open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hüatsint-siniaara

**Hüatsint-siniaara** (*Anodorhynchus hyacinthinus*) on papagoilaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Hüatsint-siniaara on 90–100 cm pikk. Tiiva pikkus on 388–426 mm, saba 433–562 mm. Kaalub 1435–1695 g.

Sulestik on tumesinine, pea on veidi heledam kui kere. Lennu- ja sabasuled on altpoolt mustad. Noka kõrval ja silmade ümber on nahk erekollane ja sulgedeta. Nokk ja jalad on mustad. Silmad on pruunid. Mustal keelel on kollane pikitriip. Sarnaneb välimuselt indigo- ja türkiis-siniaaraga.

Elavad Brasiilias, Boliivias ja Paraguays.

Elavad galeriimetsades ja palmisaludes.

Toituvad põhiliselt pähklitest. Oskavad pähklite avamiseks tööriistu kasutada. Vahel söövad ka tigusid.

Pesa asub puuõõnsuses keskmiselt 6 meetri kõrgusel. Eelistavad 10–25 m kõrguseid panama haisupuid, mis asuvad metsaservas. Pesitsemiseks sobivad puud on vähemalt 60-aastased. Kirde-Brasiilias pesitsevad ka kaljulõhedes.

Pesitsevad juulist detsembrini. Kurnas on kaks muna, haudeperiood kestab 27–30 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 105–110 päeva vanuselt.

Hüatsint-siniaara võib elada 54-aastaseks.

## Viited

## Välislingid
Reimers

**Reimers** oli baltisaksa aadlisuguvõsa Eesti-, Liivi- ja Venemaal.

Esimene Reimersite esindaja Eestimaal oli Hamburgist pärit kaupmees, Tallinna raehärra ja Tallinna bürgermeister Die(t)rich Reimers (1646–1710).

Reimersite suguvõsa liikmed olid Tallinna ja Riia raehärrad ning mõisaomanikud ning suguvõsa liikmed olid ka 1728. aastast aadeldatud Venemaal ning 1786. aastast kantud Eestimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
## Suguvõsa liikmeid
*Die(t)rich Reimers (1646–1710), Tallinna raehärra ja Tallinna bürgermeister, Tallinna rae esindaja Põhjasõjas 1710. aastal Harku kapitulatsiooniakti allkirjutamisel
*Eberhard Reimers (1687–1756), vaimulik,  Laiuse, Palamuse, Maarja-Magdaleena koguduse pastor, Tartumaa III praostkonna praost
*Axel Caspar von Reimers (1693–1744), Järlepa mõisnik, kolleegiuminõunik
*Axel Eberhard von Reimers  (1733–1796), Järlepa mõisnik, Eestimaa ülemmaakohtu sekretär, assessor, titulaarnõunik
*Heinrich Christoph von Reimers (1768–1812), jurist, tõlk Venemaa keisririigi Väliskolleegiumis
*Peter Eberhard Reimers (1769–1855), Venemaa keisririigi sõjaväelane (major), Järlepa, Saiakopli mõisnik, Kalju mõisa pandimõisnik
*Axel Hermann Reimers (1771–1837), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kapten)
*Diedrich *Gustav Reimers* (1773–1830), Lopatino mõisnik Smolenski kubermangus, titulaarnõunik
*Carl *Alexander* Christopher *Reimers* (1817–1874), mõisnik Smolenski kubermangus
*Wilhelm Reinhold Julius Reimers (1820–1879) (Реймерс, Вильгельм-Василий Густавович), Venemaa keisririigi mereväeohvitser (kontradmiral)
*Alexander Reimers (1858–1930) (*Реймерс, Александр Васильевич*), Venemaa keisririigi mereväeohvitser (kontradmiral)
*Sergei Reimers (1889–1933), Venemaa keisririigi mereväeohvitser (leitnant)
*Wladimir Reimers (1891–1943), Venemaa keisririigi mereväeohvitser (ülemleitnant)
*Nikolai Reimers (1894–1963), Venemaa keisririigi mereväeohvitser

## Mõisavaldused
Reimersite suguvõsale on kuulunud Eestimaal Järlepa ja Konvere (rendimõis), Smolenski kubermangus Usadbištše, Lopatino, Gredjakino mõisad.

## Vaata ka
*Rootsi aadlisuguvõsa nr 909 ja David Reimers, aadeldatult David von Rosenfeldt, Mündi, Puiatu mõisnik ja Werner von Rosenfeldt
*Rootsi aadlisuguvõsa nr 884 ja Johan Arend von Reimers

## Viited
Pachuca

**Pachuca** (otomi keeles: **Nju̱nthe**), ametliku nimega **Pachuca de Soto**, on Mehhiko Hidalgo osariigi pealinn ja suurim linn. See asub osariigi lõunakeskosas ning on ka Pachuca de Soto valla halduskeskus. Linn paikneb umbes 90 kilomeetrit pealinnast Méxicost põhja pool.

Sõna *Pachuca* päritolu pole täielikult selge. Arvatakse, et see võib olla seotud sõnadega *pachoa* ("kitsus" või "läbipääs"), *pachoacan* ("valitsuse paik" või "hõbeda ja kulla paik") või *patlachuican* ("tööstuse koht" või "pisarate paik").

Linna ametlik nimi Pachuca de Soto on antud kongresmeni Manuel Fernando Soto auks, keda peetakse Hidalgo osariigi asutajaks. Linna hüüdnimi *La Bella Airosa* ehk "tuuline kaunitar" viitab tugevale tuulele, mis puhub läbi linna põhjaosas asuvate kanjonite.

Linna ajalugu ulatub kaugele minevikku. Pachuca sai tähtsamaks kaevandusasulaks 16. sajandi keskel kui piirkonna koloniseerisid hispaanlased. 20. sajandi keskpaigani oli Pachuca oluline kaevanduslinn, mille majandus sõltus otseselt mäetööstuse käekäigust. Kaevandamise hääbumisel suunas linn oma fookuse ümber tööstusele ja pööras suurt tähelepanu kohaliku ülikooli, Hidalgo Autonoomse Ülikooli, arendamisele. Tänapäeval moodustab kaevandamine vaid väikese osa Pachuca majandusest.

## Viited
Dietrich Reimers

**Dietrich** (ka **Diedrich, Dierich**) **Reimers**  (13. september 1646 Hamburg Saksimaa kuurvürstiriik Saksa-Rooma riik – 12. oktoober 1710 Tallinn) oli Tallinna kodanik, kaupmees, Tallinna raehärra ja Tallinna bürgermeister.

Dietrich Reimers sündis 1646. aastal Hamburgis Saksimaal ning alustas Tallinnas kaupmehesellina, 1676. aastast sai ta Tallinna linnakodanikuks, 1687. aastast Tallinna raehärra, 1697. aastast kohtufoogt, 1698–1700 Tallinna rae liikmete või raehärrade vahel tekkinud vaidlusi lahendanud härrastefoogt (saksa k. *Herrenvogt*), 1701–1710 Tallinna bürgermeister, 1703. aastal oli ta rae eesistuja. 

Dietrich Reimers oli Tallinna vanema bürgermeistrina, koos sündiku Joachim Gerneti ja Suurgildi oldermanni Johann Lantinghiga Tallinna rae esindaja Põhjasõjas 1710. aastal Harku kapitulatsiooniakti allkirjutamisel Vene piiramisvägesi juhtinud Rudolph Felix Baueriga.

