurit ning arvukalt oli vangilangenuid.

[[24. august]]il lõid Wehrmachti üksused ja IV SS-soomuskorpus (3. ja 5. SS-diviis) Varssavist kirde pool ja Wehrmachti diviisid ja IV SS-soomuskorpus 3. SS-diviisiga Totenkopf ja [[5. SS-Soomusdiviis "Wiking"|5. SS-diviisiga Wiking]] põhja pool Varssavit rasketes lahingutes tagasi Punaarmee rünnakud. [[25. august]]il pidas IV SS-soomuskorpus edukaid kaitselahinguid Weichelis ja kirde pool Varssavit.

===Sõjategevus Läänemere sõjatandril ===
[[2. veebruar]]ist kuni [[26. juuli]]ni toimunud [[Leningradi rinne|Leningradi rinde]] pealetungil Saksa [[Armeegrupp Narwa|armeegrupile Narwa]] ja strateegiliselt olulisele [[Narva]] linnale surus Punaarmee operatsioon rinde [[Narva jõgi|Narva jõeni]] eesmärgiga purustada armeegrupp Narwa ning tungida [[Tallinn]]a ja [[Pärnu]]ni. Järgnenud pealetungid ebaõnnestusid saksa ja [[20. eesti diviis|eesti]] üksuste visa vastupanu tõttu. Nõukogude vägede suvine Narva pealetung viis linna vallutamiseni 25. juulil, sundides Saksa vägesid taanduma [[Tannenbergi liin|Tannenbergi kaitseliinile]].
, *Eesti Teises maailmasõjas, Leningradi rinne, Armeegrupp Narwa*
====Ungari separaatrahu initsiatiiv ====
Juba 1943. aastal oli Ungari hakanud otsima võimalusi [[Separaatrahu|separaatrahu]] sõlmimiseks lääneliitlastega ja Ungari sõjas hoidmiseks oli Wehrmacht 1944. aasta märtsis okupeerinud suurema osa Ungari riigist. 1944. aasta sügisel kui Punaarmee lähenes Ungari süda-aladele, üritas Ungari riigihoidja [[Miklós Horthy]] NSV Liiduga separaatrahu sõlmida. 15. oktoobril 1944 võttis Saksa SS-i eriüksus [[Otto Skorzeny]] juhtimisel Budapesti oma kontrolli alla. Sakslased aga sundisid Horthyt Ungari uueks peaministriks nimetama Ungari natside juhi [[Ferenc Szálasi]]. Ida-Ungaris aga paikneva Ungari 1. armee ülemjuhataja Béla Dálnoki-Miklós jätkas läbirääkimisi NSV Liiduga, moodustas [[Debrecen]]is vastuvalitsuse ja kuulutas 31. detsembril Saksamaale sõja.
====Soome Jätkusõja lõpp ====

NSV Liidu ja Soome [[Jätkusõda|Jätkusõja]] positsioonisõda lõppes [[9. juuni]]l 1944, mil Nõukogude Liit alustas rindel suurpealetungi, nõudes Soome tingimusteta kapituleerumist. Pealetung sumbus peatselt Soome edukates tõrjelahingutes Tali-Ihantalas, Viiburi lahel ja Äyräpää-Vuosalmel (25. juuni 1944 – 9. juuli 1944). 1944. aasta juuli lõpuks oli Soome juhtkond jõudnud seisukohale, et Soome ei suuda edasi võidelda, samas oli Soome rindelõik võidukale [[Punaarmee]]le kõrvaline ja sidus liiga suuri jõude. Peamine sõjategevus toimus Kesk-Euroopas, kus [[6. juuni]]l olid lääneliitlased maabunud Prantsusmaal, [[Normandia dessant|Normandia dessandiga]]. 

