open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cookies

**Cookies** on eesti *[[metal]]*-ansambel.

Cookies'e tuntuim liige on ilmselt laulja Venno Loosaar. Ansambel sai nime selle järgi, et erinevalt paljudest teistest bändidest tarbivad selle liikmed suure koguse õlle asemel limonaadi ja küpsiseid. Karske bänd tegi 2004. aastal ka narkoennetustööd Tallinna koolides.

2007. aastal ilmus bändi esimene album Cookies.

2015. aasta suvel avaldas bänd singli ja muusikavideo Tee ennast korda!.

## Koosseis
### Praegune
*Venno Loosaar - vokaal
*Lauri Karu - kitarr 
*Tõnu Jalakas - bass 
*Risto Ööbik - keyboard 
*Rauno Pella / Sten Loov - trummid 

### Endised liikmed
* Kalev Noormägi (Kalev "Kuulsus" Noormägi) - kitarr
* Mikk Kerner - trumm

* Erki Kimber - bass

* Tarvo Tammeoks - kitarr
* Rene Jõhve - scratching, sampling

*Juhan Hion - kitarr
*Magnus Andre - bass
*Rasmus Merivoo - trumm
*Andrei Butkevitš - trumm
*Janek Koldekivi - trumm
*Tarmo Põiklik - bass
*Sten Loov - trumm
*Jaagup Tormis - trumm
*Meelis Hainsoo - kitarr
*Mauri Sööt - laul
*Ian Mikael Kirss - trumm
*Oleg Krištal - kitarr
*
*Risto Sülluste - bass
*Margo Rindemaa - kitarr
*Andres Arendi - bass
*Ursula Saal - saksofon

## Viited

## Välislingid
*Cookies MySpace'i lehel
*Venno Loosaar astub narkootikumide vastu küpsistega. Õhtuleht, 29. jaanuar 2004
*Cookies teeb narkoennetustööd. Päevaleht, 05. aprill 2004
*Cookies Rada7 foorumis
Telia Eesti

**Telia Eesti AS** (varem *AS Eesti Telekom*) on ettevõttele Telia Company AB kuuluv telekommunikatsiooniettevõte, üks suuremaid selle valdkonna ettevõtteid Baltimaades. Asutatud 1997. aastal. 

Kuni septembrini 2014 oli Eesti Telekom valdusfirma, mille tütarettevõtted Elion Ettevõtted AS ja AS EMT pakkusid telekommunikatsiooni teenuseid. Telia Company kontserni restruktureerimise käigus ühendati 1. septembril 2014 Eesti Telekomi senised tütarettevõtted Elion ja EMT valdusfirmaga ning ühendettevõte jätkas tegutsemist AS Eesti Telekomi nime all. Brändid Elion ja EMT jäid sealjuures endiselt alles.

20. jaanuaril 2016 muutis Eesti Telekom oma ärinime Telia Eesti AS-iks ning asendas ka senised brändid Elion ja EMT Teliaga.

AS Telia Eesti aktsiakapital koosneb 137 954 528 nimiväärtuseta lihtaktsiast. Kõik aktsiad kuuluvad ettevõtte omanikfirmale Telia Company AB. 

2010. aasta alguseni olid Eesti Telekomi aktsiad noteeritud Tallinna börsil. Ettevõtte börsilt äraviimise algatas TeliaSonera pärast Eesti Telekomi vähemusosaluste omandamist Eesti riigilt ja väikeaktsionäridelt.

Ettevõte on Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu liige.

7. juunil 2023 müüs Telia Eesti nii Microlingilt 2001. aastal ostetud online.ee-lõpulised kui ka Elioni hot.ee- ja suhtlus.ee-lõpulised tasuta hallatud meiliaadressid Fjordmail Technologies ASile, mis muutis augustis 2023 nime, see on Inbox.Com AS. 8. augustil 2023 korraldatud meiliaadresside üleandmine ebaõnnestus nii suures ulatuses, et Telia Eesti oli sunnitud uuesti meiliklientidega tegelema.

## Viited

## Välislingid
*Telia koduleht
* Mikk Salu: "Telia Eesti imeline internet: kuus korda aeglasem, aga see-eest poole kallim" Eesti Ekspress, 27. mai 2020
* Mikk Salu: "Telia nöörib ettevõtjaid eriti rängalt: sama kiire interneti eest makstakse kordades rohkem kui Leedus või Poolas" Eesti Ekspress, 3. juuni 2020
* TTJA: Telia kampaania riivab tarbija õigusi ERR, 22.01.2025
Ernst Lootsma

**Ernst Lootsma** (1. oktoober 1908 Narva-Jõesuu – 16. aprill 1991 London, Ontario provints, Kanada) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1928 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta aastal 1934. Oli prooviaastal Pilistvere Andrease koguduses praost Bernhard Steinbergi juures ja Tartu Ülikooli koguduses professor Johan Kõppu juures. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 14. aprillil 1935 Tallinna Toomkirikus.

Pärast ordineerimist teenis vikaarõpetajana Mõisaküla kogudust, kuni 15. detsembrini 1935, mil ta valiti Rõngu Mihkli koguduse õpetajaks. Rõngu kogudust teenis ta aastani 1944.

Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Pärast sõda oli Lübecki Eesti koguduse õpetajaks, pidades jumalateenistusi alul Rootsi meremisjoni kirikus ja hiljem kaasmaalaste poolt sisustatud laagrikirikus, olles ühtlasi usuõpetajaks Lübecki Eesti Gümnaasiumis. Oli veel Lübecki NMKÜ esimees ja Eesti Punase Risti hoolekande õpetajaks. Siirdus aastal 1947 Rootsi, kus töötas AEG elektritarvete vabrikus, olles ühtlasi Stockholmi Jakobi koguduse noorsootöö ja Södertälje pihtkonna õpetajaks.

Märtsis 1950 emigreerus Kanadasse. 1950–1959 teenis Eesti pagulasi Londoni, St. Catharinesi ja Amherstburgi linnades Ontarios. 1959–1976 teenis (Missouri Sinodi koosseisus olevaid) Kanada kogudusi. Läks aastal 1976 emerituuri, kuid teenis surmani emeeritusena Londoni Pauluse kogudust.

## Viited
Aadu Meeksi

**Aadu Meeksi** (20. veebruar 1909 Ahja vald – 18. veebruar 1989 Austraalia) oli eesti vaimulik.

Omandas alghariduse Rasina algkoolis ja lõpetas aastal 1928 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust hakkas aastal 1929 õppima Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid pidi aasta pärast õpingud katkestama. Uuele katsele Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õpinguteks avanesid aastal 1936, kuid õpingud katkesid pärast kolmandat kursust aastal 1940, mil usuteaduskond suleti. 1940 asus elama Tallinna, töötades Kopfi kullassepatöökojas laohoidjana ja aastast 1941 Tartu Aedvilja Keskühisuse konservitööstuse juhatajana.

Lahkus 22. septembril 1944 Tallinnast viimase transpordiga Saksamaale, kus töötas UNRA-IRO peakorteris Ingolstadtis, kuni emigreerumiseni Austraaliasse. Austraaliasse jõudis ta 23. veebruaril 1949. Kohustusliku töö ajal oli ta Uranquinty ja Mildura immigratsioonilaagrites ja alates 1955 Riiklikus raamatukogus. Kavatses aastal 1950 Adelaide'is luteriusu seminaris õppimist jätkata, kuid toona ei tunnustanud see õppeasutus Tartu Ülikooli juures sooritatud eksameid. 1966. aastast alates abistas ta Sydney Jaani koguduse õpetaja, praost Einar Kiviste kutsel sealseid kogudusi. 1969. aastal esitas ta uuesti seminari juhatajale taotluse, et tema Eestis sooritatud eksameid arvestataks ja et tal oleks võimalik seminar lõpetada. Siis määrati komisjon, kelle ees Meeksi pidi eksamid sooritama ja selle komisjoni alusel ordineeriti ta 8. märtsil 1970 õpetajaks.