Dietrich Reimers suri 13. septembril 1710. aastal Tallinnas, Tallinna piiramise ajal levinud katku.
## Isiklikku
Reimersite suguvõsast Dietrich Reimers oli abielus: 1. (1676) Anna Eckholtziga (surn. 1690), 2. Catharina Dorothea Dunteniga   (surn. 1706), 3. (1707) Anna Stampehliga (surn. 1710).

## Viited
Mari Parkkinen

**Mari Johanna Parkkinen** (neiuna **Rautiainen**; sündinud 6. septembril 1971 Mikkelis) on teoloogiadoktor ja Soome luterliku kiriku Mikkeli piiskopkonna piiskop alates 2023. aastast.

Enne teoloogiaõpinguid töötas Parkkinen (tollal Rautiainen) raadioajakirjanikuna muuhulgas Kiss FM-is, YLE Lõuna-Savo raadios ja Radio Deis. Ta on olnud aktiivne ka vabatahtlik mitmes kolmanda sektori organisatsioonis.

Parkkinen ordineeriti pastoriks aastal 2010 ning ta teenis pastorina Mikkeli toomkoguduses aastatel 2011–2014, aastatel 2014–2017 oli ta Soome Misjoniseltsi teenistuses Jeruusalemmas ja aastatel 2021–2023 teenis ta Imatra kogudust. Aastal 2021 kaitses ta Ida-Soome Ülikoolis doktoritööd, mis käsitles Palestiina kristlaste muutuvat religioosset maastikku.
Reparata

**Reparata** (itaalia keeles Santa Reparata; prantsuse keeles Sainte Réparate) oli kristlik märter ja katoliku pühak, keda austatakse eeskätt Prantsusmaal ja Itaalias. Ta on Nice'i kaitsepühak ning koos Zenobiusega ka Firenze kaaskaitsepühak.

Tema mälestuspäev on 8. oktoober.

Traditsiooni järgi sündis Reparata 3. sajandi alguses Palestiinas, Caesareas, ja langes märtrisurma keiser Deciuse (valitses 249–251) ajal kristlaste tagakiusamise käigus. Noore tütarlapsena keeldus ta usust taganemast ja ohverdustest paganlikele jumalatele, mille eest teda piinati ja lõpuks hukati. Legendide kohaselt saatis Jumal pärast püha Reparata surma tema hinge märgina valge tuvi ning tema ihu asetati imekombel paati, mis jõudis inglite juhtimisel Prantsusmaa rannikule, Nice'i. 

Püha Reparata kuju on olnud oluline ka Firenze ajaloos ja usuelus. Ta oli linna esimene kaitsepühak ning tema auks rajati Firenze varaseim katedraal, Santa Reparata, mis oli kristliku linna usu- ja kogukonnaelu keskus alates vähemalt 5. sajandist. Hiljem ehitati selle kohale Santa Maria del Fiore – praegune Firenze toomkirik. Kiriku varemed avastati 20. sajandil toomkiriku restaureerimise käigus. Arheoloogilised kaevamised katedraali põranda all tõid päevavalgele Santa Reparata jäänused, sealhulgas mosaiikpõrandaid, haudu ja ehitusjälgi mitmest ehitusetapist. Need on osaliselt külastajatele eksponeeritud.

Kristlikus kunstis on Reparatat kujutatud noore neitsina, sageli märtripalmi, krooni või valge tuviga, mis sümboliseerib tema hinge taevasse lendamist. Teda kujutatakse ka lipuga, millel on punane rist valgel taustal – viide tema seotusele Nice'i linnaga.

Tema kuju leidub paljudes Itaalia ja Prantsusmaa kirikutes, eriti Firenzes ja Nice'is. Tuntud kunstnikud, kes on teda kujutanud, on Arnolfo di Cambio, Bernardo Daddi, Andrea Pisano, Domenico Passignano ja Fra Bartolomeo. Mõnel pildil istub ta paadis, meenutades legendi tema ihust, mis jõudis imekombel meritsi Nice'i.

## Viited
Sursk

**Sursk** on linn Venemaal Penza oblastis Gorodištše rajoonis. Asub Sura jõe ääres, 75 km kaugusel Penzast idas. 

Asula rajati 1849. aastal kalevivabriku juurde Nikolski huutori (Никольский Хутор) nime all. 1928. aastal sai aleviks. 1953. aastal sai praeguse nime ja linnaõigused.

2021. aastal oli linnas 6034 elanikku.

## Viited
Belgia jäähokikoondis

**Belgia jäähokikoondis** on Belgia rahvuskoondis jäähokis, mida juhib Royal Belgian Ice Hockey Federation. Meeskond osaleb Rahvusvahelise Jäähokiliidu (IIHF) korraldatavatel turniiridel, sealhulgas maailmameistrivõistlustel.

Aastate jooksul on Belgia mänginud peamiselt IIHF-i maailmameistrivõistluste madalamates divisjonides. Hoolimata tagasihoidlikest tulemustest maailma tipptasemel on jäähoki riigis arenev spordiala, millel on kasvav noortesüsteem ja aktiivne osalemine rahvusvahelistel võistlustel.

2025. aasta mai seisuga oli Belgia koondis maailma koondiste rankingus 35. kohal.

## Viited

## Välislingid
* Hockey Belgia koduleht
Belinski

**Belinski** (1708–1948 Tšembar)  on linn Venemaal Penza oblastis, Belinski rajooni keskus. Asub Tšembari jõe ääres, 129 km Penzast läänes. 

Asulat on esmamainitud 1723. aastal. 1780. aastal sai linnaõigused. 1948. aastal sai kirjanduskriitiku Vissarion Belinski auks, kes seal lapsepõlve veetis, praeguse nime.

1897. aastal oli linnas 5335 elanikku, 2021. aastal 8656 elanikku.

Linnas asub elektroonikadetaile tootev ettevõte Kermet ja Vissarion Belinski majamuuseum.

## Viited
Aarne Eipre

**Aarne Eipre** (26. mai 1944 – 11. august 2016) oli eesti riigiametnik ja äritegelane.

## Elulugu
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1967. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal.

Eipre oli Eesti NSV Maaparanduse ja Veemajanduse Komitee veekaitse osakonna juhataja asetäitja, Tallinna Veemajanduse Inspektsiooni juhataja, Eesti NSV Veemajanduse Inspektsiooni Tallinna osakonna juhataja, Eesti Veeinspektsiooni juhataja asetäitja, Looduskaitse ja metsamajanduse komitee veemajanduse valitsuse juhataja, PI-EST-i spetsialist, 1996. aastast PIC Eesti AS-i juhatuse liige ja tegevdirektor, Sweco Projekti juhatuse liige ja nõukogu liige.

Eipre oli Soome lahe veekaitse töögrupi liige, Eesti Veeühingu asutajaliige 1993. aastal ja Eesti Ehituskonsultatsiooniettevõtete Liidu liige. Ta kandideeris KVL Tallinna nimekirjas 1996. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel Tallinnas valimisringkonnas nr 5, kogus 18 häält ega osutunud valituks, Eesti Koonderakonna nimekirjas 1999. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3, kogus 15 häält ega osutunud valituks, ja Eesti Koonderakonna nimekirjas 1999. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel valimisringkonnas nr 5, kogus 16 häält ega osutunud valituks.

