open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Reinhold Täht

**Reinhold-Karl Täht** VR I/3 (1937 vahetas eesnime Reinhold-Karl eesnimeks **Rein**, 31. jaanuar 1896 Massu vald, Läänemaa – 1942 Solikamski vangla, Permi oblast, Venemaa) oli eesti sõjaväelane ja politseinik.

## Elukäik
Aastal 1915 sai Täht üldhariduse Pärnu gümnaasiumis, 1921 alustas ta õpinguid Tartu Ülikoolis. Lõpetas Paul I nimelise sõjakooli Petrogradis ja Eesti rahuaegsed ohvitseride kursused kaitseväe ühendatud õppeasutuses.

Võeti Venemaa keiserlikku sõjaväkke 24. septembril 1915 ja määrati Kaardiväe Litovski tagavarapataljoni. 

1. oktoobril 1915 määrati Täht Paul I sõjakooli junkruna 1. järgu vabatahtliku õigustega. Neljakuulise sõjaaegse kursuse lõpetamise järel ülendati lipnikuks 1. veebruaril 1916. 

8. veebruaril 1916 määrati 205. jalaväe tagavarapataljoni nooremohvitseriks. 11. juulil 1916 määrati Siberi kütipolku nooremohvitseriks. 
1. oktoobril 1916 ülendati alamleitnandiks ja määrati rooduülemaks 19. jaanuaril 1917.

18. juunil 1917 sai lahingus sakslastega Dshike-Lapõi positsioonil haavata, jäeti sõjaväljale ja sattus Saksamaale sõjavangi kuni 12. augustini 1918.

29. novembril 1918 määrati Täht 6. jalaväepolgu 4. kompanii nooremohvitseriks ja komandeeriti Sindi alevi komandandiks. 

4. mail 1919 määrati kompaniiülemaks, 30. juunil 1919 ülendati alamkapteniks, 29. oktoobril 1919 saadeti sõjakooli. 

27. veebruaril 1920 määrati sõjakooli adjutandiks. 30. septembril 1920 viidi üle Kindralstaabi Valitsusse ja nimetati 2. osakonna B jaoskonna ülema abiks. 1. juulil 1921 nimetati 3. osakonna ülema abiks. 15. septembril 1921 nimetati 3. osakonna 2. rajooni agentuuri juhatajaks. 

24. veebruaril 1923 ülendati kapteniks. 1. augustil 1924 nimetati Kindralstaabi käskudetäitjaks ohvitseriks. 1. juulil 1925 vabastati Kaitseväeteenistusest omal soovil.

Kaitsepolitsei komissariks Pärnus nimetati 27. juunil 1925. 13. juunil 1933 paigutati teenistuse huvides komissariks Tallinnas, 22. novembril 1935 komissariks Petseris ja 22. novembril 1939 komissariks Narva.

Vabastati teenistusest pensionile minekul 4. juulil 1940.

Sovetivõimude poolt süüdistatuna revolutsioonilise liikumise vastases tegevuses ja spionaažis
arreteeritud 17. juulil 1940 ja saadetud Permi oblastisse Solikamski vanglasse, kus ta peagi suri.

## Autasud
* Vabadusristi I liigi 3. järk
* Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935
* Poola Taassünni orden, 1933
* Läti Vabariigi Kolme Tähe orden, 1933
* Läti Vabadussõja 10 aasta juubeli medal, 1928

## Viited

## Välislingid
*Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
Uno Arro

**Uno Arro** (5. november 1934 Jõhvi – 27. jaanuar 2017) oli eesti muusikapedagoog ja dirigent.

Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna Muusikakooli akordioni erialal (Leopold Vigla klassis) ja 1960. aastal Gnessinite-nimelise Riikliku Muusikapedagoogika Instituudi orkestridirigendi ja pedagoogina rahvapillide osakonnas (Aleksei Onegini klassis). Täiendas end 1980. aastal samas instituudis.

Ta töötas 1960. aastast Tartu Muusikakoolis akordioniõpetajana ja 1965. aastast samas rahvapillide osakonna juhatajana. Tema õpilaste seas olid Endel Jukk, Külli Kudu, Signe Vainu, Peeter Vähi, Sirje Mõttus, Reet Laube.

22. aprillil 2017 toimus Uno Arro mälestuskontsert, kus esinesid tema õpilaste õpilased ja vilistlasorkester.

## Akordioniorkester
Läbi aastate on tegutsenud akordioniorkester, mida professionaalsuse ning entusiasmiga juhatas Uno Arro - osakonna kauaaegne pedagoog (alates 1960. aastast) ja juhataja (1965 – 2006). Varasematel aastatel on orkester käinud korduvalt esinemas välisriikides (Rootsis, Taanis, Austrias, Soomes), viimastel aegadel esineti peamiselt Eestis: kohalikel festivalidel (Võru akordionimuusika päevad, festival Akadeemiline akordion) ning kooli kontsertidel. Aastate jooksul on salvestatud 5 plaaditäit muusikat. Kuna kooli kolme õpilasega orkestrit ei moodusta, mängivad orkestri ridades ka vilistlased ning kooli akordioniosakonna õppejõud. Repertuaaris on Ástor Piazzolla, J. S. Bachi, F. Mendelssohni, J. Kalninši, E. Griegi, B. Thiele jt. heliloojate muusikat.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli klaveripedagoog Ene Arro, nende tütar on klaveripedagoog Inga Arro.

## Tunnustus
* 2004 Eesti Akordioniliidu auliige.

## Viited

## Kirjandus
*
Rõõsa oja

**Rõõsa oja** (ka **Reomäe oja**) on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Raudna jõe vasakpoolne lisajõgi.

Oja pikkus on 5,4 km, valgla pindala 11,7 km², langus 19,5 m ja lang 3,6 m/km. Oja saab alguse 54 m kõrguselt Vardi külas asuvast Visaku soost ja suubub 34,5 m kõrgusel Raudna, Rihkama ja Päri küla piiril vasakult poolt Raudna jõkke 48 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

## Vaata ka
*Raudna jõgi

## Viited

## Välislingid
*
*
Martin Dzúr

**Martin Dzúr** (12. juuli 1919 Ploštín Liptovský Mikuláši lähedal – 15. jaanuar 1985 Praha) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja riigitegelane.

1941. aastal mobiliseeriti Martin Dzúr Slovakkia armeesse. 1943. aasta jaanuaris jooksis ta idarindel Punaarmee poole üle. Alates 1943. aasta juulist kuulus ta Tšehhoslovakkia armeekorpuse koosseisu, võttis osa lahingutegevusest. Alates 1946. aastast oli Tšehhoslovakkia armee teenistuses. Aastatel 1958–1968 oli ta Tšehhoslovakkia kaitseministri asetäitja.

9. aprillist 1968 kuni 11. jaanuarini 1985 oli Martin Dzúr Tšehhoslovakkia kaitseminister.

## Viited
Jördis Triebel

**Jördis Triebel** (sündinud 30. oktoobril 1977 Ida-Berliinis) on saksa näitleja. 

Aastatel 1997–2001 õppis Jördis Triebel näitekunsti Ernst Buschi nimelises Berliini Lavakunstikõrgkoolis (Hochschule für Schauspielkunst "Ernst Busch" Berlin). 2001–2004 oli ta koosseisuline näitleja Bremeni Teatris. Hooajal 2004–2005 oli ta külalisnäitleja Zürichi teatris Schauspielhaus Zürich ja hooajal 2005–2006 Kölni teatris Schauspiel Köln. Seejärel on ta tegutsenud põhiliselt filmi- ja teleseriaalide näitlejana.

## Viited

## Välislingid
*
Nalja Mart

**Nalja Mart** oli nalja- ja pilkeajakiri, mis ilmus Viljandis 5. septembrist 1913 kuni 1914. aastani sagedusega 1 kord kuus.  

