open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fred Sinowatz

**Alfred Sinowatz** (tuntud kui **Fred Sinowatz**; 5. veebruar 1929 Neufeld an der Leutha – 11. august 2008 Viin) oli Austria sotsialistlik poliitik, aastatel 1983–1986 Austria liidukantsler.

Horvaadi päritolu Sinowatz sündis tööliste perekonnas ning õppis keskkooli lõpetamise järel Viini Ülikoolis ajalugu, germanistikat ja ajakirjandust. Ülikooliõpingud lõpetas ta 1953. aastal filosoofiadoktori kraadiga ajaloo alal. Karjääri alustas ta Burgenlandi liidumaa valitsusametnikuna.

Sinowatz oli Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei liige ja astus 1957 kohalikku poliitikasse oma sünnikoha Neufeld an der Leutha vallavolikogu liikmena. Aastal 1961 valiti ta Burgenlandi liidumaa parlamendi liikmeks ja Sotsiaaldemokraatliku Partei Burgenlandi organisatsiooni sekretäriks.

Üleriigilisse poliitikasse siirdus Sinowatz 1971, saades Austria parlamendi alamkoja liikmeks ning ühtlasi Austria haridus- ja kultuuriministriks. Aastal 1981 sai temast ka Austria asekantsler. Kõigil neil ametikohtadel töötas ta aastani 1983, mil ta valiti Austria liidukantsleriks ehk valitsusjuhiks. Tema valitsusaega iseloomustas poliitiline ebastabiilsus ja arvukad skandaalid. Sinowatz astus tagasi pärast konservatiiv Kurt Waldheimi presidendiks valimist, kelle minevikku Sturmabteilungi koosseisus oli ta korduvalt valimiskampaania ajal kritiseerinud.

Aastatel 1983–1988 oli ta Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees. Pärast oma ametiaja lõppu lahkus ta poliitikast.

Fred Sinowatz oli ka vabamüürlane.
Kelaatumine

**Kelaatumine** on keemiline reaktsioon, mille tagajärjel tekivad kompleksühendid, mida nimetatakse kelaatideks. Kelaatumine toimub harilikult metalliiooni ja orgaanilise ühendi (mille üldnimetus on ligand) vahel, kusjuures viimane on metalliiooniga ühenduses vähemalt kahe sidemega.  

Kelaatumisel on tekkinud näiteks klorofüll, kus metalliiooniks on Mg2+.

## Vaata ka
*Biotervendus
Kelaadid

**Kelaadid** ehk **kelaatühendid** on tsüklilised orgaanilised kompleksühendid, mis on tekkinud kelaatumise tagajärjel.

Kelaatide tsentraalioon (tavaliselt metalliioon) on koordinatiivse sidemega ühenduses orgaanilise kõrvalrühmaga (ligandiga). 

Kelaadid on paljud organismides esinevad biomolekulid, näiteks klorofüll, hemoglobiin.

## Vaata ka
*Kelaatumine
*Biotervendus
Bernard Kouchner

**Bernard Kouchner** (sündinud 1. novembril 1939 Avignonis) on Prantsusmaa poliitik, diplomaat ja arst.

2007. aasta maist kuni 2010. aasta novembrini oli Kouchner Prantsusmaa välis- ja Euroopa asjade minister François Filloni juhitud parempoolsete ülekaaluga valitsuses. Kuni 2007. aastani oli Kouchner Sotsialistliku Partei liige.

Kouchner on organisatsiooni Piirideta Arstid (*Médecins Sans Frontières*) kaasasutaja. See organisatsioon on pälvinud Nobeli rahuauhinna. 

Kouchner on olnud inimõiguste aktivist, ÜRO esindaja Kosovos ja Prantsusmaa tervishoiuminister. 

Ta on otsekohese ütlemisega ja oma humanitaarabialaste saavutuste tõttu üks Prantsusmaa populaarsemaid avaliku elu tegelasi. 

Kouchner mõistis hukka paavsti Benedictus XVI seisukoha, et kondoomide kasutamine raskendab võitlust AIDS-iga Aafrikas. Kouchner nimetas paavsti seisukohti "vastupidiseks sallivusele ja mõistmisele". 

## Viited
Karl Fazer

**Karl Otto Fazer** (16. august 1866 Helsingi – 9. oktoober 1932 Jokioinen) oli Soome kondiiter ja tööstur, Fazeri asutaja.

Karl Fazer sündis Šveitsi päritolu köösneri peres. Ta õppis kondiitrikunsti Berliini, Pariisi ja Peterburi mainekate meistrite juures.

17. septembril 1891 avas ta koos oma naise Bertaga oma esimese kondiitriäri Helsingis. Äri oli edukas, ning Fazer otsustas asutada šokolaadi- ja karamellitehase Punavuori linnaosas. Fazerist sai üks Soome maiustustetööstuse, eelkõige aga šokolaaditootmise rajajaid. Ettevõte kasvas kiiresti ja asus peagi tootma ka pagaritooteid. Tänapäevaks on Fazerist saanud üks Soome tuntumaid kaubamärke.

Karl Fazer oli ka tuntud looduskaitsja, linnuhuviline, jahimees ja kalamees. Ta asutas muu hulgas lindude kaitsealad Ahvenamaal ja Karjala kannasel. Tema oli ka see, kes tõi Soome faasanid. Karl Fazer oli Tallinna jahimeeste seltsi liige.

Karl Fazer oli meisterlik laskur. Ta kuulus 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudel Soome koondisse ning sai individuaalselt 12. ja meeskonnavõistlusel 5. koha.

Aastal 2004 toimunud hääletusel valisid soomlased Karl Fazeri kõigi aegade suuremate soomlaste hulgas 46. kohale.

Fazer on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

## Viited
Aseri mõis

**Aseri mõis** (saksa keeles *Asserien*) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal asub mõis Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.

Aseri mõis oli Viru-Nigula kihelkonna vanemaid mõisaid, mainitud juba aastal 1367 nime *Asserien* all, kuid moodustamise ajal kuulus mõis Lüganuse kihelkonda 15 – 16. sajandil arvestades rahva liikumist liideti need alad Viru-Nigula kihelkonnaga.

## Omanikud
Mõis kuulus 1367. aastal Odward von Lodele ja ka järgnevalt 1581. aastani Lodede suguvõsale. Aastal 1433 valdasid mõisa lühikest aega Lodede allvasallid Asserienid (Acerus), kelle järgi mõis on nime saanud, kui Henneken Asseryensi pojad Clawes ja Hans jagasid omavahel Aseri.   1520. aastal kuulus Aseri taas meeskohtunik Hermann Lodele ja tema samanimelisele pojale.

Pärast Liivi sõda (1558–83) redutseeritud mõisana oli Aseri Rootsi kõrgema riigivõimu lääni- ja kinkeobjekt. Mõisa valdasid: Hindrich von Mynden (1581), Evert Örteni lesk Ebbe Lodden (1590/1592), Christoff Wulffstorp (Wulffsdorff), Bengt Larsson (1600), Hans von Rechenberg (1616), Gustaf Horn (1637), Sigrid Nilssdotter Bielke, Hedvig Lovisa Horn.  

1690. aastal müüdi reduktsioonist vabastatud mõis ooberst Hans Heinrich von Tiesenhausenile (1654–1724) Kohalast, kellelt päris 1725. aastal Andja, Aseri, Aruküla, Kose-Uuemõisa, Kirimäe mõisad meeskohtunik Jakob Johann von Tiesenhausen (1686–1749), 1750. aastal päris Aseri mõisa Gustav Adam von Tiesenhausen (1733– ~1756). 160 aastat oli Aseri mõis Tiesenhausenite valduses seejärel Essenite valduses. 