## Isiklikku
Tema isa oli hüdroloog Tiit Eipre, vanaisa koolijuht Friedrich Einberg, poeg on ettevõtja Aarto Eipre.

## Viited


## Artiklid

* A. Eipre, E. Tomann, T. Uder, O. Piibeman. Puhastusseadmed vajavad pidevat järelevalvet Harju Elu, 7. oktoober 1975
* Aarne Eipre. Harku järve kaitseks Õhtuleht, 9. veebruar 1978
* Aarne Eipre. Millal lõpetavad Tartu ja Võru Peipsi järve saastamise? Aja Pulss, 1. oktoober 1985
* Aarne Eipre, Endel Koljat, Raivo Vilu. PANDIVERE - ühtse veemajandusstrateegiaga piirkonnaks! Punane Täht, 7. jaanuar 1988
* Aarne Eipre, Raivo Vilu. Pandivere veekaitsealaks Rahva Hääl, 6. märts 1988
* Aarne Eipre, Enn Loigu. Ei eralda, vaid ühendab Rahva Hääl, 11. august 1988

## Välislingid

* Saadete algmaterjalid 16mm filmilt: 1 | RAHVA MAJANDUS KOHTLA JÄRVE TALLINNA HEITVETE PUHASTAMINE ERR arhiiv, 5. juuni 1981
* Tappa Iseennast!? Rahva Hääl, 21. september 1988
* Vello Hüva. Ökoloogiline olukord pole kiita Harju Elu, 24. september 1988
* Enda Naaber. Koos Eesti ja Rootsi ekspertidega Saarte Hääl, 22. november 1990
* Tänavsuu blogi: üks firma, 5300 professionaali ekspress.delfi.ee, 29. aprill 2008
Algkiirus

**Algkiirus** (tähis enamasti v_0) on keha või punktmassi kiirus liikumise teatud osa alguses. 

Algkiirus on üks algtingimusi klassikalise mehaanika liikumisvõrrandite lahendamisel, näiteks taevamehaanika numbrilise simulatsiooni korral. See on üks tähtis parameeter vertikaalse või viltuse viske puhul ning tulirelvade või rakettide efektiivse laskekauguse arvutamisel. 

Näiteid:
* Viske puhul (vt viskeparabool) nimetatakse seda viskekiiruseks.
* Välisballistikas samastatakse seda laskemoona algkiirusega, millega laskekeha relva torust väljub.
* Raketi ballistilise trajektoori algkiirus on põlemise lõpu kiirus.  
* Kiirus, millega kosmoseaparaat jõuab orbiidile või üleminekutrajektoorile (Hohmanni trajektoorile), määrab nende kuju.
*Maa atmosfääri sissetungivate objektide (näiteks meteoroidide) kiirus atmosfääri sisenemisel on nende edasise saatuse  seisukohast oluline.
Algtingimus

Hariliku diferentsiaalvõrrandi **algtingimus** ütleb, milline väärtus peab otsitaval lahendil ja võib-olla selle tuletisel või tuletistel teatud kohal olema.

Praktiselt igal diferentsiaalvõrrandil on lõpmata palju lahendeid. Algtingimus teeb nende lahendite seast valiku. Mõnikord täidab algtingimust mitu lahendit, mõnikord üksainus, mõnikord mitte ükski.   

Algväärtuse lisamisel diferentsiaalvõrrandile tekib algväärtusülesanne. Eriti põnev küsimus on seejuures, missugune peab antud diferentsiaalvõrrandi algtingimus olema, et tekkival algväärtusülesandel oleks parajasti üks lahend.

## Praktiline tähtsus
Kui diferentsiaalvõrrand kirjeldab protsessi, näiteks eseme liikumist ruumis, siis määrab algtingimus kindlaks, millises olekus liikumine algab, näiteks kus ese alguses asub. 

Küsimus, missugune algtingimus saab välja eraldada ühese lahendi, tähendab siis: mida ma pean süsteemi oleviku kohta teadma, et ma saaksin selle ajaloolist arengut täielikult rekonstrueerida ja  selle tulevikku täielikult ennustada?

Algtingimus matemaatilises mõttes ei pea tingimata käima ajalise või ruumilise alguspunkti kohta. Seda, mida tavakeeles nimetatakse lõpptingimuseks või vaheolekuks, nimetatakse matemaatikas samuti algtingimuseks.

## Näide
Vaba langemist (näiteks õuna langemist puult) kirjeldatakse liikumisvõrrandiga

::\begin{align}
            y*(t) & = -g\\
\Rightarrow y' (t) & = -g \cdot t + v_0
\end{align}</math>,

kus konstant <math>g \approx 9{,}81~\mathrm{m}/\mathrm{s}^2</math> ([[raskuskiirendus]]).

Selle diferentsiaalvõrrandi [[lahendite hulk]] koosneb alguses kõikidest [[funktsioon (matemaatika)|funktsioon]]idest kujul

::<math>\Rightarrow y(t) = -\tfrac{1}{2}gt^2 + v_0 \cdot t + y_0,</math>

kus  <math>y_0</math> ja <math>v_0</math> on suvalised [[integreerimiskonstant|integreerimiskonstandid]].

Üks võimalik algtingimus ütleb näiteks, et õun ripub liikumise alguses oksal kolme meetri kõrgusel:

:<math>y(0) = y_0 = 3~\mathrm{m}</math>

ja seisab paigal:

:<math>y'(0) = v_0 = 0~\mathrm{m}/\mathrm{s}</math>.

== Üldistus ==
[[Osatuletistega diferentsiaalvõrrand]]ite puhul, st kui otsitav funktsioon on [[mitme muutuja funktsioon]], kasutatakse sageli algtingimuste asemel [[rajatingimus]]i. Mõnikord nimetatakse siis rajatingimuse erijuhtu, mille [[määramispiirkond]] moodustab diferentsiaavõrrandi kogu määramispiirkonnas [[hüpertasand]]i, *'algtingimuseks'''.

## Märkused
Tapio Luoma

**Tapio Juhani Luoma** (sündinud 15. juunil 1962 Kurikkas) on Soome Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop alates 1. juunist 2018.

Luoma ordineeriti pastoriks aastal 1987. Tal on teoloogiadoktori kraad (1999). Tema doktoritöö pealkiri on *Incarnation and Physics – Natural Science in the Theology of Thomas F. Torrance* ("Inkarnatsioon ja füüsika – loodusteadus Thomas F. Torrance'i teoloogias"; Oxford University Press 2002) ning selles käsitleb ta teoloogia ja loodusteaduste vahelist suhet. Lisaks dissertatsioonile on Luoma avaldanud muuhulgas pühendusraamatuid.

Enne piiskopiks valimist töötas ta aastatel 1987–1998 Peräseinäjoel abivaimuliku ja kaplanina, aastatel 1998–2002 Ilmajoel kaplanina ja aastast 2002 Seinäjoel koguduseõpetajana. Aastatel 2001–2007 teenis ta Lapua piiskopkonnas vaimuliku assessorina ja aastatel 2010–2012 Lõuna-Pohjanmaa praostkonna praostina. Alates 2008. aastast on ta olnud kiriku sinodi liige ja mitme kirikukogu liige. Aastal 2000 ta aasta vaimulikuks. Ta pühitseti piiskopiks 12. veebruaril 2012 ja ta oli aastatel 2012–2018 Espoo piiskop. Ta on 1. juunist 2018 Soome Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop (Turu peapiiskop).