Ajakiri oli 16-leheküljeline, hind 10 kopikat. Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Jaan Vinnal.  

Põhiosa moodustusid Viljandi linna olusid kajastavad artiklid.  

Ajakirja trükiti Viljandis "E. Hunti ja A. Sammuli" trükikojas. Lugejate puudusel leht suleti pärast 3. numbrit. 

Kaastööd ajakirjale tegid Gori, Anton Suurkask (Müristaja) jt 

## Viited

## Välislingid
* Digari - Nalja Mart
Vello Vets

**Vello Vets** (sündinud 26. novembril 1941) on eesti alpinist.

Ta oli 1960. aastate keskel tolleaegne eesti parim kaljuronija.

1967. aastal tõusis ta koos Peet Väinastu ja Andres Söödiga Pamiiris Lenini mäe tippu (7134 m).

Ta on 2006. aastal Vääna mõisas asutatud Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu asutajaliige.

## Viited

## Välislingid
*Reet Linna: minu suhted ei alga ega lõpe Ivo Linnaga. 20.05.2008. elu24.postimees.ee
Urmas Peiker

**Urmas Peiker** (sündinud 22. augustil 1976) on eesti alpinist, kes on tõusnud kahe seitsmetuhandelise mäe tippu.

## Haridus ja töökäik
Ta on 2001. aastal lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õigusteaduse erialal, täiendanud end Ameerika Ühendriikides ning töötanud mitu aastat Suurbritannias. 2008. aastal naasis ta Eestisse, kus tegeleb nõustamisprojektidega.

Ta on kümmekonna ettevõtte juhatuse liige. Urmas Peiker on olnud AEGEE-Tartu juhatuse liige.

## Kõrgalpinism
2001. aastal osales ta JKA Pamiiri-ekspeditsioonis ning tõusis selle käigus koos Hannes Ojaga Lenini mäetippu (7134 m).

8. augustil 2008 tõusis ta Tian Shani mäestikus Han-Tengri (7010 m) tippu.

2009. aastal osales ta mägimatkal Türgis, mille käigus tähistati 180 aasta möödumist Ararati (5165 m) mäe vallutamisest J. F. Parroti poolt tõusuga selle mäe tippu.

### Kõrgtõusud
*2001 – Lenini mäetipp (7134 m)
*2008 – Han-Tengri (7010 m)

## Viited

## Välislingid
*Urmas Peiker sportfoto.com
*Funderbeam - Urmas Peiker youtube.com, 17. jaanuar 2016
Peedo Nelke

**Peedo Nelke** (sündinud 16. veebruaril 1965) on eesti alpinist.

Alpinistina on ta roninud Tian Shanis Džengiši mäel 7100 m kõrgusele (Musta Obeliskini). Kõrgemale oli sel mäel eesti mägironijatest tõusnud vaid Ilmar Priimets. 

## Haridustee ja töökäik
Ta lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geoloogia erialal. Diplomitöö "Külghõõrde arvestamisest vaia kandevõime määramisel surusondide abil."

Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu S.P. Geouuringud juhatuse liige.

Ta on Eesti Geotehnika Ühingu liige.

## Kõrgalpinism
Ta juhtis 1993. aastal väiksearvulist ekspeditsiooni Tian Shani mäestikus asuva seitsmetuhandelise Han-Tengrile (7010 m), mille käigus 2. augustil Erkki Vihula ja Eero Ots tema juhtimisel tippu tõusid.

1994. aastal Eesti-Soome ühisekspeditsioonil Pobeda mäetipule (7439 m) jõudis ta koos Eero Otsaga Musta Obeliskini (7100 m), kuid muutunud ilmaolude tõttu olid nad sunnitud tagasi pöörduma.

### Kõrgtõusud
*1993 – Han-Tengri (7010 m)
*1994 – Pobeda mäetipu Must Obelisk (7100 m)

## Viited

## Välislingid
*Tallinna Kaljuronimisklubi. kaljuronimine.ee
Eero Ots

**Eero Ots** (sündinud 9. mail 1964) on eesti alpinist.

Alpinistina on ta roninud Tian Shanis Džengiši mäel 7100 m kõrgusele – Musta Obeliskini. Kõrgemale on sel mäel eesti mägironijatest tõusnud vaid Ilmar Priimets.

## Alpinism
Ta võttis osa 1993. aastal ekspeditsioonist Tian Shani mäestikus asuvale seitsmetuhandelisele Han-Tengrile (7010 m), mille käigus 2. augustil tõusis ta Peedo Nelke juhtimisel tippu.

1994. aasta Eesti-Soome ühisekspeditsioonil Pobedale (7439 m) jõudis ta koos Peedo Nelkega Musta Obeliskini (7100 m), misjärel olid nad muutunud ilmaolude tõttu sunnitud tagasi pöörduma.

### Kõrgtõusud
*1993 – Han-Tengri (7010 m)
*1994 – Pobeda mäetipu (Džengiš) Must Obelisk (7100 m)

## Viited
Erkki Vihula

**Erkki Vihula** (sündinud 23. jaanuaril 1969) on eesti alpinist.

Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu Roofer juhatuse liige.

Ta võttis osa 1993. aastal ekspeditsioonist Tian Shani mäestikus asuva seitsmetuhandelisele Han-Tengrile (7010 m), mille käigus 2. augustil tõusis ta Peedo Nelke juhtimisel tippu.

## Viited

## Välislingid
*Tallinna Kaljuronimisklubi. kaljuronimine.ee
Hannes Oja (alpinist)

**Hannes Oja** (sündinud 1. juulil 1973) on eesti alpinist.

Ta on neid väheseid eesti mägironijaid, kes on üritanud Tian Shanis Džengiši tippu tõusta (jõudis Džengiši läänetippu).

2006. aastal asutas ta koos Kristjan-Erik Suurväljaga mittetulundusühingu Matkamise ja Mägironimise Edendamise Klubi.

## Alpinism
Mägironimisega hakkas ta aktiivselt tegelema 1999. aastal. Järgmisel aastal ronis ta Kaukasuses Elbruse läänetippu (5642 m). Elbruse idatippu (5621 m) tõusis ta 2002. aastal. Aafrika mandri kõrgeima mäe Kilimanjaro (5895 m) tippu jõudis ta 2005. aastal.

### Kõrgalpinism
Ta võttis osa 2001. aastal JKA ekspeditsioonist Pamiiri Lenini mäetippu (7134 m) ja selle käigus tõusis koos Urmas Peikeriga tippu.

2004. aasta juulis–augustis võttis ta osa Jaan Künnapi juhtimisel toimunud Eesti ekspeditsioonist Han-Tengrile, kus 5. augustil 2004 toimunud maavärin põhjustas jää- ja lumelaviini. Laviini puhkemise ajal jäid Eesti ekspeditsiooni liikmed, sealhulgas Oja, laviini alumisse ossa, kuid pääsesid ja organiseerisid laviini jäänute päästetöid. Tipuüritus jäi katki. Ojal (nagu ka teistelgi) jäi saavutatud tõusukõrguseks Han-Tengri mäel seekord 6000 m.

2006. aastal osales ta Matkamise ja Mägironimise Edendamise Klubi ekspeditsioonist Pamiiri kahele seitsmetuhandelisele – Korženevskajale ja Ismoili Somonile. Ekspeditsiooni käigus tegi ta 7. augustil kaaslastega eduka tipputõusu Korženevskajale, kuid Ismoili Somoni tippu tõusta ei õnnestunud (ainsana tõusis tippu Priit Joosu).

2008. aastal üritas ta Mägironimise Edendamise Klubi ekspeditsioonis Tian Shani koos Priit Joosuga tõusta Tian Shanis Džengiši (7439 m) tippu (siiani on tippu jõudnud eestlastest vaid Ilmar Priimets), kuid neil tuli piirduda vaid tõusuga selle läänetippu (Važa-Phšavela mäetipp).