15. märtsil 1970 kutsuti ta E.E.L.K. Melbourne'i Pauluse koguduse õpetajaks. Sellel ametikohal oli ta aastani 1982, mil ta siirdus emerituuri.

## Viited
Voldemar Takkel

**Voldemar Takkel** (16. aprill 1914 Penza, Venemaa – 11. aprill 1998 Gävle, Rootsi) oli eesti vaimulik.

Voldemar Takkel sündis Venemaal Pensa linnas. Eestisse tulid ta vanemad pärast Esimest maailmasõda. Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Westholmi gümnaasiumi, läbis sõjaväeteenistuse ja õppis 1933. aastal reservohvitseride kursustel. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta 1938. aastal. Oli prooviaastal Torma ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti 10. detsembril 1939 õpetajaks.

Aastatel 1940–1944 oli ta Kunda koguduse õpetaja.

1944. aastal põgenes Rootsi, kus oli algul rändõpetaja põgenikelaagrites ning organiseeris koos Rudolf Kiviranna ja teistega Eesti NMKÜ tegevust. Oli arhiivitööline Diakonistyrelsenis, Södertälje eesti koguduses ja ametnik Stockholmi Engelbrekti koguduses.

1948. aastal asus ta esimese eesti õpetajana Rootsi kiriku teenistusse. Töötas 1948–1967 Luleå piiskopkonnas, kus ta täitis mitmesuguseid ülesandeid. Aastatel 1950–1953 oli ta Kirunas sõjaväevaimulik ja sõjapsühholoogia õpetaja ning ühtlasi usuõpetaja. 1955–1956 oli ta haiglavaimulik (ja ühtlasi usuõpetaja) Luleås. Veel teenis ta rootsi kogudust Älsbys.

Lisaks rootslastele ja soomlastele teenis ta usuliselt ka eestlasi, oli aastatel 1967–1998 E.E.L.K. Gävle koguduse õpetaja ja 1978–1998 E.E.L.K. Uppsala koguduse õpetaja. Ühtlasi oli ta 1983–1990 Rootsi praostkonna praost 1985–1987 ja E.E.L.K. Konsistooriumi assessor.

## Viited
Theodor Woldemar Meyer

**Theodor Woldemar Meyer** (1. november 1886 Peterburi – 14. jaanuar 1947 Saksamaa vanglas) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas 1906. aastal Tartu Aleksandri gümnaasiumi, õppis aastatel 1906–1919 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (töötades 1913–1918 kooliõpetajana Kalugas). Oli prooviaastal Tartus. Ordineeriti 1921. aastal Tallinnas vaimulikuks.

Meyer oli 1921. aastal Viljandi Pauluse koguduse õpetaja adjunkt ja aastatel 1922–1929 Hargla koguduse õpetaja.

1929. aastal kolis Saksamaale. Oli aastatel 1929–1934 pastor Groß Gievitzi koguduses (Müritzi maakonnas Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), 1934–1937 pastor Bartenshagen-Parkentini koguduses (Bad Doberani maakonnas Rostocki lähedal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). 1945. aastal oli ta tõlk Nõukogude armee teenistuses, kus langes vangi. Suri vangistuses.

## Viited
Arvo Mõttus

**Arvo Mõttus** (8. veebruar 1926 Saru vald, Võrumaa – 10. juuni 2010 Tallinn) oli eesti maadleja ja treener.

## Saavutused
Mõttus tuli aastatel 1950–1971 Eesti NSV meistriks vabamaadluses 15 korda, sambomaadluses kaks korda ning Kreeka-Rooma maadluses ühe korra. 

Nõukogude Liidu meistrivõistlustel võitis ta kaks hõbemedalit vabamaadluses ja meeskondliku kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses.

1956. aasta olümpiamängude maadlusvõistlustel oli ta Nõukogude Liidu koondise varumees koos Johannes Kotka ja Endel Saarega. Maadlema neist keegi olümpiamängudel ei pääsenud.

Alates 1967. aastast tegutses ta maadlustreenerina.

## Teoseid
*"Maadluse kvalifikatsioon ja terminoloogia" (1963)
*"Vabamaadlus" (1981)
*"Õpime vabamaadlust" (1990)
*"Hulkuri valss" (1995)

## Tunnustus
*1953 – NSV Liidu meistersportlane vabamaadluses
*1972 – Kalevi auliige

## Isiklikku
Tema poeg oli maadleja Ain Mõttus.

## Välislingid
* 
*Arvo Mõttuse sporditulemused
Trianoni rahuleping

**Trianoni rahuleping** sõlmiti 1920. aastal esimese maailmasõja võitjariikide ja Austria-Ungari järglasriigi Ungari vahel. 

Lepinguga määrati kindlaks Ungari piirid ja võeti talt ära üle 72% territooriumist. 64% varasemast elanikkonnast, sealhulgas 3,3 miljonit ungarlast (31% ungarlaste koguarvust) jäi elama Ungari piiridest väljapoole. Ungari jäi ilma pääsust merele. Tema armee suurus kärbiti 35 tuhandele ja riik pidi maksma naabritele reparatsiooni.

Ungari delegatsioon kirjutas lepingule alla 4. juunil 1920 Suures Trianonis Versailles's.
Kitt Peak

**Kitt Peak** on mägi Ameerika Ühendriikides Arizona osariigis Quinlani mägedes.

Mäe geograafilised koordinaadid on .

Kitt Peaki kõrgus on 2097 meetrit.

Mäe tipus asub Kitt Peaki observatoorium.
Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis

**Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis** on Lõuna-Aafrika Vabariiki rahvusvaheliselt esindav jalgpallikoondis. Seda haldab Lõuna-Aafrika jalgpalliliit.

Lõuna-Aafrika Vabariiki jõudis jalgpall kolonialismi lõpul 19. sajandil. 

LAV-i jalgpalliliit (SAFA) asutati 1991. aastal.

2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused toimusid Lõuna-Aafrikas.

LAV on MM-il osalenud 3 korda – aastatel 1998, 2002 ja 2010 – jõudmata teise ringi.

## Praegune koosseis
Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
***Väravavahid**: Darren Keet, Bruce Bvuma, Ronwen Williams
***Kaitsjad**: Buhle Mkhwanazi, Innocent Maela, Daniel Cardoso, Thamsanqa Mkhize, Ramahlwe Mphahlele, Thulani Hlatshwayo, Sifiso Hlanti
***Poolkaitsjad**: Bongani Zungu, Thulani Serero, Themba Zwane, Kamohelo Mokotjo, Tiyani Mabunda, Dean Furman, Sibusiso Vilakazi, Hlompho Kekana
***Ründajad**: Lebohang Maboe, Lebo Mothiba, Percy Tau, Lars Veldwijk, Thembinkosi Lorch

## Vaata ka
*Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
*Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondise liikmed 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

## Viited
Romeo Koitmäe

**Romeo Koitmäe** (sündinud 26. detsembril 1971 Tartus) on eesti loodusfotograaf.

## Elulugu
Romeo Koitmäe sündis 26. detsembril 1971 Tartus. 1979. aastal alustas ta kooliteed Illuka 8-kl põhikoolis ning lõpetas 1987. aastal Valga II 8-kl põhikooli. 

1997. aastal lõpetas Romeo Eesti Merehariduskeskuse, kus omandas kõrghariduse laeva jõuseadmete erialal ning töötab alates 1998. aastast laevafirmas Tallink.

## Loomingu näiteid
Romeo Koitmäe looming on keskendunud peamiselt maastikufotograafiale.

Pilt:Talvine-loojang.jpg|"Talvine loojang"
Pilt:Hommik-Väinjärvel.jpg|"Hommik Väinjärvel"
Pilt:Wave splash.jpg|"Laine laks"
Pilt:Stream Võlingi.jpg|"Võlingi oja"
Pilt:Baltic Sea.jpg|"Läänemeri"
Pilt:Waterfall Jägala.jpg|"Jägala juga"
Pilt:Klint-at-Pakri.jpg|"Balti klint"
Pilt:Männikjärve raba.jpg|"Männikjärve raba"


Parema ülevaate tema töödest võib saada ta kodulehelt.