NSV Liit loobus Soome vallutamisest vaid lääneliitlaste nõudel (kokkuleppel) ning poliitilistel põhjustel (lääneriikide sõjajõud just vallutasid augustis Prantsusmaa, Nõukogude Liidul oli oht, et kogu Saksamaa jääb-alistub neile). [[19. september|19. septembril]] sõlmiti Moskvas Soome ja NSV Liidu ning [[Suurbritannia]] vahel vaherahu.
, *Soome Teises maailmasõjas, Lapi sõda*
====Sõjategevus Eestis ====
[[12. august]]ini toimusid [[Tannenbergi liin]]il rasked [[Sinimägede lahingud]]. Punaarmee suurpealetungi peatas III SS-Soomuskorpuse koosseisus 11. SS-diviis Nordland, 23. SS-diviis Nederland, 4. SS-brigaad Langemarck ja 20. Eesti SS-diviis ning XXVI ja XXXXIII armeekorpus. [[22. august]]il pidas raskeid võitlusi Tartu rindel SS-rünnakubrigaad Wallonie SS-Sturmbannführer [[Leon Degrelle]] juhtimisel.

, *Sinimägede lahing, Tannenbergi liin, 1. Balti rinne*
1944. aasta augustis alustas Punaarmee pealetungi lõuna poolt ja murdis seal Saksa rindest läbi jõudes [[Pihkva-Ostrovi operatsioon]]i tulemusel, [[Optjoki jõgi|Optjoki jõe]] – [[Pankjavitsa]] – [[Laura]] joonele. [[2. Löögiarmee]] tõmmati Narva rindelt välja ja paigutati ümber Eesti kagurindele. 

25. augustil, pärast [[Tamsa lahing]]ut, alustas Punaarmee rünnakut Tartule kolmes suunas. 28. augustinil tõmbusid Saksa väed tagasi oma kaitsepositsioonile [[Väike Emajõgi|Väikese Emajõe]] – [[Koiva|Koiva jõe]] joonele. 


Saksa idarinne rebenes samal ajal kõigist suundadest. Eestisse jäämise korral ähvardas väegruppi Nord äralõikamine Wehrmachti peajõududest, kuid Hitler ei tahtnud taandumisest kuuldagi. Eesti kaitsmise lootusetuses veendunud väegrupi juhtkond alustas siiski saladuskatte all vägede väljatõmbamist Eestist. Septembri algul tegi Soome väljalangemine sõjast ka Hitlerile selgeks, et tal pole enam võimalik Eestit kaitsta. 11. septembril 1944 said korralduse taganemiseks [[väegrupp Nord]] ja [[armeegrupp Narwa]], kes pidid jalgsimarsil lahkuma üle [[Viljandi]] Lätti, nende mehhaniseeritud väeosad aga üle [[Rakvere]] ja [[Paide]] [[Pärnu]]ni ja sealt edasi laevadega Saksamaale. Tagalaüksused pidi evakueeritama [[Tallinna sadam|Tallinna]] ja [[Paldiski sadam]]ate kaudu.

====Sõjategevus Lätis ====
[[Riia pealetungioperatsioon]]i käigus hõivasid Punaarmee väed 14.–23. septembril 1944 osa [[Valgamaa]]st koos [[Valga]] linnaga, osa [[Viljandimaa]]st ja suure osa [[Põhja-Läti]]st. [[14. september|14. septembril]] algas Punaarmee suurte soomusjõudude ja suurtükiväe toetusel pealetungi Väiksel Emajõel, sihiga tungida üle [[Valga]] [[Riia laht|Riia laheni]] ning lõigata Eestis asuvad Saksa üksused väegrupi põhijõududest ära. Kuigi sakslased osutasid ründajatele visa vastupanu ning aeglustasid nende edasitungi, suutsid Riia peale tungivad punaväe üksused Saksa kaitsest läbi murda. Saksa vägesid ees ootav katastroof muutus järjest ilmsemaks, ning [[16. september|16. septembril]] andis Hitler lõpuks loa väed Eestist välja tõmmata, käivitades taandumisoperatsiooni "Aster".
, *Kuramaa kott, Väegrupp Kurland*
, *Operatsioon Cäsar*
, *1. Balti rinne, Wehrmachti Väegrupp Nordi 16. armee, Väegrupp Mitte 3. tankiarmee*



===Sõjategevus Rumeenia ja Bulgaaria suunal===
 *20.–29. august 1944*


Rumeenia suunal alustas Punaarmee pealetungi 20. augustil [[Väegrupp Südukraine]] vägedele ning [[22. august]]il vallutati [[Iași]] ja 24. augustil [[Chișinău]]. [[23. august]]il asus [[Rumeenia kuningriik]] Saksamaa-vastase koalitsiooni poolele ning 8. septembril tegi sedasama [[Bulgaaria kuningriik]].

