open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rameshbabu Vaishali

**Rameshbabu Vaishali** (tamili keeles இரமேசுபாபு வைசாலி; sündinud 21. juunil 2001 Chennais) on India maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2024), naiste suurmeister (2018). 

Tema isa Rameshbabu on panga keskastme juht, tema noorem vend Rameshbabu Praggnanandhaa on malesuurmeister.

Vaishali tuli kahel korral noorte maailmameistriks: neidude vanuseastmes U12 (2012) ja U14 (2015). 

Suurmeistriks sai ta 2024. aastal. Varem oli ta FIDE-lt saanud naiste rahvusvahelise meistri (2016), naiste suurmeistri (2018) ja rahvusvahelise meistri nimetuse (2022). 

Vaishali kuulub alates 2022. aastast India naiste koondisse maleolümpiatel. 2022. aastal Chennais toimunud 44. maleolümpial mängis ta India I naiskonnas, kus tema naiskond võitis pronksmedali (Vaishali mängis teisel-kolmandal laual ja kogus 7,5 punkti 11 mängitud partiist). 2024. aastal Budapestis peetud 45. maleolümpial võitis India  naiskond kuldmedali (Vaishali mängis esimesel-teisel laual ja kogus 6 punkti 10 mängitud partiist).

### Pretendentide turniir
Vaishali võitis Mani saarel peetud FIDE naiste 2023. aasta Grand Swissi turniiri, kus ta ei kaotanud ühtegi mängu ja saavutas tulemuse 8,5 punkti 11 mängitud partiist, kvalifitseerudes sellega aprillis 2024 Torontos peetud naiste pretendentide turniirile, kus ta jäi neljandaks (võitis Tan Zhongyi).

## Välislingid

*Rameshbabu Vaishali FIDE andmebaasis
Novõi Put (Kurski oblast)

**Novõi Put** (vene keeles Новый Путь; sõna-sõnalt: 'Uus tee') on asula (посёлок) Venemaal Kurski oblastis Gluškovo rajoonis, paarisaja meetri kaugusel Vene-Ukraina piirist põhjas.

2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas asulas 5 inimest.

## Ajalugu
### Venemaa sissetung Ukrainasse
2024. aasta septembri keskel võtsid Ukraina relvajõud asula oma kontrolli alla.

## Viited
Planques

**Planques** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Väikese Planquette'i jõe läte on vallas.

## Huviväärsusi

* 16.-18. sajandi kirik


Église de Planques.jpg|Kirik
62659-Planques-Sols.png


## Viited
Onkalo kasutatud tuumkütuse hoidla

**Onkalo kasutatud tuumkütuse süvahoidla** on süvageoloogiline hoidla kasutatud tuumkütuse lõppladustamiseks. See asub Soome läänerannikul Eurajoki vallas Olkiluoto tuumaelektrijaama lähedal. See on maailma esimene kasutatud tuumkütuse pikaajaline lõppladustusrajatis.

Seda ehitab Posiva ja see põhineb KBS-3 tuumajäätmete matmise meetodil, mille on välja töötanud Rootsis Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB). Rajatis hakkas tööle 2020. aastate keskel.    

## '''Viited'''
Dolgoprudnõi kalmistu

**Dolgoprudnõi kalmistu** (vene keeles Долгопрудненское кладбище) on kalmistu Venemaal Moskva oblastis Dolgoprudnõi linnas aadressil Lihhatšovski projezd 1.

Dolgoprudnõi kalmistu pindala on 59 hektarit. Kalmistu jaguneb eraldiasuvaks lõuna ja põhjaosaks.

Dolgoprudnõi kalmistu on asutatud 1957. aastal. 1971. aastal kalmistu territooriumi laiendati. Dolgoprudnõi kalmistu lõunapoolne osa rajati 1975. aastal.

## Maetuid
*Andrei Abramov, poksija
*Vladimir Alatortsev, maletaja, malefunktsionäär ja maleliteraat
*Aleksandr Bodisko, maletaja
*Eduard Botšarov, filmilavastaja, stsenarist ja näitleja
*Jevgeni Burenkov, näitleja
*Natalja Deržavina, nukunäitleja
*Nina Dorda, estraadilaulja
*Tatjana Gavrilova, näitleja
*Viktor Glušenkov, jäähokimängija
*Juri Grebenštšikov, näitleja
*Nikolai Jeroškin, ajaloolane
*Vladimir Kašpur, näitleja
*Nikolai Kornouhhov, näitleja
*Vitali Kuznetsov, filosoof ja filosoofiaajaloolane
*Antonina Maksimova, näitleja
*Olga Markina, näitleja ja telesaatejuht
*Grigori Plužnik, näitleja
*Ljudmila Polonskaja, ajaloolane-orientalist
*Viktor Potapov, purjetaja
*Issaak Revzin, keeleteadlane ja semiootik
*Vassili Seljunin, publitsist
*Anatoli Zverev, kunstnik
*Vladimir Terletski, helilooja, pianist ja dirigent
*Roman Tkatšuk, näitleja
*Jevgeni Tšižov, kirjanik, tõlkija ja ajakirjanik
*Galina Venevitinova, näitleja
*Alla Vereštšagina, kunstiteadlane