## Saavutused
*2009 – Looduse Aasta Foto konkursil 3. koht kategoorias "Maastikupildid" ja 2 tunnustatud tööd kategoorias "Maastikupildid" ja "Taimed ja seened".
*2010 – Eesti Loodusmaastik konkursil 3. koht pildi „Talvemaastik“ eest.
*2012 – Looduse Aasta Foto konkursil 3. koht kategoorias "Mustvalge looduspilt" ja tunnustatud töö kategoorias "Mustvalge looduspilt".

## Isiklik
Romeo Koitmäe abiellus 1995. aastal Ede Koitmäega, neil on tütred Keira ja Kendra.

## Vaata ka
*Fotograafide loend

## Viited

## Välislingid
*Romeo Koitmäe koduleht
Jakob I

**Jakob I** nime all võib olla tuntud mitu isikut:
***[[Jakob I (Baden)|Jakob I]]** oli Badeni markkrahv 1431–1453.
***[[Jakob I (Trier)|Jakob I von Sierck]]** oli Trieri peapiiskop ja kuurvürst 1439–1456.
***[[Jakob Kettler]]** oli Kuramaa hertsog 1642–1682.

## Vaata ka
*James I
*Jaime I
*Jacques I
Friedrich Kasimir Kettler

**Friedrich Kasimir Kettler** (6. juuli 1650 Miitavi – 22. jaanuar 1698 Miitavi) oli Kuramaa hertsog aastatel 1682–1698.

Friedrich Kasimir oli Jakob Kettleri ja tema abikaasa Luise Charlotte vanim poeg. Hertsogiks sai ta oma isa surma järel 1682. aastal. Erinevalt oma ettevaatlikust ja kokkuhoidlikust isast elas Friedrich Kasimir laia ja pillavat elu. Seetõttu müüs ta inglastele Tobago koloonia ning läänistas soosikutele ohtralt maavalduseid. Tema majanduslikku kitsikust suurendas ka see, et isa testamendi kohaselt pidi ta hertsogiriigi varasid jagama oma vendade ja õdedega.

Friedrich Kasimir suri veidi enne Põhjasõja algust. Seejärel sai troonile tema 6-aastane poeg Friedrich Wilhelm, kelle eest regendina asus valitsema tema onu Ferdinand. 

## Perekond
1675. aastal abiellus ta Nassau-Siegeni printsessi Sophia Amaliega (1650–1688). Abielust sündisid:
*Friedrich (1682–1683)
*Marie Dorothea (1684–1743), abiellus 1703. aastal Preisimaa printsi ja Brandenburg-Schwedti markkrahvi Albrecht Friedrichiga (1672–1731)
*Eleonore Charlotte (1686–1748), abiellus 1714. aastal Braunschweig-Beverni hertsogi Ernst Ferdinandiga (1682–1746)
*Amalie Luise (1687–1750), abiellus 1708. aastal Nassau-Siegeni printsi Adolfiga (1680–1722)
*Christina Sophia (1688–1694)

1691. aastal abiellus ta Brandenburgi kuurvürsti Friedrich Wilhelmi tütre ja Preisimaa kuninga Friedrich I õe Elisabeth Sophiaga. Abielust sündisid:
*Friedrich Wilhelm (1692–1711), Kuramaa hertsog 1698–1711
*Leopold Karl 1693–1697

## Viited
Ernst Schumacher

**Ernst Friedrich Schumacher** (ka **Fritz Schumacher**; 16. august 1911 Bonn – 4. september 1977, rongis Genfi ja Lausanne'i vahel) oli Briti majandusteadlane.

## Teosed
Tema tuntumaid raamatuid on "Small is Beautiful" (1973), mis on valitud Times Literary Supplement’s poolt pärast Teist maailmasõda ilmunud raamatutest 100 kõige mõjukama raamatu sekka. 

Autor sai pealkirja oma õpetajalt Leopold Kohrilt, kes oli filosoof ja majandusteadlane ning uuris ja pooldas väikseid rahvusriike ja oli seetõttu vastu ulatuslikele ühinemisprojektidele nagu Euroopa Liit. Liigtarbimise lõpetamisele kutsuv raamat oli ka eeskujuks liikumistele "osta kohalikku" ja "aus kaubandus" (“Buy Locally”, “Fair Trade") olles samal ajal vastu "kasiinokapitalismile" ja raiskavatele ülisuurkorporatsioonidele. (harpercollins.com/9780061997761/small-is-beautiful/ )

Raamatu alapealkiri on ~majanduse tundmaõppimine juhul kui rahvas oleks (on) oluline. Selles põhjendatakse majanduse detsentraliseerituse vajadust ning väikeste ettevõtete tähtsust. Teos on ökoloogilise majandusteaduse alusteoseid.

### Teosed eesti keeles
*Schumacher, E. F. (1995) *Hämmeldunu teejuht*. (Tõlkinud Ants Pihlak ja Tiia Rinne.) Tallinn: TEA. (Originaal: *A Guide for the Perplexed*, 1979.)

## Vaata ka
*Leopold Kohr
*Schumacher College
X Window System

**X.org**, endine **X Window System** (kõnekeeles ka **X** ja **X11**), on vabatarkvaraline aknakoostesüsteem ja võrguprotokoll bittrasterkuvaritele, mis on levinud peamiselt UNIXi-laadsetes operatsioonisüsteemides.

X korraldab algse raamistiku graafilise kasutajaliidese jaoks: akende joonistamine ja liigutamine kuvaseadmel ning osutusseadme (hiire) ja sõrmistikuga suhtlemine. X kasutajaliidese reegleid ise ei sea, vaid jätab selle iga programmi enda teha. Sellest johtuvalt erineb X-i-põhiste keskkondade visuaalne kujundus suuresti, ning eri programmidel võib olla teineteisest radikaalselt erinevaid liideseid.

X sai alguse Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT) 1984. aastal. Praegune protokolli versioon, X11, avaldati septembris 1987. X.Org Sihtasutus juhib projekti, mille ajakohane referentsjuurutus X.Org Server on saadaval vaba ja avatud lähtekoodiga tarkvarana MIT ja sarnaste lubavate litsentside all.

__TOC__

## Ajalugu

* Kuni 1983. aastani &ndash; mitmed esimesed graafilise kasutajaliidese loomise katsed, Xerox PARC-ist (Xerox Alto ja Xerox Star) ja eelmise eeskujul ka Apple Inc.-lt jne 
* 1983. aastal käivitati MIT, DEC ja IBM-i koostöös projekt Athena, et tõhustada arvutipargi kasutust MIT-s. Projekt oli algselt kavandatud viieks aastaks, siis pikendati kolm aastat ja 1988. aastaks moodustati **MIT X Consortium**.
* 2. detsember 1986 &ndash; lasti välja X10R4
* 1986 &ndash; esimene äriline väljalase X-ist (X Version 10)
* 10. detsember 1990 &ndash; **X Window System Version 11**
* 2. september 1992 &ndash; **XFree86 1.0m**
* Aprill 2004 &ndash; **X.org** avaldas X11R6.7, mis põhineb XFree86 4.4RC2-l koos X11R6.6 jaoks tehtud parandustega.
* 21. detsember 2005 &ndash; X.Org avaldas X11R6.9 ja samal lähtekoodil põhineva X11R7.0, mille kood on jagatud mooduliteks; viimaseid arendatakse iseseisvate projektidena.
* 22. mai 2006 &ndash; X.org avaldas X11R7.1
* 22. oktoober 2009 &ndash; X.org teatas uuest omanimelisest serverist v.1.7.1
*15. veebruar 2007 &ndash; X11R7.2
*6. september 2007 &ndash; X11R7.3
*23. september 2008 &ndash; X11R7.4
*26. oktoober 2009 &ndash; X11R7.5
*20. detsember 2010 &ndash; X11R7.6
*6. juuni 2012 &ndash; X11R7.7

## Vaata ka
* Wayland (protokoll)
* GNOME
* KDE
* LXDE
* Xfce
* HAL (riistvara abstraktsioonikiht), D-Bus, cairo
* freedesktop.org
* Motif
* Multi-Pointer X
* NeXTStep ja OpenStep
* The Unix-Haters Handbook
* MaXX Interactive Desktop Community Edition
* twm
* OpenGL

## Galerii

Pilt:X11.svg| X-i ajalooline logo 
Pilt:X.Org Logo.svg| 2004. aastal asutatud sihtasutus X.org (X.Org Foundation) arendab tänapäeval X-i


## Viited

## Välislingid

* 8. september 2004, Edd Dumbill, What's Next for X?, O'Reilly Network Media
* Xerox PARC history
* X.Org Wiki - UserDocumentation
Friedrich Wilhelm Kettler

**Friedrich Wilhelm Kettler** (11. juuli 1692 – 21. jaanuar (vkj 10. jaanuar) 1711 Kipen, Peterburi kubermang) oli Kuramaa ja Zemgale hertsog aastatel 1698–1711.