Ta on õppinud laulu Kalevi Olli juhendamisel. Ta töötas aastatel 1986–1987 Yleisradios diktorina.

## Arvamused

## Isiklikku
Ta on abielus ja on nelja täiskasvanud lapse isa.
Chilpancingo

**Chilpancingo de los Bravo** (tavaliselt lühendatult **Chilpancingo**) on Mehhiko Guerrero osariigi pealinn ja suuruselt teine linn. 2020. aastal elas seal 283 354 inimest.

Linn paikneb Huacapa jõe ääres. 

Linnas asub Chilpancingo lennujaam, mis on üks osariigi viiest lennujaamast.

## Viited
Saksa Demokraatliku Vabariigi jäähokikoondis

**Saksa Demokraatliku Vabariigi jäähokikoondis** oli Ida-Saksamaa esindusmeeskond jäähokis.

## Välislingid
* Hockey DDR International
MARSS Interceptor

**MARSS Interceptor** on elektrimootoriga mehitamata õhusõiduk (püüdurdroon), mis hävitab droone kineetilise energia abil, mitte lõhkepeaga. Tootmises on kaks mudelit: MARSS Interceptor MR (Medium Range) alates 2022. aasta märtsist, ja MARSS Interceptor SR (Short Range) alates 2023. aasta septembrist. Tootjamaad on Ühendkuningriik  ja Saudi Araabia.

## Viited
Vene-Ukraina sõjategevus, alates 1. III 2022

UK-MOD-Ukraine-2022-03-01.jpg|1. III 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-04-01.jpg|1. IV 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-05-01.jpg|1. V 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-06-01.jpg|1. VI 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-07-01.jpg|1. VII 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-08-01.jpeg|1. VIII 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-09-01.jpg|1. IX 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-09-30.jpg|30. IX 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-11-01.jpg|1. XI 2022
UK-MOD-Ukraine-2022-12-01.jpg|1. XII 2022
UK-MOD-Ukraine-2023-01-03.jpg|
UK-MOD-Ukraine-2023-02-01.jpg|
UK-MOD-Ukraine-2023-03-01.jpg|
UK-MOD-Ukraine-2023-03-31.jpg|
UK-MOD-Ukraine-2023-05-02.jpg|
UK-MOD-Ukraine-2023-06-01.jpg|
UK-MOD-Ukraine-2023-06-30.jpg|30. VI 2023
Besê Hozat

**Besê Hozat** (tuntud ka kui **Hülya Oran**; sündinud 12. novembril 1978 Hozati ringkonnas Tunceli provintsis) on kurdi rahvusest Türgi poliitik, ta on Kurdistani Töölispartei liige ja Kurdistani Kogukondade Liidu (Koma Civakên Kurdistan, KCK) kaasesimees koos Cemil Bayikiga.

Ta sündis aastal 1978 Hozati ringkonnas Tunceli provintsis 9-lapselises perekonnas seitsmenda lapsena. Ta käis algkoolis Tanêris ja keskkoolis Kayseris, kus ta koges kurdi aleviidina diskrimineerimist. Tema sõnul suhtuti alevismi ja dersimiliki põlguse ja marginaliseerimisega. Selle kohtlemise vältimiseks liitus ta Abdullah Öcalaniga seotud radikaalsete vasakpoolsete organisatsioonidega.

Tema perekond langes aastal 1938 Dersimi veresauna ohvriks, mida ta nimetas "genotsiidiks". Ta rääkis, et paljud tema pereliikmed tapeti, sealhulgas tema vanaisa, isa naine ja lapsed, samal ajal kui vanaema pääses napilt. Need sündmused kujundasid tema teadlikkust, tekitades vihkamist ja viha riigi vastu.

Tema huvi PKK vastu kasvas tema keskkooliaastatel, osaliselt mõjutatuna Abdullah Öcalani artiklitest, mis avaldati Özgur Halki ajalehes pseudonüümi "Ali Firat" all. Aastal 1994 iitus ta PKK-ga Tunceli provintsi mägedes, võttes endale nimeks Besê Hozat, mis oli sama nimi kui Dersimi mässu juhi Seyid Riza naisel.
Idol × Idol Story!

**Idol × Idol Story!** on Jaapani mangasari, mille on kirjutanud ja illustreerinud Shōtarō Tokunō. Selle sarjastamist alustati Houbunsha Comic Fuzi manga veebisaidil augustis 2022. Selle peatükid on 2025. aasta aprilli seisuga koostatud seitsmeks köiteks.

## Kokkuvõte
Mimi Nagisa, kes armastas iidoleid ja oli ise iidol, loobus oma unistustest, kuna arvas, et tal pole annet, ja veetis ülikoolis käies päevad osalise tööajaga töötades.Kui ta hiljuti oma lemmikiidoli Ibuki Nanaga kassapeol osaleb, selgub, et Ibuki teab Mimi iidolipäevadest ning pärast tagasilööke mäletab Mimi oma minevikku ja tunneb end kohmetult. 

Samal ajal kui Mimi ja Ibuki saatuse tahtel kohtuvad, on meelelahutusmaailmas käimas plaanid mastaapseks iidoliprooviks.
Nice'i lossikalmistu

**Cimetière du Château** ehk **Nice'i lossikalmistu**  on 1783. aastal rajatud kalmistu Prantsusmaal Nice'is.

Kalmistu asub endise 16. sajandi kindluse Citadelle de Nice kohal, mille Louis XIV väed hävitasid 1706. aastal – sellest tulenebki nimetus 'lossikalmistu'. Selle rajamise ajendiks oli Sardiinia kuninga Vittorio Amedeo III 24. juunil 1783 välja antud keeld matta surnuid kirikutesse.

Kalmistu pindala on 14 000 m² ning seal on ligi 2800 hauda, mis teeb sellest suuruselt kolmanda kalmistu Nice'is. Vanimad hauatähised on neoklassitsistlikud ja jäljendavad Rooma sarkofaage. 

Sissepääsu lähedal asub 1935. aastal arhitekt François Aragoni projekti järgi ehitatud Püha Kolmainsuse kabel. Kalmistult avaneb vaade Vahemerele, Nice'i linnale ja ümbritsevatele mägedele. Säilinud on osa endise kindluse müüridest.

Püramiidikujuline skulptuur kalmistu sissepääsu juures on püstitatud mälestamaks inimesi, kes hukkusid 23. märtsil 1881. aastal Nice'i ooperiteatri tulekahjus.

Kalmistu lõunapoolne külg piirneb juudi surnuaiaga, mille hauad on valdavalt lihtsad ja tagasihoidlikud. Sissepääsu juures asub ka kenotaaf Nice'i holokaustiohvrite mälestuseks.

