Abdurahman Avtorhanov

**Abdurahman Avtorhanov** (vene keeles *Абдурахман Геназович Авторханов*, tšetšeeni keeles *Ӏабдурахьман Геназович (Ганазович) Авторханов*; 25. oktoober/7. november 1908 Nadteretšnoje, Tšetšeenia – 24. aprill 1997 Olching, Ülem-Baieri ringkond, Saksamaa) oli tšetšeeni rahvusest Nõukogude Liidu teadlane, ajaloolane, kirjanik, publitsist ja avaliku elu tegelane. Pärast Teist maailmasõda oli ta Lääne-Saksamaal elav antikommunistlik kremloloog ja politoloog, kes külma sõja ajal kirjutas populaarseid raamatuid Nõukogude Liidu ja selle valitseva süsteemi kohta. Ta kirjutas mitme vene pseudonüümi all, kuid pärast Nõukogude Liidu lagunemist on mõned tema teosed uuesti avaldatud tema pärisnime all.

Algselt pühendunud kommunistliku partei funktsionäärina, kes koges Suure terrori ajal vangistust, põgenes ta Teise maailmasõja ajal Natsi-Saksamaa poolele (varsti enne seda, kui nõukogude võim tšetšeenid küüditas). Pärast sõda jäi ta Lääne-Saksamaale ja liitus lõpuks kommunismivastase lääneblokiga, töötades professorina USA armee Vene piirkonna koolis ja saades Raadio Vaba Euroopa/Raadio Vabadus kaasasutajaks.

Tema sünniaeg on ebaselge. Memuaaride kohaselt sündis ta aastatel 1908–1910 väikeses Tšetšeenia külas Lakha-Nevris, mille Nõukogude väed hävitasid tšetšeeni ja inguši elanikkonna küüditamise käigus 1944. aastal. Perekonnanimi Avtorhanov anti talle 1923. aastal, kui ta lastekodusse registreeriti.

Noor Avtorhanov liitus entusiastlikult kommunistliku parteiga 1927. aastal ja teenis kõrge parteiametnikuna. Ta lõpetas aastal 1937 Punase Professuuri Instituudi Venemaa ajaloo erialal, ta kirjutas kuus raamatut Kaukaasia ajaloost. Ta arreteeriti aastal 1937 valesüüdistuse alusel suure terrori ajal, kuid vabastati aastal 1942. NKVD andis talle ülesandeks infiltreeruda Nõukogude-vastasesse Tšetšeenia liikumisse, mille üks juhte oli tema koolivend Hasan Israilov, kuid Avtorhanov Teise maailmasõja ajal ületas rindejoone ja saabus Saksamaa poolele. Gestapo arreteeris ta, kuid peagi ta vabastati ja ta elas sõja lõpuni Berliinis. Sõja ajal avaldas ta oma töid paljudes Saksamaa ajalehtedes. Pärast sõda sai temast aastal 1951 Raadio Vaba Euroopa/Raadio Vabadus kaasasutaja.

Ta on kirjutanud arvukalt raamatuid ja artikleid kommunismi ajaloo ja põhiküsimuste kohta. Tema raamat "Staline au pouvoir" (Stalini valitsusaeg), mis ilmus prantsuse keeles 1951. aastal, kirjeldas Jossif Stalini terrorivalitsust. Tema raamatut "Stalin ja Nõukogude Kommunistlik Partei" peetakse Stalini võimuletuleku poliitilise tausta peamiseks allikaks. Ta oli üks esimesi autoreid, kes väitis oma 1976. aasta raamatus Stalini surmast, et Stalini mõrvas NKVD juht Lavrenti Beria. Pjotr Grigorenko ja levitas seda raamatut Nõukogude Liidus fotokoopiate ja masinakirjas käsikirjade abil.