Friedrich Wilhelm Kettleri isa oli Kuramaa hertsog Friedrich Kasimir Kettler. Friedrich Wilhelm oli isa surma ajal ainult viieaastane ning tema täisealiseks saamiseni määrati alguses riiki juhtima ülemnõunikud. Poola kuninga toetusel sai noore hertsogi eestkostjaks ja riigi valitsejaks Friedrich Wilhelmi lell Ferdinand Kettler. Viimane aga pages pärast Poola ja Rootsi vägede vahel peetud Spilve lahingu kaotust, kus ta osales suurtükiväeülemana, Poolale kuulunud Danzigisse ning enam Kuramaale ei naasnud.

Friedrich Wilhelm Kettleri valitsemisajal käis Rootsi ja Venemaa vahel Põhjasõda, mille käigus 1701. aastal Rootsi väed hertsogiriigi vallutasid. 1705. aastal hõivasid hertsogiriigi Vene väed, kuid järgmisel aastal langes see taas Rootsi vägede kätte.

Vene väed okupeerisid Kuramaa uuesti 1709. aastal ning tsaar Peeter I sundis Friedrich Wilhelmit 1710. aastal oma vennatütre Anna Ivanovnaga abielluma.

Friedrich Wilhelm Kettleri ja Anna Ivanovna pulmad toimusid Peterburis 11. novembril (vkj 31. oktoobril) 1710, misjärel pruutpaar asus Kuramaa poole tagasiteele. Teel aga suri noor hertsog ootamatult. Friedrich Wilhelm Kettleri surnukeha toimetati Miitavisse, kus ta maeti Kuramaa hertsogite hauakabelis 4. märtsil 1711.

Tema abikaasast hertsoginna Annast sai Kuramaa tegelik valitseja, Ferdinand Kettler küll protesteeris selle vastu, aga tulutult. Anna Ivanovna valitses Kuramaad kuni 1730. aastani, mil ta kutsuti pärast keiser Peeter II surma Ülemsalanõukogu poolt Venemaa valitsejannaks.

## Sugupuu
Ferdinand Kettler

**Ferdinand Kettler** (1655 – 4. mai 1737) oli Kuramaa hertsog aastatel 1730–1737, viimane Kettlerite dünastia esindaja.

Ferdinand oli Kuramaa tuntuima hertsogi Jakob Kettleri noorem poeg. Pärast oma vanema venna Friedrich Kasimiri surma 1698. aastal sai temast hertsogiriigi regent, kuid pärast 1711. aastat haaras seal Venemaa toetusel võimu tema vennapoja naine Anna Ivanovna. Ferdinand elas Danzigis eksiilis ega suutnud oma võimu Kuramaa üle pikka aega taastada.

Alles 1730. aastal, kui Annast sai Venemaa keisrinna, õnnestus Ferdinand Kuramaa hertsogiks kinnitada. Kuid ta oli juba vana ja lastetu ning aadelkond oli tema maaletuleku vastu. Nõnda jäi Ferdinand jätkuvalt Danzigisse. Mitmed Euroopa valitsejad püüdsid järgnevalt enda poegadest tema järglast teha. Venemaa vastuseis nurjas siiski selle, sest Anna soovis Kuramaa enda mõjusfääri jätta. Seetõttu läkski nii, et pärast Ferdinandi surma 1737. aastal sai Kuramaa hertsogiks Ernst Johann Biron, keisrinna soosik. Kettlerite dünastia suri aga välja.
Mitokondriaalne Eeva

**Mitokondriaalne Eeva** ehk **Aafrika Eeva** on kõigi tänapäeva inimeste viimane ühine esivanem emaliini pidi. Ta elas umbes 200 000 aastat tagasi Aafrikas.

Järeldusele, et kunagi elas üks naine, kes on kõigi tänapäeva inimeste esiema, jõuti 20. sajandi lõpul mitokondriaalset DNA-d uurides. See põhineb asjaolul, et mitokondri DNA-d pärandatakse edasi vaid emaliini pidi ning see saab muutuda ainult väga harva aset leidvate juhuslike mutatsioonide tõttu. Selliste mutatsioonide toimumise kiirust on võimalik välja arvutada ja nõnda saab leida ka algpunkti ehk hetke, millal mitokondriaalne Eeva elada võis.

## Vaata ka
* Y-kromosoomi Aadam

## Viited

## Välislingid
* Tiit Kändler "Eeva osutus veidi vanemaks" Eesti Päevaleht, 18. märts 1999
* Jeremy Rifkin "Me kõik põlvneme Aafrikast" Eesti Päevaleht, 1. juuni 2007
Ernst Johann von Biron

**Ernst Johann von Biron** (õigemini **Ernst Johann von Bühren**; läti keeles *Ernsts Johans Bīrons*; vene keeles *Эрнст Иоганн Бирон*; 23. november 1690 Kalnciems – 29. detsember 1772 Jelgava) oli Kuramaa hertsog.

Ernst Johann von Bühren sündis Kuramaal väikeaadliku peres. Ta käis Königsbergi ülikoolis, kuid visati sealt vääritu käitumise pärast välja. 1714. aastal siirdus Bühren Venemaale, kus tema nime hakati kirjutama prantsuspärasemalt – Biron. Ta tegutses Peeter I poja Aleksei Petrovitši abikaasa Charlotte Christine õukonnas, hiljem sidus end aga Kuramaa hertsoginna (1711–1730) Anna Ivanovnaga. Kui too 1730. aastal Venemaal võimule ja Venemaa keisrinnaks sai, muutus Biron üheks Venemaa keisririigi mõjuvõimsaimaks meheks.

1730. aastal anti talle Venemaa krahvi ja Saksa-Rooma riigikrahvi ning Venemaa ülemkammerhärra  tiitel. 1730. aastal kanti ta Kuramaa  rüütelkonna aadlimatriklisse ja Liivimaa  rüütelkonna aadlimatriklisse nr 129 all, 1732. aastal Eestimaa  rüütelkonna aadlimatriklisse nr 160 all.

1737. aastal suri Kettlerite dünastia Kuramaal välja ning Poola kuningas August III, kelle vasall Kuramaa hertsogiriigi valitseja oli, nimetas Bironi Venemaa keisrinna (1730–1740) Anna Ivanovna nõusolekul uueks Kuramaa hertsogiks. Biron, kes juba oli endale hankinud tohutu varanduse, jätkas seda ka Kuramaa hertsogina. Ta laskis rajada suurejoonelise Jelgava ja Rundale palee ning tema eluviisi kadestasid koguni Prantsusmaa kuninga õukonna liikmed. 

1740. aastal keisrinna Anna suri, ning ehkki Biron määrati seejärel Venemaa keisririigi regendiks 28.10.–20. 11. 1740, ei kestnud tema ülemvõim kaua. Juba kolm nädalat hiljem võttis Burchard Christoph von Münnich ta vahi alla Schlüsselburgi kindlusse ning esialgu mõisteti ta surma. Hiljem muudeti karistus aga eluks ajaks asumisele saatmiseks Siberisse, Pelõmi Pelõmi jõel. Aastatel 1742–1761 oli asumisel Jaroslavlis, aastatel  1761–1762 taas  Peterburis.  