## Kalmistule maetud tuntud isikuid
* Freda Betti (1924–1979) – ooperilaulja
* Alfred Van Cleef (surnud 1938) – juveliir, Van Cleef & Arpels asutaja
* Louis Feuillade (1873–1925) – filmirežissöör
* Aleksandr Herzen (1812–1870) – vene kirjanik ja sotsiaalteoreetik
* Gaston Leroux (1868–1927) – kirjanik ja ajakirjanik
* Emil Jellinek-Mercedes (1853–1918) – ettevõtja
* Carolina Otero (1868–1965) – tantsija
* Renée Saint-Cyr (1904–2004) – näitleja
* Léon Gambetta (1838–1882) – Prantsuse riigimees
* José Gustavo Guerrero (1857–1958) – Rahvusvahelise Kohtu esimene president
* Agathe-Sophie Sasserno (1810–1860) – kirjanik ja luuletaja
* Édouard Corniglion-Molinier (1898–1963) – lendur, minister ja filmiprodutsent
* René Goscinny (1926–1977) – koomiksikirjanik (Asterix)
* Georges Lautner (1926–2013) – filmirežissöör
* Louis Nucéra (1928–2000) – prantsuse kirjanik
* François Grosso (1847–1939) – ettevõtja
* Félix de Constantin de Châteauneuf – admiral
* Antoine Risso (1777–1845) – loodusteadlane
* Paul Montel (1876–1975) – matemaatik
* Édouard Grinda (1879–1959) – poliitik

## Viited

## Välislingid
* 
* A Nice, les tombes géolocalisées sur internet – tasuta veebirakendus haudade asukohtade määramiseks kõikidel Nice'i kalmistutel.
Jugoslaavia jäähokikoondis

**Jugoslaavia jäähokikoondis** esindas Jugoslaavia Sotsialistlikku Föderatiivset Vabariiki rahvusvahelistel võistlustel. Meeskond osales viiel taliolümpiamängude jäähokiturniiril.
Klara

**Klara** on naisenimi.

2025. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 624. naisenimi. 1. jaanuari 2025 seisuga oli Eestis eesnimi Klara 165 naisel. Kõige populaarsem on eesnimi Klara vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,92.

## Nime kandjaid
*Klara Geywitz
*Klara Hallik
*Klara Hitler
*Klara Zetkin
*Klara Zamenhof
*...

## Viited

## Välislingid
*
Roland Tõnisson

**Roland Tõnisson** (sündinud 22. septembril 1968 Tallinnas) on eesti-soome päritolu eesti õigeusu vaimulik ja kirjanik. 

Ta õppis aastatel 1993–1998 EELK Usuteaduse Instituudis, seejärel samas pastoraalseminaris. Aastatel 2000–2002 õppis ta Vabaluterlike Koguduste Assotsiatsiooni Teoloogilises Seminaris (Free Lutheran Theological Seminary, Minneapolis, USA). Aastatel 2002–2003 õppis ta Eesti Diplomaatide Koolis ja 2003–2004 Audentese Ülikoolis rahvusvahelisi suhteid (Euroopa Uuringud) ja sai magistriks. 

Aastatel 1997–2004 oli Tõnisson tegev Eesti Kaitsejõududes kaplanina (EELK vaimulik).

2004. aasta augustist alates on ta ortodoks (EAÕK).

15. augustil 2007 pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus  Tõnissoni diakoniks ja 9. jaanuaril 2011 pühitses Helsingi metropoliit Ambrosius ta preestriks. 

2011-2012 teenis Tõnisson Helsingi piiskopkonnas vikaarpreestrina (töö venekeelsete koguduseliikmetega). 2014–2017 oli ta EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester. Lisaks teenis ta ka Metskülas, Öörikul, Lümandal, Piilas, Mustjalas, Reol Reomäe Apostel Andrease kogudust. 

Alates juunist 2019 on ta EAÕK Suure-Jaani ülemapostlite Peetruse ja Pauluse koguduse preester ning teenib õigeusklikke ka Keilas ja Paides. 

Kirjanduses on Tõnisson tegev aastast 2004.

## Raamatud
*2025 Irumäe õpipoiss
*2025 Tagasi tegelikku ellu
*2024 Verepunane Venemaa
*2024 Serafim ja Silvia
*2023 Mõrvatud keisririigi varemetel
*2022 Retk uude ellu
*2022 Punased mustrid
*2020 Uue Maailma hällilaul
*2020 Eestlased võõra võimu väes 1939-1945
*2019 Väike Mamma
*2019 Teisel liinil
*2018 50 päeva üksilduseta
*2016 Gosudar
*2016 Maarjamaa Kremli ja Pentagoni vahel
*2014 Tuuleväljad
*2008 Uus Ilm

## Lingid

*Roland Tõnissoni koduleht
Facundo Pellistri

**Facundo Pellistri Rebollo** (sündinud 20. detsembril 2001 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib parem äärepoolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta sündis Uruguay pealinnas Montevideos Hispaania ja Itaalia päritolu perekonnas.

2012. aastal liitus ta kodulinnaklubiga Peñarol, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2019. aastal. Kohe esimesel aastal valiti Pellistri kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Manchester United. Manchester Unitedis debüteeris Pellistri alles hooajal 2022/23. Enne seda oli ta kahel hooajal laenul Hispaania kõrgliigaklubis Deportivo Alavés. Manchester Unitedi põhikoosseisu liikmeks Pellistri ei kujunenud – ta sai kolme hooajal jooksul (2022–2025) klubi meeskonnas kirja 25 mängu, millest 13 Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2023/24 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Granada. Ta lõi Granadas mängides Hispaania kõrgliigas kaks väravat: 11. veebruaril FC Barcelona ja 28. aprillil Osasuna vastu, kuid Granada jäi liigas viimasele kohale ja langes esiliigasse.

2024. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Panathinaikόsega.

Uruguay jalgpallikoondises debüteeris Pellistri 27. jaanuaril 2022 MM-i valikmängus Paraguay vastu. Samal aastal kuulus ta Uruguay koondisse maailmameistrivõistlustel, kus ta pääses väljakule kõigis kolmes alagrupimängus. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. juunil 2024 sõprusmängus Mehhiko vastu. 2024. aasta Copa América teises alagrupimängus lõi ta värava Boliivia vastu.

## Viited

## Välislingid
* Profiil PAE Panathinaikόse kodulehel
Oh Hyeon-gyu

**Oh Hyeon-gyu** (korea keeles 오현규; sündinud 12. aprillil 2001 Namyangjus) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründajana Belgia kõrgliigaklubis Genk ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.

Lõuna-Korea kõrgliigas debüteeris ta 2019. aastal Suwon Samsung Bluewingsi meeskonnas. Sõjaväeteenistuse ajal aastatel 2020–2021 mängis ta klubis Gimcheon Sangmu. Tema läbimurde hooaeg oli 2022, mil ta lõi Suwoni meeskonnas Lõuna-Korea kõrgliigas 13 väravat.

2023. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Šotimaa kõrgliigaklubiga Celtic. Šotimaa kõrgliigas debüteeris ta 29. jaanuaril 2023 mängus Dundee Unitedi vastu ja lõi esimese värava 5. märtsil penaltist St Mirreni vastu. Celticis mängis Oh vaid poolteist hooaega, kuid tuli nii 2022/23 kui ka 2023/24 klubiga Šotimaa meistriks.

2024. aasta juuli sõlmis ta nelja-aastase lepingu Genkiga.

Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris Oh 11. novembril 2022 sõprusmängus Islandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2024 MM-i valikmängus Jordaania vastu. Ta kuulus Lõuna-Korea koondisse 2024. aasta Aasia meistrivõistlustel.

## Saavutused
;Suwon Samsung Bluewings
*Korean FA Cup: 2019
;Gimcheon Sangmu
*K League 2: 2021
;Celtic
*Scottish Premiership: 2022–23, 2023–24
*Scottish Cup: 2022–23, 2023–24
*Scottish League Cup: 2022–23

## Viited
Chidera Ejuke

**Chidera Ejuke** (sündinud 2. jaanuaril 1998 Zarias) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Sevilla ja Nigeeria jalgpallikoondises.

