open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mosti autodroom

**Mosti autodroom** on kõva pinnaga 4,212 km (2,617 miili) pikk motospordi ringrada Mosti linna lähedal Tšehhi Vabariigi loodeosas.

## Sündmused

; **Praegused**

* mai: Superbike'i MM, Superspordi MM, Supersport 300 MM
* juuni: Külgvankrite MM, Saksa Superbike'i meistrivõistlused (IDM), Northern Talent Cup, VFV Großer Preis der Stadt Most
* juuli: TCR Eastern Europe Trophy, Vormel 4 CEZ meistrivõistlused, ESET Cup Series
* august: FIA Euroopa veoautode võidusõidu meistrivõistlused *Tšehhi veoautode prix*,  NASCAR Euro Series *NASCAR GP Tšehhia – Autodrom Most NASCAR Show*
* oktoober: Histo-Cup Austria *Histo-Cup hooaja finaal*

; **Endised**

* ADAC GT Masters (2018–2019)
* ADAC TCR Saksamaa turismiautode meistrivõistlused (2018–2019)
* Austria vormel 3 karikas (1994–2008, 2010–2016, 2018–2019)
* Rahu ja sõpruse karikas (1984–1986, 1988–1989)
* EuroBOSSi sari (2002)
* Touring Car Cup (2017)
* FIM kestvussõidu maailmameistrivõistlused
** Most 6 tundi (2021)
* FIM Superbike'i Euroopa meistrivõistlused (1990–1991, 1994–1996)
* Vormel König (2004)
* Vormel Renault 2.0 Kesk-Euroopa meistrivõistlused (2004, 2006–2008, 2010)
* Vormel Renault Põhja-Euroopa karikavõistlused (2009–2014)
* Saksamaa vormel-3 meistrivõistlused (1991)
* GT4 Kesk-Euroopa karikavõistlused (2018)
* IMSA Euroopa Le Mansi sari
** *ELMS at Most* (2001)
* Interserie (1983–2003)
* MAXX valem (2020–2021)
* Porsche Carrera Cup Saksamaa (2019)
* Touring Car Cup
** *FIA WTCR Race, Tšehhi Vabariik* (2021)

## Rajarekordid
2024. aasta augusti seisuga on Autodrom Mosti kiireimad ametlikud rajarekordid loetud järgmiselt: 

## Galerii

Fail:Autodrom Most layout (1983-2004).svg|Algne ringrada (1983–2004)
Fail:Autodrom_Most_layout.svg|Praegune ringrada (alates 2005)
Fail:Most_autodrom.JPG|Vaade ringrajale
Fail:Autodrom_Most_Tschechien_Originalgröße.jpg|Vaade õhust


## Viited

## Välislingid
* 
* Most racingcircuits.info
Valge konttümak

**Valge konttümak** (*Tyromyces chioneus*), ka valge ebatümak, on *[[Incrustoporiaceae]]* sugukonda kuuluv seeneliik.

Seen kasvab lehtpuude lamatüvedel.

## Välislingid
*
Dacryobolus karstenii

***Dacryobolus karstenii*** on sugukonda *[[Dacryobolaceae]]* kuuluv seeneliik.

Seen kasvab lamakuusel või -puidul.

## Välislingid
* ''Dacryobolus karstenii'' andmebaasis eElurikkus.
Hans Georg von Leijon

**Hans Georg von Leijon** (surnud 1708) oli Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. 

## Elulugu
Hans Georg von Leijon alustas teenistust välismaal, kuid Põhjasõja alguseks liitus Nylandi jalaväerügemendiga. 1700. aastal ülendati ta leitnandiks ning ta võitles kindralmajor Abraham Kronhjorti armees. 1702. aasta oktoobris saabus nüüd majori auastmes Leijon koos 240 mehega tugevdama piiratavat Nöteborgi kindlust. 

Hiljem võitles Leijon Adam Ludwig Lewenhaupti armeega Valgevenes ning langes Lesnaja lahingus.

## Viited


## Kirjandus
* Kelch, Christian. *Liivimaa ajaloo järg*. Toimetaja Kai Tafenau ja Siiri Rebane, saksa keelst tõlkinud Ivar Leimus. Tänapäev, 2024.
* Lewenhaupt, Adam. *Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar*. 1920.
ICOMOSi 20. Sajandi Pärandi Komitee

**20. Sajandi Pärandi Komitee** (**ISC20C**) on Rahvusvahelise Kinnismälestiste Nõukogu (ICOMOS) rahvusvaheline teaduskomitee, mis tegeleb 20. sajandi arhitektuuri säilitamise, tunnustamise ja tähistamisega, mis on sageli hooldamata ja nende väärtus teadvustamata. ISC20C töö on interdistsiplinaarne ja tunnustab 20. sajandi pärandi mitmekesiseid regionaalseid ja kultuurilisi väljendusi.

## Ajalugu
1980–1989: ICOMOS pööras aktiivselt tähelepanu 20. sajandi ehituspärandile, korraldas konverentse, reageeris ohustatud pärandile ja esitas maailmapärandi nimekirja kandmise ettepanekuid.

1990: Madalmaades loodi ühing Docomomo (International Committee for Documentation and Conservation of Buildings, Sites and Neighbourhoods of the Modern Movement), mis on pühendatud varase modernistliku arhitektuuri väärtustamisele ja säilitamisele.

1991: Euroopa Nõukogu andis välja soovituse 20. sajandi ehituspärandi kaitsmiseks, kutsudes liikmesriike üles 20. sajandi arhitektuuri tuvastamiseks, uurimiseks, kaitsmiseks, restaureerimiseks ja teadvustamiseks.

## Missioon ja eesmärgid
Komitee korraldab konverentse, publitseerib erialaseid tekste, koostab deklaratsioone jne. Oluline töövahend on Pärandihäire (*Heritage Alerts*) programm, mis tõstab rahvusvahelist teadlikkust ohustatud pärandist.

### Algatused
ISC20C tegeleb nelja peamise teemaga: poliitika, kaitse, haridus ja kommunikatsioon. ISC20C asepresidendid vastutavad ISC20C liikmete kaasamise eest erinevatesse tegevustesse. 

### Poliitika
Poliitikagrupi algatused keskenduvad ISC20C põhiväärtuste ja poliitikate alase teadlikkuse edendamisele ja hoidmisele. Grupp teeb koostööd teiste ICOMOS-i rahvusvaheliste teaduskomiteedega. 

### Kaitse
Kaitsegrupi algatused keskenduvad ohustatud 20. sajandi pärandile (*Heritage Alert*). *Heritage Applause* algatus toob edukaid näiteid eeskujuks pärandi kaitsel.

### Haridus
Haridus on ISC20C töö keskne osa. See algatus keskendub ISC20C ja ICOMOS-i tulevaste juhtide arendamisele ning uusimate arengute levitamisele kaitseteooria ja -praktika valdkonnas. Koostöös Getty Conservation Institute'ga koostati juhendmaterjal "20. sajandi pärandi temaatiline raamistik".

### Kommunikatsioon
Arvestades ISC20C rahvusvahelist ulatust, on tõhus teavitus väga oluline. Kommunikatsioonigrupp haldab liikmeskonda, ISC20C kodulehte ja sotsiaalmeediumite platvorme. Lisaks on grupp vastutav iga-aastaste koosolekute korraldamise ja ISC20C arhiivi kui väärtusliku andmebaasi haldamise eest.

## Viited

## Välislingid
*Koduleht
Ferrotseerium

**Ferrotseerium** on sulam, mis koosneb 95% lantanoididest ja 5% rauast, see leiutati 1903. aastal. Hõõrudes seda tugeva materjaliga, nagu tugev teras, tekitab see sädemeid, mida kasutatakse tule süütamiseks. Seda kasutatakse välgumihklites ja tulemasinates, hõõrudes selle vastu väikest karedat terasest ratast. Kuid ferrotseeriumist pulka kasutatakse ka matkavarustuses koos tugevast terasest noaga või selleks tehtud metallitükiga, tule süütamiseks. Kuna selline pulk on kaua säiliv, ei rikne niiskusega nagu tuletikud, ning sobivat tulehakatust on loodusest kerge leida.