1762. aastal aga, kui võimule sai Peeter III, kutsuti vana Biron tagasi keisri õukonda. Aasta hiljem määras Katariina II ta uuesti Kuramaa hertsogiks. 1769. aastal loobus ta troonist oma poja Peteri kasuks ja suri kolm aastat hiljem oma luksuslikus Jelgava palees.

## Autasud
* Püha Andreas Esmakutsutu orden (1. oktoober 1730, võeti ära 8. november 1740, ennistati 24. märts 1762)
## Välislingid
*
Peter von Biron

**Peter von Biron** (ka *Peter von Bühren*; 15. veebruar 1724 – 16. jaanuar 1800) oli Kuramaa hertsog 1769–1795. Ta oli viimane iseseisev Kuramaa hertsogiriigi hertsog.

Peter oli Ernst Johann Bironi poeg. 1740. aastal pidi ta koos isaga minema pagendusse Siberisse, kuid naasis sealt 1762. aastal. 1769. aastal loobus isa Kuramaa troonist tema kasuks. 

Peter osutus üpris valgustusmeelseks valitsejaks, 1775. aastal rajas ta akadeemilise gümnaasiumi Academia Petrina Miitavisse, mis siiski ülikooli õigusi kunagi ei saanud. Lisaks teostas Peter ka mõningaid haridusreforme.

1792. aastal puhkes Kuramaal aga tänu Prantsuse revolutsioonile rahulolematus ning "möldrimässu" käigus piirati koguni hertsogilossi. 1794. aastal pingestus olukord veelgi, kui  Poola ülestõusnud ka Kuramaale tungisid. Seepeale kutsus hirmunud hertsog appi Venemaa keisririigi väed, mis sealt aga enam ei lahkunudki. 

1795. aastal sunniti Biron troonist loobuma ning Kuramaa hertsogi tiitel liideti Venemaa keisri tiitliga. Haldusreformi käigus moodustati Kuramaa hertsogiriigi territooriumil Kuramaa kubermang Venemaa keisririigi koosseisus. Oma osa oli siin ka sellel, et Peteril polnud meessoost järglasi.

Oma viimased eluaastad elas Peter Biron Saksamaal. Pensionipõlve tegi mugavamaks Venemaalt saadud kopsakas valuraha.

## Autasud
* Püha Andreas Esmakutsutu orden (14. veebruar 1740)
Mait Maltis

**Mait Maltis** (sündinud 23. veebruaril 1951) on eesti poplaulja. 

Ta on lõpetanud Tallinna Õhtukeskkooli 1972. aastal. 

## Muusikutee
Lauljateed alustas ta 1968. aastal ansamblis Lüürikud. Enne seda oli ta laulnud lühemat aega Raivo Diksoni juhendatud Vasara naisansambli solistina. Pärast Lüürikute tegutsemise lõppu 1972. aastal (liikmeid kutsuti sõjaväeteenistusse), laulis Maltis paar aastat restoran-varietees Kihnu Jõnn. (1968. aasta septembris avati Pirita jõe suudmes vanaaegsel kolmemastilisel kuunaril Eesti originaalseimaks kohvikuks tituleeritud „Kihnu Jõnn” – mereteemaline ujuv restoran.) 

Pärast kohustuslikku ajateenistust Nõukogude armees töötas Maltis restorani Kungla ansambli solistina.

Noort solisti märkas Kustas Kikerpuu ning kutsus ta Eesti Televisiooni saadetesse esinema. 1980. aastal hakkas Mait Maltis laulma ansambli Vitamiin solistina. Tema repertuaari kuulusid enamasti lööklaulud ja kantrimuusika. Kuna ansamblil olid pikad kontserditurneed mööda Nõukogude Liitu, lahkus paiksemat eluviisi soovinud Maltis 1984. aastal ansamblist. Laulnud lühikest aega ansamblis Artell, asus ta solistina pikemaks ajaks tööle hotelli Olümpia varietees. 1990. aastatel esines Maltis Tallinna–Helsingi ja Tallinna–Stockholmi liinil sõitvatel laevadel. 

Hiljem on Maltis andnud kontserte nii solistina kui ka koos poegade Mikko ja Jakko Maltisega. 

## Poliitiline tegevus
Jaanuaris 2011 astus Maltis Eesti Keskerakonda. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Keskerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr. 9  ja sai 195 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris valimisringkonnas nr 8, talle anti 129 häält ning ta ei osutunud valituks. 

2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas Tallinna linnavolikokku ja 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Saue valla volikokku, kuid valituks ei osutunud.

## Laulud ja diskograafia
Mait Maltise tuntumad laulud on "Teel koju", "Must kohv", "Kauge aeg", "Tule lähemale", "Dolores", "Lolita", "Gloria", "Marina" jt.
* "Teel koju" CD 1997 (Buschmann & Ko)
* "Kutse tantsule nr:10 Dolores" CD 1998 (Aidem Pot)
* "Las ma olen ainus" CD 2000 (Hitivabrik)
* "Aega peatada ei saa" CD 2002 (Records 2000)
* "Minu parimad" CD 2002 (Hitivabrik)
* "Eesti kullafond: Mait Maltis" CD 2004 (Hitivabrik)
* "Teel koju" CD 2005 (Hitivabrik)

## Tunnustus
*2026 Kuldne plaat – Panus Eesti muusikasse

## Isiklikku
Tal on viis last: Margo, Mikko, Jakko, Mari-Liis ja Kristo Maltis.

## Vaata ka
* "Eesti kullafond"

## Viited

## Välislingid
*Mait Maltise meeldejäävaim esinemine lõppes Padaorus 20-tunnises lumevangis melu.goodnews.ee. 
*Laulma peab kogu aeg, nii palju kui võimalust on kuma.ee, mai 2008.
* Mait Maltis: laulan nii kaua, kuni viisi pean. eeter.err.ee, 10. detsember 2023.
Aldo Vaharo

**Aldo Vaharo** (kuni 1936 **Alfei Voldemar Freudenstein**; 23. märts 1914 Tallinn – 16. september 1982 Paramus) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas 1932. aastal Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Olles ajateenistuses, lõpetas Kaitseväe Ühendatud Õppeasutiste Sõjakooli Tondil inseneriväe aspirantide klassis ülendamisega lipnikuks. 1933. aastal siirdus Tartu Ülikooli usuteadust õppima. Kuna töötas vahepeal riigiteenistuses, jäi osa õpinguist puudu lõpetamiseks, kui usuteaduskond 1940. aastal suleti. Pärast seda töötas mitme koguduse juures. Sõjavankri lähemale veeredes kutsuti lipnik Aldo Vaharo tegevteenistusse, kus ta formeeris inseneriväe kompanii. Algul oli tema kompanii Narva all Kuremäe kloostri joonel, hiljem saadeti Tartu alla. Rinde lagunemisega seoses põgenes ta Saksamaale. Rahu saabudes asus ta Taani piiri ääres. Seejärel siirdus ta Inglise tsoonis asuvasse Göttingeni Ülikooli usuteaduskonda, et stuudium lõpule viia. Prooviaasta möödus Göttingenis ja pärast seda ordineeriti ta Oldenburgis 14. augustil 1949 õpetajaks.

Teenis eestlasi Eutinis, Hamburgis, Lübeckis ja mujal eestlaste keskustes. 13. jaanuaril 1951 jõudis ta USA-sse. Jätkas õpinguid Missouri Sinodile kuuluvas Concordia teoloogilises seminaris Saint Louises Missouri osariigis. Töötas aastaid New Yorgi piirkonnas koos Conrad Klemmeriga, teenides nii Bostoni, Patersoni kui ka teiste piirkondade eestlasi.

## Viited
John Lindström

**John Lindström** (ka **Johan Lindström**; 11. juuli 1909 Vormsi – 10. august 1985 Stockholm) oli rannarootsi päritolu Eesti ja Rootsi vaimulik.