## Viited
Polüneeslased

**Polüneeslased** on etnolingvistiline rühm, mis koosneb tihedalt seotud etnilistest rühmadest, mis on pärit Polüneesiast. Polüneesia hõlmab Vaikse ookeani Polüneesia kolmnurga saari. Arvatakse, et polüneeslaste esivanemad tulid Vaikse ookeani saartele suurte merekõlblike kanuudega Indoneesiast ja Filipiinidelt umbes 1000 eKr. Rühm on osa suuremast austroneesia etnolingvistilisest rühmast. Polüneeslased räägivad polüneesia keeli, mis on austroneesia keeleperekonna okeaania alamperekonna haru. Polüneeslastest on enim maoorisid, neile järgnevad samoalased, põlishavailased, tahitilased, tongalased ja Cooki saarte maoorid.

2012. aasta seisuga elas maailmas hinnanguliselt 2 miljonit etnilist polüneeslast. Enamik neist elab iseseisvates Polüneesia rahvusriikides (Samoa, Niue, Cooki saared, Tonga ja Tuvalu) või moodustavad vähemuse sellistes riikides nagu Austraalia, Tšiili (Lihavõttesaar), Uus-Meremaa, Prantsusmaa (Prantsuse Polüneesia ning Wallis ja Futuna) ja Ameerika Ühendriikides (Hawaii ja Ameerika Samoa), samuti Briti ülemereterritooriumil Pitcairni saartel. 

Polüneeslastel on suurepäraste meresõitjate maine, sest nad on asustanud üksteisest nii kaugel asuvaid saari nagu Hawaii, Lihavõttesaar ja Uus-Meremaa. Polüneesia elanikud sooritasid selliseid reise, kasutades kanuusid ja iidseid navigeerimisoskusi, mille hulgas on tähtede, hoovuste, pilvede ja lindude liikumise lugemine. Polüneeslased on neid navigeerimisoskusi edasi õpetanud põlvest põlve.

## Viited
Ilmar Kuusmann

**Ilmar Kuusmann** (29. detsember 1938 Tallinn – 25. juuli 2010 Kurepalu, Tartu maakond) oli eesti füüsik.

Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsika erialal, 1969 TRÜ-s aspirantuuri, sai 1975 samas füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga „Спектрально-кинетическое исследование катодолюминесценции ионных кристаллов“.

Kuusmann oli aastatel 1963–1965 Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) vanemlaborant, 1965–1966 nooremteadur, 1969–1972 vaneminsener, 1972 FAI ja 1973–1977 Füüsika Instituudi (FI) nooremteadur, 1977–1986 vanemteadur, 1986–1994 juhtivteadur, 1980–1981 Alexander von Humboldti fondi stipendiaat ja töötas ka hiljem (1984. aastast) Hamburgi sünkrotronkiirguse laboris HASYLAB (professor Georg Zimmereri grupis). Tema uurimisvaldkond oli ioonkristallide katoodluminestsentsi spektroskoopia ja kineetika, mille tarbeks arendas FI-s välja seadmekompleksi nõrkade kiirguste mõõtmiseks vaakumultravioleti spektripiirkonnas laias temperatuuride vahemikus. Ta avastas vabade ja iselõksustunud eksitonide kooseksisteerimise nähtuse, avaldas umbes 50 teaduspublikatsiooni.

## Viited


## Välislingid

* In memoriam. Ilmar Kuusmann opik.fyysika.ee
* Henn Käämbre. Huvi on vastastikune Kodumaa, 13. jaanuar 1982
Krista Lõivukene

**Krista Lõivukene** (1987. aastani **Krista Naaber**; sündinud 11. aprillil 1965 Tartus) on eesti arstiteadlane, kliiniline mikrobioloog.

## Elulugu
Ta lõpetas aastal 1983 Tallinna 2. Keskkooli, 1990 Tartu Ülikooli (TÜ) arstiteaduskonna, sai 2000 TÜ-s magistrikraadi biomeditsiini alal väitekirjaga “Helicobacter pylory tüvede antibiootikumitundlikkus” ja 2003 filosoofiadoktori kraadi kliinilise meditsiini alal väitekirjaga “Helicobacter pylory in gastric microbial ecology and its antimicrobial susceptibility pattern”.

