Videokaamera

**Videokaamera** on aparaat liikuva pildi filmimiseks ja salvestamiseks. Pildiga kaasneva heli salvestamiseks on videokaameral mikrofon. Erinevalt filmilindile pildistavast kaamerast on salvestatav videopilt kaamera näidiku ekraanil filmimise ajal nähtav ning ka hiljem vaadatav.

## Ajaloost
Videokaamerat on nimetatud inglise keele mõjulises slängis ka kamkorderiks (inglise k sõnadest *<u>cam</u>era + re<u>corder</u>*), sest ta koosneb kokkuehitatud kaamerast ja videosignaali salvestist.

Esimese kamkorderi lasi välja Sony 1980. aastal. Kaameraosas muundas ülesvõetava optilise kujutise elektrisignaaliks televisioonisaatetoru ja saadud analoogsignaal salvestati VHS-kassetile.

Kaamera muutus palju kompaktsemaks, kui elektronkiiretoru asendati CCD-sensoriga; selleks on väikesel räniplaadil (kiibil) moodustatud valgustundlike elementide (fotoelementide) maatriks. Koos sellega võeti kasutusele VHS-kassettide väiksemad versioonid VHS-C ja S-VHS-C (C *compact*) ning kitsama, 8&nbsp;mm laiuse lindiga kassetid Video 8 ja Hi8. S-VHS-C mahutab 45 min ja Hi8 kuni 120 min.

Digitaaltehnikale üleminek algas profitehnikas aastal 1986 ja laiatarbes kümme aastat hiljem süsteemiga DV (*Digital Video*). Kõige laiemalt oligi levinud selle süsteemi väikese kassetiga variant Mini-DV.

DV ja mini-DV kasutab salvestuskandjana ¼ tolli (6&nbsp;mm) laiuse lindiga kassetti. Mini-DV erineb DV-st üksnes kasseti mahutavuse poolest – DV 240 minuti asemel kuni 90 min. Pilt on sama kvaliteediga mis PAL-telepilt – lahutusvõime 720×576 px ja pildisagedus 2×25&nbsp;Hz. Salvestamisel tihendab DV-kaamera andmeid suhtes 5:1 kaadrisiseselt. Niiviisi saadakse dekodeerimisel üksteisest sõltumatud üksikkaadrid ning langevad ära kaadritevahelise MPEG-pakkimisega kaasnevad probleemid monteerimisel ja kaadrikaupa kerimisel. (Tihendusmenetluse MPEG-2 ja -4 rakendamisel salvestatakse järgemööda teatud võtmekaadrid ja järgmistest kaadritest üksnes info kujutise muutuvate osade kohta.) Heli on salvestatav kahel või neljal rajal (kvantimissagedus 48&nbsp;kHz, koodisõna pikkus 16 bitti).

## Digitaalsed videokaamerad
Digitaaltehnika võimaldab parema pildi- ja helikvaliteedi kõrval salvestist kvaliteedikaota kopeerida ning vähese kaoga hõlpsalt järeltöödelda. Digitaalsetel videokaameratel on nii ehituselt kui ka omadustelt palju ühist digikaameratega.

Kassetilindi asemele tulid uued andmekandjad: DVD, kõvaketas ja mälukaart. Nende kasutamisel langeb ära tülikas ümberkerimine.

**DVD-videokaamera** salvestab videoandmed miniformaadis (Ø 8&nbsp;cm) DVD-R/RW-kettale MPEG- või DV-vormingus, mahutavus kuni 60 min või 20 min (kõrglahutusvideo MPEG-4/AVC vormingus). DVD-RW kasutamisel saab materjali otse kaameras monteerida. DVD-d saab kiiresti kopeerida ja kohe, s.t ilma konverteerimata mängida enamikus DVD-seadmeis.

**Kõvakettaga (HDD-) videokaamera** ei vaja vahetatavat andmekandjat. Kõvaketas võib mahutada kümneid tunde videot DVD-kvaliteedis. Salvestist on hõlpus kopeerida ja arhiveerida, ka otse DVD-plaadile. Eriti kompaktsetes kaamerates kasutatakse miniatuurset kõvaketast – mikrodraivi mahutavusega kuni 40 GB ja samuti välkmälul põhinevat SSD-kõvaketast, näiteks mahutavusega 64 GB.

**Mälukaardiga videokaamera** on väike ja kerge. Videomaterjal on kaameras hõlpsalt monteeritav, kuid piisava andmemahu salvestamiseks läheb vaja võrdlemisi kallist välkmälukaarti.

**HD-videokaamera**. 2006. aastal esitasid Panasonic ja Sony laiatarbe-videokaameraile kõrglahutusvideo vormingu AVCHD: maksimaalselt 1920×1080 px, ülerea- või täiskaadrilaotus (1080/60i, 1080/50i, 1080/24p), pildiformaat 16:9, videokodeering MPEG-4/AVC, audiokodeering AC 3 (helisüsteem 5.1), salvestus Ø 8&nbsp;cm DVD-le, kõvakettale või SD-mälukaardile.

## Vaata ka
*Kaamera
*Digikaamera

## Viited

## Kirjandus
*Lembit Abo. Koduelektroonika käsiraamat. Tallinn, 2007. Lk 160–164.

## Välislingid
*The Differences Between Flash & SSD Camcorders