1775. aastal oli mõisaomanik Klaus Gustav von Essen (1720–1777), 1792. aastal toimunud pärandijagamisel sai Kalvi ja Aseri mõisad tema poeg Karl Christoph von Essen (1766–1833), kes omandas 1807. aasta ka Koogu mõisaga ühise omaniku.  Koogu mõis sai siis peamõisaks, Aseri jäi kõrvalmõisaks.  Aseri mõisale kuulus Mereküla, Rannu, , Raudna, osa Viru-Nigula külast ja Oru mõisa karjamõis. 1835. aastal päris Aseri, Kalvi ja Koogu mõisad Karl Georg von Essen  (1796–1854). Mõis panditi ja müüdi 1843. aastal Caroline von Krüdenerile (sünd Scholten) ja 1858. aastal müüdi Aseri ja Koogu mõisad kreisikohtunik Gustav Gideon von Schillingile (1795–1880). 1878. aastal päris mõisa Aseri tsemendivabriku asutaja, kreisikohtunik Otto von Schilling (1839–1902) ning tema surma järel pärisid 1903. aastal mõisa tema lesk, kolm tütart ja kaks poega.

## Mõisahooned
Et pärast kahe mõisa ühinemist kaldus majanduselu rohkem peamõisasse, kus paiknesid ka avaramad põllumaad, soikus elu Aseri mõisakeskuses.  Sinna ei ehitatud enam uusi majandushooneid, vanadki lagunesid pikkamööda.  Mõisa likvideerimisel 1920. aastal jagati säilinud hooned talusoovijate vahel.

Tänaseks on Aseri mõisa hooneist säilinud vaid paar väiksemat maja. Maastikul on eristatavad kümmekonna hoone alusvaremed.
## Viited

## Välislingid
*
*Aseri mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Suwem

**AS Suwem** on 1992. aastal asutatud Eesti ettevõte, mis arendab, toodab ja müüb männipuidust lastetoamööblit ning lasteaedade ja majutusasutuste mööblit. Valmistatakse ka  madratseid ja tekstiiltooteid.

Aastal 2011 võitis Saksa Majanduse Auhinna Eestis.

## Viited

## Välislingid
*Ettevõtte koduleht
Elektron (sulam)

**Elektron** e **elektrum** on kulla ja hõbeda sulam, milles kulla osakaal jääb 55-88% vahele.

Looduslikult leidub seda kõige rohkem  Ameerika Ühendriikide lääneosas ning Uuralites Venemaal ja Kasahstanis. 

Elektroni värvus varieerub sõltuvalt hõbedasisaldusest kahvatukollasest valgeni. 

Elektron võib sisaldada ka vaske ja mõningaid teisi metalle. 

Elektroni on kasutatud ehetes ja müntides (esimesed leiud 8. sajandist eKr Väike-Aasias).

## Viited
KG

**KG** või **kg** või **Kg** võib tähendada mitut asja:
***kg** on kilogrammi tähis
***kg** on kongo keele ISO kood
***Kg** on Koguja raamatu lühend
***KG** on Kuressaare Gümnaasiumi lühend
Pärnu Vanalinna Põhikool

**Pärnu Vanalinna Põhikool** on Pärnus tegutsev põhikool.  

## Ajalugu

1971. aastal avati ajaloolises Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi hoones aadressil Kuninga 29 **Pärnu IX 8-klassiline kool**. 

1979. aastal kolis kool ajaloolisse Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoonesse aadressil Nikolai 26. Alates 1991. aastast kannab kool **Pärnu Vanalinna Põhikooli** nime.

## Direktorid
*1971–1979 Hilda Jõesalu
*1979 – Rein Eglon
*1980–1990 Vaike Vaga
*1990–1994 Garri Trofimov
*1994–1995 Neeme Ellermaa
*1995–1999 Mart Kuuskmann
*1999–2010 Jaan Viertek
* alates 2010. aastast – Pille Tahker

## Pildigalerii

Püssirohuait-võimla Pärnus.jpg|Püssirohuait-võimla
Kõnnitee Mälestuspinkidega, Pärnu.jpg|Kõnnitee mälestispinkidega Lydia Koidula kooli õpetajatele
Mälestuspink, Pärnu 3.jpg|Mälestupink Lydia Koidula kooli õpetajale Lembit Pants
Mälestuspink, Pärnu 2.jpg|Mälestuspink Lydia Koidula kooli direktorile Linda Soovik
Mälestuspink, Pärnu.jpg|Mälestuspink Lydia Koidula kooli direktorile Jüri Erm
Mälestuspink, Pärnu 4.jpg|Mälestuspink õpetajale Dorrit Regina Villems
Luksemburgi riigipeade loend

**Luksemburgi riigipeade loend** esitab nimestiku Luksemburgi suurhertsogitest alates riigi iseseisvumisest 1815. aastal. Kõik varasemad Luksemburgi valitsejad sõltumata nende tiitlist on loetletud Luksemburgi valitsejate loendis.

Aastatel 1815–1890 oli Luksemburg personaalunioonis Madalmaadega, see tähendab, et Luksemburgi suurhertsog ja Madalmaade kuningas oli sama isik.

Tabelis on esitatud valitsejate nimekujud nii nagu neid kasutatakse letseburgi keeles, kuigi mitmed suurhertsogid on tuntud rohkem oma saksa-, prantsuse- või hollandikeelse nimekuju järgi. Kõik erinevad nimekujud on ära toodud valitsejate isikuartiklites.

## Vaata ka

*Luksemburgi suurhertsog
*Luksemburgi valitsejate loend
Jüri Jaaksoni valitsus

**Jüri Jaaksoni juhitud valitsus** oli ametis alates 16. detsembrist 1924 kuni 15. detsembrini 1925. 

Valitsus asus ametisse Friedrich Karl Akeli juhitud vähemusvalitsuse tagasiastumise tõttu 2. detsembril 1924. 

## Valitsuse koosseis
*Riigivanem – Jüri Jaakson
*Välisminister – Karl Robert Pusta, kuni 5. oktoobrini 1925
**Välisminister – Ado Birk, alates 23. oktoobrist 1925
*Siseminister – Karl Einbund 
*Põllutööminister – August Kerem
*Haridusminister – Hugo Bernhard Rahamägi
*Töö- ja hoolekandeminister – Christian Kaarna
*Kohtuminister – Rudolf Gabrel
*Rahaminister – Leo Sepp
*Sõjaminister – Jaan Soots
*Teedeminister – Karl Virma
*Portfellita minister – Karl Ast

## Viited
Konstantin Pätsi teine valitsus

**Konstantin Pätsi teine valitsus** tegutses 2. august 1923 kuni 26. märts 1924.

## Valitsuse koosseis
*Riigivanem - Konstantin Päts
*Rahaminister - Georg Vestel
*Siseminister - Karl Einbund
*Välisminister - Friedrich Akel
*Haridusminister - Aleksander Veidermann, kuni 19. veebruar 1924
*Sõjaminister - Ado Anderkopp, kuni 19. veebruar 1924
*Teedeminister - Karl Ipsberg, kuni 13. november 1923
*Kaubandus-tööstusminister Bernhard Rostfeld
*Põllutööminister - August Kerem
*Töö- ja hoolekandeminister - Oskar Amberg
*Kohtuminister - Rudolf Gabrel, alates 12. oktoober 1923

Valitsuse eesmärgina nimetas Päts Vene seaduste kogu asemele uue Eesti seaduste kogu loomine.
Friedrich Akeli valitsus

**Friedrich Akeli valitsus** oli ametis 26. märtsist 1924 kuni 16. detsembrini 1924.

## Valitsuse koosseis
*Riigivanem – Friedrich Akel
*Välisminister – Otto Strandman, kuni 14. maini 1924
**Välisminister – Karl Robert Pusta, alates 6. juunist 1924
*Siseminister – Theodor Rõuk
*Põllutööminister – August Kerem
*Haridusminister – Hugo Bernhard Rahamägi, alates 27. märtsist 1924
*Töö- ja hoolekandeminister – Christian Kaarna
*Kohtuminister – Rudolf Gabrel
*Rahaminister – Karl Baars, 1. aprill – 14. mai 1924
**Rahaminister – Otto Strandman, alates 14. maist 1924
*Sõjaminister – Oskar Amberg, kuni 18. oktoobrini 1924
**Sõjaminister – Hans Kurvits, 11. november – 26. november 1924
*Teedeminister – Karl Kark (surnud 1. detsembril 1924)

Friedrich Akeli valitsus moodustati pärast 10. märtsi 1924, kui senine oli Konstantin Pätsi teine valitsus oli sunnitud lahkuma. Valitsuse kukutamise otsustavateks jõududeks olid Eesti Rahvaerakond ja Tööerakond ja nende juhid Jaan Tõnisson ja Otto Strandman. See oli oluline pöördepunkt Pätsi valitsuse poolt juhitud Eesti ummikusse jooksnud majanduspoliitika muutmisel.