Oma raamatutes rõhutas ta Nõukogude julgeolekuteenistuste juhtivat rolli režiimi elushoidmisel. 1950. aastal, kolm aastat enne Stalini surma, kirjutas ta:

"Ei ole tõsi, et võim ja autoriteet Nõukogude Liidus on jagatud [kommunistliku] partei ja sõjaväelise kliki vahel ... [või] et partei keskkomitee poliitbüroo on kõikvõimas suurvõim ... Poliitbüroo, kuigi särav, on siiski vaid vari tegelikust suurvõimust, mis seisab iga poliitbüroo liikme tooli taga. Poliitbüroo liikmed ise teavad seda kindlalt, partei aimab seda ebamääraselt ja rahvas on "kõrge poliitika" suhtes apaatne. Inimestele õpetatakse mitte mõtlema. Üks absoluutne võim mõtleb, tegutseb ja dikteerib kõigile." Selle jõu nimi – NKVD / MVD / MGB ... Stalinlikku režiimi ei hoia koos nõukogude organisatsioon, partei ideaalid, poliitbüroo ega Stalini isiksus, vaid Nõukogude poliitilise politsei organisatsioon ja tehniline oskus, milles Stalin ise mängib esimese politseiniku rolli ... Väide, et NKVD on riiklik salapolitsei, annab väga vähe edasi ... Väide, et NKVD on "riik riigis", halvustab NKVD-d, sest juba ainuüksi sõnastus võimaldab kahe jõu olemasolu: normaalse valitsuse ja ülenormaalse NKVD valitsuse; samas kui tegelik jõud on ainult üks – universaalne tšekism. Riigi tšekism, partei tšekism, kollektiivi tšekism, indiviidi tšekism. Tšekism ideoloogias, tšekism praktikas. Tšekism ülalt alla. Tšekism kõikvõimsalt Stalinilt tähtsusetule informaatorile.

Üks tema raamatutest pealkirjaga "Tšetšeeni-Inguši rahva mõrv" (vene keeles "Убийство чечено-ингушского народа") on tšetšeenide ja inguššide seas tänapäevalgi väga populaarne. Mõni kuu enne Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal andis Tšetšeeni-Inguši ANSV Avtorhanovile aukodaniku nimetuse. Esimese Tšetšeenia sõja ajal pidas ta kirjavahetust Tšetšeenia presidendi Džohhar Dudajeviga. Samuti kutsus ta üles rahuläbirääkimistele Venemaa presidendi Boriss Jeltsiniga.

Abdurahman Avtorhanov suri Münchenis, Saksamaal, vahetult pärast Esimese Tšetšeenia sõda lõppu, aastal 1997.

Tema raamatutest on eesti keelde tõlgitud "Загадка смерти Сталина: заговор Берия" (5. trükk aastal 1986 kirjastus Possev, Frankfurt), ilmus pealkirja all "Stalini surma mõistatus. Beria vandenõu", eesti keelde tõlkinud Ants Paikre. Eesti Raamat, 2023.

## Raamatud
* «Технология власти» München, 1959 ("Võimu tehnoloogia")
* «Происхождение партократии» Frankfurt, 1973 ("Partokraatia tekkimine")
* «Загадка смерти Сталина: заговор Берия» Frankfurt, 1976 ("Stalini surma mõistatus. Beria vandenõu"), eesti keelde tõlkinud Ants Paikre Eesti Raamat, 2023
* «Сила и бессилие Брежнева» Frankfurt, 1979 ("Brežnevi jõud ja jõuetus")
* «Мемуары: Рассказ о жизни автора на фоне бурных событий XX века.» Frankfurt, 1983 ("Memuaarid: jutustus autori elust XX sajandi tormiliste sündmuste taustal")
* «От Андропова к Горбачёву: Дела и дни.» Pariis, 1986 ("Andropovist Gorbatšovini: tööd ja päevad")
* «Империя Кремля: Советский тип колониализма.» Garmisch-Partenkirchen, 1988 ("Kremli impeerium: kolonialismi nõukogude tüüp")
* «Ленин в судьбах России: Размышления историка.» Garmisch-Partenkirchen, 1990 ("Lenin Venemaa saatustes: ajaloolase mõtisklused")