## Vaata ka
* Välgumihkel
* Tulemasin
* Tuleraud

## Viited

## Välislingid
* 20 Different Natural Tinders with a Ferro Rod -- Video tulepulga kasutamisest erinevate tulehakatustega (inglise keeles).
Talhouët' arheoloogiline ala

**Talhouët' arheoloogiline ala** (bretooni keeles "metsa ees") on gallia muististe rühm, mis asub Pluvigneri vallas Morbihani departemangus (Bretagne'i piirkond) Prantsusmaal.

See pärineb rauaajast ja kaevati välja aastatel 1983–1989, paljastades inimeste eluala umbes 3. sajandil eKr.

## Väljakaevamiste ajalugu
Koht avastati maaparandustööde käigus. Esimesed uuringutega koguti keraamikakilde, mis kinnistasid rauaaegset dateeringut. 1983. aastal, seistes silmitsi paiga hävitamise ohuga, viidi läbi päästekaevamised. Arheoloog Daniel Tanguy juhtimisel kasvas väljakaevajate arv kuni viieteistkümneni, kelle hulgas oli ka õpilasi. Kahe hektari suurune kaeveala paljastas mitu ehitist, nende ka hulgas ka ümmarguse ehitise, mida määratleti gallia elamisalana, mis oli tol ajal Mandri-Euroopas enneolematu avastus.

### Elamisala
Gallia suurmaja (ühe pere liikmeid koondav eluruum) asus platool vastu soist ala. See oli ümbritsetud ala põhjaosas praegugi nähtava kuiva kivimüüriga. Suurmaja koosnes kahest hoonest:
* nelinurkne hoone pindalaga 28 m2, mida ümbritses graniitkiviaed
* hiljem ehitatud ringmaja pindalaga 23 m2, mis on lõhkunud esimese hoone madala seina.

See koht jäeti tõenäoliselt maha umbes aastal 120 eKr.

### Matmised
Leiukoha lõunaservast leiti kaks ringikujulist matust. Üks neist läbimõõduga 5,5 m on tähelepanuväärselt hästi säilinud ja sellel on matmisele viitav hauavõlv. Mulla omadused ei ole aga võimaldanud luujäänuste säilimist. 

Nende haudade lähedalt leitud keraamilised killud pärinevad umbes aastast 650 eKr. Muldade analüüsid matmispaikade all näitasid ka metsade raadamist ja alepõletamist enne inimasustust.

## Käsitöö
Lisaks tõenditele põllumajandustegevusest (nt leiti teravilja jahvatamiseks mõeldud graniidist veskikive ) on väljakaevamistel leitud tõendeid käsitööst (ketramine ja kudumine).

## Arendus ja konserveerimine
Erinevalt pärast väljakaevamist uuestikaetud arheoloogilistest leiukohtadest on Talhouët' ala olnud edasise arenduse objekt.

2001. aastal võttis Pluvigneri vald ette restaureerimistööd. Korpuste ja hoonete seinad ehitati konserveeriti, rekonstrueeritud osade eristamiseks tähistati need eraldi. Paigaldati teabetahvlid, korraldati näidiskudumist ja -punumist ning jahitöötuba.

## Viited

## Kirjandus
*Daniel Tanguy. ''Pluvigner, Pleuigner Histoire et patrimoine''. Ville de Pluvigner. 1995. Lk 16–18
*Daniel Tanguy. ''Le site archéologique du Talhouët''. Annales de l'association Pluvigner Patrimoine, 2013
*Gilles Queffélec. ''Pluvigner. À Talhouët, les Gaulois ont encore leur place!''. La Gazette du Centre Morbihan, 2021

## Välislingid
*Site du Talhouët. Prantsuse keeles, vaadatud 17. aprillil 2025
Illja Mõhhaltšõk

**Illja Mõhhaltšõk** (ukraina keeles: Ілля Михальчик; sündinud 17. augustil 1996) on Ukrainast pärit mootorratta võidusõitja,  kes võistleb FIM-i kestvussõidu MM-il ERC Endurance'iga  ja BSB Pirelli National Superstockis MLav Racinguga. 

Mõhhaltšõk on neljakordne IDM Superbike'i meister. 

## Saavutused

* 2018. aasta IDM Superbike'i meistritiitel
* 2019. aasta IDM Superbike'i meistritiitel
* 2021. aasta IDM Superbike'i meistritiitel
* 2024. aasta IDM Superbike'i meistritiitel
* 2025. aasta Pirelli National Superstocki meistritiitel

## Viited
Stefan Vaaks

**Stefan Vaaks** (sündinud 8. mail 2005) on eesti korvpallur.

## Noortekorvpall
Eesti noorte meistrivõistlustel U14 vanuseklassis mängis Vaaks hooajal 2018/2019 TTÜ/Rae Spordikool 05 võistkonna eest, visates keskmiselt üle 27 punkti mängus. Samal ajal mängis ta ka U16 vanuseklassi meistrivõistlustel TTÜ Korvpallikooli võistkonnas, visates keskmiselt 9 punkti mängus. 2019. aasta kevadel käis Vaaks oma oskusi näitamas Hispaanias, Madridi Estudiantese klubi esindajatele ning jäi seejärel lepinguga (4+2) selle klubi noortesüsteemis treenima ja mängima 2023. aastani.

## Klubikarjäär
Vaaks alustas karjääri Eesti-Läti Korvpalliliigas hooajal 2023/2024, kui mängis KK Viimsis (keskmiselt 27,5 minutiga 15,6 punkti, 2,5 lauapalli, 1,8 korvisöötu ja 1,3 vaheltlõiget mängus). Hooajal 2024/2025 sõlmis ta lepingu Eesti meistri Kalev/Cramoga, tulles 2025. aasta Eesti karikavõitjaks, Eesti-Läti Korvpalliliiga turniiril pronksmedalile ning mängis meeskonna koosseisus ka FIBA Europe Cupi sarjas.

4. aprillil 2025. aastal sõlmis Vaaks lepingu üliõpilasliiga NCAA Providence College meeskonnaga, mängimaks võistkonnas hooajal 2025/2026.

## Mängud koondises
2023. aasta alguses toimunud Balti mere karikaturniiril tõusis Vaaks Eesti U18 koondise üheks liidriks. Suvel toimunud U18 vanuseklassi Euroopa meistrivõistluste B-divisjoni turniiril teenis ta mänguaega keskmiselt 26 minutit, mille jooksul kogus keskmiselt 15 punkti, 2,6 lauapalli ja 1,6 korvisöötu.

Vaaks debüteeris Eesti koondises Euroopa 2025. aasta meistrivõistluste valikmängus Põhja-Makedoonia vastu 21. veebruaril 2025 ning viskas 84:65 võidetud mängus 4 punkti.

## Isiklikku
Stefan Vaaksi isa on korvpallitreener Milvert Vaaks. 

## Viited

## Kirjandus
* Jarmo Jagomägi. Hispaaniast koju naasnud Eesti korvpallikomeet lõi jalaga ukse maha. sport.postimees.ee, 14. detsember 2023.
* Kaspar Koort. Pojalt sünnipäevakingiks vinge viskekontserdi saanud Milvert Vaaks: julgen väita, et mitte keegi pole nii palju visanud, kui tema. ohtuleht.ee, 16. jaanuar 2025.

## Välislingid
* Stefan Vaaks. Eesti Korvpalliliit.
*  Stefan Vaaks. fiba.basketball.
* Stefan Vaaks - BC Kalev/Cramo - 2024-25 International Highlights. YouTube.
Suur rohetiksik

**Suur  rohetiksik** (*Chlorociboria aeruginosa*) on kottseente hulka kuuluv seeneliik.

Seen esineb Eestis harva.