#### Kõrgtõusud
*2001 – Lenini mäetipp (7134 m)
*2004 – Han-Tengri (nõlval 6000 m kõrgusele enne maavärinat)
*2006 – Korženevskaja (7105 m)
*2008 – Džengiši läänetipp Važa-Phšavela (6918 m)

## Viited
Opsa mõis

**Opsa mõis** (*Сядзіба Плятэраў у Опса*) on mõis Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis Opsa külanõukogus Opsa asulas.

Opsa mõisa on esimest korda mainitud aastal 1500, mil suurvürst Aleksander andis Opsa Smolenski vürstile, kelle maad olid hõivanud Moskva väed. Mõis on siiski vanem, kuna kinkekirjas on mainitud, et tegemist oli riigimõisaga. Läbi aegade kuulus see Ciechanowieckitele, Manuzzidele, aastast 1823 kuulus see aga Platerite suguvõsale. Aastal 1886 kuulus mõisale 9434 tiinu maad.

Sealse mõisakompleksi rajas Feliks Plater. Ehitustööd algasid aastal 1903, kompleks valmis järgmisel aastal.

Mõisa uusklassitsistlik peahoone asub Opsa järve kaldal. Peasissekäigu mõlemal küljel on kahekorruselised risaliidid. Paraadissekäigu juures on hoone ühekorruseline, sissekäiku ehib kahe sambaga portikus. Hoone katus oli algselt sindlitest, mõlemal pool portikust asusid vintskapid. Maja juurest laskusid alla järve äärde kaskaadina kujundatud trepid, järve kõrge kallas oli muudetud terrassideks, millel kasvavad sirelid. Lisaks peasissekäigule olid ka veel järve kohal asuvale terrassile viiv uks ja kaks ust maja otstes kujundatud kaarekujulise ülaosaga portaalidena, ülejäänud uksed olid tavalised. Sissepääsusid ehtisid pilastrid. Hoone seinad olid rajatud rustikas.

Peahoone läheduses asub ühekorruseline kõrge maakividest vundamendiga tiibhoone, mis oli kasutusel teenijate eluruumidena. Selle peasissekäigu kohale oli rajatud tambur. Samuti kuulus kompleksi punastest tellistest jääkelder, kus hoiti jooke, piima ja aedvilju, lisaks veel tallid, aidad, laudad. Mõningate tootmishoonete trapetsikujulised frontoonid on ehitatud puitkarkassile.

Peahoone ees on muruga kaetud plats, mille külgedel asuvad kuuskede ja siberi nulgude grupid. Kaugemal on väike kuue hektari suurune park, mida läbivad mitmed alleed. Pargis kasvab 300-aastane "Napoleoni tamm" või "Murat' tamm", mille ümbermõõt on 6,2 meetrit. Pargi taga asus mõisa juurviljaaed. Nii mõisa peasissepääs kui ka juurviljaaeda viiv värav olid kujundatud püloonidena, mille tipus olid kerakujulised kaunistused. Mõisakompleksi piirab põhja poolt järve voolav oja, millest viib üle kaarsild.

Esimese maailmasõja ajal asus lossis sõjaväehaigla, samuti oli see kasutusel staabina. Pärast sõda ostis mõisa ära Poola riik, et rajada sinna põllumajanduskool. Suurem osa maadest tükeldati, mõisa juurde jäi 96 hektarit maad. Mõisas asusid klassiruumid, söökla, õpetajate korterid ja internaat, kõik kõrvalhooned olid õppetöös kasutusel. Koolis õpetati agrotehnikat, zootehnikat ja maaparandust, lisaks veel sepatööd, metallitöötlemist, ehitustöid, puusepaametit. Koolis õppis ka eestlasi. Teise maailmasõja ajal kasutasid mõisakompleksi sõjaväehaiglana nii Saksa kui ka Nõukogude väed. Hiljem asus mõisas internaatkool, mille sulgemise järel hakkas mõisakompleks lagunema. Tänapäeval asub mõisakompleksis Valgevene invaliidide seltsi pansionaat.

## Viited

## Välislingid

*Mõis portaalis Radzima.org
The Sims

**"The Sims"** on EA Maxise loodud ja Electronic Artsi avaldatud elusimulaatori tüüpi videomängude sari, mis on kokku müüdud üle 200 miljoni eksemplari. 

"The Sims" on üks läbi aegade edukamaid videomängusarju.

## Viited
Lisa Randall

**Lisa Randall** (sündinud 18. juunil 1962 New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide osakestefüüsik, kosmoloog ja teaduskirjanik. 

Ta on lõpetanud 1983. aastal Harvardi Ülikooli füüsika erialal ja kaitsnud samas 1987. aastal doktoritöö osakestefüüsika alal.

Aastatel 1989–1990 töötas Randall järeldoktorina Lawrence'i Berkeley laboris. 1991. aastal sai ta füüsika abiprofessori koha Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Aastatel 1995–1998 oli ta MIT-i kaasprofessor, 1998–2001 samas füüsikaprofessor ja ühtlasi 1998–2000 Princetoni Ülikooli füüsikaprofessor.

Alates 2009. aastast on ta Harvardi Ülikooli *Frank B. Baird, Jr., Professor of Science*, ühtlasi 2001. aastast Harvardi ülikooli füüsikaosakonnas füüsikaprofessor. 

## Teadustöö
Tal on uurimusi elementaarosakeste, fundamentaalsete jõudude, paljumõõtmelise ruumi, standardmudeli, supersümmeetria, nõrga vastastikmõju ja gravitatsiooni vahelise hierarhia probleemi, ruumi lisamõõtmete kosmoloogia, barüonigeneesi, kosmoloogilise inflatsiooni ja tumeaine alalt. 

1999. aastal esitas ta stringiteoorias koos Raman Sundrumiga Randalli-Sundrumi mudeli.

## Tunnustus
*2004 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
*2006 – Antwerpeni Ülikooli audoktor
*2007 – Lilienfeldi auhind
*2008 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks 
*2009 – valiti Iiri Kuningliku Akadeemia välisliikmeks 
*2010 – Bard College'i audoktor
*2010 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
*2011 – Duke'i Ülikooli audoktor
*2011 – Browni Ülikooli audoktor
*2012 – valiti Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks
*2012 – Ameerika Füüsikainstituudi Andrew Gemanti auhind teaduse populariseerimise eest
*2019 – Ameerika Füüsikaseltsi Sakurai auhind
*on valitud ka Füüsikainstituudi auliikmeks

## Teosed
*2005 – *Warped Passages: Unraveling the Mysteries of the Universe's Hidden Dimensions*. Ecco Press, ISBN 0-06-053108-8.
*2011 – *Knocking on Heaven’s Door: How Physics and Scientific Thinking Illuminate the Universe and the Modern World*. Ecco, ISBN 0-06-172372-X.
*2013 – *Higgs Discovery: The Power of Empty Space*. Ecco, ISBN 978-0062300478.
*2015 – *Dark Matter and the Dinosaurs: The Astounding Interconnectedness of the Universe*. Ecco, ISBN 978-0-06-232847-2.

#### Tõlked eesti keelde
*2017 – *Tumeaine ja dinosaurused: universumi uskumatud seosed*. Tõlkinud Vahur Lokk. Kirjastus Argo, Tallinn, ISBN 978-9949527892

## Isiklikku
Ta õppis keskkoolis füüsik Brian Greene'iga samas klassis.

## Viited

## Välislingid

*Faculty: Lisa Randall. physics.harvard.edu
Karl II (Pfalz)

**Karl II** (10. aprill 1651 Heidelberg – 26. mai 1685 Heidelberg) oli Pfalzi kuurvürst aastatel 1680–1685. Ta oli Karl I Ludwigi ja Charlotte von Hessen-Kasseli poeg.