2016. aastal debüteeris ta Nigeeria kõrgliigaklubis Gombe United.

2017. aasta märtsis siirdus ta Euroopasse, kui sõlmis kolmeaastase lepingu Norra kõrgliigaklubiga Vålerenga. Hooajal 2019/20 mängis ta Hollandi kõrgliigaklubis Heerenveen, kus lõi 25 mänguga üheksa väravat. 2020. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva CSKA. Seoses 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungiga Ukrainasse oli ta hooajal 2022/23 CSKA-st laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Hertha ja hooajal 2023/24 Belgia kõrgliigaklubis Royal Antwerp.

2024. aasta juunis siirdus ta Sevillasse pärast seda, kui tema leping CSKA-ga lõppes.

Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Ejuke 13. oktoobril 2020 sõprusmängus Tuneesia vastu. Ta kuulus Nigeeria koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

## Viited
Pedro Chirivella

**Pedro Chirivella Burgos** (sündinud 23. mail 1997 Valencias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs.

Aastatel 2004–2013 kuulus ta kodulinnaklubi Valencia noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Liverpool. Liverpooli põhimeeskonnas debüteeris ta 17. septembril 2015 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Bordeaux' Girondinsi vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta Liverpooli meeskonnas 1. mail 2016 mängus Swansea City vastu, kuid see jäi ühtlasi tema ainsaks mänguks Inglismaa kõrgliigas. Liverpoolist oli ta hooajal 2016/17 laenul Hollandi kõrgliigaklubis Go Ahead Eagles ja hooajal 2017/18 samasse liigasse kuuluvas klubis Willem II. Liverpooli särgis pääses Chirivella väljakule veel kuues kohtumises hooajal 2019/20 (neist kolm Inglismaa karikavõistlustel ja kolm Inglismaa liigakarikavõistlustel.)

Aastatel 2020–2025 mängis Chirivella Prantsusmaa kõrgliigaklubis FC Nantes. 2022. aastal võitis ta Nantes'iga Prantsusmaa karikavõistlused.

2025. aasta juunis sõlmis ta lepingu Panathinaikόsega.

Chirivella mängis aastatel 2012–2014 Hispaania kuni 17-aastaste koondises, milles lõi 14 mänguga kaks väravat.

## Viited
Indigo-siniaara

**Indigo-siniaara** (*Anodorhynchus leari*) on papagoilaste sugukonda kuuluv linnuliik.

## Välimus
Indigo-siniaara on 70–75 cm pikk. Tiiva pikkus on 374–406 mm, saba 354–481 mm. Kaalub 940 g.

Sulestik on sinine, pea ja kael on veidi rohekad. Lennu- ja sabasuled on altpoolt mustad. Noka kõrval ja silmade ümber on nahk erekollane ja sulgedeta. Nokk on must, jalad tumehallid. Silmad on pruunid.

Sarnaneb välimuselt hüatsint- ja türkiis-siniaaraga. Hüatsint-siniaara on suurem ja sinisem. Türkiis-siniaara pea on rohkem hall ja ülejäänud sulestik on rohekam.

## Levik
Elavad Kirde-Brasiilias.

Elavad kuivades kaatingades, kus leidub liivakivipaljandeid. Eriti piirkondades, kus kasvab printsipalme.

## Toitumine
Toituvad põhiliselt printsipalmipähklitest, mida võivad süüa päevas kuni 350. Toituvad ka korallnupu, dioklea ja imbu-mombinipuu viljadest, agaaviõitest ja maisist. Otsivad toitu nii puude otsas kui ka maapinnal.

## Pesitsemine
Pesitsevad kaljulõhedes veebruarist aprillini. Kurnas on kolm muna.

## Eluiga
Indigo-siniaarad on elanud kuni 43-aastaseks.

## Viited

## Välislingid
Burga

**Burga** on küla (*mazciems*) Põhja-Lätis Valka piirkonna Valka vallas. Küla asub  valla keskosas ja on tekkinud endise Burga mõisa keskuse juurde. Burga jääb  Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.

## Viited
Vīganti

**Vīganti** on küla (*mazciems*) Lätis Valka piirkonnas Ērģeme vallas.

Vīganti on tekkinud endise Vīganti mõisa keskuse juurde.

Seal asub Vīganti bussipeatus.

## Viited
Muutlik vöödik

**Muutlik vöödik** (*Thaxterogaster multiformis*) on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.

Seen kasvab kuusikutes ja on maheda maitse ja lõhnaga.

## Välislingid
*
Mustselg-laanerähn

**Mustselg-laanerähn** (*Picoides arcticus*) on laanerähni perekonda kuuluv liik. Liigi looduslik elupaik on Põhja-Ameerika metsades.

## Viited
Horní Bříza

**Horní Bříza** (saksa keeles *Ober Birken*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Horní Bříza asub Plzeňi kesklinnast ligikaudu 11 km põhjas.

Asulat on esmamainitud 1180. aastal. 1220. aasta paiku kingiti küla Plasy kloostrile. 1865. aastal hävis suur osa külast tulekahjus. Raudteeühenduse sai Horní Bříza aastatel 1871–1873. 1880. aastal avastati piirkonnast kaoliini ehk portselansavi leiukoht. Kaoliini kaevandamist alustati 1882. aastal. Keraamikatoodete tootmine algas 1886. aastal.

Linnaõigused sai Horní Bříza 1. juulil 1994.

## Viited
Álex Blanco

**Alejandro Blanco Sánchez** (tuntud kui **Álex Blanco**; sündinud 16. detsembril 1998 Benidormis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Sloveenia kõrgliigaklubis Ljubljana Olimpija.

Ta kuulus noorena Valencia ja FC Barcelona noorteakadeemiatesse. Hooajal 2017/18 debüteeris ta Valencia reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Valencia põhimeeskonnas debüteeris ta 30. oktoobril 2018 Hispaania karikavõistluste mängus CD Ebro vastu. Hooaja 2018/19 teises pooles oli ta Valenciast laenul Hispaania kõrgliigaklubis Deportivo Alavés ja hooajal 2019/20 Hispaania esiliigaklubis Real Zaragoza. Valencia meeskonnas tegi Blanco Hispaania kõrgliigas debüüdi 29. septembril 2020 mängus Real Sociedadi vastu. Esimese värava lõi ta kõrgliigas 21. märtsil 2021 mängus Granada vastu.

2022. aasta jaanuaris liitus ta Itaalia esiliigaklubiga Como. Hooaja 2023/24 teises pooles mängis ta samasse liigasse kuuluvas klubis Reggiana.

2024. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ljubljana Olimpijaga. Hooajal 2024/25 tuli ta Ljubljanaga Sloveenia meistriks.

2014. aastal mängis Blanco kolm korda Hispaania kuni 17-aastaste koondises ja 2016. aastal kaks korda kuni 19-aastaste koondises.

## Viited
Třemošná

**Třemošná** (saksa keeles *Tschemoschna*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Třemošná asub Plzeňi kesklinnast ligi 9 km põhjas.