## Välislingid
* Suur rohetiksik andmebaasis eElurikkus
Amylostereum chailletii

***Amylostereum chailletii*** on pilvikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni.

Seen kasvab lamakuuskedel. Võrreldes samuti kuusel kasvava *[[Amylostereum areolatum]]*iga on see õhem, ei oma lillasid toone ega ole kübara pealt karvane. Seen vigastamisel vereva nahkise moodi punaseks ei värvu.

## Välislingid
* ''Amylostereum chailletii'' andmebaasis eElurikkus
Florian Alt

**Florian Alt** (sündinud 30. aprillil 1996 Gummersbachis) on Saksamaa mootorratta võidusõitja. 2025. aastal võistles ta Honda CBR-1000RR-R Firebladeiga IDM Superbike'i meistrivõistlustel Holzhauer Racing Promotion meeskonnas. Ta oli 2012. aasta Red Bull MotoGP Rookies Cupi meister. Varem on ta võistelnud FIM Kestvussõidu MM-il, CEV Moto2 meistrivõistlustel ja IDM 125GP meistrivõistlustel.

Alt on 2023. aasta IDM Superbike'i meister.

## Viited
Nuubia kaljukits

**Nuubia kaljukits** (*Capra nubiana*) on sõraliseliik.

## Süstemaatika

Varem peeti teda sarnase välimuse tõttu alpi kaljukitse ning siberi kaljukitse väga lähedaseks sugulaseks ning neid kolme populatsiooni vaadeldi tihti ühe liigi  alamliikidena, nuubia kaljukitse nimega *Capra ibex nubiana*. 

Teisi kaljukitsi, näiteks pürenee kaljukits ja *[[Capra walie]]*, peeti märgatavalt erineva välimuse tõttu kaugemateks sugulasteks, kuid nüüd on geeniuuringute põhjal selgunud, et alpi kaljukitse lähim sugulane on pürenee kaljukits ja nuubia kaljukitse lähim sugulane on *Capra walie*.

## Välimus

Võrreldes alpi kaljukitsedega on nad väiksemad ja heledamad. 

Täiskasvanud loomade tüvepikkus on 105–125 cm, saba on 15–20 cm pikkune. Õlakõrgus on 65–75 cm, kehamass 25–70 kg; täiskasvanud isased kaaluvad palju rohkem kui emased. 

Karvastik on ülapoolel liivakarva, alapoolel heledam, peaaegu valge. Jalgadel on iseloomulik mustvalge joonis. Eriti isastel on peale musta habeme ka seljajutt. Innaajal värvuvad isaste kukal, rind, õlad ja küljed tumepruuniks kuni mustaks.

Mõlemal sugupoolel on sarved, isastel tunduvalt suuremad. Emastel on need maksimaalselt 35 cm pikkused ja võrdlemisi peenikesed. Isaste sarved võivad kasvada kuni 1,2 m pikkuseks. Täismõõdulistena kaarduvad need taha peaaegu seljani, kusjuures sarveotsad on ettepoole suunatud.

## Levila
Nuubia kaljukitsed pärinevad Araabia poolsaarelt ja Aafrika kirdeosast. Levandis ja Araabia poolsaarel leidub neid u Iisraelis, Jordaanias, Saudi Araabias, Jeemens ja Omaanis; Süürias ja Liibanonis on nad hävitatud. Aafrikas elavad nad Punase mere rannikul Egiptuses,  Sudaanis ja Eritreas.

Nende levila on väga killustunud ja fragmenteerunud. 

## Elupaik
Nende loomade elupaik on kaljused kõrbepiirkonnad.

## Toitumine
Nuubia kaljukitsed on taimtoidulised.  

## Eluviis

Erinevalt paljudest teistest kõrbeloomadest ei ole nuubia kaljukitsed öise eluviisiga ega pea regulaarselt jooma. Suvel ööbivad nad lageda taeva all, talvel koopas või varjualuses. 

Emased elavad 10–20-liikmeliste rühmadena koos kuni kolme aastate poegadega. Isased elavad enamiku ajast rühmadena või eraklikult.    

## Paljunemine
Paaritumisajal, enamasti oktoobris, püüavad sokud liituda mõne emaste karjaga ning peavad paaritumise eesõiguse pärast omavahel ägedaid võitlusi. 

Umbes viiekuulise tiinuse järel toob emane enamasti märtsis ilmale ühe kuni kaks poega. Pojad jäävad umbes kolmeaastase vanuseni ema juurde. Samas vanuses saavad nad suguküpseks. Sotsiaalse struktuuri tõttu saavad nad järglasi sageli mõni aasta hiljem. 

## Ohustatus ja kaitse
Nuubia kaljukitse ohustab peamiselt jahipidamine ja salaküttimine. Peale selle tõrjuvad kodukitsed, kaamelid ja metsistunud eeslid teda oma elupaikadest välja. Mõnes riigis, nagu Iisraelis ja Saudi Araabias, on ta täieliku kaitse all, kuid kaitsemeetmete ellurakendamine on puudulik. Paljudes riikides on arvukus jäänud väikeseks, kuid praeguse seisu kohta pole andmeid. IUCNi hinnangul on liik ohulähedane. 

## Viited

## Välislingid

* Fotod, levikukaart ja muu info, ultimateungulate.com
* Sissekanne, iucnredlist.org
* Sisse1kanne, tallinnzoo.ee
* Sissekanne, ossa.emu.ee
Siberi kaljukits

**Siberi kaljukits** (*Capra sibirica*) on üks Aasia mägipiirkondades elutsev sõraliseliik. 

## Väline süstemaatika

Siberi kaljukitse peeti kaua aega alpi kaljukitsega ja nuubia kaljukitsega samaks liigiks. Teised kaljukitsed, nagu pürenee kaljukits ja idakaukaasia kaljukits, ei ole nendega nii silmatorkavalt sarnased, seetõttu tunnistati nad juba ammu omaette liikideks. Geeniuuringud näitavad aga selgelt, et siberi kaljukits on omaette liik, mis lahknes teistest kitse perekonna liikmetest esimesena. Välised sarnasused alpi ja nuubia kaljukitsega ei anna tunnistust eriti lähedasest sugulusest, vaid tegu on plesiomorfsustega. Kogu levila loomade geenianalüüsid näitavad, et siberi kaljukits moodustab kõigi teiste kitse perekonna liikmete sõsarrühma. Liik on siiski parafüleetiline, sest lõunapoolsed populatsioonid on keerdsarvkitsega lähemas suguluses.

## Välimus
Täiskasvanud siberi kaljukitsede tüvepikkus on 130–165&nbsp;cm, õlakõrgus 67–110&nbsp;cm ning kehamass 35–130&nbsp;kg, kusjuures täiskasvanud emased on tunduvalt kergemad kui isased. 

Karvastik on pruunides toonides, värvus oleneb piirkonnast ja aastaajast. Talvel on loomad tunduvalt tumedamad, isastel võivad olla kuklal ja seljal valged laigud.  

Mõlemal sugupooltel on sarved. Emastel on need väikesed ja kergelt tahapoole kaardus; isastel on sarved palju vägevamad, need on tahapoole kaardus ja võivad kasvada rohkem kui meetri pikkuseks. 

Isastel on selgemalt väljendunud habe kui emastel.

## Levila

Siberi kaljukitsed elavad peamiselt mägipiirkondades Aasias. Nende levila ulatub Venemaa lõunaosast ja Mongoolia lääneosast üle Hiina lääneosa India põhjaosani ja Afganistanini.

## Elupaigad
Neid leidub mõnikord kuni 6700&nbsp;m kõrgusel, üldiselt väldivad nad metsi. Talvel rändavad nad madalamatele aladele. 