## Valitsemine

Tema lühike valitsemine ei olnud võluv. Ta nimetas oma ebakompetentse endise õpetaja Paul Hachenbergi peaministriks, jättes oma poolvennad-õed, "raukrahvid" ebasoosingusse. Ta tõi oma ema Kasselist tagasi ja maksis selle tohutuid võlgu. Karl oli nõrga ja ara loomuga, mis tulenes lapsepõlvekogemusest. Ta näitas pealiskaudset huvi sõjaväeelu vastu. Karl oli range kalvinist. Aastal 1671 korraldas tema tädi, Hannoveri kuurvürstinna Sophie talle abielu Taani kuninga Frederik III tütre Vilhelmine Ernestinega. See abielu oli lastetu.

Pärast tema surma läks Pfalzi kuurvürstkond perekonna katoliiklikule Neuburgi harule. Tema õe, Pfalzi kuurvürsti, Karl I Ludwigi tütre Elisabeth Charlotte (1652–1722), Louis XIV vennanaise, võistlevad nõuded Pfalzile olid ettekäändeks Prantsuse sissetungile Pfalzi aastal 1688, millega algas Pfalzi pärilussõda ehk Üheksa-aastane sõda.
Milán Václavík

**Milán Václavík** (28. märts 1928 Predmier – 2. jaanuar 2007 Tábor) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja riigitegelane.

Milán Václavík oli Tšehhoslovakkia armee teenistuses alates 1949. aastast. Ohvitser alates 1951. aastast. Lõpetas Moskvas Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia, seejärel tegi karjääri Tšehhoslovakkia armees: 1969–1971 oli ta 2. motoriseeritud laskurdiviisi ülem, 1971–1972 1. armeegrupi staabiülem, 1972–1973 ülema asetäitja. Aastatel 1973–1983 oli Václavík Lääne sõjaväeringkonna juhataja. 1983. aastal sai ta Tšehhoslovakkia armee peastaabi ülema asetäitjaks.

Milán Václavík oli 11. jaanuarist 1985 kuni 3. detsembrini 1989 Tšehhoslovakkia kaitseminister.

## Viited
2017. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

**2017. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused** on 44. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimuvad Šveitsis Sankt Moritzis 6.–19. veebruaril 2017. Samas paigas on varem toimunud ka 1934., 1948. (taliolümpiamängude raames), 1974. ja 2003. aasta maailmameistrivõistlused.

Võistluste korraldaja valiti välja 31. mail 2012 Rahvusvaheline Suusaföderatsiooni kongressil Lõuna-Koreas. Teised kandidaatlinnad olid Cortina d'Ampezzo (Itaalia) ja Åre (Rootsi).

Võistlustel osaleb 589 sportlast 77 riigist.

## Ajakava

* 7. veebruar – kell 12.00: naiste ülisuurslaalom
* 8. veebruar – kell 12.00: meeste ülisuurslaalom
* 10. veebruar – kell 10.00 ja 13.00: naiste Alpi kahevõistlus
* 11. veebruar – kell 12.00: meeste kiirlaskumine
* 12. veebruar – kell 12.00: naiste kiirlaskumine
* 13. veebruar – kell 10.00 ja 13.00: meeste Alpi kahevõistlus
* 14. veebruar – kell 12.00: võistkonnavõistlus
* 16. veebruar – kell 09.45 ja 13.00: naiste suurslaalom
* 17. veebruar – kell 09.45 ja 13.00: meeste suurslaalom
* 18. veebruar – kell 09.45 ja 13.00: naiste slaalom
* 19. veebruar – kell 09.45 ja 13.00: meeste slaalom

## Tulemused

### Mehed

#### [[Kiirlaskumine]]

 

12. veebruar
Osavõtjaid: 56
 Maailmameister 2015: Patrick Küng, Šveits 

Ametlikud tulemused


#### [[Ülisuurslaalom]]





8. veebruar
Osavõtjaid: 72
 Maailmameister 2015: Dustin Cook, Kanada 

Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]


 
13. veebruar
Osavõtjaid: 56
Maailmameister 2015: Marcel Hirscher, Austria

Ametlikud tulemused


### Naised

#### [[Kiirlaskumine]]

 

12. veebruar
Osavõtjaid: 38
 Maailmameister 2015: Tina Maze, Sloveenia

Ametlikud tulemused


#### [[Slaalom]]



 
18. veebruar
Osavõtjaid: 
 Maailmameister 20153: Mikaela Shiffrin, USA

[ Ametlikud tulemused] 


#### [[Suurslaalom]]


 
16. veebruar
Osavõtjaid: 98
 Maailmameister 2015: Anna Fenninger, Austria

Ametlikud tulemused


#### [[Ülisuurslaalom]]


 


7. veebruar
Osavõtjaid: 46
 Maailmameister 2015: Anna Fenninger, Austria

Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]


 
10. veebruar
Osavõtjaid: 41
 Maailmameister 2015: Tina Maze, Sloveenia

Ametlikud tulemused


### Võistkonnavõistlus



  
Finaal: 14. veebruar 
Osavõtjaid: 16 võistkonda
 Maailmameister 2015: Austria

 Ametlikud tulemused


## Medalitabel

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Bohumír Lomský

**Bohumír Lomský** (22. aprill 1914 České Budějovice – 18. juuni 1982 Praha) oli Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja riigitegelane.

Bohumír Lomský oli pärit plekksepa perekonnast. 1933. aastal lõpetas ta kiitusega reaalgümnaasiumi ja asus seejärel Tšehhoslovakkia armee teenistusse. 1934–1936 õppis ta Hranice Sõjaväeakadeemias. 1938. aastal õppis ta lennukoolis lennuvaatlejaks. Pärast Tšehhi okupeerimist Saksamaa poolt põgenes Lomský 1939. aasta augustis Poolasse. Pärast Poola idaosa okupeerimist Nõukogude Liidu poolt ta interneeriti. Nõukogude Liidus osales ta Tšehhoslovakkia armeekorpuse loomisel. Võttis idarindel osa lahingutegevusest. 1946–1947 õppis Lomský Moskvas Vorošilovi nimelises Sõjaväeakadeemias. 1947–1949 oli ta Tšehhoslovakkia armee peastaabi operatiivosakonna juhataja. 1949–1950 teenis ta 2. jalaväediviisi komandörina. 1950. aasta oktoobris sai Bohumír Lomský 1. sõjaväeringkonna staabiülemaks, hiljem oli Brnos Sõjaväe tehnilise Akadeemia rektor. Alates 25. septembrist 1953 oli Bohumír Lomský Tšehhoslovakkia kaitseministri esimene asetäitja.

Bohumír Lomský oli 25. aprillist 1956 kuni 9. aprillini 1968 Tšehhoslovakkia kaitseminister.

## Viited
Colbie Caillat

**Colbie Marie Caillat** (sündinud 28. mail 1985 Malibus Californias) on USA laulja ja instrumentalist.

## Stuudioalbumid
* "Coco" (2007)
* "Breakthrough" (2009)
* "All of You" (2011)
* "Christmas in the Sand" (2012)
* "Gypsy Heart" (2014)
* "The Malibu Sessions" (2016)

## Välislingid
*Koduleht
Ludwig Philipp (Pfalz-Simmern)

**Ludwig Philipp** (23. november 1602 – 6. jaanuar 1655) oli Simmern-Kaiserslauterni pfaltskrahv aastatel 1610 kuni 1655.

Philipp sündis Heidelbergis Pfalzi kuurvürsti Friedrich IV noorima pojana. Pärast isa surma aastal 1610 päris Ludwig Philipp tema territooriumid Simmerni, Kaiserslauterni ja Sponheimi ümbruses. Philipp suri Krossenis ja maeti Simmernis.