Friedrich Akeli valitsus koosnes Tööerakonna ja  ministritest, vähemalt esialgu toetasid seda sotsiaaldemokraadid ja väiksemad parlamendirühmad.

## Valitsuse majandustegevus
Rahaministriks Otto Strandman, kes ei toetanud seni Pätsi aetud laiaulatusliku idaäri ega uskunud selle võimalustesse. Strandmani-poolse majanduse tervendamispoliitika üks alustala, Eesti majanduspoliitika ajaloos üks olulisemaid seadusi oli valoriseerimine, samuti võeti rahandusminister Strandmani ajal kasutusele alates 11. juulist 1924 Eesti krooni väärtusühikuna Rootsi krooni väärtusega võrdne, kulla alusel püsiv niinimetatud kuldkroon. Krooni nimetuse ja Rootsi krooni kullasisalduse võtmine uue rahaüksuse – Eesti krooni aluseks tulenes eelkõige asjaolust, et Rootsi krooni väärtus oli 1924. aasta suve kursi järgi ligilähedaselt 100 Eesti marka. Seaduse algses eelnõus nimetatud taalri asemel võeti Otto Strandmani ettepanekul kasutusele kroon.  

## Valitsuse riigikaitseline tegevus
Valitsus vabastas kokkuhoiu eesmärgil 1. septembriks 1924 ennetähtaegselt 4500 ja 1. detsembriks 1924 veel üle 1000 ajateenija, mille tagajärjel oli Eesti kaitseväes detsembrist 1924 kuni märtsini 1925 vaid 6400 ajateenijat, mida oli tõhusa riigikaitse tagamiseks liiga vähe.

## 1. detsembri riigipöördekatse
Valitsuse ametiajal, 1. detsembril 1924, toimus 1. detsembri riigipöördekatse, mille tagajärjel sai surma teedeminister Karl Kark. Samal päeval kehtestas valitsus üleriigilise sõjaseaduse ja nimetas Johan Laidoneri Sõjavägede Ülemjuhatajaks, milleks tal põhiseaduse järgi õigust ei olnud.

## Vaata ka
* 1. detsembri riigipöördekatse
* 149 protsess

## Viited


## Välislingid
*Kuldraha üksus ja kuldrahas lepingute sõlmimine. Kaja, 21. juuni 1924, nr 162, lk 6
*Vene esituse kingitus riigivanemale dr. F. Akelile Kaja, 21. juuni 1924, nr 162, lk 3.
Biomagnifikatsioon

**Biomagnifikatsioon** ehk **bioloogiline kuhjumine** on suhteliselt püsivate keemiliste ühendite (näiteks raskmetallide, DDT) kontsentratsioonide järkjärguline suurenemine toiduahela madalamatest lülidest kõrgemate lülide suunas. Selle tagajärjel on enim püsivaid ühendeid akumuleerunud tippkiskjates, kes moodustuvad toiduahela viimase lüli. 

Mõistega "biomagnifikatsioon" sarnaneb mõiste "bioakumulatsioon", mis tähendab püsivate keemiliste ühendite kogunemist mingil troofsustasemel oleva organismi kudedesse ta eluea jooksul.

## Vaata ka
*Bioakumulatsioon
Jean (Luksemburgi suurhertsog)

**Jean Benoit Guillaume Robert Antoine Louis Marie Adolphe Marc d'Aviano** (5. jaanuar 1921 Bergi loss, Colmar-Berg – 23. aprill 2019 Luxembourg) oli Luksemburgi suurhertsog aastail 1964–2000. Ta loobus vabatahtlikult troonist.

## Perekond
Suurhertsog Jean oli 9. aprillist 1953 abielus Belgia printsessi Joséphine-Charlotte'iga. Neil oli viis last.

* printsess Marie-Astrid (sündis 17. veebruaril 1954)
* suurhertsog Henri (sündis 16. aprillil 1955)
* prints Jean (sündis 15. mail 1957)
* printsess Margaretha (sündis 15. mail 1957)
* prints Guillaume (sündis 1. mail 1963)
Emma (Madalmaade kuninganna)

**Adelheid Emma Wilhelmina Theresia** (2. august 1858 Arolsen, Saksamaa – 20. märts 1934 Haag, Holland) oli Waldecki ja Pyrmonti printsess, Madalmaade kuninga abikaasa ja regent. Ta oli kuningas Willem III teine abikaasa ning teenis Madalmaade regendina pärast kuninga surma aastatel 1890–1898 oma alaealise tütre, tulevase kuninganna Wilhelmina eest.

## Perekond

Ta oli Waldecki ja Pyrmonti vürsti Georg Viktori ja Nassau printsessi Helene neljas tütar. Tema vend Friedrich oli viimane valitsev Waldecki ja Pyrmonti vürst. 

Emma õde Helena Frederica abiellus prints Leopoldiga, kes oli Suurbritannia kuninganna Victoria noorim poeg. 

Emma vanavanavanaema (isaemaema) oli Braunschweig-Wolfenbütteli printsess Auguste Karoline, kes veetis elu viimased aastad Eestis Koluvere mõisas ja suri seal 1788. aastal. Ta on maetud Kullamaa kirikusse.

## Abielu
Emma abiellus kuningas Willem III-ga Arolsenis 7. jaanuaril 1879, kaks aastat pärast kuninga esimese abikaasa Sophie surma.

Vananeva ja liiderliku kuningaga abiellumisest olid eelnevalt keeldunud Emma õde Pauline ja Taani printsess Thyra. 

Abielust sündis 31. augustil 1880 tütar Wilhelmina, kellest sai pärast isa surma Madalmaade kuninganna. 

Kuningas Willem III-l oli eelmisest abielust kolm poega, kuid nad kõik surid enne teda. Seetõttu jäi troonipärijaks Wilhelmina, kelle eest Emma hiljem regendina kuninglikke kohustusi täitis.

## Hilisem elu
Kui kuningas Willem III suri 23. novembril 1890, sai Emma oma alaealise tütre Wilhelmina regendiks. Ta täitis seda ülesannet kuni Wilhelmina 18. sünnipäevani 31. augustil 1898, mil tütar krooniti ametlikult Madalmaade kuningannaks.

Emma regendiaega iseloomustas stabiilsus, väärikus ja tugev pühendumus konstitutsioonilisele monarhiale. Teda austati nii poliitilises ringkonnas kui ka rahva seas kui tasakaalukat ja kindlakäelist valitsejat, kes juhtis riiki keerulisel üleminekuperioodil.

Pärast regendiaja lõppu jäi Emma aktiivseks kuningliku perekonna liikmeks, toetades heategevuslikke algatusi, haiglaid ja sotsiaaltöö projekte. Eriti tuntud oli ta tuberkuloosihaigete ravi ja sanatooriumite toetajana.

Emma suri 20. märtsil 1934 75-aastaselt bronhiidi tüsistustesse Haagis. Ta maeti Madalmaade kuninglikku perekonnakabelisse Delftis, kus puhkavad ka mitmed teised Oranje dünastia liikmed.

## Viited

## Välislingid
Sophie (Madalmaade kuninganna)

**Sophie** (sünninimi **Sophia Frederika Mathilde**; 17. juuni 1818 – 3. juuni 1877) oli Württembergi printsess, Madalmaade kuninganna (kuningas Willem III esimene abikaasa) 1849. aastast kuni surmani.
Henri (Luksemburgi suurhertsog)

**Henri** (letseburgi hääldus: [ˈhɑ̃ːʀi], prantsuse *Henri Albert Gabriel Félix Marie Guillaume*, saksa *Heinrich*; sündinud 16. aprillil 1955 Betzdorfi loss Betzdorfis) oli Luksemburgi suurhertsog aastatel 2000–2025. 