Bulgaaria teavitas oma ühepoolsest sõjast väljumisest ja palus Saksa vägedel lahkuda: Bulgaaria väed toodi kiiruga Kreekast ja Jugoslaaviast välja. Septembris ületas Punaarmee Bulgaaria põhjapiiri. Bulgaaria valitsus, lootes [[Nõukogude okupatsioon]]i vältida, kuulutas Saksamaale sõja, kuid NSV Liit ei lasknud end takistada ja 8. septembril kuulutasid nad sõja Bulgaariale ja Bulgaaria oli mõne päeva jooksul sõjas nii Saksamaa kui ka Nõukogude Liiduga. 16. septembril sisenes Nõukogude armee Sofiasse.


===Sõjategevus Ungari suunal===
, *Bulgaaria Teises maailmasõjas, Ungari Teises maailmasõjas*

[[Väegrupp Südukraine|Väegrupi Südukraine]] üksused taandusid [[Põhja-Transilvaania]]sse, kus hoidsid rinnet [[Ungari kuningriik|Ungari]] [[Ungari Teises maailmasõjas|väeüksused]]. Punaarmee väekoondised Ungari suunal, jagunesid kolme rinde juhtimise alla: põhja pool Karpaate tungis peale 4. Ukraina rinne, Ungaris 2. Ukraina rinne (ülemjuhataja NSV Liidu marssal [[Rodion Malinovski]]) ning Lõuna-Ungaris ja Horvaatias 3. Ukraina rinne (ülemjuhataja NSV Liidu marssal [[Fjodor Tolbuhhin]]). Punaarmee väed sisenesid lahinguid pidades Ida-Ungari territooriumile 1944. aasta oktoobris ning vallutasid 20. oktoobril [[Debrecen]]i linna. Algas [[Budapesti piiramine]], mis kestis 20. detsembrist 1944 kuni 13. veebruarini 1945. Lahingus [[Budapest]]i pärast ründasid 719 000 punaarmeelast ja Rumeenia sõdurit Saksa-Ungari 250 000-mehelist väekontingenti. Linn vallutati pärast veriseid tänavalahinguid. Punaarmee kaotas üle 80 000 mehe langenute ja teadmata kadunutena ning 1766 tanki ja liikursuurtükki. Sakslased ja ungarlased kaotasid kuni 50 000 meest surnute ja 138 000 sõjavangidena.

===Sõjategevus Jugoslaavias===
27. septembril 1944 sisenesid Punaarmee väed Jugoslaaviasse, vallutades [[Väegrupp F|väegrupi F]] vägedelt 19. oktoobril [[Belgrad]]i. Novembris taandus sakslaste [[väegrupp E]] Kreekast ja Albaaniast. 
, *Kreeka Teises maailmasõjas, Albaania Teises maailmasõjas*

==Sõjategevus 1945. aastal==
1945. aasta jaanuaris alustas Punaarmee viit suurt pealetungioperatsiooni kogu idarindel.

[[1. jaanuar]]il löödi Kuramaal Punaarmee pealetung [[Dobele|Dobleni]] juures tagasi. Wehrmachti üksused ja III. SS-soomuskorpus koos lätlastest moodustatud väekoondistega lõid üheteistkümnepäevases heitluses tagasi 46 laskurdiviisi ja 22 tankirünnakkahurite üksust. Enamik Kuramaast püsis kuni sõja lõpuni [[8. mai]]l 1945 Saksa vägede kontrolli all, kes suutsid Punaarmee rünnakud tagasi lüüa. Kuramaal olnud Saksa väeüksusi nimetati [[väegrupp Kurland]]iks.

[[8. jaanuar]]il lõid Wehrmachti üksused ja IV. SS-soomuskorpus 3. SS-diviisiga Totenkopf ja 5. SS-diviisiga Wiking vaenlase Ungaris taganema. Mitmepäevases raskes võitluses [[Balatoni järv]]e ja [[Doonau]] vahelisel alal murti läbi vaenlase kaitseliinide ning löödi põhja pool Vertesi mäeahelikku Punaarmee 40&nbsp;km tagasi. 
===Visla-Oderi pealetungioperatsioon===


12. jaanuarist 3. veebruarini 1945 toimunud Punaarmee [[1. Ukraina rinne|1. Ukraina rinde]] ja [[1. Valgevene rinne|1. Valgevene rinde]] [[Visla-Oderi pealetungioperatsioon]]iga [[Väegrupp Mitte]] vastu, Punaarmee hõivas suurema osa [[Poola Teises maailmasõjas|Poolast]], vallutades [[17. jaanuar]]il Varssavi, [[19. jaanuar]]il [[Krakov]]i ja jõudsid [[3. veebruar]]il [[Oder]]i jõeni. 