## Abielu

Ludwig Philipp abiellus 4. detsembril 1631 Brandenburgi kuurvürsti Joachim Friedrichi tütre Marie Eleonorega ja nad said järgmised lapsed:

# Karl Friedrich (6. jaanuar 1633 - 13. jaanuar 1635)
# Gustav Ludwig (1. märts 1634 - 5. august 1635)
# Karl Philipp (20. aprill 1635 - 24. veebruar 1636)
# Ludwig Kasimir (27. september 1636 - 14. detsember 1652)
# Elisabeth Marie Charlotte (23./24. oktoober 1638 - 10./22. mai 1664)
# Ludwig Heinrich (11. oktoober 1640 - 3. jaanuar 1674)
# Luise Sophie Eleonore (27. juuni 1642 - 29. märts 1643)
Ludwig Heinrich (Pfalz-Simmern)

**Ludwig Heinrich** (11. oktoober 1640 – 3. jaanuar 1674) oli Simmern-Kaiserslauterni pfaltskrahv aastatel 1653–1673.

## Elu

Ludwig Heinrich sündis Simmern-Kaiserslauterni pfaltskrahvi Ludwig Philippi ainsa ellujäänud pojana. Ta järgnes oma isale aastal 1655 ja taandus valitsemisest aastal 1673. Ta suri vähem kui aasta pärast ja maeti Stephanskirchesse Simmernis.

## Abielu

Ludwig Heinrich abiellus aastal 1666 Hollandi printsi Frederik Hendriku tütre Mariaga. Abielu jäi lastetuks.
Ludwig Philipp

**Ludwig Philipp** on olnud mitme inimese nimi:
 
***[[Ludwig Philipp (Pfalz-Simmern)|Ludwig Philipp]]** (1602–1655), Kurpfalzi kuurprints
*...
Ludwig Heinrich

**Ludwig Heinrich** on olnud mitme valitseja nimi: 
***[[Ludwig Heinrich (Nassau-Dillenburg)|Ludwig Heinrich]]** (1594–1662), Nassau-Dillenburgi krahv ja vürst 
***[[Ludwig Heinrich (Pfalz-Simmern)|Ludwig Heinrich]]** (1640–1674), pfaltskrahv ja Simmern-Kaiserslauterni hertsog
Kunnar Karu

**Kunnar Karu** (sündinud 9. detsembril 1981 Tartus) on eesti alpinist, kes on Himaalajas seitsmenda Eesti mägironijana tõusnud kaheksatuhandelise Džomolungma tippu. 

Ta on Nipernaadi Matkaklubi eestvedajaid (Kalle Hanseni ja Heldur Pedajase kõrval) ning Elamusretkede kepikõnni- ja käimissarja peakorraldaja. Karu kuulub mittetulundusühingute Nipernaadi Matkaklubi, Elamusretked, Elamusmaratonid ja osaühingu  Nipernaadi Reisid OÜ juhatusse.

Karu on lõpetanud Tartus Miina Härma Gümnaasiumi ja 2004. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ettevõttemajanduse erialal.

## Alpinism
   
23. oktoobril 2010 tõusis ta SummmitClimb INC kommertsekspeditsiooni raames Himaalajas kuuetuhandelise  trekingtipu Mera Peaki  ja esimese eestlasena 3. novembril seitsmetuhandelise Baruntse tippu.

28. oktoobril 2012 tõusis ta esimese eestlasena Nepalis Ama Dablami (6812 m) tippu. 

2013. aasta oktoobris tõusis ta koos kaaslastega Kazbeki (5047 m) tippu. Aasta lõpul retkles ta Aafrikas ja tõusis 
29. detsembril esimese eestlasena mandri kõrguselt teise mäe – Keenia mäe – mõlemasse tippu: Batian (5199 m) ja Nelion (5188 m).

2014. aasta oktoobris-novembris ronis ta Andides ja tõusis Ecuadoris viie viietuhandelise ja ühe kuuetuhandelise (Chimborazo) tippu. Viietuhandelised vallutatud tipud olid Illiniza Norte (5126 m), Illiniza Sur (5263 m), Cotopaxi (5897 m), Cayambe (5790 m) ja Antisana (5704 m). 30. detsembril tõusis ta Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu.

### Kõrgtõusud
*2010 – Mera Peak (6476 m)
*2010 – Baruntse (7162 m)
*2012 – Ama Dablam (6856 m)
*2014 – Chimborazo (6268 m)
*2014 – Aconcagua (6962 m)
*2023 – Džomolungma (8848 m)
*2025 – Manaslu (8163 m)

## Isiklikku
Tema teine kirg on veealune maailm ja sellega seotud meelisharrastuseks on tal sukeldumine.

## Viited

## Välislingid
*Kunnar Karu. nipernaadi.ee
*Puudutuse aeg. Kunnar Karu. youtube.com, 29. aprill 2014
Otto Heinrich (Pfalz-Sulzbach)

**Otto Heinrich** (22. juuli 1556 – 29. august 1604) oli Sulzbachi pfaltskrahv aastatel 1569 kuni 1604.

## Elu

Otto Heinrich sündis Ambergis ühena pfaltskrahv Wolfgangi viiest pojast. Pärast isa surma aastal 1569 jaotati tema maad Otto Heinrichi ja tema nelja venna vahel — Otto Heinrich sai territooriumi Sulzbach-Rosenbergi ümbruses. Otto Heinrich suri Sulzbachis ja maeti Lauingenis. Ilma elusolevate poegadeta päris Sulzbachi tema vend, Neuburgi pfaltskrahv Philipp Ludwig.

## Abielu

Otto Heinrich abiellus 25. novembril 1582 Württembergi hertsogi Christophi tütre Dorothea Mariaga ja nad said järgmised lapsed:

# Ludwig (6. jaanuar 1584 – 12. märts 1584)
# Anna Elisabeth (19. jaanuar 1585 – 18. aprill 1585)
# Georg Friedrich (15. märts 1587 – 25. aprill 1587)
# Dorothea Sophie (10. märts 1588 – 24. september 1607)
# Sabine (25. veebruar 1589 – 1. september 1645)
# Otto Georg (9. aprill 1590 – 20. mai 1590)
# Susanna (6. juuni 1591 – 21. veebruar 1661)
# Marie Elisabeth (5. aprill 1593 – 23. veebruar 1594)
# Anna Sibylle (10. mai 1594 – 10. detsember 1594)
# Anna Sophia (6. detsember 1595 – 21. aprill 1596)
# Magdalena Sabine (6. detsember 1595 – 18. veebruar 1596)
# Dorothea Ursula (2. september 1597 – 25. märts 1598)
# Friedrich Christian (19. jaanuar 1600 – 25. märts 1600)
August (Pfalz-Sulzbach)

**August** (2. oktoober 1582 – 14. august 1632) oli Sulzbachi pfaltskrahv aastatel 1614 kuni 1632.

## Elu
August sündis Neuburgis Neuburgi pfaltskrahvi Philipp Ludwigi ja Anna von Kleve teise pojana. Pärast isa surma aastal 1614 jaotati tema territooriumid Augusti ja selle kahe venna vahel - August sai Neuburgi hertsogkonna põhjaosa, millest moodustus Sulzbachi hertsogkond.

August suri Windsheimis ja maeti Lauingenis.

## Abielu
August abiellus 17. juulil 1620 Holstein-Gottorpi hertsogi Johann Adolfi ja Taani printsessi Augusta tütre Hedwigiga ja nad said järgmised lapsed:

# Anna Sophie (17. juuli 1621 – 25. mai 1675)
# Christian August (26. juuli 1622 – 23. aprill 1708)
# Adolf Friedrich (31. august 1623 – 14. märts 1624)
# Auguste Sophie (22. november 1624 – 30. aprill 1682)
# Johann Ludwig (22. detsember 1625 – 30. oktoober 1649)
# Philipp Florinus (20. jaanuar 1630 – 4. aprill 1703)
# Dorothea Susanne (17. august 1631 – 3. juuli 1632)
Must kera

**Must kera** (nn **Vernoni õõneskera**) kasutatakse keskkonnas soojuskiirguse mõju mõõtmiseks. See kujutab endast musta pinnaga, kuuetollise (152,4 mm) läbimõõduga õõnsat kera, mille tsentrisse on paigutatud termomeeter (termopaar). Selline kera summeerib õhu temperatuuri ja ümbritseva keskkonna ning keravahelise konvektiivse ja kiirgussoojuse.