## Toitumine
Nad söövad peamiselt rohttaimi.

## Eluviis

Siberi kaljukitsede eluviis on üsna sarnane nagu alpi kaljukitsedel. Nad on peamiselt päevase eluviisiga.  

Emased ja pojad elavad 10–20-liikmelistes püsivates karjades. Isased moodustavad oma rühmi, milles nad kehtestavad imponeerimiskäitumise ja sarvevõitluste abil hierarhia, mõnikord elavad ka eraklikult. On aga ka vaatlusi Himaalajast, mille järgi isased ja emased elavad aasta ringi koos. 

## Paljunemine
Umbes viie- kuni kuuekuulist tiinust toovad emased ilmale ühe või kaks, harva kolm poega. Need saavad suguküpseks 1,5–2-aastaselt, esimene soojätkamine leiab aga enamasti aset alles mõni aasta hiljem.

## Sisemine süstemaatika

Siberi kaljukitsel on neli alamliiki:
**[[Capra sibirica sibirica]]*, Altai mäed 
* *[[Capra sibirica alaiana]]*, Pamiiri mäed, Tian Shani mäed
* *[[Capra sibirica hagenbecki]]*, Lõuna-Mongoolia, Põhja-Hiina
* *[[Capra sibirica sakeen]]*, Kashmir, Loode-India

## Ohustatus
Võrreldes teiste kaljukitsedega on siberi kaljukits sagedane ega ole ohustatud. 1990. aastatel oli nende koguarv hinnanguliselt üle 250 000 isendi. Kontrollimatu jahipidamine ja salaküttimine võivad siiski koguarvu ohustada.

## Viited




## Välislingid

* Sissekanne, ultimateungulate.com
* Sissekanne, iucnredlist.org
* Sissekanne, tallinnzoo.ee
Dagestani tuur

**Dagestani tuur** ehk **idakaukaasia kaljukits** (*Capra cylindricornis*) on sõraliseliik kitse perekonnast. 

## Väline süstemaatika
Traditsiooniliselt on dagestani tuuri ja kubani tuuri peetud eri liikideks. Geeniuuringud kinnitavad seda eraldatust. Osutub, et kubani tuur on lähemas suguluses pulstikkitsega kui dagestani tuuriga. Tuuriliikide välised sarnasused võivad seetõttu tulla hübridiseerumisest. Seda teesi kinnitab ka asjaolu, et üksikute kubani tuuride mitokondriaalne genoom vastab dagestani tuuri omale.

## Välimus

Dagestani tuur on kubani tuuriga välimuselt väga sarnane. Tal on samasugune massiivne jässakas kehaehitus ja ta on umbes samasuurune. Ta erineb kubani tuurist eelkõige veel lühema habeme poolest ja selle poolest, et tal on suuremad sarved, mis ei moodusta ümarat kaart, vaid on spiraalselt keerdus ja meenutavad pisut pürenee kaljukitse sarvi. 

Sokkude sarved on kuni meetri pikkused ning on eelkõige oma paksuse pärast muljetavaldav peaehe. Emaste sarved on palju väiksemad, maksimaalselt 30 cm pikkused. 

Sokkude tüvepikkus on 130–150 cm, õlakõrgus 79–98 cm ja kehamass 55–100 kg. Emaste õlakõrgus on 45–55 kg. Talvekarv on enamasti tume kaneelpruun kuni pähkelpruun, suvekarv on tunduvalt heledam ja punakam. Alapool on alati pisut heledam.

## Levila
Levila on Kaukasuse idaosa Venemaa, Gruusia ja Aserbaidžaan territooriumil.

## Elupaigad
Dagestani tuurid elavad Kaukasuse kaljudel ja järskudel nõlvadel 800–4200 m kõrgusel. Seal võib neid kohata nii aasadel, kiviklibusel pinnal kui ka metsamaastikul.

## Toitumine
Nad söövad rohttaimi ja lehti. Talvises toidus on lehtedel suurem osatähtsus kui suvises.

## Eluviis
Nagu kõik kaljukitsed, ronivad nad suurepäraselt. Suvel viibivad nad tavaliselt kõrgemal kui talvel. Sügisel laskuvad nad umbes 1500–2000 m võrra allapoole. Talvel viibivad nad meeleldi päikesele avatud nõlvadel, suvel aga varjulistes kohtades. 

Nad moodustavad ajutisi suuri, teadaolevalt kuni 500-pealisi karju. Püsivamatesse väikestesse rühmadesse, millest need väikesed rühmad koosnevad, kuulub enamasti tosinkond looma.  

## Paljunemine
Innaajal, mis jääb novembri ja jaanuari vahele, liituvad emasloomade karjadega sokud, kes muul ajal elavad väljaspool karju. Siis peavad nad eostumisvalmis emaste pärast omavahel ägedaid võitlusi. Pärast 150–160-päevast tiinust toovad emased ilmale ühe, harva kaks talle.

## Arvukus ja ohustatus
Nagu ka kubani tuuri arvukus, langes dagestani tuuri arvukus alates 19. sajandist peamiselt kontrollimatu küttimise tõttu oluliselt. Mõnedel aladel said populatsioonid tänu kaitsemeetmetele kosuda. IUCNi hinnangul on täiskasvanud loomade koguarv umbes 23 000 ning liik on ohulähedane.

## Viited

## Välislingid

* Sissekanne, ucnredlist.org
* Sissekanne, tallinnzoo.ee
NGC 3201

**NGC 3201** (tuntud ka kui **Caldwell 79**) on kerasparv Purjede tähtkuju lõunaosas.

NGC 3201 radiaalkiirus on ebatavaliselt suur – 490 km/s, mis on suurem kui ühegi teise teadaoleva täheparve puhul. See asub Päikesest 16 300 valgusaasta kaugusel ja selle mass on hinnanguliselt 157 000 korda suurem kui Päike. Kerasparv on umbes 10,24 miljardit aastat vana. NGC 3201 tähepopulatsioon pole ühesugune ning varieerub sõltuvalt kaugusest tuumast. 

Kerasparve avastas 28. mail 1826 James Dunlop.

## Viited
Tähtkarvane hanerohi

**Tähtkarvane hanerohi** (*Arabis ferdinandi-coburgii*) on ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.

## Välislingid
* Tähtkarvane hanerohi andmebaasis eElurikkus
Pikad paberid

**"Pikad paberid"** on 2024. aastal valminud Eesti mängufilm. Filmi stsenarist ja režissöör on Meel Paliale.

Filmi tootja ja levitaja on Tallifornia. Filmi kaasrahastajad olid Eesti Filmi Instituut, Kultuurkapital ja Tallifornia filmifond.

## Sisu
Tallinna väikepoes töötava Sebastiani rutiinne tööpäev muutub oluliselt, kui ta kohtub hipster-hipi Siloga. Kahekümnendates eluaastates noormehed otsustavad, et on ühiskonna ootuste sabas tolknemisest väsinud ja unistavad üheotsapiletist Brasiiliasse. Noored täiskasvanud kulgevad ennast­unustavas nihilismis ning ei mõtle eriti homsele. Neid ühendab teadmatus tuleviku ees ja ühine soov elada tähendusrikast elu. Kindlat lugu või sõnumit nad endas justkui ei kannagi – nad lihtsalt on, et olla. Noored jäävad noorteks: nad peavad täiskasvanuks sirgudes vältimatult lahendama samu probleeme ja rõõme, mida on läbi elanud iga põlvkond enne neid.
 
## Osatäitjad
*Mihkel Kuusk – Sebastian
*Karl Birnbaum – Silo
*Edgar Vunš – mr. Maze
*Maria Helena Seppik – Nora
*Kaur Tõra – Siim Pojeng
*Urmet Piiling – Reigo
*Herman Pihlak – Herman
*Hanna Jaanovits – vahetusevanem jt

## Tunnustus
* 2024 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia
* 2024 – Pimedate Ööde filmifestival: Just Film – noorte- ja lastefilmide festival; rahvusvaheline noortefilmide võistlusprogramm: žürii eripreemia
* 2025 – Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind

## Vaadatavus
Filmi käis esimesel nädalavahetusel kinodes vaatamas 2837 ja esimese kuu jooksul 9950 inimest.

2025. aastal kogus film Eesti kinolevis 13 886 vaatajat, millega see oli vaadatavuselt kuues Eesti film sel aastal.