23. jaanuaril 1945 jõudis Punaarmee oma jõudsal pealetungil itta [[Opole]] juures välja Oderi jõeni ning ka Oderi ülemjooksul [[Wroclaw]]i ([[Breslau]]) juures, alamjooksul ning [[Kostrzyn]]i ja [[Szczecin]]i ([[Küstrin]]i ja [[Stettin]]i) juures. Kindluslinnaks muudetud Breslau (tänapäeval Wroclaw Poolas) pidas Punaarmee piiramisrõngas vastu ligi kolm kuud, veebruari keskpaigast kuni 6. maini. Küstrini kindlustuse piiramine kestis kaks kuud, veebruari algusest kuni märtsi lõpuni 1945, pidurdades oluliselt Punaarmee pealetungi Berliini suunas.

[[21. aprill]]iks oli Nõukogude marssal [[Georgi Žukov]]i [[1. Valgevene rinne]] murdnud läbi Saksa kaitseliinid [[Seelöwe kõrgendik]]ul. [[Adolf Hitler]] hakkas kokku kutsuma kokkulapitud üksusi, mis olid osa Steineri-nimelisest armeegrupist (*Armeeabteilung Steiner*), et moodustada midagi korpusetaolist. Ta käskis [[Felix Steiner]]il rünnata 1. Valgevene rinde põhjatiiba, samal ajal pidi [[9. armee (Saksamaa)|9. armee]] ründama lõunast. Rünnaku hõlbustamiseks anti Steineri juhtida kolm 9. armee diviisi: CI Armeegrupp, rindest kurnatud 4. SS-Politseidiviis, 5. jäägridiviis, ungarlastest koosnev 25. SS-soomusgrenaderide diviis Hunyadi – kõik asusid [[Finow kanal]]ist põhja pool, Žukovi rinde põhjatiival – ning [[Helmuth Weidling|Weidlingi]] LVI tankikorpus, mis asus veel Berliinist ida pool, põhjatiib [[Werneuchen]]i all.

Kõik kolm diviisi põhjast pidid ründama Eberswalde'st ([[Finow kanal]]il, 24&nbsp;km Berliinist idas) lõuna pool. LVI tankikorpuse suunas, lõigates 1. Valgevene rinde niimoodi kaheks. Steiner kutsus Heinrici ning informeeris teda plaanist, kuid seda plaani ei saanud teostada, sest 5. Jäägridiviis ja 25. Panzergrenaderide diviis oli kaitsele positsioneeritud ning seda polnud võimalik ümber positsioneerida enne, kui II Mereväe diviis saabus rannikult neid abistama. Nii olid vabad vaid 4. SS–Politseidiviisi kaks pataljoni, kuid neil polnud lahingurelvi. Heinrici helistas Saksa kindralstaabi ülemale [[Hans Krebs (kindral)|Hans Krebs]]ile, ütles talle, et plaani pole võimalik teostada, ning soovis rääkida Hitleriga, kuid talle öeldi, et Hitler on tema kõne vastuvõtmiseks liiga hõivatud.

[[22. aprill]]il sai Hitler oma pealelõunasel nõupidamisel teada, et Steiner ei ründa, ning teda tabas äge raev. Hitler kuulutas, et sõda on kaotatud, ta süüdistas selles kindraleid ning teatas, et tema jääb kuni lõpuni Berliini ega lase end elusalt vangi võtta.

===Lääne-Karpaadi pealetungioperatsioon===


[[2. Ukraina rinne|2.]] ja [[4. Ukraina rinne|4. Ukraina rinde]] [[Lääne-Karpaadi operatsioon|Lääne-Karpaadi pealetungioperatsioon]]iga vallutati 18. veebruariks Lõuna-Poola ja Slovakkia. [[13. jaanuar]]il peatati seitsmepäevases lahingus Lõuna-[[Slovakkia]]s [[Grenze]]s Punaarmee pealetung ning SS-võitlusgrupid tekitasid vaenlasele suuri kaotusi.