## Troonist loobumine
Oma kõnes Luksemburgi rahvuspühal 23. juunil 2024 teatas Henri plaanist nimetada oktoobris 2024 regendiks oma poeg Guillaume. Traditsiooniliselt annab see märku suurhertsogi kavatsusest troonist loobuda.

8. oktoobril 2024 vannutati Guillaume regendiks. 24. detsembril 2024 teatas Henri jõulukõnes kavatsusest peagi troonist loobuda ja see oma pojale, kroonprints Guillaume'ile üle anda. Troonist loobumise kuupäevaks määrati 3. oktoober 2025. 

## Perekond
Henri on suurhertsog Jeani ja suurhertsoginna Joséphine-Charlotte'i vanim poeg, ühtlasi Belgia kuninga Philippe I nõbu ja endise Belgia kuninga Albert II õepoeg.

Henri abiellus 14. veebruaril 1981 Kuuba päritolu María Teresa Mestre y Batista-Fallaga ja neil on viis last:

* suurhertsog Guillaume (sündinud 11. novembril 1981), abiellunud 2012. aastal krahvinna Stéphanie de Lannoyga
* prints Félix (sündinud 3. juunil 1984), abiellunud 2013. aastal Claire Lademacheriga
* prints Louis (sündinud 3. august 1986), abiellunud 2006. aastal Tessy Antonyga, lahutatud 2019. aastal
* printsess Alexandra (16. veebruar 1991), abiellunud 2023. aastal Nicolas Bagoryga
* prints Sébastien (16. aprill sündinud 1992)

## Sugupuu

## Tunnustus
*2003 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

## Viited
Adolphe (Luksemburgi suurhertsog)

**Adolphe** (sünninimi **Adolph Wilhelm Carl August Friedrich**; 24. juuli 1817 – 17. november 1905) oli viimane Nassau hertsog aastail 1839–1866 ja Luksemburgi suurhertsog 1890. aastast kuni surmani.

Tema isa oli Nassau hertsog Wilhelm (1792–1839) ja tema ema oli Wilhelmi esimene abikaasa, Saksi-Hildburghauseni printsess Luise. Adolphe'i poolõde Sophia abiellus Rootsi kuninga Oscar II-ga.

Pärast oma isa surma sai Adolphe 20./30. oktoobril 1839 Nassau hertsogiks.

Ta toetas Austria-Preisi sõjas Austriat. Seetõttu annekteeris Preisimaa pärast Austria lüüasaamist Nassau ja Adolphe jäi troonist 20. septembril 1866 ilma.

1890 sai Adolphe Luksemburgi suurhertsogiks. Seni olid Luksemburgi suurhertsogiteks olnud Madalmaade kuningad, kuid 1890 suri Madalmaade kuningas Willem III ilma meessoost pärijata. Hollandi kuningannaks sai tema ainus tütar Wilhelmina, kuid Luksemburgis kehtiv Saali õigus keelas naisel trooni pärida. Selletõttu läks Luksemburgi suurhertsogi tiitel Adolphele, kes oli Willemi kauge sugulane meesliinis.

Ta abiellus 31. jaanuaril 1844 Venemaa suurvürstinna Jelizaveta Mihhailovnaga, kes oli Nikolai I lelletütar. Naine suri vähem kui aasta hiljem sünnitusel, kui tõi ilmale surnud tütre.

23. aprillil 1851 abiellus ta 17-aastase Adelheid Mariega, kelle isa oli Anhalt-Dessau vürst Friedrich. Neil oli viis last, kellest ainult kaks elas vähemalt 18-aastaseks. Trooni päris nende vanim poeg Wëllem IV.
Juhan Kuke valitsus

**Juhan Kuke valitsus** tegutses 21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923. Riigikogu kinnitas Juhan Kuke juhitud valitsuse ametisse 21. novembril 1922. Valitsuse poolt hääletasid põllumeeste rühm, rahvaerakonna rühm ja tööerakonna rühm (35 inimest). Erapooletud olid Kristlik Rahvaerakond, sakslaste ja venelaste esindajad. Kogu pahem tiib: sotsiaaldemokraadid, isesotsid, kommunistid hääletasid valitsuse vastu (27 inimest) (Postimees, 22. nov. 1922, lk. 2).

## Valitsuse koosseis
*Riigivanem - Juhan Kukk
*Raha- ja kaubandus-tööstusminister - Georg Vestel
*Siseminister - Karl Einbund (alates 7. aprillist 1923
*Sõjaminister - Jaan Soots
*Põllutööminister - Bernhard Rostfeld
*Teedeminister - Karl Ipsberg
*Kohtuminister - Jaak Reichmann, kuni 17. jaanuar 1923
*Töö- ja hoolekandeminister - Christian Kaarna
*Haridusminister  - Aleksander Veidermann
*Välisminister - Aleksander Hellat, alates 28. november 1922

## Vikilingid

s:Valitsuse kriisi lahendamine "Meie Maa" 22. november 1922, lk 2
Paul Tacchella

**Paul Tacchella** (1848 Glay Montbeliardi (Prantsusmaa) – 17. detsember 1914 Tartu) oli prantsuse keele lektor Tartu Ülikoolis 1910–1914.
Aleksandr Žirjajev

**Aleksandr Stepanovitš Žirjajev** (20. juuli 1815 Podolnoje – 12. detsember 1856 Peterburi) oli vene õigusteadlane.

Vaimuliku poeg, õppis Peterburis, töötas 1846–1856 Tartu ülikooli Vene õiguse professorina ja seejärel surmani Peterburi ülikoolis.
## Viited
Jevgeni Tarle

**Jevgeni Viktorovitš Tarle** (vene keeles Евгений Викторович Тарле) (8. november (27. oktoober vkj) 1874 Kiiev – 5. jaanuar 1955 Moskva) oli juudi päritolu Venemaa ja NSV Liidu ajaloolane, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1927).

Jevgeni Tarle oli kaupmehe poeg. Talle pandi isapoolse vanaisa järgi nimeks Grigori, kuid 1893. aastal võttis endale uueks eesnimeks Jevgeni, kui astus õigeusku ja laskis end ristida, et saaks abielluda Olga Mihhailovaga, kes kuulus vene aadlisse. Jevgeni ja Olga elasid koos üle 60 aasta, aga nende ainus laps, poeg Viktor suri kolmeaastaselt 1899. aastal.

Tarle lõpetas 1892. aastal Hersonis gümnaasiumi ja astus ajaloolase Fjodor Uspenski soovitusel Odessa ülikooli, mida tollal nimetati Novorossija ülikooliks. Järgmisel aastal jätkas ta õpinguid Kiievi ülikoolis ajaloo-filosoofiateaduskonnas. Pärast bakalaureusekraadi kaitsmist 1896 jätkas ta samas magistriõppes.

Üliõpilaspõlves sai Tarlest marksist ja ta osales sotsiaaldemokraatlikus liikumises. Tihti kohtus ta Kiievi tehasetöölistega niihästi lektori kui agitaatorina. 1. mail 1900 vahistati ta Anatoli Lunatšarski kõne ajal. Ta saadeti Hersonisse politsei järelevalve alla ning tal keelati õpetada keiserlikes ülikoolides ja gümnaasiumides. Augustis sõitis ta koos oma naisega Varssavisse, kus avaldas ajakirjanduses artikleid ajaloo kohta. 1901 lubati tal 2 päevaks Peterburi sõita, et ta saaks kaitsta magistrikraadi. Magistritöö kirjutas ta inglise utopistist Thomas More'ist.

Ta oli aastatel 1903–1917 Peterburi Ülikooli eradotsent ja 1913–1918 Tartu Ülikooli üldajaloo professor.

Hiljem töötas ta Peterburi Ülikoolis ja Moskva Riiklikus Ülikoolis. Ta uuris Euroopa, eelkõige Prantsusmaa ajalugu (peamiselt Prantsuse revolutsiooni ja Napoleoni ajajärku) ning diplomaatia ajalugu, hiljem ka Krimmi sõda.