## Viited

## Kirjandus
* Andrei Liimets. Hämmeldunud ja kivis: „Pikad paberid“ annab hääle tervele põlvkonnale ekspress.delfi.ee, 29. jaanuar 2025.
* Paliale: osal inimestel on "Pikkade paberitega" nii palju paralleele, et kõhe hakkab kultuur.err.ee, 7. veebruar 2025.
* "Pikad paberid": popid poisid ja printsess valgel hobusel kultuur.err.ee, 8. veebruar 2025.

## Välislingid
* "Pikad paberid"  Treiler
*
Reichenau kloostri Pühade Peetruse ja Pauluse kirik

**Pühade Peetruse ja Pauluse kirik** (saksa keeles *St. Peter und Paul in Niederzell*) on Lõuna-Saksamaal Bodeni järve Reichenau saarel asuv roomakatoliku kirik, osa 724. aastal asutatud Reichenau kloostrist.

## Ajaloost
Esimese Püha Peetruse kiriku sellele kohale ehitas aastal 799 piiskop Egino Veronast, kes pärast tagasiastumist jäi sinnasamma eraklasse, kus ta 802. aastal suri ja maeti kooriruumi krüpti. Katoliku kirik kuulutas Egino õndsaks ja ta sai loa olla maetud tema asutatud kirikusse, kuid matmispaiga tänapäevani säilinud kiriku kooriruumis sai ta alles 12. sajandil.

Egino ehitatud kirik oli sisse ehitatud apsiidiga saalkirik, mis pidi olema väga rikkalikult kaunistatud, nagu võib välja lugeda põhjalöövis tänapäevani säilinud ornamentaalsetest reljeefidest. Karolingide-aegsete seinamaalingute jäänused (need pole eksponeeritud) annavad tunnistust, et esimene kirik oli ka maalitud interjööriga. Pärast kaht põlengut lammutati kirik 1080. aasta paiku ning vanadele vundamentidele ehitati praegune kolmelööviline transeptita sammasbasiilika. Kiriku viimastest katusetöödest on teateid 1134. aastast.

Aastatel 1750-1760 ehitati interjöör põhjalikult rokokoo vormides ümber.

## Arhitektuur ja sisustus
Kiriku algsest romaani välisilmest saab aimu vaid kiriku kahe torniga idaosast, mille torne 15. sajandil kõrgendati. Romaani apsiidi tagaseina keskel asuv gooti aken on liiga suur, lõikudes seinamaalingutesse, ja oletatavasti asendab kunagist romaani apsiidiakent, mida võis kaunistada vitraaž. Kunagi jäi kiriku lõunaseina poole kabeli ja müüriga ümbritsetud suletud ala. Kiriku lääneküljel on kunagise müüriga ümbritsetud eesõue jäänuseid.

Apsiidis on säilinud 11. sajandi lõpu seinamaaling, mis on liigendatud kolme horisontaalsesse ossa. Ülemises on kujutatud *[[Maiestas Domini]]* koos nelja evangelisti sümbolitega, vasakul ja paremal on Peetrus ja Paulus. Keskmises reas on kaksteist apostlit, alumises prohvetid. Ajalooliselt huvipakkuvamad on aga leitud fragmendid varasematest maalingutest, mis annavad aimu Lombardia mõjudest 9. sajandi teisel poolel välja kujunenud Reichenau koolkonnale. 11. sajandi romaani interööri silmatorkavaim säilinud osa on sammastele toetuv arkaad rangete, tagasihoidliku kaunistusega kapiteelidega.

1750. aastatel uuendati kiriku interjöör rokokoostiilis, sealhulgas suurendati aknaid, lame puitlagi kaeti stukkdekoori ja maalingutega ning kiriku lääneossa ehitati oreliväär.

Lõunatorni all asub väike Egino kabel, kus alates 2001. aastatst toimuvad benediktiini munkade tunnipalvused.

Kirikus on 1783. aastal Johann Baptist Langi ehitatud 11 registriga orel, mille taastamiseks kogutakse raha. Kirikul on viis kella kolmest eri sajandist.

## Pildid

Interior of St. Peter und Paul, Reichenau 1.jpg|Sisevaade ida suunas
R Niederzell 7.jpg|Oreliempoor
Reichenau Niederzell - St.Peter und Paul 6 Portal.jpg|Portaal
Reichenau-Niederzell St. Peter und Paul 014.jpg|Romaani koorivõre fragmendid
Zentralbibliothek Zürich - Insel Reichenau. Kirche i Unterzell. Capitele im Schiff - 991139697569705501.jpg|Joonistused arkaadi kapiteelidest. Zentralbibliothek Zürich


## Viited
Jörgen Kapp

**Jörgen Kapp** (sündinud 30. oktoobril 1988) on eesti endine võistlustantsija ning praegune tantsutreener ja rahvusvahelise Ülemaailmse Tantsuspordi Föderatsiooni kohtunik.

Jörgen Kapp on tantsuspordiga tegelenud 20 aastat. Ta on endine S-klassi võistlustantsija, kahekordne Eesti meister, Põhja-Euroopa meister ning võitnud väga paljusid rahvusvahelisi võistlusi. Kapi tantsupartneriks oli Aleksandra Žeregelja, kellega saavutasid noorte vanuseklassi standardtantsude maailmameistrivõistlustel 6. ja sama vanusegrupi 10 tantsu maailmameistrivõistlustel 5. koha. Aleksandra Žeregelja on Eesti võistlustantsija, keda teatakse ka telesaatest "Tantsud tähtedega", kus ta tantsis koos näitleja Jan Uuspõlluga.

## Elukäik
2009.–2011. aastal õppis Jörgen Kapp Tallinna Ülikoolis koreograafiat. Tantsutreeninguid alustas Jörgen 11-aastaselt tantsuklubis Mustang, kus tema juhendajad olid Aarne ja Aime Liiv. Hiljem treenis Jörgen Kapp tantsuklubis Revalia Merle Klandorfi, Helen Klandorf-Sadama, Matis Toome ja Suurbritannia ning Norra treenerite käe all. 

2006–2008 töötas Jörgen treenerina Revalia Tantsukoolis, kus juhtis Rapla filiaali. 2006. aastast alates on ta tegutsenud tantsutreenerina Eestis ning külalistreenerina Soomes, Malaisias, Poolas, Lätis ja mujal.

Ta asutas 2010. aastal tantsuklubi Flexi, kus töötab peatreenerina ning treenib nii noori kui ka täiskasvanuid. Mitu tema juhendatud tantsupaari on jõudnud Euroopa ja maailmameistrivõistluste finaalidesse ning tulnud neljal korral maailmameistriks.

Tal on Eesti Olümpiakomitee 6. taseme võistlustantsutreeneri kutse ning rahvusvahelist WDSF (World DanceSport Federation) kategooria kohtuniku litsents.

Ta on osalenud tantsu- ja teatrietendustes, sealhulgas 2010. aastal Kanuti Gildi saalis esietendunud tantsulavastuses "Kehanäppajad" ja multimeediaooperis "Loomise mõnu".

## Isiklikku
Jörgen Kappi abikaasa on tantsutreener Reelika Kapp. Nende pojad on 2018. aastal sündinud Brenton ja 2023. aastal sündinud Trevon.