Nõukogude väed tungisid läbi [[Tšehhi]]maa ning vallutasid [[Bratislava]] [[4. aprill]]il. [[Praha]] langes [[9. mai]]l.



===Ida-Preisimaa pealetungioperatsioon===

[[13. jaanuar]]ist [[25. aprill]]ini 1945 toimunud Punaarmee [[2. Valgevene rinne|2.]] ja [[3. Valgevene rinne|3. Valgevene rinde]] [[Ida-Preisimaa operatsioon|Ida-Preisimaa pealetungioperatsioon]]iga vallutati [[Ida-Preisimaa]] ja piirati sisse [[Königsberg]], mida Saksa väed kaitsesid kuni [[9. aprill]]ini.

21. jaanuaril algas admiral [[Karl Dönitz]]i juhitud [[Operatsioon Hannibal|armee ja tsiviilelanike evakueerimine]] Ida-Preisimaalt, viieteist nädala jooksul viidi laevadega Saksamaale ja Taani ligi 900 000 põgenikku. Evakuatsiooni käigus toimus 30. jaanuaril merendusajaloo ohvrirohkeim õnnetus, kui Nõukogude allveelaev uputas sakslaste reisilaeva [[Wilhelm Gustloff (laev)|Wilhelm Gustloff]], mis transportis põgenikke, haavatuid ja ka piiratud hulka sõjaväega seotud isikuid. Enam kui 9000 uppus, ning mõned päevad hiljem uputas sama allveelaev sakslaste aluse General von Steuben, millel olnud 4000 inimest uppus või sooritas uppuval laeval enesetapu. 

[[22. aprill]]il paistis silma SS-Festungrügement Besslein [[Breslau]] kindluse kaitsmisel. Strateegiliselt tähtsas kindlustuse osas paisati sissemurdnud Punaarmee osad tagasi.

===Ida-Pommeri pealetungioperatsioon===

1945. aasta 24. jaanuaril loodi [[SS-Reichsführer]] [[Heinrich Himmler]]i juhtimisel [[väegrupp Weichsel]], mis asusid kaitseliinile piki [[Oder]]i jõge [[Pommeri]]maa rannikul. 

[[2. Valgevene rinne|2.]] ja [[3. Valgevene rinne|3. Valgevene rinde]] [[Ida-Pommeri operatsioon|Ida-Pommeri pealetungioperatsioon]]iga ([[10. veebruar]]ist [[4. aprill]]ini) vallutati [[Kolberg]] [[18. märts]]il ja [[30. märts]]il [[Danzig]] ja jõuti Läänemere äärde.

===Sileesia pealetungioperatsioon===

Punaarmee [[Alam-Sileesia pealetungioperatsioon]], 1939. aastal Saksa riigiga liidetud protektoraadi [[Alam-Sileesia]] aladele toimus 8.–24 veebruarini 1945.

Pealetungioperatsiooni käigus piirasid Punaarmee [[1. Ukraina rinne|1. Ukraina rinde]] väed sisse [[väegrupp Mitte|väegrupi Mitte]] [[Breslau]] linna, ümberpiiratud linna piiramine toimus [[15. veebruar]]ist kuni [[6. mai]]ni 1945, mil linnakaitsjad kapituleerusid.

[[1. märts|1.]]–[[15. märts]]ini teostasid Saksa väed eduka vastupealetungioperatsiooni [[Gemse]], [[LVI tankikorpus]]e ja [[XXXXIV tankikorpus]]e jõududega, [[Lubań (Poola)|Lauban]]i suunal, mis hõivati 3. märtsil ja jätkati [[Strzegom|Striegau]] suunal, mis hõivati 9. märtsil. Vägede edasiliikumise peatas alanud Punaarmee uus pealetungioperatsioon.
===Balatoni järve ruumi lahingud===

6. märtsist 15. märtsini 1945 tegid Saksa ja Ungari väed vastupealetungioperatsiooni Kevadine ärkamine (*Unternehmen Frühlingserwachen*), [[Balaton |Balatoni järv]]e ruumis. Pealetung tõkestati 15. märtsil, seejärel alustasid Punaarmee ja liitlaste üksused Viini pealetungioperatsiooni, mis kestis 16. märtsist 15. aprillini 1945.