John Lindström sündis Vormsi saarel, ta esivanemad olid Kärdla rootslased. Ta lõpetas 1930. aastal Läänemaa Ühisgümnaasiumi. Pärast seda oli sõjaväeteenistuses Narvas, kus ta õiendas allohvitserieksamid ja paigutati siis noori kaitseväelasi õpetama. Tartu Ülikooli astunult õppis ta algul arstiteaduskonnas, kuid läks varsti üle usuteaduskonda, mille lõpetas 5. veebruaril 1937. Mõni päev hiljem astus ta Uppsala Ülikooli, kus ta sooritas praktilise teoloogilise proovi (see on ette nähtud Rootsi kirikuõpetaja õiguse omandamiseks). Kevadel 1937 asus ta Konsistooriumi loaga ametisse õpetajana Noarootsi koguduses, kus ta pidas igal pühapäeval kaks peajumalateenistust, ühe eesti, teise rootsi keeles. Õpetajaametisse ordineeriti ta 19. detsembril 1937 Tallinna Toomkirikus.

Sügisel 1937 määrati John Lindsröm ta omal palvel Ruhnu koguduse õpetajaks. See sündis ka Rootsi kiriku meremeeste misjoni instituudi tolleaegse esimehe peapiiskop Erling Eidemi nõusolekul, kuna õpetaja palk maksti mainitud institutsiooni poolt. Ruhnu usuelu võis võrrelda Lääne-Rootsi, eriti Bohusläni kristliku vagadusega. Vabausukalduvusi, nagu Noarootsis, Ruhnus ei olnud. Lisaks määrati ta Ruhnu algkooli juhatajaks ja õpetajaks.

John Lindström emigreerus 1940. aastal Rootsi. Juba 1941. aastal oli ta kiriku- ja kooliõpetaja Lääne-Rootsi saartel Göteborgi piiskopkonnas. Kevadel 1947 sooritas ta Rootsi algkooliõpetajaeksami Göteborgi seminaris. Ta oli umbes neli aastat kirikuõpetaja Norrtäljes, olles ühtlasi usuõpetajaks sealses gümnaasiumis. Ta töötas ka kui rügemendiõpetaja (olles leitnandi auastmes) Kungliska Stockholms Luftvärnsregemente, teenistuse lõppedes sai ta aumärgi hea teenistuse eest. Seejärel määras Uppsala Konsistoorium John Lindströmi vikaarõpetajaks Sigtuna piirkonda (kuhu kuulusid lisaks Sigtunale ka Vassunda ja Haga kogudused), hiljem Knivsta piirkonnas. Sigtuna linnas oli ta usuõpetajaks kohalikus gümnaasiumis ja oli vähe aega rootsi keele õpetaja. Märsta algkoolis oli ta usuõpetuse ja kehalise kasvatuse õpetaja. Aastal 1967 valis Enskede kogudus Stockholmis Lindströmi teiseks õpetajaks. Ka Stockholmis töötas ta kooliõpetajana, õpetades Enskelde gümnaasiumis tulevastele õpetajatele eetikat ja mentaalhügieeni. Kevadel 1972 sai ta Uppsala Ülikoolist teoloogialitsentsiaadi kraadi uurimuse "Naturrätten hos Samuel Pufendorf och hans uppgörelse med ortodoxin" eest. Aastal 1973 valiti Lindström Uppsala piiskopkonnas asuvas Tolfta koguduses koguduseõpetajaks (kyrkoherde). Tema introduktsiooni viis peapiiskopi nõusolekul ja Lindströmi soovil läbi emeriitpiiskop Sven Danell. Tolfta koguduseõpetaja amet kõrval oli ta ka Tierpi haigla õpetajaks. Emerituuri jäämisel sügisel 1975 sai ta Rootsi kuningalt LNO medali.

## Viited
Männiku malevkond

**Männiku malevkond** on Kaitseliidu Harju maleva eksterritoriaalne allüksus, mis tegutseb alates 2003. aastast terve Harjumaa piirkonnas. Tegevusalaks on kõik see, mis aitab edukaid lahinguid läbi viia ehk alates tagalatoetusest, lõpetades mineerimise ja demineerimisega.

## Ajalugu

Männiku malevkond on välja kasvanud 2003. aastal loodud Männiku üksikkompaniist. Kuna 2010. aastaks oli Männiku üksikkompanii liikmete arv kasvanud üle 300, sai see 1. juunil 2010 malevkonna õigused. Männiku üksikkompanii eelkäijaks oli Harju maleva staabiüksus, mis loodi 11. mail 1992. aastal.

## Viited


## Välislingid
* Malevkonna koduleht
* Malevkonnast Kaitseliidu kodulehel
Valdur Ohakas

**Valdur-Olev Ohakas** (26. detsember 1925 Tallinn – 16. veebruar 1998 Tallinn) oli eesti maalikunstnik. 

## Elukäik
Ta õppis Tallinna 21. Algkoolis, Tallinna II Progümnaasiumis, Tallinna Kaubanduskoolis ja Tallinna Õhtutehnikumis. Aastatel 1942–1943 õppis ta Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis Eerik Haameri ja Johannes Greenbergi käe all. 

Aastatel 1943–1944 oli ta mobiliseerituna Saksa sõjaväes. 1944–1948 õppis Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis Johannes Võerahansu ja Elmar Kitse juhatusel, kuid kool jäi lõpetamata, kuna 1949. aastal ta arreteeriti koos rühma kunstiüliõpilastega ja saadeti Kasahhi NSV-sse Karagandõ oblastisse Vorkuta vangilaagrisse. Ta vabanes sealt 1956. aastal.

Näitustel esines ta alates 1946. aastast, 1959. aastal sai temast Eesti NSV Kunstnike Liidu liige.

Valdur Ohakas osales 1960. aastate eesti kunsti uuenemisprotsessis ning suhtles tihedalt Ülo Soosteri ja paljude Tartu ning Tallinna kunstnikega. Kunstniku loomingu kõrgeg oli 1960.–1970. aastad, mil tema mitmekülgses loomingus olid kesksel kohal romantilised maastikuvisioonid.  

## Looming
*1950. aastate lõpu loomingut iseloomustab nn "karm stiil" ("Pirita", 1959).
*1960. aastate alguses viljeles peamiselt natüürmorti, kus muutub üha olulisemaks koloriit ja heleda-tumeda kontrast ("Natüürmort kaladega", 1965; "Vanad asjad", 1968).
*1960. aastate lõpust küündis geometriseeriv laad sageli abstraktse või sürrealistlikuni ("Natüürmort kannuga", 1970; "Linn", 1973; "Antiik", 1974).
*1960. ja 1970. aastail olid kesksel kohal romantilised maastikuvisioonid ("Mütoloogiline maastik" 1971; "Järvede org sügisel", 1978; "Tee", 1982).

## Isiklikku
Kunstnik Raoul Kernumees oli Valdur Ohaka ema vend.

## Viited

## Kirjandus
*Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Lk. 335.

## Välislingid
* Raimu Hanson. "Kunstnik hoiab sõbra teoseid kunstihuviliste tähelepanu all" Tartu Postimees, 15. jaanuar 2018
Pilvi Ojamaa

**Pilvi Ojamaa** (kuni 1951 **Puppart**, 1951–1962 **Uuk** 21. detsembril 1930 Tallinnas) on eesti klaasikunstnik.

Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 7. Keskkooli. 1956. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi *[[cum laude]]* professor Maks Roosma õpilasena. 1956–1958 töötas Leningradi Kunstilise Klaasi tehases kunstnik-graveerijana.

Töötanud Tallinnas tehastes Flora 1958–1965. Ta asus pärast Ingi Vaheri lahkumist 1965. aastal tööle Tarbeklaasi ja töötas seal 1991. aastani.

Aastatel 1993–1998 töötas Tallinna Kunstiülikoolis/ Eesti Kunstiakadeemias õppejõuna.