## Teoseid
*"Падение абсолютизма в Западной Европе" (1924)
*"Рабочий класс во Франции в первые времена машинного производства от конца Империи до восстания рабочих в Лионе" (1928)
*"Европа в эпоху империализма" (1927)
*"Европа от Венского конгресса до Версальского мира, 1814–1919" (1927)
*"Наполеон" (1936)
*"Жерминаль и прериаль" (1936)
*"Нашествие Наполеона на Россию 1812 г." (1938)
*"Талейран" (1939)
*"Отечественная война 1812" (1941)
*"Крымская война" (1941–1943)
On ilmunud tema kogutud teosed: "Сочинения: в двенадцати томах" (Moskva 1957–1962).

### Eesti keelde tõlgitud teosed
*"Napoleon". Tõlkinud Karl Luksep. Eesti Riiklik Kirjastus. Tallinn 1964. 460 lk
*"Talleyrand". Tõlkinud Meta Maksing, eessõna Rein Helme. Olion. Tallinn 1993. 176 lk; ISBN 5460000408

## Kirjandus
*Ljudmila Dubjeva. "Akadeemik Jevgeni Viktorovitš Tarle – Tartu Ülikooli üldajaloo professor 1913–1918". // Eesti Ajalooarhiivi Toimetised 14(21). Tartu 2006

## Välislingid
*Jevgeni Tarle. Rindportree
Edgar Anton Terrepson

**Edgar Anton Terrepson** (16. juuli 1872 Võru – 13. detsember 1934 Tartu) oli arstiteadlane.

Raehärrast kaupmehe poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1893–1898. Oli sealsamas naha- ja suguhaiguste eradotsent 1912–1918.
Louis Thal

**Louis Thal** (30. aprill 1867 Jelgava – 14. juuni 1933) oli õigusteadlane, kes töötas Tartu Ülikoolis 1907–1908 tsiviilõiguse eradotsendina.

Ta õppis Moskva, Jena ja Berliini Ülikoolis ja töötas lisaks Tartu Ülikoolile ka Peterburi ja Moskva Ülikoolis.
Richard Franz Karl Andreas Thoma

**Richard Franz Karl Andreas Thoma** (11. detsember 1847 Bonndorf – 26. november 1923 Heidelberg) oli saksa arstiteadlane.

Advokaadi poeg, õppis Heidelbergi (1866–1872) ja Berliini Ülikoolis. Oli Heidelbergi Ülikooli assistent 1872–1873, eradotsent 1873–1877 ja professor 1877–1884. Töötas 1884–1894 Tartu Ülikoolis üldpatoloogia ja patoloogilise anatoomia professorina.
Arvid Dietrich Leopold Thomson

**Arvid Dietrich Leopold Thomson** (9. mai 1862 Tartu – 22. august 1941 Viljandi) oli baltisaksa põllumajanduse spetsialist.

Mõisaomaniku poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1881–1889 põllumajandust, töötas sealsamas 1890–1901 eradotsendina, 1901–1911 dotsendina ja 1911–1918 professorina. Õpetas Tartu Ülikoolis aastani 1930.
Johann Friedrich Thürner

**Johann Friedrich Thürner** (7. jaanuar 1768 Königsberg – 19. jaanuar 1848 Tartu) oli Tartu Ülikoolis vene ja inglise keele lektor aastatel 1804–1836.
Vassili Tarassenko

**Vassili Jefimovitš Tarassenko** (vene Василий Ефимович Тарасенко; 7. märts 1859 Odessa – 25. juuli 1926 Voronež) oli vene mineraloog.

Talupoja poeg, õppis ja töötas Kiievi Ülikoolis. Oli Tartu Ülikooli mineraloogia professor aastatel 1903–1918.
Vassili Žukovski (arstiteadlane)

**Vassili Pavlovitš Žukovski** (27. veebruar 1861 – 1938) oli vene arstiteadlane, kes töötas Tartu Ülikoolis lastehaiguste dotsendi (1908–1912) ja professorina (1912–1917).
Aleksandr Tihvinski

**Aleksandr Vassiljevitš Tihvinski** (1789 – teadmata) oli Tartu Ülikooli vene keele lektor 1825–1837.
Robert Tiling

**Robert Tiling** (23. aprill 1853 Maarjakulmu – 17. august 1919 Rotenbergi haigla Riia lähedal) oli eesti teoloog.

Ta õppis eksegeetikat Leipzigi, Erlangeni, Tübingeni ja Tartu ülikoolis ning õpetas Tartu Ülikoolis eradotsendina 1878–1880.
Ewald Tobien

**Ewald Sigismund Tobien** (1. aprill (vkj) 1811 Jēkabpils – 26. jaanuar (vkj) 1860 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane.

## Elulugu
### Päritolu ja haridustee
Ta oli Jēkabpilsi raehärra kaupmees Karl Friedrich Tobieni (1785−1861) ja tema abikaasa Sophia Gerdruta Harderi poeg. Alghariduse omandas Jēkabpilsi kreiskoolis. Aastatel 1826−1833 õppis Riia kubermangugümnaasiumis. 1834. aastal tegutses ta VIII hingerevisjoni korraldamisel maksunduse raamatupidajana. Samal aastal astus Tartu ülikooli, kus tudeeris 1837. aastani õigusteadust, arstiteadust ja kameralistikat. 1838. aastal sai õigusteaduse kandidaadi ja 1840. aastal magistrikraadi. Juba 1839. aastal promoveerus Halle ülikooli õigusteaduse doktoriks, 1844. aastal sai ta sama kraadi ka Peterburi ülikoolist. 

### Tartu ülikooli õppejõud
1840. aastal oli Tartu ülikooli eradotsent ja seejärel aastatel 1840−1844 dotsent. 1844. aastal valiti ta vene õiguse erakorraliseks ja 1845. aastal korraliseks professoriks, kellena oli ametis surmani. 1851−1854 oli ta ühtlasi õigusteaduskonna dekaan ja 1852−1853 prorektori asetäitja. 1850. aastal anti talle riiginõuniku teenistusaste. 1859−1860 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi president.

## Tsiviilauastmed

## Autasud
* Püha Stanislavi ordeni II klass (1856)

## Isiklikku
Ta oli kaks korda abielus. Esimest korda naitus Auguste Reesega (1817−1848), kellega ta sai kaks  last. Teist korda abiellus 1849. aastal Tartu raehärra tütre Martha Henriette Wegeneriga (1827−1906). Sellest liidust sündis seitse last, sealhulgas tuntud agraarajaloolane Alexander Johannes von Tobien (1854−1929). Pärast Edwaldi surma tõsteti tema lesk ja lapsed 1863. aastal aadliseisusse ja võeti 1886. aastal Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.

## Vaata ka
*Tobien

## Kirjandus
*
**Списокъ гражданскимъ чинамъ седъмаго класса*. Исправленъ по 1-е Сентября 1858 г. Lk 305.
**Списокъ гражданскимъ чинамъ шестaго класса*. Исправленъ по 20-е Октября 1849 г. Lk 381.
Ernst Rudolph von Trautvetter

**Ernst Rudolf von Trautvetter** (8. veebruar 1809 Jelgava – 12. jaanuar 1889 Peterburi) oli baltisaksa botaanik.

Õppis Tartu Ülikoolis 1825–1831 ja lõpetas Kiievi Ülikooli 1839. Oli botaanika eradotsent Tartu Ülikoolis 1833–1835, töötas 1838–1859 Kiievi Ülikoolis professorina.

## Välislingid
*Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 4 köide S-Z, Mitau 1832, lk.393-394
Arseni Tsarevski

**Arseni Semjonovitš Tsarevski** (vene Арсений Семёнович Царевский; 1. märts 1853 Nõžnja Vilhova, Venemaa – 7. aprill 1917 Tartu) oli usuteadlane.

Ta oli vaimuliku poeg, õppis Kiievis ning töötas Tartu Ülikoolis õigeusu teoloogia professorina aastatel 1892–1917. 