## Viited

## Allikad
* McQuiston F. C., Parker, J. D. *Heating, Ventilating and Air Conditioning. Ana­lysis and Design*. Oklahoma Christian University. Oklahoma, 1994. ISBN 978-0471021247
Christian August (Pfalz-Sulzbach)

**Christian August** (26. juuli 1622 – 23. aprill 1708) oli Sulzbachi pfaltskrahv aastatel 1632 kuni 1708.

## Elu

Christian August sündis Sulzbachis pfaltskrahv Augusti vanima pojana. Ta järgnes oma isale aastal 1632. Christian August oli salliv valitseja. Ta andis oma alamatele õiguse valida oma kristlik eelistus ja juurutas Simultaneumi, kus kirikus sai nii protestandi kui ka katoliku teenistust. Aastal 1666 võimaldas ta juutidel Sulzbachi hertsogkonda asuda. Tema valitsemise ajal muutus Sulzbach ka intellektuaalseks keskuseks ja piirkondlikult olulise trükitööstuse kohaks.

Tal olid lähedased suhted oma lapselapse Saksi-Lauenburgi Sibyllaga, kes oli Baden-Badeni Ludwig Wilhelmi naine ja nende poja regent. 

Christian August suri Sulzbachis ja maeti *Marienkirche*sse.

## Abielu ja lapsed

Christian August abiellus 27. märtsil 1649 Nassau-Siegeni krahvi Johann VII tütre Amaliega ja nad said järgmised lapsed:

# Hedwig (15. aprill 1650 – 23. november 1681)
# Amalia (31. mai 1651 – 11. detsember 1721)
# Johann August Hiel (11. detsember 1654 – 14. aprill 1658)
# Christian Alexander Ferdinand (14. august 1656 – 9. november 1657)
# Theodor Eustach (14. veebruar 1659 – 11. juuli 1732)
Theodor Eustach (Pfalz-Sulzbach)

**Theodor Eustach** (14. veebruar 1659 – 11. juuli 1732) oli Sulzbachi pfaltskrahv aastatel 1708 kuni 1732.

## Elu

Theodor Eustach sündis Sulzbachis Christian Augusti ja Amalie ainsa ellujäänud pojana. Ta suri Dinkelsbühlis ja maeti Sulzbachis.

## Abielu ja lapsed

Theodor Eustach abiellus Hessen-Rotenburgi maakrahvi Wilhelmi tütre Eleanore Maria Amaliega ja nad said järgmised lapsed:

# Maria Anna Amalia Auguste (7. juuni 1693 – 18. jaanuar 1762)
# Joseph Karl (2. november 1694 – 18. juuli 1729)
# Franziska Christine (16. mai 1696 – 16. juuli 1776)
# Ernestine Theodora (15. mai 1697 – 14. aprill 1775)
# Johann Wilhelm (3. juuni 1698 – 12. aprill 1699)
# Johann Christian Joseph (23. jaanuar 1700 – 20. juuli 1733)
# Elisabeth Eleonore (19. aprill 1702 – 10. veebruar 1704)
# Anna Christine Luise (5. veebruar 1704 – 12. märts 1723)
# Johann Wilhelm August (21. august 1706 – 28. august 1708)
Brian Greene

**Brian Randolph Greene** (sündinud 9. veebruaril 1963 New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik ja teaduskirjanik. 

Ta on tunnustatud stringiteoreetik. 1996. aastast on ta Columbia ülikooli teoreetilise füüsika professor. Ta tegeles peegelsümmeetria uuringutega, ka arendas ta ideed hüpoteetilisest mustast august, mille mass ja laeng võrduks elektroni omadega. Praegu on tema uurimisvaldkondadeks stringikosmoloogia ja braanikosmoloogia.

## Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1984. aastal Harvardi Ülikooli füüsika erialal bakalaureusekraadiga ja kaitses 1987. aastal Oxfordi Ülikoolis doktoritöö füüsikas "Superstrings: Topology, Geometry and Phenomenology and Astrophysical Implications of Supersymmetric Models".

1990. aastal asus ta õppejõuna tööle Cornelli Ülikooli, 1995. aastal sai seal täisprofessoriks. Järgmisel aastal värbas ta endale tööle Columbia Ülikool, pakkudes talle professori kohta. Selles ametis on ta tänini, ühtlasi on ta ülikooli allasutuse – Stringide, kosmoloogia ja osakeste astrofüüsika instituudi kaasdirektor.

## Tunnustus
*2000 – Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind ("The Elegant Universe")
*2003 – Ameerika Füüsikainstituudi Andrew Gemanti auhind füüsika populariseerimise eest 
*2012 – Kuningliku seltsi teadusraamatu auhinna nominent ("The Hidden Reality")
*2012 – Richtmyeri mälestusauhind

## Raamatud
**The Elegant Universe: Superstrings, Hidden Dimensions, and the Quest for the Ultimate Theory* (1999)
**The Fabric of the Cosmos: Space, Time, and the Texture of Reality* (2005)
**Icarus at the Edge of Time* (2008)
**The Hidden Reality: Parallel Universes and the Deep Laws of the Cosmos* (2011)
* *Light Falls: Space, Time, and an Obsession of Einstein* (2016)
* *Until the End of Time: Mind, Matter, and Our Search for Meaning in an Evolving Universe* (2020)

## Isiklikku
Ta on taimetoitlane. 1997. aastal võttis omaks veganluse eluviisi.

Ta õppis keskkoolis füüsik Lisa Randalliga samas klassis.

## Viited

## Välislingid

*Brian Greene TED. ted.com
Johann Christian Joseph (Pfalz-Sulzbach)

**Johann Christian Joseph** (23. jaanuar 1700 – 20. juuli 1733) oli Sulzbachi pfaltskrahv aastatel 1732–33. Ta oli hertsog Theodor Eustachi ja selle naise Amalie teine ja noorim ellujäänud poeg. Tema vanem vend oli Joseph Karl.

## Elu
Pärast oma vanema venna Joseph Karli surma sai Johann Christian Josephist lõpuks määratud Pfalzi kuurvürstkonna pärija. Aastal 1732 järgnes ta oma isale Sulzbachi pfaltskrahvina, kuid suri Sulzbachis enne Pfalzi pärimist. Karl III Philipp, Wittelsbachide Pfalz-Neuburgi liini liige ei suutnud anda seaduslikku meessoost pärijat ja tema vennad ka mitte. Aastaks 1716 oli selge, et Neuburgi liin hääbub ja et Sulzbachi haru on selle pärija.

## Abielu
Johann Christian Joseph oli kaks korda abielus:

* Esiteks Marie-Henriette de La Tour d'Auvergne'iga ja nad said järgmised lapsed:

# Karl Theodor (11. detsember 1724 – 16. veebruar 1799)
# Maria Anna Luise Henriette (30. mai 1728 – 25. juuni 1728)

* Teiseks Eleonore von Hessen-Rheinfels-Rotenburgiga; see abielu jäi lastetuks
Sorin Grindeanu

**Sorin Mihai Grindeanu** (sündinud 5. detsembril 1973 Caransebeșis) on Rumeenia poliitik, ta on Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 4. jaanuarist kuni 29. juunini 2017 Rumeenia peaminister.