Küla on esmamainitud 1181. aastal. 1817. aastal avastati piirkonnas kivisöe leiukoht ja alustati selle kaevandamist. Kivisütt kaevandati kuni 19. sajandk lõpuni. Klaasivabrik ehitati Třemošnásse aastatel 1862–1864. Klaasi tootmine lõpetati 1921. aastal. 1855. aastal avastati Třemošná lähedal kaoliini ehk portselansavi leiukoht. 1875. aastal ehitati Třemošnásse kaoliini sulatuskoda ja keraamikatoodete tehas. 1908. aastal asutati ettevõte "Platinon", mis tootis keemiatööstusele kivist torusid ja keraamikat. 1909. aastal rajati ka vendade Mráčeki kivikeraamikatehas. Aastatel 1948–1949 natsionaliseeriti kõik kolm keraamikavabrikut ja need said Horní Břízas asuva Lääne-Tšehhi keraamikatehase kompleksi osaks. Linnaks sai Třemošná 1972. aastal.

## Viited
Újezd u Brna

**Újezd u Brna** (saksa keeles *Aujest*) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Újezd u Brna asub Brno kesklinnast ligikaudu 14 km kagus.

Asulat on esmamainitud 1141. aastal. 2. detsembril 1805 toimunud Austerlitzi lahingu lahingutegevus leidis aset ka Újezdi küla territooriumil. 1909. aastal sai Újezd aleviks. 1952. aastal ühendati Újezdiga Rychmanovi ja Šternovi külad ning alev sai uueks nimeks Újezd u Brna.

Linnaks sai Újezd u Brna 2005. aastal.

## Viited
Raymond Guiot

**Raymond Guiot** (5. oktoober 1930 Roubaix – 11. juuli 2025 Pariis) oli prantsuse flötist, pianist, helilooja ja pedagoog.

Ta oli aastatel 1962–1991 Pariisi Ooperi orkestri esimene flötist ning alates 1977. aastast Pariisi konservatooriumi õppejõud. Guiot oli ka hinnatud stuudiomuusik ning saavutas tuntuse džässist mõjutatud flöödimuusikaga. Tema helilooming ühendab klassikalist stiili ja improvisatsioonilisi elemente.

Guiot' loominguline ja pedagoogiline tegevus mõjutas oluliselt 20. sajandi prantsuse flöödimängu arengut.
Konstantin Strukov

**Konstantin Ivanovitš Strukov** (vene *Константи́н Ива́нович Стру́ков,* sündinud 10. septembril 1958 Dimitrovskis, Orenburgi oblastis) on Venemaa oligarh, Venemaa kullakaevandusgigandi Južuralzoloto Grupi president, alates 5. juulist 2025 Venemaal vahi all.

## Elulugu
1980. aastal lõpetas G. I. Nosovi nimelise Magnitogorski Kaevandus- ja Metallurgiainstituudi maavarade maa-aluse kaevandamise tehnoloogia ja kompleksse mehhaniseerimise erialal. Samal aastal suunati tööle Kasahhi NSV-s asuvasse söekaevandusettevõttesse "Karaganda süsi" ("Караганда уголь"). Töötas kuni 1997. aastani Kasahstani kaevandusettevõtetes tõustes kaevandusmeistri kohalt Kasahstani kullakaevanduse "Kazzoloto" juhiks.

1994. aastal asutas Sibais (Baškiirias) ettevõtte "Kuprum", mis hakkas tegelema kulla kaevandamisega. 1997. aastal nimetati Venemaa kullakaevandusettevõtte "Južuralzoloto" juhatajaks Tšeljabinski oblastis. 2000-2001 "Južuralzoloto" peadirektor, 2001-2007 direktorite nõukogu esimees. 2000-2001 söekaevandusettevõtte "Tšeljabinskugol" peadirektor, 2001-2007 söekaevandusettevõtte "Tšeljabinskaja ugolnaja kompanija" peadirektor, aastast 2007 Venemaa kullakaevandusgigandi "Južuralzoloto" Grupi president. 

2003. aastal kaitses kandidaadikraadi teemal "Kullamaardlate soonte kaevandamise tehnoloogia täiustamine Kotšarskoje maardlas suurtel sügavustel". 2018. aastal kaitses ta Venemaa Teaduste Akadeemia Melnikovi nimelises Integreeritud Maavarade Arendamise Instituudis doktoritöö teemal "Kaevandussüsteemide parameetrite põhjendamine Uuralite sooneliste kullamaardlate maa-aluse arendamise lõppjärgus". Tehnikateaduste doktor (2018), Venemaa Föderatsiooni Mäeteaduste Akadeemia täisliige (2019), Magnitogorski Riikliku Tehnikaülikooli professor (2022).Tšeljabinski oblasti Seadusandliku Kogu saadik, alates 23. juunist 2016 aseesimees. Aastast 2005 Venemaa võimupartei "Ühtne Venemaa" liige. 

Ajakirja "Forbes" edetabelis "Venemaa 200 rikkamat ärimeest 2021" saavutas ta 2,8 miljardi dollari suuruse varandusega 55. koha. "Forbesi" andmetel sai Strukovist 2021. aastal Venemaa rikkaim riigiteenistuja, saavutades edetabelis esikoha 8,62749 miljardi rubla suuruse sissetulekuga.

## Vahistamine
5. juulil 2025 pidas Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus FSB Strukovi kinni Tšeljabinski lennuväljal, kui ta üritas oma isikliku "Bombardier" lennukiga lennata Tšeljabinskist Türki. Venemaa prokuratuur nõuab Strukovi varade konfiskeerimist, väites, et need on saadud korruptiivsete skeemide kaudu, kasutades variettevõtteid, perekonnaliikmeid ja siseringi isikuid. Venemaa eksperdi, professor Mark Galeotti sõnul sai kullamiljardärile saatuslikuks just otsus põgeneda riigist. „Tõenäoliselt ei lahku ta enam kunagi sunnitöölaagrist, kuhu ta saadetakse, sest ta rikkus üht Putini põhireeglit,“ tunnistas Galeotti.

## Sanktsioonid
19. oktoobril 2022 kehtestas talles sanktsioonid Ukraina kuna "ta on üks suurimaid annetajaid Putini valitsevale parteile Ühtne Venemaa." 8. novembril 2023 kehtestas talle sanktsioonid Ühendkuningriik, 23. veebruaril 2024 USA.

## Viited
Lehviktümak

**Lehviktümak** (*Postia floriformis*) on *[[Dacryobolaceae]]* sugukonda kuuluv seeneliik.

Seen kasvab tavaliselt kuusel.

## Välislingid
*
Stod

**Stod** (saksa keeles *Staab*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi lõunaringkonnas. Stod asub Radbuza jõe ääres, Plzeňi kesklinnast ligi 18 km edelas.

Stodi on esmamainitud 1235. aastal, mil kuningas Václav I annetas küla Chotěšovi premonstraatide kloostrile. 1315. aastal andis kuningas Jan Pime Stodile alevi õigused. Kolmekümneaastases sõjas sai linn tugevasti kannatada. 1654. aastal oli alevis ainult 230 elanikku. Stodi toodi saksa ümberasujate peresid, mistõttu piirkond saksastus. Linnaks sai Stod 1850. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. 

## Viited
Kopli rahvamaja

**Kopli rahvamaja** on Tallinnas Kopli tänaval asuv hoone, mis valmis 1937. aastal ja mille arhitekt on Elmar Lohk.

Hoone ehitati varasema rahvamaja asemele, mis põles 1934. aastal. Nurgakivi pandi hoonele 1936. aasta 16. veebruaril tseremoonial, kus oli teiste hulgas kohal riigivanem Konstantin Päts.