Lõivukene oli aastatel 1990–1993 TÜ Kliinikumi (TÜK) intern, 1993–1996 TÜ mikrobioloogia instituudi resident, on 1996. aastast TÜK-i ühendlabori kliinilise mikrobioloogia osakonna kliiniline mikrobioloog, 2006. aastast TÜK ühendlabori kliinilise mikrobioloogia osakonna juhataja kohusetäitja, 2011. aastast osakonnajuhataja. Tema uurimisvaldkonnad on kliiniline mikrobioloogia, antibiootikumiresistentsus ja mikroobiökoloogia. Ta on Eesti Laborimeditsiini Ühingu (1999–), Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühingu liige (1999–). Ta on avaldanud umbes 80 teaduspublikatsiooni ja on kahe patentse leiutise kaasautor.

## Tunnustus

* 2007 Tartu Ülikooli Kliinikumi teadustööpreemia

## Isiklikku
Tema isa oli terioloog Jaan Naaber.

## Viited


## Välislingid

* Krista Lõivukene ETIS-s
* Krista Lõivukene ERIS-s
* Krista Lõivukene eestiarst.ee veebilehel
Luule Mizera

**Luule Mizera** (2001. aastani **Luule Kants**; sündinud 12. aprillil 1972 Tallinnas) on eesti psühholoog.

## Elulugu
Ta lõpetas aastal 1990 Tallinna 2. Keskkooli kuldmedaliga, 1994 Tartu Ülikooli (TÜ) psühholoogia erialal, sai 1997 TÜ-s magistrikraadi psühholoogias väitekirjaga  “Meta-level collectivism in Estonia and Finland” ja 2003 filosoofiadoktori kraadi psühholoogias väitekirjaga “Socialization in Estonian families: attitudes and behaviour in comparative perspective”.

Mizera oli aastatel 1994–1995 TÜ rektori sekretär, 1995–1997 TÜ psühholoogia osakonna üliõpilasnõustaja, 1997 erakorraline teadur, 1997–2007 Rootsis Södertörni Kolledži uurimisassistent, ühtlasi 2002 TÜ psühholoogia osakonna erakorraline lektor, 2002–2003 spetsialist, 2004–2008 Eesti Teadusagentuuri juhatuse liige, 2008. aastast TÜ psühholoogia instituudi arengupsühholoogia osakonna vanemteadur. Tema uurimisvaldkonnad on kultuuriti võrdlev psühholoogia, arengupsühholoogia, sotsialisatsioonimustri muutumine üleminekuühiskonnas ja selle seos lapse arenguga. Ta on Eesti Käitumis- ja Terviseteaduste Keskuse arengu- ja koolipsühholoogia uurimisgrupi liige (2001–), mitmete koolituste jm korraldus- ning koordinatsioonikomitee liige (1994–), Kultuuriti Võrdlevate Uurimuste Seltsi (2000–2005) ja Eesti Psühholoogide Liidu liige (2001–). Ta on avaldanud umbes 20 teaduspublikatsiooni.

## Isiklikku
Tema õde on Lenne Nigul.

## Viited


## Välislingid

* Luule Mizera ETIS-s
Oleg Roslavlev

**Oleg Roslavlev** (22. november 1921 Tallinn – 12. jaanuar 1978 München) oli insener ja harrastusajaloolane.

Ta õppis Tallinna toomkoolis. 1939. aastal siirdus koos vanematega Saksamaale. 1951. aastal lõpetas ta Müncheni Tehnikaülikooli. Saksa ehitusfirma insenerina projekteeris ja ehitas teid ja sildu Ladina-Ameerikas, Araabia maades ja Pakistanis.

Inseneritöö kõrval tegeles aktiivselt Eesti asustusajaloo uurimisega, kirjutas asustusajaloo teemalisi artikleid ja koostas ülevaatekaarte. Aastatel 1965–1973 andis välja enda koostatud seitsmeköitelise Eesti asutusajaloo materjalide sarja "Hefte zur Landeskunde Estlands":
*Das Dorpater Land 1624/27. München: Akademie-Druck, 1965
*Das Pernauer Land 1624. München: Academie-Druck, 1967
*Die Revision Livlands 1601. Estnisches Siedlungsgebiet. Wolfratshausen-Waldram, 1967
*Die Revision Livlands 1638. Estnisches Siedlungsgebiet. II. Wolfratshausen-Waldram, 1969
*Polnische Akten I. 1582–1591. München, 1970
*Polnische Akten II. 1586–1616. München, 1973
*Polnische Akten IV. 1583–1590. München, 1973

2006. aastal anti tema kogutud asutusajalooline uurimismaterjal, trükised ja kirjavahetus üle Eesti Rahvusarhiivile.