Ta sündis aastal 1973 Caransebeșis Caraș-Severini maakonnas. Ta lõpetas aastal 1997 Timișoara Lääne Ülikooli (:ro:Universitatea de Vest din Timișoara) matemaatikateaduskonna.
Soojustakistus

**Soojustakistus** (tähis R_{th}) on  keha (näiteks soojustusplaadi) võime takistada soojusvoo edasikandumist. Soojustakistus esineb ka keha (näiteks radiaatori) pinna ja ümbritseva keskkonna vahel. Soojustakistus avaldub temperatuurivahe ja edasikanduva soojusvoo Q_V jagatisena: 
:R_{th} = \frac{\Delta T}{Q_V},
kus \Delta T=T_2 - T_1 (T_1 ja T_2 on temperatuurid näiteks plaadi eri külgedel või radiaatori pinna ja ümbritseva õhu temperatuur). Soojusvoo suund ühtib temperatuuri vähenemise suunaga.

Soojustakistuse ühik on kandela vati kohta (K/W). Soojustakistuse pöördväärtus on soojusjuhtivus.

Ehitusfüüsikas arvutatakse piirdetarindi (seina, katuse) iga soojuslikult homogeense kihi soojustakistus ja määratakse üksikute kihtide soojustakistuste järgi piirdetarindi kogusoojustakistus.

## Viited

## Välislingid
*Soojustakistust ja -juhtivust arvutav rakendus
Erilane

**Erilane** oli nalja- ja pilkeleht, mis ilmus Tallinnas 1921. aasta septembris. Väljaandja J. W. Abrelthal ja vastutav toimetaja A. Amann. Ajakiri oli 16 leheküljeline.Trükiti Jaan Zimmermanni trükikojas. Hinnaks oli 15 marka. Ilmus vaid 1 number. 

## Viited
Day of Defeat

"**Day of Defeat**" on Teise maailmasõja läänerindel aset leidev meeskonnapõhine FPS-mäng. Algselt oli tegu modiga 1998. aasta videomängule "Half-Life", kuid modi autoriõigused osteti "Half-Life'i" autori, Valve Corporationi poolt ning 2003. aastal avaldati mod eraldi mänguna. Mäng sai kriitikutelt peamiselt positiivset tagasisidet, 79% skooriga arvustuste agregaatoris Metacriticus.

2005. aastal avaldati Valve'i poolt mängu uusversioon (remake) "Day of Defeat: Source", mis kasutas uut Source'i mootorit ning sisaldas uusi funktsioone graafika, heli ja mängitavuse osas.

## Mängitavus
"Day of Defeat" on mitmikmängul põhinev FPS-mäng, mis jäljendab jalaväe rühma tasemel lahingutegevust teise maailmasõja läänerinde osapoolte, liitlasriikide ja teljeriikide vahel. Mängijad saavad mängida mõlema osapoole esindajatena, liitlasriikidest on valikus Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia ning teljeriikidest Saksamaa.

## Pärand

"Day of Defeatist" ilmus 2005. aastal uusversioon "Day of Defeat: Source", mis kasutas Valve'i Source'i mootorit. Source'i kasutav uusversioon tõi kaasa märkimisväärsed muudatused "Day of Defeati" mängitavusse, lisades uusi kaarte, uuendades graafikat ning mängu füüsikamootorit.

"Day of Defeat: Source" kogus samuti kriitikutelt märkimisväärset tunnustust oma mängitavuse, heli ja graafika eest. Pärast ilmumist täiustas Valve mängu veel mitmete uuendustega, hiljem ilmus mäng ka OS X-ile (2010) ja Linuxile (2013).

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Hindemburg Melão Jr.

**Hindemburg Melão Jr.** on maletaja. Hindemburg on tuntud kirimaletaja (Rahvusvahelise Kirimaleföderatsiooni ICCF andmetel oli tema Elo reiting 2013. aastal 2328) ja pimemaletaja (püstitas rekordi simultaanpimemales, mis fikseeriti ka 1997 Guinnessi rekordite raamatus).

Ta kirjutas raamatu "Guia dos Apodícticos: Desenvolva seu Pensamento crítico e Raciocínio lógico" (2023, portugali keeles).

## Viited

## Välislingid
* https://www.youtube.com/@hindemburgmelao
* https://www.youtube.com/watch?v=nlyaGghsMxM
*Interview to "O Atibaiense" Newspaper
*Interview to "El Hombre" Magazine
Argo Mere

**Argo Mere** (sündinud 18. augustil 1981) on eesti alpinist ja matkasportlane.

Ta on alpinistina tõusnud seitsmetuhandelisele mäe tippu Pamiiris ja esimese eestlasena selle tipult suuskadega alla laskunud.

2007. aastal töötas ta osaühingus Matkasport projektijuhina.

## Matkamine ja alpinism
2007. aastal osales ta Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonis Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, nende seas ka Argo Mere. Esimese eestlasena laskus ta 18. augustil Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel.

2010. aasta juulis võttis ta osa Kristjan-Erik Suurvälja juhtimisel toimunud Eesti Kunluni ekspeditsioonist, mille käigus 27. juulil tõusis ta koos kaaslastega kuuetuhandelise Lazio tippu. Tegemist oli marsruudi esmaläbimisega. Ainsana tippujõudnutest laskus ta tipult suuskadega 5800 m kõrgusel asunud vahelaagrisse. 

Pärast Laziot tegi ta kaaslastega 8. augustil esmatõusu kaardil tundmatu tipuna märgitud 5419 meetri kõrgusele mäele. Halvenenud ilmaolude tõttu tipputõus tal endal ei õnnestunud (40 m jäi tipuni), kuid alla laskuma hakkas ta talle omasel viisil – suuskadel (tipupüramiidi jalamilt kuni 5250 meetri kõrguseni rasketes oludes).

### Kõrgtõusud
*2007 – Lenini mäetipp (7134 m)
*2010 – Lazio mägi (6045 m)
*2022 – Mt Denali (6190 m)

## Viited

## Välislingid
*Argo Mere laskus esimese eestlasena suuskadel pik Lenin (7143m) tipust. matkasport.ee
*Argo Mere. sportos.eu
*Võhandu maraton: Argo Mere / Kristiina Kiviselg. vohandumaraton.ee
*Argo Mere matkatarvete reklaamklipis. andmoments.com
*laskumine tipust. Küsimustele vastab Argo Mere. reisiajakiri.gomaailm.ee
*Ekstreemsportlane ainult ei riski. digi.perejakodu.ee
Microsporum canis

***Microsporum canis*** on kottseente hulka kuuluv patogeenne seeneliik, mis põhjustab peamiselt kassidel ja koertel, kuid mõnikord ka inimestel dermatofüütiat.

## Morfoloogia
*Microsporum canis*’e kolooniad on valge kuni kollaka värvusega, sametise või puuderja struktuuriga. Seen moodustab vaheseintega eraldatud hüüfe ning makro- ja mikrokoniide. Makrokoniidid on käävikujulised ja koosnevad 6 kuni 15 õhukese vaheseinaga eraldatud rakust. Suurus on neil umbes 35–125 × 7–20 μm ning need on ümbritsetud tugeva väliskestaga. Mikrokoniidid on 4–7 × 2,5–3,5 μm suurused nuijad moodustised.

## Levik ja elukeskkond
Peamised *Microsporum canis*’e looduslikud peremehed on kodukassid ja koerad, kellel nad koloniseerivad nahka ja karva. Spooridena suudavad nad väliskeskkonnas elus püsida kuni 15 kuud. Maailmas on see liik väga laialt levinud. Eriti sage on ta Iraanis, veidi vähem Inglismaal, Skandinaavia riikides ja Lõuna-Ameerikas. Täielikult puudub ta ekvatoriaalses Aafrikas.

## Patogeensus
*Microsporum canis* kuulub kolme peamise seeneliigi hulka, mis põhjustavad 95% loomade seenhaigustest. Peamiselt haigestuvad kassid ja koerad, kuid seen suudab nakatada ka kõiki teisi imetajaid. Nakatumine võib toimuda nii otsese kokkupuute kaudu haigestunud loomadega kui ka kaudselt, näiteks mööbli, kammide, harjade ja riiete kaudu. Seened toituvad nahas, küüntes ja karvades leiduvast keratiinist.