## Looming
Ojamaa sulandus oma käekirjaga Tarbeklaasi 1960. aastate kujundusmaastikku suurepäraselt. Tema esimesed tuntuks saanud kujunduslahendused olid lihtsavormiliste klaaside sari "Re" (1966) ja komplekt "Valli" (1971), millele vastandub 1971. aastast pärinev vaas "Kuljus". 1980–1990. aastatel kavandas ta hulgaliselt klaasisarju ("Holly", "Aroom"), pressklaasist nõudesarja "Adam" ning lopsakalt dekoratiivse vabalt puhutud komplekti "Gondel".
*Klaaside ja lauanõude komplektid "Mi ja RE" (1966), "Kuljus" (1968), "Juta" (1971), "Külm" (1971), "Sandra" (1987)
*Graveerinud detailirikkaid dünaamilisi figuraalkompositsioone: vaasid "Võimlejad" (1956), "Debüüt" (1984), "Lennule" (1994), "Pääsenud" (1998)

Läbiv meelismotiiv on olnud naisekeha.

## Tunnustus
* 1958 – kuldmedal ja audiplom (*diplome d´honneur*), maailmanäitus EXPO 58, Brüssel 
* 1960, 1972, 1979, 1985, 1987 – hõbe- ja pronksmedalid, Rahvamajanduse Saavutuste Näitus, Moskva

## Viited

## ''Personalia''
*Maie-Anne Raun. "Ojamaa, Pilvi, klaasikunstnik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 167
*Eesti entsüklopeedia 14. Eesti elulood. Tallinn 2000. Lk 338
Ukraine International Airlines

**Ukraine International Airlines** (ukraina keeles Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України; *Mizhnarodni Avialiniyi Ukrayiny*) on Ukraina rahvuslik lennufirma, mille peakorter asub Kiievis. 

See teenindab riigisiseseid ja rahvusvahelisi sihtkohti ning kaubatranspordi sihtkohti Lääne-Euroopas. Lennufirma kodulennujaam on Borõspili rahvusvaheline lennujaam. Ukraine International Airlines on Ukraina suurim lennufirma.

## Sihtkohad
### Aasia
* **[[Araabia Ühendemiraadid]]**
**Abu Dhabi – Abu Dhabi rahvusvaheline lennujaam 
**Dubai – Dubai rahvusvaheline lennujaam
* **[[Gruusia]]**
**Thbilisi – Thbilisi rahvusvaheline lennujaam
* **[[Iisrael]]**
**Tel Aviv – Ben Gurioni rahvusvaheline lennujaam
* **[[Kasahstan]]**
**Almatõ – Almatõ rahvusvaheline lennujaam
* **[[Kuveit]]**
**Kuveidi rahvusvaheline lennujaam [hooajaline]

### Euroopa
* **[[Austria]]**
**Viin – Viini rahvusvaheline lennujaam
* **[[Belgia]]**
**Brüssel – Brüsseli lennujaam
* **[[Hispaania]]**
**Barcelona – Barcelona lennujaam
**Madrid – Barajase lennujaam
* **[[Holland]]**
**Amsterdam – Amsterdami Schipholi lennujaam
* **[[Horvaatia]]**
**Dubrovnik – Dubrovniki lennujaam [hooajaline]
**Pula – Pula lennujaam [hooajaline]
**Split – Spliti lennujaam [hooajaline]
* **[[Itaalia]]**
**Milano – Malpensa lennujaam
**Napoli – Napoli lennujaam 
**Rooma – Leonardo da Vinci lennujaam
* **[[Portugal]]**
**Lissabon – Portela lennujaam
* **[[Prantsusmaa]]**
**Nice – Nice'i Côte d'Azuri lennujaam 
**Pariis – Charles de Gaulle'i lennujaam
* **[[Saksamaa]]**
**Berliin – Tegeli lennujaam
**Frankfurt – Frankfurdi lennujaam
* **[[Soome]]**
**Helsingi – Helsingi Vantaa lennujaam
* **[[Šveits]]**
**Genf – Genfi lennujaam 
**Zürich – Zürichi lennujaam
* **[[Ukraina]]**
**Donetsk – Donetski rahvusvaheline lennujaam 
**Kiiev – Borõspili rahvusvaheline lennujaam (kodulennujaam)
**Lviv – Lvivi rahvusvaheline lennujaam
**Odessa – Odessa rahvusvaheline lennujaam
**Simferopol – Simferopoli rahvusvaheline lennujaam 
* **[[Ühendkuningriik]]**
**London – Londoni Gatwicki lennujaam

## Õnnetused

## Lennukipark

Ukraine International Airlinesi lennukid (2010. aasta mai seisuga):

## Koodijagamine
Ukraine International Airlinesil on koodijagamise lepingud järgmiste lennufirmadega:

* Adria Airways (Star Alliance) 
* Air France (SkyTeam)
* Alitalia (SkyTeam)
* Austrian Airlines (Star Alliance)
* Brussels Airlines (Star Alliance)
* Etihad Airways
* Finnair (Oneworld)
* Georgian Airways
* Iberia (Oneworld)
* KLM (SkyTeam)
* Swiss International Air Lines (Star Alliance)
* TAP Portugal (Star Alliance)
Madis Oviir

**Madis Oviir** (16. juuli 1908 Ojaäärse küla, Vigala kihelkond – 2. juuli 1999 Viru-Jaagupi) oli eesti vaimulik.

Õppis Nurtu külakoolis ja Velise 6-klassilises koolis, aastatel 1923–1929 õppis Haapsalu Õpetajate Seminaris. Aastatel 1929–1930 oli Pumbioja Kooli juhataja Vändras, 1930–1931 teenis sundaega sõjaväes. 1932–1934 oli õpetaja Liivi algkoolis Läänemaal Jõgisoo vallas. Aastatel 1934–1940 juhatas Märjamaa vallas Tolli algkooli, 1940–1944 oli koolijuhataja Märjamaa algkoolis. 

1944 sügisest oli Valgu mittetäieliku keskkooli direktor, sealt saadeti ta sunnitööle. Oli aastatel 1944–1956 sunnitööl Kaug-Idas Magadani sunnitöölaagris.

Usuteadust hakkas õppima aastal 1939 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid seoses usuteaduskonna likvideerimise, sõja ja sunnitööga jäid õpingud pooleli. Õpingud jätkusid pärast sunnitööd Usuteaduse Kõrgemas Katsekomisjonis aastast 1956. Prooviaastal oli ta Nõmme Rahu koguduses. Madis Oviir ordineeriti 26. detsembril 1958 Tallinna toomkirikus aseõpetajaks. Usuteaduse Kõrgema Katsekomisjoni lõpetas ta aastal 1963. Õpetajaõigused sai ta 31. mail 1963.

Aastatel 1958–1960 oli ta vikaarõpetaja, seejuures aastal 1960 Tallinna praostkonna vikaarõpetaja. 1959–1994 oli ta Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, hooldades samal ajal Tudu kogudust. Emerituuri jäi ta aastal 1994. Madis Oviir suri aastal 1999 ja ta on maetud Viru-Jaagupi kirikuaeda.

Madis Oviir saatis Eesti Kirjandusmuuseumi 6000 lehekülge rahvaluulet. Tal oli suur piiblikogu. Oma elu jooksul ta avas ja pani üles 21 ausammast.

## Isiklikku
Riigikontrolör Mihkel Oviir on tema poeg, tema pojatütar Liisa Oviir oli ettevõtlusminister Taavi Rõivase teises valitsuses. Tema vanaisa vennapoeg oli märtrisurma surnud misjonär Evald Oviir.