Punaarmee [[Alam-Sileesia]] pealetungioperatsiooni jätkuks oli [[15. märts|15.]]–[[31. märts]]ini 1945 toimunud [[Ülem-Sileesia]] [[Ülem-Sileesia pealetungioperatsioon|pealetungioperatsioon]]. 1. Ukraina rinde [[4. tankiarmee (NSV Liit)|4. tankiarmee]] tungis läbi Saksa vägede kaitseliinist [[Oppeln]]is läänes ja suundus [[Prudnik|Neustadt]]i ja [[Nysa|Neisse]] suunal; kagusuunal ründasid koostöös [[59. armee (NSV Liit)|59. armee]] ja [[60. armee (NSV Liit)|60. armee]] ähvardades Saksa XI korpust ümberpiiramisega Oppelni piirkonnas. Saksa väed taganesid Oppelni piirkonnast läände, kuid [[20. SS-diviis#Märts 1945|20. SS-diviisi]] taganemistee lõigati ära, kui 4. tankiarmee ja 59. armee jõudsid välja [[Prudnik|Neustadt]]i.

===Viini pealetungioperatsioon===
[[16. märts]]il 1945 algas Punaarmee uus pealetung [[Väegrupp Ostmark]]ile ning [[1. aprill]]il sisenes Punaarmee [[Austria]] idapoolsetele aladele. [[Viin]] langes [[13. aprill]]il 1945. 2. ja 3. Ukraina rinde [[Viini pealetungioperatsioon]]iga 16. märtsist 15. aprillini 1945 vallutati Lõuna-Tšehhoslovakkia, Lääne-Ungari ja Ida-Austria koos Viini linnaga. [[1. aprill]]il sisenes Punaarmee Austria idapoolsetele aladele. [[28. märts]]il [[1945]] jõudsid Austriasse Ameerika Ühendriikide väed, [[Viin]] langes [[13. aprill]]il ja riik jagati liitlaste vahel okupatsioonitsoonideks.

Lõuna-Ungarisse taandunud Saksa [[väegrupp F]] ja horvaatide üksuste kaitseliinile Bosnia-Serbia piiril alustasid Punaarmee ja Bulgaaria vägede ning jugoslaavlastest partisanid pealetungi [[15. märts]]il. [[7. aprill]]il jätsid Saksa väed maha [[Sarajevo]], [[4. mai]]l [[Rijeka]] ja [[8. mai]]l [[Zagreb]]i.

===Berliini pealetungioperatsioon===
[[Kolmas Riik|Saksa Kolmanda Riigi]] vägede purustamine idarindel lõpetati Nõukogude Liidu marssal [[Ivan Konev]]i [[1. Ukraina rinne|1. Ukraina rinde]] ja Nõukogude Liidu marssal [[Georgi Žukov]]i [[1. Valgevene rinne|1. Valgevene rinde]] [[Berliini operatsioon]]iga [[16. aprill]]ist [[2. main]]i ja [[Berliini lahing|Berliini vallutamisega]] ja selle järgnenud [[Praha operatsioon]]iga 6.–[[11. mai]]ni. Pealetungivate vägede tagalasse jäänud Saksa vägede [[väegrupp Kurland|väegrupp "Kurland"]] [[Kuramaa]]l (Lätis) alistus 11. mail.

==Vaata ka==
*[[Atlandi vall]]
*[[Lääneliitlaste sõjakuriteod Teise maailmasõja ajal]]
*[[Teises maailmasõjas osalenud Saksa väeüksuste loend]]
*[[Poola II maailmasõjas]]
*[[Riikide sõjajõud Teise maailmasõja alguses]]
*[[Teine maailmasõda]]
*[[Teise maailmasõja kronoloogia]]
*[[Teise maailmasõja lennuässad]]
*[[Teise maailmasõja ohvrid]]
*[[Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend]]

==Viited==


==Kirjandust==
*Mihhail Bendt. *Edukas algus, väärikas lõpp: Armeegrupp «Põhi» (Heeresgruppe Nord)*. Tartu 2007.
*[[Erich von Manstein]]. *Teise maailmasõja sõlmpunktides''. Tallinn 2007.