## Haigussümptomid ja diagnoosimine
*Microsporum canis* põhjustab infektsiooni kehal ja pea piirkonnas. Nahale tekivad punased, kergelt põletikulised ringjad kolded, kus karvad on ühelt kõrguselt murdunud ning osaliselt välja langenud, lisaks tekib peenehelbeline nahaketendus. Kui vaadelda haiguskoldeid Woodi lambiga tekib erkroheline fluorestsents, mis on omane veel mitmele teisele sama perekonna liigile. Helendust tekitab ühend nimega pteridiin, mida seen toodab aktiivselt kasvavates karvades. Lõplik diagnoos saadakse haiguskoldest võetud proovi laboratoorsete uuringute põhjal. Küünte seennakkuse (küünte dermatofüütia) puhul küüs pakseneb ja selle värv luitub ning lõpuks küüs eemaldub.


Pilt:Mcanis3220.jpg|7 päeva vanune koloonia agaril
Pilt:Macroconidia Microsporum canis.JPG|Makrokoniidid mikroskoobis 40x suurendusega


## Viited
Meriküla patarei nr 1

**Meriküla patarei nr 1** oli Kroonlinna kindlusele allunud Venemaa rannikupatarei Virumaal Vaivara vallas, mille eesmärk oli vaenlase laevastiku tõkestamine Narva lahes. 

Tänapäeval asub patarei Ida-Viru maakonna Narva-Jõesuu linna Meriküla küla maadel.
## Patareipositsioon
Merikülas alustati aprillis 1916 Kroonlinna kindluse Narva Suurtükiväepositsiooni suurema 4x10-tollise (254 mm) suurtükipatarei ehitamist. Durlacheri lafettidega suurtükid (1895. aasta mudel) toodi Kroonlinna kindluse Obrutševi fordist. Kroonlinnast saadeti koos suurtükkidega ka uus töödejuhataja – kapten Alfred Bauman, kes valvas suurtükkide paigalduse järgi ning kellest pidi hiljem saama ka divisjoni ülem.

Patarei paiknes Meriküla panga ja Laagna oja vahel kohas, kus Hiiemetsa – Narva-Jõesuu maantee laskub klindist alla. Patarei sadevesi koguti kraavistikuga kokku ning juhiti peakraavi kaudu Laagna ojja. 

Patarei peaehitis on kompleks, kus pinnasest rinnatise taga ühel sirgel vaheldumisi paiknevad betoonist valli ja alusega kahuriõued ning lasukomplektilaod. Selja tagant kaitses ladusid ja lahtisi kahuriõuesid sirge pinnasevall.

Puit-kivi-muldtarindis lasukomplektilaod olid eraldi mürskudele ja laengutele ning paiknesid kahel pool õue, moodustades sisemistele õuedele kaksiklao. Laskemoona pealadu paiknes veidi eemal allavoolu oja, kohe enne oja langemist klindist alla. Ladu oli teras-kivi-betoontarindis. Patareis oli kaks plekk-katusega puitust vaatlustorni kõrgusega 8 ja 10 m.

1917. aastal sai positsioon ametliku nime *1-й Береговой Артиллерийский Дивизион*. Pataljoni staap oli Narvas, nr 1 patarei asus Merikülas, patarei nr 2 Udrias, patarei nr 3 Hakajas (venepäraselt Gakkovo).

## Varustusraudtee
Patareini tuli laiarööpmeliselt (1524 mm) Narva–Tallinna raudtee Auvere jaamast (tollal ametlikult Korfi raudteejaam) 8 km pikkune kitsarööpmeline (750 mm) raudteeharu.

## Saksa esimese okupatsiooni ajal
Saksa okupatsiooni aegu viidi 1918. aastal kolm suurtükki kuskile ära. 

## Uurimusi patareist
Patareid on esmakordselt eesti keeles käsitletud Heino Gustavsoni ja Mati Kangro poolt 1987. aastal, eestikeelses kirjanduses lühidalt käsitletud Heino Gustavsoni poolt 1993. aastal. Lühidusest hoolimata on eksitavat teavet – patarei ei kuulunud Mereväe tagalapositsiooni (raamatus Varupositsioon) ega üldse mereväele. 

Samuti on eksitav, et patareid ei jõutud relvastada – tegelikult oli 1917. aastaks patarei täies relvis. See, et hilisemates Eesti ülevaadetes pole märgitud relvi, tuleneb hoopis sellest, et põhiliselt viisid relvad ära juba Saksa okupatsioonivõimud suvel 1918. 

## Patarei tänapäeval
Tänapäeval on patarei kasvanud võssa, suurtükiõued on üldiselt säilinud rahuldaval, teised ehitised on lagunenud ja võsastunud. Ükski neist pole kultuurimälestisena riikliku kaitse all.

## Vaata ka
*Meriküla 6-tolline Rannapatarei nr 7

## Viited

## Välislingid
*Meriküla 10-tolline patarei Narva-Jõesuu linnas Ida-Viru maakonnas, Projekt „Eesti 20. sajandi (1870–1991) sõjalise ehituspärandi kaardistamine ja analüüs”. Koostajad: Ain Tähiste, Mart Mõniste. Kärdla 2017
Ivar Mäerand

**Ivar Mäerand** (sündinud 16. mail 1973) on eesti alpinist.

Ta võttis osa Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud  tipputõusust Denalile (1999). 

Ta on teeninud 25 aastat Eesti jõustruktuurides. Praegu tegeleb ta seikluskoolitusega (instruktorina).

## Haridustee
Ta lõpetas 1991. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi ja 2004. aastal Tartu Ülikooli avatud ülikooli ärijuhtimise erialal.

## Alpinism
1994. aastal võttis ta osa eesti esimesest ekspeditsioonist Alpides asuvale Matterhornile (4477 m) (grupi juht Erika Ader), mille käigus 7 Eesti alpinisti tõusid mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle kuulsa mäe tippu, teiste seas ka Ivar Mäerand.

1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle. 31.mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu.

2007. aastal võttis ta osa Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonist Pamiiris Leninile (7134 m) ja selle käigus tõusis ta koos kolme kaaslasega tippu.

### Edukad tipputõusud
*1994 – Matterhorn (4477 m), mööda klassikalist Hörnli marsruuti
*1999 – Mount McKinley (6190 m)
*2007 – Lenini mäetipp (7134 m)

## Muud huvialad
Lisaks alpinismile on ta tegelenud sukeldumise, langevarjuhüpete ja matkamisega. Ta on osalenud ellujäämiskoolitustes Soomes, Rootsis ja Norras. Ta on ka ise ellujäämiskoolitusi läbi viinud.

## Tunnustus
*1999 – Baltikumi aasta parim kõrgtõus – Mount McKinleyle (6190 m, alpinismirühma koosseisus)

## Viited
Gero von Wilpert

**Gero von Wilpert** (13. märts 1933 Tartu – 24. detsember 2009 Sydney) oli Eestis sündinud baltisakslasest kirjandusteadlane.

Ta sündis aastal 1933 Tartus. Ta õppis aastatel 1953–1957 keele- ja kirjandusteadust ning klassikalist filoloogiat ja filosoofiat Heidelbergi ülikoolis.

Aastatel 1957–1972 töötas ta Stuttgardi lähedal. Seejärel töötas ta Saksa kirjanduse professorina Sydney Ülikoolis.

Professor Dr. Gero von Wilpert suri aastal 2009 Sydneys.

## Kirjandus
*Undusk, Jaan 2008. Kuulsaim Tartus sündinud kirjandusteadlane (Gero von Wilpert 75). *[[Eesti Ekspress – Areen]]* 10. IV 2008, B8−B8).

## Välislingid
*