## Tunnustus
*Orden "Pro Estonia" Eestimaa Rahvarinde poolt 25. märtsil 1989
*Kuldristi kandmise õigus seoses kauaaegse ustava töö eest EELK-s 1. juulil 1993

## Viited

## Välislingid
*https://eelk.ee/elulood/oviir_madis.html
*Ilme Sepp. Kooli- ja kirikuõpetaja Madis Oviir. Eesti Kirik, 6. august 2008
*Ilme Sepp. Kodulugu: Madis Oviir jättis kustumatu jälje. Virumaa Teataja, 22. juuli 2008
*Ilmar Palli. Oviiride lugu: poliitvangist pastor, Aafrikas tapetud misjonär, riigikontrolör... Maaleht, 7. august 2008
Vabadussõda (täpsustus)

**Vabadussõda** võib tähistada mitmeid sõdu:
***[[Eesti Vabadussõda]]** aastatel 1918–1920
***[[Läti Vabadussõda]]** aastatel 1918–1920
***[[Leedu Vabadussõda]]** aastatel 1918–1920
***[[Soome kodusõda|Soome Kodusõda]]** aastal 1918
*'''Karjala ülestõus''' aastatel 1921–1922

## Vaata ka

* Iseseisvussõda
Stray Cats

**Stray Cats** on USA neo-*[[rockabilly]]*-ansambel, mis on loodud 1980. aastal.

## Koosseis
*Brian Setzer (vokaal, kitarr)
*Lee Rocker (kontrabass)
*Slim Jim Phantom (trummid)

### Endised liikmed
*Tommy Byrnes (kitarr; 1984)

## Diskograafia
### Albumid
*"Stray Cats" (1981; ainult Suurbritannias)
*"Gonna Ball" (1981; ainult Suurbritannias)
*"Built for Speed" (1982; USA debüüt)
*"Rant N' Rave with the Stray Cats" (1983)
*"Sixteen Candles" (1984)
*"Rock Therapy" (1986)
*"Blast Off!" (1989)
*"Let's Go Faster!" (1990)
*"Best of the Stray Cats: Rock This Town" (1990)
*"Choo Choo Hot Fish" (1992)
*"Original Cool" (1993)
*"The Best of Stray Cats" (1998)
*"Forever Gold" (2002)
*"Rumble in Brixton" (2004)
*"Alley Cat Rumble" (2006; *live*)

### Suurbritannia singlid
#### Arista Records
*"Runaway Boys" / "My One Desire" (1980)
*"Rock This Town" / "Can't Hurry Love" (1981)
*"Stray Cat Strut" / "Drink That Bottle Down" (*live*) (1981)
*"You Don't Believe Me" / "Cross That Bridge" (1981)
*"Little Miss Prissy" / "Sweet Love On My Mind" (*live*) & "Something Else" (*live*) (1981)
*"(She's) Sexy + 17" / "Lookin' Better Every Beer" (1983)
*"Rebels Rule" / "Looking Out My Backdoor" (1983)

#### EMI Records
*"Bring It Back Again" / "Runaway Boys" (*live*) (1989)
*"Gina" / "Two Of A Kind" (1989)

### USA singlid
#### EMI America Records
*"Rock This Town" / "You Can't Hurry Love" (1982)
*"Stray Cat Strut" / "You Don't Believe Me" (1982)
*"(She's) Sexy + 17" / "Lookin' Better Every Beer" (1983)
*"I Won't Stand In Your Way" / "I Won't Stand In Your Way" (*a cappella*) (1983)
*"Look At That Cadillac" / "Lucky Charm" (1984)

### Prantsuse singlid
#### Arista Records, Arabella Eurodisc Distribution
*"Little Miss Prissy" / "Cross That Bridge" (1981)

## Välislingid
*http://straycats.com/
Paul-Gerhard Hörschelmann

**Paul-Gerhard Hörschelmann** (10. detsember 1931 Nõmme – 24. detsember 2023) oli Eestis sündinud baltisaksa vaimulik. 

Paul-Gerhard Hörschelmann sündis 1931. aastal Nõmmel, Nõmme Saksa Lunastaja koguduse kirikuõpetaja Gotthard Hörschelmanni (1903–1976) peres. Hörschelmannid lahkusid Eestist 1939. aastal baltisakslaste ümberasumisel.

Lõpetas gümnaasiumi Lüchowis (Lüchow-Dannenbergi maakonnas, Alam-Saksi liidumaal). Usuteadust õppis ta Tübingeni, Heidelbergi ja Kieli ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 8. mail 1960 Kielis. 

Aastatel 1960–1966 oli ta õpetaja Flintbekis (Rendsburg-Eckernförde kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal). Alates 1966 oli sotsiaalpastor ja liidumaa esindaja meestetöös Põhja-Elbe Evangeelses Luterlikus Kirikus. Alates 1972 Saksamaa Evangeelse Kiriku (EKD) meestetöö eesistuja, seejärel uuringute juht Sönnebüllis Bredstedti lähedal (Nordfrieslandi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal). 1984–1994 Breklumi pastoraalseminari direktor.

1996–1998 oli Hörschelmann EELK Usuteaduse Instituudi rektor.

## Isiklikku
Tema isa Gotthard Hörschelmann oli Nõmme Saksa Lunastaja koguduse õpetaja, isapoolne vanaisa Paul Alexander Robert Hörschelmann oli Vändra ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, emapoolne vanaisa oli Hageri koguduse õpetaja Konstantin Thomson. Vend Werner Hörschelmann (1938–2022) (:de:Werner Hoerschelmann) oli vaimulik.

## Viited
David Friedrich Ignatius

**David Friedrich Ignatius** (5. aprill 1765 Tartu – 30. detsember 1834 Hageri) oli eesti vaimulik.

Õppis 1777–1781 Halberstadti koolis, usuteadust õppis aastatel 1781–1785 Halle Ülikoolis. Hageri koguduse õpetajaks kutsuti 3. novembril 1791. Ordineeriti õpetajaks 18. jaanuaril 1792. Oli seejuures alates 30. jaanuarist 1814 Eestimaa konsistooriumi assessor; Lääne-Harju praostkonna abipraostiks sai 3. juulil 1833, praostiks 8. märtsil 1834. Ta toetas oma koguduses vennastekoguduse liikumist, tema toel saadi maad Sutlemal ning ehitati Hageri kihelkonna palvemaja.

Ta asutas pastoraati pansionaadi, kus kasvandikele õpetati ka joonistamist. David Friedrich Ignatiuse kirjutised kandsid pealkirja "Esthona". Samuti oli ta oma ülikooliaegse sõbra Otto Wilhelm Masingu Marahwa Näddala-Lehe kaastööline. Lisaks oli ta kaasatud eestikeelse piiblitõlke ettevalmistamise komisjoni, kuid kuna talle ei meeldinud kohustused väljaspool oma kogudust, siis ta ei võtnud komisjoni tööst osa. Aastal 1817 astus ta nagu Otto Wilhelm Masing Tallinna vabamüürlaste looži liikmeks.

## Isiklikku
Tema isa oli Tartu eesti koguduse köster ja vennastekoguduse tegelane Michael Ignatius (1713–1777). Tema väimees (tütre Johanna Wilhelmine Anna Caroline mees) Carl Johann Koch oli pärast tema surma Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, poeg Otto Friedrich Ignatius oli andekas maalikunstnik.

## Viited
Janka Brõl

**Janka Brõl** (valgevene Янка Брыль; kodanikunimi **Ivan Antonavitš Brõl**, valgevene Іван Антонавіч Брыль; 4. august (vkj 22. juuli) 1917 Odessa – 25. juuli 2006 Minsk) oli Valgevene proosakirjanik.

1952 pälvis ta Stalini preemia jutustuse "Zabalottses koidab" eest. 1981. aastal anti talle ta Valgevene NSV rahvakirjaniku aunimetus.
Olav Aaraas

**Olav Aaraas** (sündinud 10. juulil 1950 Fredrikstadis) on norra muuseumitegelane ja kirjanik.

Alates 2001. aastast on ta Norsk Folkemuseumi direktor. 

Ta on kirjutanud laste- ja noorsooraamatuid.

## Viited
Magnus Aarbakke

**Magnus Aarbakke** (14. oktoober 1934 Tysnesi vald – 11. juuni 2025) oli norra õigusteadlane. 

Aastatel 1968–1990 oli ta Oslo ülikooli professor.
Ingvil Aarbakke

**Ingvil Hareide Aarbakke** (26. juuli 1970 Bergen – 23. november 2005) oli norra naiskunstnik. 

Ta asutas 1996 koos oma abikaasa Ion Sørviniga Kopenhaagenis kunstirühmituse N55. 

## Välislingid
*Nekroloog Guardianis