Ta on maetud Tartu Uspenski kalmistule.
Džonki

**Džonki** on lamedapõhjaline, madala keskosaga pukspriidita nii mere- kui ka rannasõiduaev Kagu-Aasias ja Indoneesias. Džonki on hiinakeelne sõna, mis tähendab laeva. Džonki on olnud laevatüübina kasutusel alates teisest sajandist pKr. 

Ühesuguse ehituse ja disainiga laevad olid enamasti 10–15 m pikkused. Suurte merelaevade pikkus võis ulatuda ka 60 meetrini ja kandevõime 600 tonnini. Enamasti 2–3 mastis on nelinurksed horisontaalsete tugevusliistudega pilliroost või niinest punutud rasked purjed. 

Kolmnurksed purjed võimaldasid laeval liikuda ka siis, kui tuul puhus küljelt. Paljude väikeste purjede, lameda põhja ja väikese süvisega džonki võis seilata ka jõgedel. Hiinlased said nendega liikuda ka madalates rannikuvetes ja randuda liivastel randadel. Iseäranis sobivad olid laeva kuju ja konstruktsioon merereisideks. 

Džonki purjeid võis pöörata ümber masti, mis tähendas, et laev seilas tuules nagu jaht tänapäeval. See andis võimaluse kasutada eri suundadest puhuvaid tuuli ja mitte olla tuulte meelevallas. Džonki oluliseks tunnuseks oli laeva tüüri kõrguse muutmise võimalus. See laeva omadus lubas seilata ka madalas vees. 

Hiina džonkid olid esimesed vaheseintega laevad. Laev jaotati piki- ja ristisuunas vaheseintega 12 või enamaks osaks. Vaheseinad muutsid laeva kere ühtlasi jäigaks ja vastupidavaks. Eraldades laeva kere erinevaid osasid, muutsid suletavad vaheseinad aluse suhteliselt merekindlaks. Kui üks osa laevast sai viga, ei ohustanud see veel kogu alust. 

## Vaata ka
* Sampan – Kagu-Aasia purje- või aerupaat

## Viited
Fjodor Tjulpin

**Fjodor Timofejevitš Tjulpin** (21. september 1866 Monajenok – 2. detsember 1942 Odessa) vene oli arstiteadlane.

Talupoja poeg, õppis Moskva ja Tartu ülikoolis, oli 1910–1914 eripatoloogia eradotsent Tartu ülikoolis.
Mihhail Tsvet

**Mihhail Semjonovitš Tswett** (vene Михаил Семёнович Цвет; 14. mai 1872 Asti, Itaalia – 26. juuni 1919 Voronež) oli vene botaanik, kromatograafia leiutaja. 

Mihhail Tswett sündis Põhja-Itaalias. Tema ema oli itaallanna ning isa Semjon Tswett Vene tsaarivalitsuse kõrge ametnik, kes oli õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat ja saanud kandidaadikraadi. 

Õppis Genfi Ülikoolis füüsikat, keemiat ja botaanikat ning sai seal doktorikraadi füsioloogia alal. Seejärel töötas Peterburis Keiserliku Teaduste Akadeemia taimeanatoomia ja -füsioloogia laboris. Kuna Vene tsaaririik ei tunnistanud välisriikide diplomeid, siis kandideeris tööle Tartu Ülikooli, kuid edutult. Seejärel sooritas magistrieksamid ja kaitses väitekirja Kaasanis ning suundus edasi Varssavi ülikooli, kus kaitses 1910. aastal oma teise doktoritöö. 

Leiutas 1901. aastal kromatograafia ja nimetas selle nii 1906. aastal. 

Tswett oli aastatel 1917–1918 Tartu Ülikooli botaanikaprofessor ja botaanikaaia juhataja. 1918. aastal evakueeriti osa ülikoolist Voroneži ja sinna järgnes ka Tswett. Ta suri 1919. aastal kroonilisse kurgupõletikku.

## Välislingid
* "Kromatograafial täitus 100 aastat" Universitas Tartuensis, 19. detsember 2003
Nikolai Tšermak

**Nikolai Karlovitš Tšermak** (13. jaanuar 1856 Thbilisi – 22. oktoober 1903 Saratov) oli vene arstiteadlane.

Koolidirektori poeg, õppis ja töötas Peterburis, oli Tartu Ülikooli võrdleva anatoomia, embrüoloogia ja histoloogia professor 1896–1902.

## Kirjandus
*Николай Павлович Корнилович, "Жизнь и деятельность профессора имп. Юрьевского университета Николая Карловича Чермака", Речь, читанная 18 дек. 1903 г. / прозектором гистологии Николаем Корниловичем. О научных трудах Н. К. Чермака / К. Сент-Илер, Юрьев 1903, lk 345-380, kataloog ESTER
Dmitri Tšervonetski

**Dmitri Afrikanovitš Tšervonetski** (Дмитрий Африканович Червонецкий; 26. oktoober 1877 Bogoduhhovo – 22. juuli 1911 Majori) oli õigusteadlane.

Vaimuliku poeg, õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust 1899–1903, töötas sealsamas kriminaalõiguse eradotsendina 1906–1911.
Loksa sadam

**Loksa sadam** (sadama kood: EE LSA) on sadam Loksa linnas.

Sadama geograafilised koordinaadid on .

Sadama territoorium hõlmab 191 591 m2 maa-ala ja 80 475 m2 veeala.

Sadamas on 4 kaid üldpikkusega 447,7&nbsp;m. Suurim sügavus kai ääres on 4,3&nbsp;m.

Suurim võimalik laev: pikkus 130&nbsp;m, laius 20&nbsp;m, süvis 4&nbsp;m.

## Sadama ajaloost
1874. aastal ehitati Loksale tellisetehas. Telliste väljaveoks ehitas Kolga krahv Valgejõe suudmesse sadama. Tehasest sadamasillale kulges hoburaudtee, millel veeti tellised tehasest laeva juurde. Lisaks Eesti ja Soome laevadele külastasid sadamat ka Taani ja Inglismaa laevad.

Sadama olulised väljaveoartiklid telliste kõrval olid ka Joaveskil toodetud papp ja tehase juures töötavast saeveskist tulnud saematerjal. 1905. aastal ostis riik sadamasilla, seda pikendati, sadamabasseini süvendati ning rajati kuivdokk väiksemate laevade remontimiseks ja ehitamiseks.

## Viited
Miiduranna sadam

**Miiduranna sadam** (sadama kood: EE MDR) on sadam Miiduranna külas Viimsi poolsaare lääneküljel.

Sadama geograafilised koordinaadid on .

Sadama territoorium hõlmab 46 855 m2 maa-ala ja 852 000 m2 veeala.

Sadamas on 10 kaid üldpikkusega 925 m. Suurim sügavus kai ääres on 13 m. 

Suurim võimalik laev: pikkus 195 m, laius 32 m, süvis 12,3 m.

## Vaata ka
*Reidikai

## Viited
Grigol Tseretheli

**Grigori Filimonovitš Tsereteli** (vene keeles Григорий Филимонович (Григол) Церетели, gruusia გრიგოლ წერეთელი) (Grigol Tseretheli); 12. märts 1870 Peterburi – 1938 Thbilisi) oli gruusia klassikaline filoloog, hellenist, tuntud papüroloog ja paleograaf. Teda peetakse klassikalise filoloogia rajajaks Gruusias.

Ta oli kohtuametnikust aadliku poeg, õppis Peterburi ülikoolis. Ta jäi ülikooli juurde professorikutseks valmistuma ning õppis kolm aastat välismaal, töötas Viinis, Münchenis, Berliinis, Pariisis, Roomas, Veneetsias ja Ateenas, uuris kreeka papüürusi ja käsikirju.