## Saavutused
* Kahekordne Eesti meister
* Põhja-Euroopa meister
* Paljude rahvusvaheliste võistluste võitja
* Noorte vanuseklassi standardtantsude maailmameistrivõistluste 6. ja sama vanusegrupi 10 tantsu maailmameistrivõistluste 5. koha omanik
* Kahel aastal valitud Rapla parimaks meessportlaseks
* 2016. aastal tunnistati Eesti parimaks noortreeneriks

## Viited


## Välislingid
* Tantsustuudio Flexi koduleht
Ottmarsheimi kloostrikirik

**Ottmarsheimi kloostrikirik** on Alsace'i väikelinnas Ottmarsheimis asuv kunagine kloostrikirik, praegune roomakatoliku kirik Haut-Rhini departemangus Grand Estis. Kirik pärineb 11. sajandi esimesesest poolest ja kujutab endast tsentraalehitist (oktogooni), mille eeskujuks on arvatud Aacheni lossikabelit. Alates 1841. on  kirik *monument historique* Prantsusmaa kultuurimälestiste nimistus ja jääb Alsace'i romaanika marsruudile (*La Route Romane d’Alsace*).

## Ajaloost
Kirik kuulus algselt Ottmarsheimi benediktlaste kloostri arhitektuurikompleksi, mis asutati enne 1030. aastat ja kirik pärineb ligikaudu sellest ajast. Donaator Rudolf von Altenburg Habsburgide suguvõsast ja tema abikaasa Kunigunde kavatsesid saada sängitatud kloostri kirikusse.

Kirik püstitati Karl Suure Aacheni pfaltsi kabeli eeskujul ja pühitseti nagu toogi Jumalaemale Maarjale. Ehkki valminud juba  1030. aastal, pühitses Alsace'ist Eguisheimist pärit paavst Leo IX kiriku umbes 1049. aastal.

13. sajandi algul ehitati kiriku lääneehitis torniks ja uuendati osa välisseinu. Torni ülemise korruse suured aknad pärinevad veel hilisemast ajast. 14. või 15. sajandil sai kirikust Peetruse ja Pauluse kirik. 1495. aasta paiku ehitati kiriku kagukülge Püha Risti kabel Hugo von Landenbergi annetatud ristireliikvia jaoks. 1582. aastal ehitati kirdekülge stiftidaamide kooriruum *Liebfrauenkapelle*, seda aastaarvu kannab tänapäevaks kinni müüritud portaal.

1695. aastal parandati Kolmekümneaastases sõjas kannatada saanud kuppellage. Samal ajal lubjati üle siseruumi 15. sajandi freskod.

Prantsuse revolutsiooni järgses sekulariseerimises saadeti stift laiali ja hooned müüdi 1792. aastal maha lammutamiseks. Kirik pääses sellest, kuna hoonete ostja soovis kirikut kasutada edasi kirikuna. Aastail 1833–1837 ja 1850 hoonet restaureeriti, 1875. aastal avastati freskod ja avati 1903. aastal. 1991. aasta põlengus hävis katuse toolvärk ja 18. sajandi orel, 1992–1998 ja 2016–2018 kirik taastati.

## Viited
Vanahispaania keel

**Vana hispaania keel** (tuntud ka kui **vana kastiilia** või **keskaegne hispaania keel** või roman, romançe, romaz; hispaania keeles: español medieval), viitab Hispaania iberoromaani keelele ning selle murretele, mida keskajal valdavalt Kastiilias ja selle ümbruses räägiti. 

Varaseim, pikim ja kuulsaim vana hispaaniakeelne kirjanduslik teos on Laul minu Cidist (umbes 1140–1207).

## Fonoloogia

### Täishäälikud

#### [[Monoftong|monoftongid]]

#### [[Diftong|diftongid]]

### Kaashäälikud

(/s/ and /z/ olid apikaalsed kaashäälikud)

#### /b/ ja /β/
/b/ ja /β/ olid erinevad foneemid vanas hispaania keeles, otsustades järjekindluse järgi, millega grafeeme ⟨b⟩ ja ⟨v⟩ eristati. Sellegipoolest võib neid kahte segi ajada kaashäälikuühendites (nagu alba~alva "koit"), sõna algpositsioonis, pärast  häälikut /n/ või  peale pausi. Häälikuid /b/ ja /β/  hakati sõna alguses kasutama umbes 1400-tel aastatel ja sõna kesk- või lõpphäälikuna hiljemalt 16. sajandi keskpaiga lõpuks.

#### /h/
Arhailisel ajastul oli hääliku /h/ (ladina keelest /f/) kasutus olnud selline:

* [ɸ] enne häälikut [i, e, a] või [j, ɾ, l]
* [h] enne häälikut [o] või [u]
* [ʍ] või [hɸ] enne häälikut [w]

Varajases vanas hispaania keeles oli [ɸ] asendatud [h]-ga enne kõiki täishäälikuid ja arvatavasti ka enne häälikut [j].

Hilisemas vanas hispaania keeles muudeti säilinud [ɸ] ja [ʍ]/[hɸ] linnakõnes [f]-ks, tõenäoliselt tänu arvukale prantsuse- ja oksitaani keele kõnelejate juurdevoolule (ja nende erilisele ladina keele hääldusele) alates 12. sajandist. Pärast seda tekkis hispaania keelde mitmesuguseid [f]-ga algavaid laensõnu, mille tulemusel tekkisid minimaalsed paarid, nagu [ˈfoɾma] “vorm” ja [ˈhoɾma] “kingsepa viimane” (pärinevad ladina keelest). Tulemuseks oli uus foneem /f/, mis erineb /h/-st.

#### /ʒ/
Oletatakse, et seda tähte hääldatakse kui [d͡ʒ] pärast pause või peale teatud kaashäälikuid (aluseks on võetud judeo-hispaaniakeelsed kirjutised ja selle keele grammatika).

#### [[Sibilant|Sibilantide]] muutused tänapäevases hispaania keeles

# /t͡s d͡z/ muutusid /s̻ z̻/-ks.
# /z̻ z ʒ/ muutusid helituks ja neist said /s̻ s ʃ/.
# /ʃ/-st sai /x/.
# /s̻/ (olenevalt murdest) muutus kas /s/-ks või oli hääliku /θ/ ees.
Vaikne laupäev

**Vaikne laupäev** on vaikne ootuse päev ning hingamispäev enne Kristuse surnuist ülestõusmist. Sel päeval viibis Kristus surmavallas, tema jüngrid olid aga purunenud lootuste tõttu segaduses.

Jeesus suri evangeeliumite andmeil reede keskpäeva paiku. Sõbrad matsid ta kiiruga enne päikese loojangut lähedal asuvasse kaljuhauda. Järgneva öö, laupäevase päeva ja öö oli Jeesus surnuna hauas.

## Kiriklikud tavad
Katoliku kirikus vaiksel laupäeval missat ei peeta ja altar jääb täiesti tühjaks. Sakramentide pühitsemine on piiratud: armulauda antakse ainult kui surijatele; samas kui patukahetsus, võidmine ja ristimine võib toimuda. Püha armulauda jagatakse eelnevatel päevadel pühitsetust. Varakristlik traditsioon, mis keskajal ülestõusmispühade läheduse tõttu oma leinapaastulise tähenduse minetas, taastati 1950. aastatel. Ka võib ülestõusmispühade jumalateenistuse vaikse laupäeva õhtule üle kanda. 

Protestantide kogudused (luterlus, anglikaani kirik, metodism jt.) järgivad suures osas samu kombeid, mis katoliku kirik, kuid nende altarid võivad olla kaetud mustaga, mitte ei ole tühjad.

Katoliiklikes, luterlikes, anglikaanide ja metodistide traditsioonides kestab vaikne laupäev kuni videvikuni, mille järel tähistatakse ülestõusmispühade ametlikku algust.  