Teise maailmasõja eel oli tegu kultuurimajaga, kus korraldati etendusi, kinoseansse, peoõhtuid ja muid üritusi. Hoone anti 1940. aastal kasutusele Nõukogude Liidu sõjaväele ning sai hüüdnimeks "madruste klubi". 

Alates 2019. aastast vastutab hoone eest Salme kultuurikeskus.

2022. aastast tegutseb rahvamaja sisehoovis kogukondlik parandustöökoda Kopli 93.

2023. aastal restaureeriti 85. aastapäeva puhul rahvamaja ilmestanud Rudolf Saaring-Sõrmuse skulptuur "Naine kandlega".

## Viited
Raadiosond

**Raadiosond** on meteoroloogias ja aeroloogias kasutatav patareitoitega telemeetriaseade, mida tavaliselt tõstab õhupall atmosfääris 20–35 kõrgusele. Sond mõõdab mitmesuguseid atmosfääri parameetreid ja edastab mõõteväärtused raadio teel pidevalt maapealsele vastuvõtjale. Raadiosondid mõõdavad või arvutavad järgmisi muutujaid: kõrgus merepinnast, rõhk, temperatuur (ka selle muutumise kiirus), suhteline õhuniiskus, tuul (nii tuule kiirus kui ka suund), kosmilise kiirguse näidud suurel kõrgusel ja sondi geograafiline asukoht (laius- ja pikkuskraad), kui sondil on GPS-vastuvõtja.  Osooni kontsentratsiooni mõõtvaid raadiosonde nimetatakse osoonisondideks.

Andmete raadioedastus toimub tavaliselt sagedusalas 400–406 MHz. Sõltuvalt sondi tüübist kasutatakse selles vahemikus erineva ribalaiusega kanaleid. Praegusaegsed sondid kasutavad ainult umbes 5 kHz laiust riba. On ka raadiosonde, mis edastavad andmeid sagedusalas 1668,4–1700 MHz. 

Sond on kinnitatud heeliumi või vesinikuga täidetud lateksõhupalli külge. Pallid on piisava suuruse ja kvaliteediga, et kanda vajalikku raskust (200 g kuni 1 kg).  Sondi lend võib kesta kuni kaks tundi. Selle aja jooksul tõuseb ta umbes 35 km kõrgusele ning võib kanduda rohkem kui 300 km kaugusele kohast, kust see üles lasti. Kiirusega umbes 300 m miutis ülespoole tõustes pall õhurõhu vähenedes järjast paisub, kuni lõpuks lõhkeb ja langeb tagasi maapinnale. Mõnel sondil on langevari.

Kasutusel on ka lennukist alla kukutatavaid raadiosonde, mida nimetatakse dropsondideks. 

Tänapäeval kasutatakse üldiselt ühekordseid  ohupalliga radiosonde. Võimalikul leidjal soovitatakse radiosond, selle elektroonikakomponendid ja patareid utiliseerida.

## Viited

## Välislingid
Aeroloogilised mõõtmised: raadiosond
Pohořelice

**Pohořelice** (saksa keeles *Pohrlitz*) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Pohořelice asub Jihlava jõe ääres, Brno kesklinnast ligi 24 km lõunas.

Pohořelicet on esmamainitud 1222. aastal. Kuni 1512. aastani oli Pohořelice kuningalinn. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada. 18. sajandil mõjus linna arengule soodsalt keiserliku maantee ehitamine Brnost Viini 1727. aastal.

Brno surmamarsi ajal asus Pohořelices 1945. aasta juuni alguses sakslaste ajutine väljasaatmislaager.

## Viited
Mõru vöödik

**Mõru vöödik** (*Cortinarius infractus*) on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.

Seen kasvab lehtpuudega, ei oma mingit erilist lõhna ja on mõru maitsega.

## Välislingid
*
Valga Jaani kogudus

**Valga Jaani kogudus** oli luterlik kogudus Valgas.

1946(?). aastal liideti Valga linna Eesti Jaani kogudus, Valga Luke kogudusega ja moodustus Valga Peetri-Luke kogudus.

Algselt kasutas Valga Jaani kirikut saksa Jaani kogudus, selle järgi on kirik ka nime saanud.

Valga Jaani koguduse Valga Jaani kirikut nimetati linnakirikuks ja Luke kihelkonnakirikut maakirikuks.
## Valga Jaani koguduse vaimulikud
* 1541,  Wilken Werneken
*1638, Matthias Haber
* 1647–1654,  Martin Libius
* Georg Lemken, Valga ja Luke vaimulik
* Joachim Kaibelius (surn. 1674), 
* 1664,  Joachim Reibel
* 1675,  Johann Gerngross (sünd ~ 1650)
*1684, Johann Christoph Wisner (Wiesener) (1648/1650–1721), pastor
*..–1704), David Reinken (1661−1722), Luke ja Valga Jaani koguduse pastor, Riia kreisi 2. praostkonna praost
* 1722–,  Zacharias Piehl
* Joseph Leopold Blida (surn 1766), 
* 1754, Ambrosius Mielchen (surn. 1767), 
*1767,  Johann Bernhard Grüner(t) (sünd 1737), 
*1798–1823, Johann Gottlob (Wilhelm?) Preuss
:1823. aastal ühendati Valga ja Luke kogudused, Lukesse ja Valgasse jäi kaks iseseisvat kogudust ja mõlemal kirikul on üks õpetaja. 1823. aastast peale teenisid Valga linnakogudust Luke koguduse õpetajad 
*1812–1839,  Johann Lorenz Schatz, Valga ja Luke koguduste pastor
*1839–1848, Ernst ''Theodor Hellmann'' (1806–1850), Valga ja Luke koguduste pastor
*1849–1852, ''Emil'' Georg Hermann ''Sokolovsky'' (1819–1869), Valga ja Luke koguduste pastor
*1853–1869, ''Piers'' Hermann ''Otto''  (1827–1869), Valga koguduse pastor 
*1869–1890, Heinrich Christian Gustav Kupffer, Jaani koguduse pastor ja Liivimaa konsistooriumiringkonna Valga praostkonna praost
*1890–1915, Paul Dietrich  (1862–1910),  koguduse pastor
*1915–1918, Julius Kuptsch (Jūlijs Kupčs) (1882–1962), koguduse pastor
*1919–1920, Nikolai Bäuerle, koguduse pastor
*1920–1929, Kārlis Vēmanis, koguduse pastor 
*1929–1938,  Edgars Jundzis (viimane Jaani koguduse õpetaja).

## Vaata ka
*Valga Peetri-Luke kogudus
*Valka Püha Katariina evangeelne luterlik kirik

## Viited

## Välislingid
*Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Valga kogudus, e-kirik.eelk.ee, 6. aprill 2021
Aleksandr Serebrovski

**Aleksandr Serebrovski** (Александр Сергеевич Серебровский; 18. veebruar (vkj. 6 veebruar) 1892 Kursk – 26. juuni 1948 Bolševo (tänapäeval Koroljov), Moskva oblast) oli vene bioloog.

## Teoseid eesti keeles
*Serebrovski, A. S. 1948. *Bioloogilised matkad*. (Vene keelest tõlkinud Juuli Luke.) Tartu: Teaduslik Kirjandus.