Peterburi ülikooli eradotsendina kaitses ta 1904. aastal Tartus magistriväitekirja lühenditest kreeka käsikirjades ("Сокращения в греческих рукописях преимущественно по датированным рукописям Санкт-Петербурга и Москвы." C.-Петербург, 1904). Aastatel 1905–1914 oli Tartu ülikooli klassikalise filoloogia professor. 1914. aastal valmis G. Tseretheli väitekiri "Menandrose uued komöödiad" ("Новые комедии Менандра." Юрьев, 1914), mille eest andis Peterburi ülikool talle doktorikraadi. 1914. aastal siirdus ta Petrogradi ülikooli. 1917. aastal valiti ta Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. Alates 1920. aastast töötas ta Thbilisi ülikoolis klassikalise filoloogia kateedri juhatajana.

## Välislingid
*Biograafiline artikkel Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna kodulehel
Soojusjuhtivustegur

**Soojusjuhtivustegur** (tähis \lambda \,) on keskkonna soojusjuhtivust iseloomustav suurus. Soojusjuhtivusteguri ühik SI-süsteemis on vatt meetri ja kelvini kohta (W/(m·K)). Mida suurem on soojusjuhtivustegur, seda paremini kannab materjal energiat soojusena edasi. 

Soojusjuhtivustegur võimaldab hinnata ajaühikus keskkonna ristlõiget läbivat soojushulka. Kehtib järgmine seos

:k = \frac{Q d}{S \Delta T},

kus
:*k* on keskkonna soojusjuhtivustegur (W/(m·K)),
:*Q* on ajaühikus pinda läbiv soojushulk (W),
:*S* on pindala (m2),
:*d* on pinna paksus (m),
:*ΔT* on temperatuurierinevus pinna erinevatel külgedel (°C).
See valem ütleb, et soojusvoog on võrdeline temperatuuri gradiendiga, kus võrdeteguriks on soojusjuhtivustegur. Teisisõnu näitab soojusjuhtivustegur, mitu džauli soojusenergiat kandub ühe sekundi jooksul läbi ühe ruutmeetri suuruse pinna, kui temperatuurimuutus 1 meetri kohta on 1 kelvin.

Mittehomogeenses keskkonnas tuleb kasutada ülalantud valemi diferentsiaalset kuju,

:\mathbf{q} = k \nabla T,
kus *k* on soojusjuhtivustegur vaadeldavas keskkonna punktis ja **q** on soojusvoog.

Soojusjuhtivustegur sõltub üldjuhul keskkonna temperatuurist.

## Vaata ka
*Soojusmahtuvus

## Viited

## Välislingid
* Ehitusfüüsika õppematerjal: Hoone piirdekonstruktsioonide soojusjuhtivus ja soojapidavus
* Mõnede levinud materjalide soojusjuhtivustegurid ''(inglise keeles)''

Soojustehnika
Koerte loend

*Siin on loetletud tuntud [[koer]]i. Koeratõuge on loetletud [[koeratõugude loend]]is.*

*Banana Joe V Tani Kazari
*Blondi
*Chanel
*Hachikō
* Just Nuisance
*Konni
*Laika
*Liberty
*Sadie
*Snuppy
*Tinkerbell
Eesti talude loend

''Siin on loetletud Eesti talusid, millest on artikkel või millest peaks olema artikkel

*Aara talu
*Allika talu (Aare Mölderi)
*Allika talu (Ants Källo)
*Allika talu (Marge Parnabas)
*Eigna talu
*Haavakivi talu (Anna Haava)
*Haldja talu (Helju Mikkel)
*Hellemaa talu (ka Hellema talu) (Kaarel Eenpalu)
*Hundisilma talu
*Hüpassaare talu
*Ivaski talu
*Jaago talu (Jaago Käsitöötalu)
*Jaagumäe talu (Võrumaal Navi külas) 
*Jaagu talu (Kirbla kihelkond)
*Jaagu talu (Muhu kihelkond)
*Kadarbiku talu
*Kalame talu
*Kallaste talu
*Kanarbiku talu
*Kingu talu
*Kirna talu
*Kloostrimetsa talu (Konstantin Päts)
*Kohvimäe talu
*Kolga talu (Vabaõhumuuseumi eksponaat)
*Kongi talu
*Kooli talu
*Korsi talu
*Kovali talu (Juhan Kunder)
*Kubja Ürditalu
*Kurgja talu
*Kõrveaia talu (Veljo Tormis)
*Käspre talu (tähelepanuväärsus?)
*Lagle talu (Lagle kirjanikutalu)
*Laheotsa talu
*Lambri talu
*Laose talu
*Loosalu talu
*Lutsu talu (Oskar Kurvits)
*Lääne-Mardi talu (Karl Aun ja EÜSi ajalooline lipp)
*Läänemäe talu (Endel Baumanni)
*Maage talu
*Metsavenna talu
*Mihkli Talumuuseum
*Mursi talu
*Mustjõe talu (täpsemalt Mustjõe kõrtsitalu)
*Naha talu
*Oja talu (Juhan Liiv)
*Oja-Andrese talu
*Porsiku talu (seotud Hanila muuseumiga, tähelepanuväärsus?)
*Põhja-Tammsaare talu
*Raja talu (mitu tükki, üks seotud Oskar Lutsu loominguga, teine valiti aasta taluks
*Saare talu (seotud Oskar Lutsu loominguga)
*Sahkapuu talu (Raamotid)
*Saueaugu teatritalu (Margus Kasterpalu)  
*Sepa talu (Vabaõhumuuseumi eksponaat)
*Silla talu
*Sooglemäe talu
*Suurekivi talu
*Suure-Siimu talu (Arvo Allikase)
*Särghaua talu
*Söösauna talu
*Süvaoru talu
*Tammsaare-Lõuna talu
*Tammsaare-Põhja talu
*Toomarahva talu (turismitalu, tähelepanuväärsus?)
*Tätta talu
*Uku talu (seal toimus EKP II kongress, tähelepanuväärsus?)
*Vahemetsa talu (Rõugu talupargi-dendraariumi asukoht)
*Vanaõue talu (Aare Mölsi) 
*Varessaare
*Velise Sillaotsa Talumuuseum
*Viki talu (Valga maakonnas Valga vallas)
*Virula talu
*Võisilma talu (seal toimus EKNÜ I kongress, tähelepanuväärsus?)
*Ärma talu
Walter Freymann

**Walter Eduard Gustav Freymann** (ka Valter; 23. september 1883 Viljandi – 5. märts 1960 Jena, Saksamaa) (vanas kirjapildis **Walther Freymann**) oli baltisaksa päritolu Eesti filosoof.

Freymann lõpetas 1909 Tartu Ülikooli antiikkeelte ja filosoofia alal, oli sellest ajast antiikkeelte ja filosoofia õpetaja Tartu gümnaasiumides (nt Hugo Treffneri Gümnaasiumis). 1920–1926 oli Tartu Ülikooli antiikkeelte lektor, samas filosoofia eradotsent aastatel 1918–1939, täiendas end 1923 Freiburgis Saksamaal, kus kohtus Edmund Husserli ja Martin Heideggeriga. Ta pidas loenguid mitmetes haridusasutustes, Tartu Pedagoogilise Seltsi kursustel, M. I. Rostovtsevi eraülikoolis; nt Tartu Ülikoolis pidas ta teiste hulgas loenguid Hegelist (teosest "Vaimu fenomenoloogia") ja Aristotelesest (teosest "Peri Psyches").

Eesti Keskkooliõpetajate Kogu tegevliige, Akadeemilise Filosoofia Seltsi asutajaliige ja abiesimees (1920). Oli tegev Tartu vabatahtlike tuletõrjujate ühingus, 1927–1933 jaoskonna ülem, 1933–1936 peamees, seejärel aupeamees.

Walter Freymann kaitses doktoriväitekirja Tartu Ülikoolis 1928. aastal saksa keeles kirjutatud tööga "Platons Suchen nach einer Grundlegung aller Philosophie" (avaldatud 1930, pealkiri eesti keelde tõlgituna *Platoni püüdlemine alusepanekuks kogu filosoofiale*).

Freymann läks 1939 Saksamaale, töötas filosoofia õppejõuna Poznani ülikoolis 1939–1945 (1942 sai professoriks), alates 1947 Greifswaldi ülikoolis (juhatas ka sealset slaavi keelte instituuti) ja 1953–1957 oli Jena ülikoolis).