## Eesti rahvakalender
Rahvakalendri järgi tehti just vaiksel laupäeval suurem osa pühade ettevalmistustest. Kraamiti ja koristati tube, vaasi toodi urbadega pajuoksi, käidi saunas, küpsetati pühadetoite, et pärast pikka paastuaega oleks kohe liha võtta. Valmis tuli keeta munad, mida  kombestiku järgi värvitakse vaiksel laupäeval, aga valmistati ka munavõid ja munaputru. Pühadeõlu pidi samuti valmis olema laupäeval. 

Sel päeval ei tohtinud ei rahvakalendri ega kiriku tavade järgi tööd teha ega ka reisida, sest see oli hingamispäev. Keelatud oli kära ja müra tegemine: puuraiumine, ehitamine, kangakudumine, pesupesemine, kuid ka pillimäng, tantsimine ja laulmine, samuti küllaminek. Samuti ei tohtinud midagi majast välja anda.

## Viited
Manuel Azaña

**Manuel Azaña Díaz** (10. jaanuar 1880 Alcalá de Henares – 3. november 1940 Montauban, Tarn-et-Garonne'i departemang) oli Hispaania poliitik, kes oli Hispaania Teise Vabariigi peaminister (1931–1933 ja 1936), Rahvarinde organiseerija 1935. aastal ja viimane vabariigi president (1936–1939). Ta oli vabariiklaste kõige silmapaistvam juht Hispaania kodusõja ajal aastatel 1936–1939.

Ta sündis jõukas peres, kuid jäi varakult orvuks. Ta õppis Madridi Complutense Ülikoolis, Cisnerose Instituudis ja San Lorenzo de El Escoriali kuninglikus kloostris. Zaragoza ülikool andis talle 1897. aastal juristi litsentsi ja 1900. aastal Madridi Complutense Ülikool doktorikraadi.

Aastal 1909 ametikoha registrite peadirektoraadis ja praktiseeris tsiviilõiguse notari ametit ning rändas aastal 1911 Pariisi. Ta asus poliitikasse ja astus aastal 1914 Melquíades Álvareze

Pärast Hispaania Teise Vabariigi väljakuulutamist aprillis 1931 sai ta vabariigi ajutiseks sõjaministriks, ta viis läbi sõjaväereformi, et arendada välja kaasaegsed relvajõud, kus oleks vähem armee ohvitsere. Hiljem sai tast oktoobris 1931 peaminister. Aastatel 1936–1939 oli ta viimane vabariigi president.

Hispaania kodusõda puhkes ajal, mil ta oli Hispaania president. Vabariigi lüüasaamisega 1939. aastal põgenes ta Prantsusmaale, astus ametist tagasi ja suri paguluses alles aasta hiljem 60-aastaselt.
Livia (eesnimi)

**Livia** on naisenimi.

2025. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Livia 83 naisel. Livia oli levikult 892. naisenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Livia vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,08.

## Nime kandjaid
* Livia Drusilla, Rooma keisri Augustuse abikaasa
* Livia Kurik, eesti muusik
* Livia Viitol, eesti luuletaja, tõlkija ja kirjandusloolane

## Viited

## Välislingid
*
Operación Galaxia

**Operación Galaxia** oli grupeeringu 23-F (kuhu kuulusid isikud tsiviilkaitsest ja sõjaväest) Hispaanias korraldatava riigipöördekatse plaani varjunimi.

Plaan sai nimeks Galaxia, kuna vandenõu sepitsemises osalenud ohvitserid kohtusid 11. novembril 1978 Madridis asuvas Cafetería Galaxia kohvikus (hiljem see ümbernimetati Van Goghi kohvikuks ja alates 2019. aastast tegutseb seal kiirtoidurestoranikett Taco Bell).

Riigipöördekatse pidi aset leidma 17. novembril 1978, et peatada Hispaania endise riigikorra üleminek demokraatiale. See kuupäev valiti seetõttu, et kuningas Juan Carlos I viibis sellel  ajal Lõuna-Ameerikas.

Riigipöördekatset juhtisid 3 isikut: tsiviilkaitse kolonelleitnant Antonio Tejero, major Ricardo Sáenz de Ynestrillas Martínez ja veel üks kolonel, kelle nime pole mitte ealeski avalikustatud.

Riigipöördekatse läbirääkimiste juures viibisid ka politsei jalaväebrigaadi ülem ja maavägede juhataja, kes teavitasid teisi juhte sepitsetud vandenõust.

8. mail 1980 ilmusid kaks peamist kahtlusalust, Tejero ja Ynestrillas Martínez sõjatribunali ette ning enamik kohalikust rahvast rõõmustas selle uudise üle lehvitades Hispaania lippe, kuid oli ka neid, kes tundsid ennast häirituna, mis näitas, kui lõhestunud oli tolleaegne Hispaania ühiskond.

1986. aastal mõrvasid Euskadi ta Askatasuna (ETA) terroriorganisatsiooni liikmed Ynestrillas Martínezi koos jalaväe kolonelleitnant Carlos Vesteiro Pérezi ja nende autojuhi reamees Francisco Casillasega.

Kui auto, millega nad sõitsid, hakkas lähenema Ynestrillas Martínezi Madridis, Avenida del Manzanaresis asuvale kodule, siis avasid kaks eemal varitsenud ETA liiget  auto pihta tule, tappes kõik kolm. Ynestrillas Martínez oli surma hetkel 50-aastane.

## 1981. aastal toimunud teine riigipöörde katse

23. veebruaril 1981, samal ajal kui toimus uue peaministri valimine, üritas kolonelleitnant Tejero korraldada teist riigipööret.

Terejo võttis 200 mehega üle valitsuskabineti ja parlamendi alamkoja, hoides pantvangis 350 saadikut ja kuulutades välja sõjaväehunta (pärast sõjaväelist riigipööret riiki valitsev ohvitseridest koosnev organ) moodustamise.

Seda sündmust hakati nimetama 23-F riigipöördeks.

## Vaata ka

* Ricardo Sáenz de Ynestrillas Martínez
* Antonio Tejero
* Hispaania_ajalugu#Demokraatia

## Viited
Eesti samblike punane nimestik

Alljärgnevas nimekirjas on 2023 seisuga Eesti samblike punane nimestik.

LK I, II, III – looduskaitse kategooria.

## Eesti punase nimestiku ohustatuse kategooriad
*Piirkonnas välja surnud (*Regionally extinct, RE*)
*Kriitilises seisundis (*Critically endangered, CR*)
*Väljasuremisohus (*Endangered, EN*)
*Ohualtid (*Vulnerable, VU*)
*Ohulähedased (*Near threatened, NT*)
*Soodsas seisundis (*Least concern, LC*)
*Puuduliku andmestikuga (*Data deficient, DD*)
*Mittehinnatavad (*Not applicable, NA*)
*Hindamata (*Not evaluated, NE*)

## Piirkonnas välja surnud liigid (''RE'')
Siia kuulub 25 liiki.

## Kriitilises seisundis liigid (''CR'')
Siia kuulub 118 liiki.

## Väljasuremisohus liigid (''EN'')
Siia kuulub 167 liik.

## Ohualtid liigid (''VU'')
Siia kuulub 130 liik.

## Ohulähedased liigid (''NT'')
Siia kuulub 104 liiki.

## Soodsas seisundis liigid (''LC'')
Siia kuulub 334 liiki.

## Puuduliku andmestikuga liigid (''DD'')
Siia kuulub 64 liiki.

## Mittehinnatavad  liigid (''NA'')
Siia kuulub 0 liiki.

## Viited
Maarja Magdaleena (täpsustus)

**[[Maarja Magdaleena]]** ehk **Maarja Magdalast** on Uue Testamendi tegelane, kelle järgi on nimetatud arvukalt kunstiteoseid.

* Maarja Magdaleena (Sandys), Frederick Sandysi maal
* Maarja Magdaleena (Piero della Francesca), Piero della Francesca fresko
* Maarja Magdaleena (Scorel), Jan van Scoreli maal

Eestis on ka Maarja-Magdaleena küla, mis oli Maarja-Magdaleena kihelkonna keskus.
Sinine hiid

**Sinine hiid** on astronoomias täht, mille heleduse klass on III (hiidtäht) või II (hele hiidtäht). Hertzsprungi-Russelli diagrammil paiknevad need tähed põhijadast kõrgemal ja paremal. Siniseid hiidusid ei tohi segamini ajada siniste ülihiidudega.

Mõiste "sinine hiidtäht" hõlmab erinevates arenguetappides olevaid tähti, mis on kõik põhijadast juba eemaldunud, kuid millel pole tingimata palju muud ühist. Seetõttu ei tähenda see mõiste konkreetset tüüpi tähte, vaid pigem tähti, mis asuvad diagrammil kindlas piirkonnas. Siniseid hiidtähti esineb palju harvem kui punaseid hiide, sest nad tekivad ainult massiivsetest ja seetõttu haruldasematest tähtedest ning veedavad sinise hiidtähena suhteliselt lühikese eluetapi, keskmiselt 15-20 miljonit aastat.Kuna O- ja B-tüüpi tähed, mille heleduse klass on hiidtäht, on tihti heledamad kui sama temperatuuriga põhijada tähed ning paljud neist asuvad Linnutee galaktilises mõõtkavas Maale suhteliselt lähedal, on mitmed öötaevas eredalt paistvad tähed tegelikult sinised hiidtähed. Sellised tähed on näiteks Beta Centauri,  Bellatrix, Adhara ja Alfa Lupi. 

## Viited
CMR-veokiri

**CMR-veokiri** (inglise keeles *CMR waybill*; prantsuse *lettre de voiture CMR*) on rahvusvaheline kaubaveodokument, mida kasutatakse kaupade maanteevedudel riikide vahel, kes on liitunud 1956. aasta **[[CMR-konventsioon]]iga** (*Convention relative au contrat de transport international de marchandises par route*). CMR-veokiri reguleerib vedajate, saatjate ja kaubasaajate õigusi ja kohustusi rahvusvahelisel kaubaveol. 

CMR-veokirja allkirjastamisega kinnitab vedaja, et on võtnud kauba vedamiseks vastu kaubasaatja poolt deklareeritud andmetel. CMR-veoleping loetakse sõlmituks veokirjas kirjeldatud kujul üksnes juhul, kui puudub vastupidist tõendav reservatsioon veokirjal. Kaubasaatja kui ka vedaja poolt allkirjastatud CMR-veokiri kinnitab vedaja vastutuse algust antud veolepingus.

## Eesmärk ja kasutusala
CMR-veokiri on kaubaveolepingu kirjalik tõend ning selle eesmärk on   
* dokumenteerida saadetava kauba andmed (nt kirjeldus, kogus, kaal);
* määratleda veolepingu pooled (saatja, vedaja ja saaja);
* kehtestada veosega seotud vastutus ja kohustused;
* hõlbustada kaupade liikumist üle riigipiiride.

CMR-veokiri ei ole omandiõigust tõendav dokument, vaid see kajastab kaubaveolepingu olemasolu ja tingimusi. Dokumenti kasutatakse ainult maanteevedudel ning ainult juhul, kui vedu toimub vähemalt kahe CMR konventsiooniga liitunud riigi vahel.

## Veokirja struktuur
CMR-veokiri sisaldab tavaliselt järgmisi andmeid https://www.eraa.ee/files/filemanager/files/cmr_konventsioon.pdf; https://www.iru.org/sites/default/files/2017-01/how-to-fill-cmr-model-iru-2007-fr.pdf:
* Saatja ja saaja nimed ja aadressid;
* Vedaja nimi ja aadress;
* Kauba kirjeldus (liik, pakend, kogus, kaal);
* Veo alustamise ja lõppemise koht;
* Täiendavad instruktsioonid (nt tolliformaalsused, käsitsemisjuhised);
* Allkirjad (saatja, vedaja, soovi korral ka saaja).

CMR-veokiri koostatakse tavaliselt kolmes eksemplaris: üks saatjale, üks vedajale ja üks saajale.

## Elektrooniline CMR (e-CMR)
Alates 2008. aastast on võimalik kasutada ka **elektroonilist CMR-veokirja** (e-CMR), mis võimaldab kogu veodokumendiga seotud teabe elektroonilist edastamist ja haldamist. E-CMR eesmärk on suurendada tõhusust, vähendada paberimajandust ning parandada andmete jälgitavust. Eesti liitus e-CMR protokolliga 2022. aastal.

## Viited
Moldova Nouă

**Moldova Nouă** (ungari keeles *Újmoldova*, tšehhi keeles *Nová Moldava*, saksa keeles *Neumoldowa*, serbia keeles Нова Молдава) on linn Rumeenias Caraș-Severini maakonnas. Linn asub ajaloolises Banaadi piirkonnas Doonau jõe kaldal Serbia piiri ääres.

Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Măcești (ungari *Macsevics*, serbia Мачевић), Moldova Veche (ungari *Ómoldova*, serbia Стара Молдава) ja Moldovița (ungari *Kiskárolyfalva*, serbia Молдавица).

Moldova Nouăt on esmamainitud 1600. aastal. Linnaõigused sai 17. veebruaril 1968.

2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest rumeenlasi 69,77%, serblasi 10,66%, mustlasi 1,44% ja teistest rahvustest inimesi 1,17%. Rahvus oli teadmata 16,95%-l elanikest.

## Viited
Rooli võim

**"Rooli võim"** on autoteemaline telesaade, mis oli esmakordselt eetris telekanalis TV1 30. augustil 1998. Saates tutvustatakse uusi automudeleid ja autondusega seotud kaubaartikleid. Samuti on saates kindlustus- ja politseiteemad. 

Saate idee tuli Ulvi ja Jüri Pihelilt, kes liitusid Tv1 1998. aastal. Saatejuhina alustas Raivo Rimm, kes on saatejuht tänaseni. Tegemist on Eesti telemaailma kõige pikemalt eetris olnud saatega, kus on saatejuhina algusest peale olnud ametis sama saatejuht. Lisaks Raivo Rimmile on saatejuhina assisteerinud ka teleajakirjanik Robert Rool ja laulja Silver Laas. Kairi Rondo liitus saatejuhina 2009. aastal. 

Pärast telekanali sulgemist 2001. aastal kolis telesaade Kanal2 telekanalile ja on põhisaatena eetris laupäeviti. Saadet toodab Roolivõim OÜ, mille ainuomanik on Raivo Rimm.
Katrin Kaarep

**Katrin Kaarep** (sündinud 25. juulil 1980 Tallinnas) on eesti tõlkija, luuletaja ja zoosemiootik.

Ta on õppinud Rezekne Tehnoloogiaakadeemias ning lõpetanud 2005. aastal Bathi Ülikooli.

Ta on töötanud matkakorraldajana ja vabakutselise tõlkijana ning koostanud raamatuid.

## Valitud tõlkeid
#"Ükssarviku saladus" (1942–1943), eesti keeles 2013
#"Rackham Punase aare" (1943–1944), eesti keeles 2013
#"Must last" (1958), eesti keeles 2010
#"Kuldsõrgadega krabi" (1940–1941), eesti keeles 2010
#"Vaarao sigarid" (1932–1934), eesti keeles 2008
#"Sinine Lootos" (1934–1935), eesti keeles 2008

## Koostajana
* "Mesipuu poole. Eesti luule klassikat Eduard Wiiralti piltidega". (2025)
* "Ladina mõtteterad ja väljendid". (2024)
* "Chuck Norrise anekdoodid". (2024) 2024. aasta müüduim eestikeelne raamat. 
* "Haruldased poisinimed. Haruldased tüdrukunimed." (2007)

## Teoseid
* 2016 "Ambroosiast lustikummut". Luulekogu, levitatud isekirjastatult.
* 2021 "Kuis püsib Eesti mets". Esseistika, levitatud isekirjastatult.