Pälvinud Püha Stanislavi ordeni, Eesti Vabatahtliku Tuletõrjeliidu 1. liigi kuldristi, 2. liigi hõberisti ja Soome ning Leedu tuletõrje aumärgid.

Freymanni tuntumaid eestlastest õpilasi on filosoof Rudolf Kulpa.

## Artiklid
* Oleva struktuur., Looming 1931, nr. 6
* Platoni kasvatuse ideaalid., Eesti Kool 1936, nr. 5

## Välislingid
Teine tulemine

"**Teine tulemine**" on 2008. aasta Eesti film, mille on režissöör ja stsenaariumi autor on Tanel Toom. 
Tallinnas esilinastus film Sõpruse kinos 2008. aasta märtsis. 

## Festivalid ja auhinnad
**2008**
*Veneetsia filmifestival (Itaalia), võistlusprogramm "Corto Cortissimo" 
*SRÜ ja Baltimaade filmifestival "Kinoshok" (Anapa, Venemaa), lühifilmide võistlusprogramm
*Rahvusvaheline filmifestival "Scanorama" (Vilnius, Leedu), lühifilmide võistlusprogramm

**2009**
*Fajri rahvusvaheline filmifestival (Iraan)
*Põhjamaade filmifestival (Rouen, Prantsusmaa)
*Arcipelago (Itaalia) võistlusprogramm – **parim Euroopa lühifilm**
*AVANCA (Portugal), võistlusprogramm
*Monterrey rahvusvaheline filmifestival (Mehhiko)
*Brüsseli filmifestival (Belgia), rahvusvaheline võistlusprogramm

## Välislingid
*Olev Remsu "Seks suretab ja loob". Sirp, 06.06.2008
Todd Bentley

**Todd David Bentley** (sündinud 10. jaanuaril 1976) on Kanada päritolu uuestisündinud kristlasest evangelist. Teda tuntakse ühe põhitegelasena "Florida Lakelandi ärkamises". Teda iseloomustavad uuenduslikud õpetused inglite ja kõige üleloomuliku kohta. 

Bentley on toetust leidnud ka teiste populaarsete teleevangelistide seas nagu Bill Johnson, Bob Jones, Paul Cain, John Kilpatrick, Steve Hill ja Patricia King. Tema õpetuste tuntumateks vastasteks on The Way of the Master evangeelne tele- ja raadiojaam eesotsas Todd Frieli, Kirk Cameroni ja Ray Comfortiga.

## Noorpõlv

Todd Bentley lapsepõlv möödus põhiliselt Gibsonsis Briti Columbia provintsis, väikeses kogukonnas Kanada läänerannikul. Tema vanemad lahutasid, kui Bentley oli veel laps. Vanemate lahkumineku järel hakkas Todd tarvitama alkoholi ja narkootikume ning peagi muutus sõltlaseks, sellega kaasnes kuritegevus. 18-aastaselt pöördus ta aga kristluse juurde. Tema otsus kuuluda kristlikku kogukonda oli tema sõnul tingitud sellest, et see aitas tal vabaneda senisest kuritegelikust elust.

2001. aastal ilmus Report Newsmagazine'is artikkel Todd Bentley ja tema seotuse kohta mitme seksuaalkuriteoga, mille sooritamise ajal oli Todd veel alaealine. (Kanadas hoitakse alaealiste rikkumisi avalikkuse eest varjul). Pärast artikli ilmumist on Todd öelnud ajakirjale Charisma Magazine (ajakiri, mis on alati Toddi toetanud), et Report Newsmagazine'is avaldatud lugu oli tõde. See ei tundunud mõjuvat Toddi populaarsusele isegi mitte tema enda kodukoguduses.

## Isiklikku

Tänapäevani paneb paljusid kristlasi ja Toddi andunud jüngreid üllatuma tõsiasi, et Todd lasi ennast täis tätoveerida pärast kristlaseks saamist – paljude kristlaste arvates on see piibellike õpetuste vastane. Todd on aga meediale jätnud mulje, et ta on tätoveeringud teinud oma nooruses, enne seda, kui ta sai kristlaseks, kuid asitõendid räägivad tema vastu.

Todd Bentley ise ütles, et ta üritas kohe pärast kristlaseks saamist olla viks ja viisakas, kandes triiksärke ja pintsakuid, mis temasugusele endisele seksuaalkurjategijale ja motomehest narkomaanile eriti ei sobinud. Paljud väljaanded kirjutavad sellest, kuidas Jeesus ise olevat käskinud Toddil endale tätoveeringud muretseda. Sellest ajast saadik on Todd lasknud teha kristliku sümboolikaga tätoveeringuid, mis annab alust arvata, et tätoveeringud olid tehtud juba olles kristlane.

Todd Bentley teatas 11. augustil 2008, et tema ja ta naise Shonnah Bentley abielu on karile jooksmas ja ees on 9-kuuline lahutusprotsess. (Lahutuse põhjuseks on Todd Bentley sobimatu suhe ühe oma teenistuse naisega.) Neil on tütred Lauralee ja Esther ning poeg Elijah.

### Todd Bentley raamatud eesti keeles
*"Üleloomuliku maailma reaalsus", Charismata Ministries: 2009, tõlkinud Riina Aasa
## Välislingid

* Freshfire.ca
* Ignited Ministries
* Florida Healing on UStream

* siin ka midagi positiivset Todd Bentley kohta

* Eestlased käivad Ameerikas surnute ülesäratamise koosolekutel 

* Todd Bentley õpetusi ja demonstreerivaid näiteid pakkuv kriitilise sisuga blogi
* Todd Bentley poolt korda saadetud tervenemisi uuriv artikkel
Guillaume IV (Luksemburgi suurhertsog)

**Guillaume IV** (sünninimi **Wilhelm Alexander**; 22. aprill 1852 – 25. veebruar 1912) oli viies Luksemburgi suurhertsog. Ta valitses aastatel 1905–1912.

Kuigi Luksemburgi valitsejad on tuntud eelkõige prantsuspäraste nimekujude järgi, siis riigi paljukeelsuse tõttu kasutatakse ka tema saksapärast nimekuju **Wilhelm IV** ja letseburgikeelset nimekuju **Wëllem IV**. Kuna tema kolm samanimelist eelkäijat olid ühtlasi ja eelkõige ka Madalmaade kuningad, siis nemad on tuntud hollandikeelse nimekuju **Willem** järgi. 

Ta sündis Nassau hertsogi, hilisema Luksemburgi suurhertsogi Adolphi pojana, kasvades üles saksakeelses keskkonnas. Pärast Nassau ühendamist Preisimaaga teenis ta aastaid ohvitserina Preisi armees, minnes 1888. aastal erru.

Kui tema isa tõusis 1890. aastal Luksemburgi troonile, sai Wilhelmist ehk Guillaume'ist Luksemburgi kroonprints. Alates 4. aprillist 1902 täitis ta ametlikult oma eaka isa eest riigipea kohuseid.

Ta krooniti suurhertsogiks 17. veebruaril 1905 pärast oma isa surma. Tema valitsusaja olulisemaks sammuks oli troonipärimiskorra muutmine, mis lubas trooni pärida ka valitseja tütardel. Põhjuseks oli asjaolu, et suurhertsogil endal oli kuus tütart, kuid mitte ühtegi poega.

Guillaume IV iseseisev valitsusaeg jäi halva tervise tõttu lühikeseks. Juba 13. novembril 1908 kinnitas parlament Luksemburgi regendiks tema abikaasa Maria Anna, kes jäi täitma riigipea kohuseid kuni abikaasa surmani 1912. aastal.

## Perekond

Guillaume IV abiellus 21. juunil 1893 Portugali printsessi Maria Annaga. Nende abielust sündis kuus tütart:

*Marie-Adélaïde (1894–1924), Luksemburgi suurhertsoginna 1912–1919
*Charlotte (1896–1985), Luksemburgi suurhertsoginna 1919–1964
*Hilda (1897–1979)
*Antonia (1899–1944)
*Elisabeth (1901–1950)
*Sophie (1902–1941)