## Isiklikku
Tema isa oli jurist, majandusteadlane ja poliitik Vladimir Roslavlev.

## Viited

## Välislingid
*Oleg Roslavlev. Välispassi taotluse foto (1939). Rahvusarhiivi meediateek
Gloiothele

***Gloiothele*** on pilvikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.

## Liike
**[[Gloiothele lactescens]]*

## Varasemaid liike
**[[Vesiculomyces citrinus]]*

## Välislingid
* ''Gloiothele'' andmebaasis eElurikkus
Margarítis Schinás

**Margarítis Schinás** (kreeka keeles Μαργαρίτης Σχοινάς [marɣaˈritis sçiˈnas]; sündinud 28. juulil 1962) on Kreeka ja Euroopa Liidu poliitik, endine ametnik. Ta oli alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni asepresident von der Leyeni esimeses komisjonis, vastutades euroopaliku eluviisi edendamise eest.

## Haridus
Ta on lõpetanud 1985. aastal Thessaloníki ülikooli bakalaureusekraadiga õigusteaduses. Seejärel asus 1986. aastal õppima Euroopa Kolledžis Brugges Euroopa avalikku haldust ja 1987. aastal Londoni Majandus- ja Poliitikateaduste Koolis magistriõppes avalikku haldust ja politoloogiat.

## Karjäär Euroopa Liidus
Margarítis Schinás sooritas 1989. aastal edukalt ELi ametnike konkursi ning asus tööle Euroopa Komisjoni transpordi peadirektoraadis ja seejärel Euroopa Komisjoni esinduses Ateenas.

Aastatel 1999–2004 töötas ta Euroopa Komisjoni voliniku Loyola de Palacio kabinetis personaliülema asetäitjana, vastutades transpordi, energeetika ja suhete eest Euroopa Parlamendiga. Aastatel 2004–2007 oli Schinás Euroopa Komisjoni voliniku Márkos Kyprianoú kabineti juhataja.

Pärast Antónis Samaráse tagasiastumist Euroopa Parlamendi liikme kohalt sai Schinásest 25. septembril 2007 Euroopa Parlamendi liige. Ta oli eelarvekomisjoni liige. Margarítis Schinás oli Euroopa Parlamendi liige kuni 2009. aastani ega kandideerinud 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel.

2010. aastal sai Margarítis Schinásest Euroopa Komisjoni presidendi José Manuel Durão Barroso Euroopa poliitikanõunike büroo asedirektor. 2013. aasta aprillis sai temast aga Euroopa Komisjoni majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi direktor.

2014. aasta novembris määrati ta Euroopa Komisjoni presidendi Jean-Claude Junckeri ettepanekul Euroopa Komisjoni peamise kõneisiku kohusetäitjaks. 16. detsembril 2015 sai Margarítis Schinásest Euroopa Komisjoni kommunikatsiooni peadirektoraadi (DG COMM) asepeadirektor.

Pärast 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimisi nimetati Margarítis Schinás von der Leyeni esimese komisjoni Euroopa Komisjoni asepresidendiks, kes pidi vastutama euroopaliku eluviisi kaitsmise eest. Tema vastutusvaldkondade hulgas oli nii õigusriik, ränne kui ka sisejulgeoleku põhimõtted. Temast sai Euroopa kõrgeimas otsuseid tegevas organis esimene nii kõrgel ametikohal olnud kreeklane. Hiljem nimetati tema portfell ümber euroopaliku eluviisi edendamiseks.

## Isiklikku
Ta räägib kreeka, inglise, prantsuse ja hispaania keelt. 

Tema abikaasa on Mercedes Alvargonzález, kes oli nagu temagi  Euroopa Kolledži tudeng ja kes töötab Euroopa Rahvapartei fraktsiooni ja selle presidendi Manfred Weberi sekretariaadis. Neil on kaks poega: Stergios ja John.

Margarítis Schinás on Aris Thessaloniki toetaja.

2020. aasta märtsis osales Margarítis Schinás Kreekas Olümpias COVID-19 kriisi tõttu hiljem ära jäetud Tokyo 2020 olümpiatule teatejooksu stardis kolmanda tõrvikukandjana kahe olümpiavõitja, Kreeka laskuri Anna Korakaki ja Jaapani maratoonar Mizuki Noguchi järel.
Perepetšino kalmistu

**Perepetšino kalmistu** (vene keeles Перепечинское кладбище) on kalmistu Venemaal Moskva oblastis Solnetšnogorski rajoonis Perepetšino külas.

Perepetšino kalmistu pindala on 106 hektarit. Kalmistul on ka kaks moslemite sektorit.

Perepetšino kalmistu on rajatud 1999. aastal.

## Maetuid
*Roman Altšuler, maletaja ja maletreener
*Aleksandr Holminov, helilooja
*Aleksei Hvostenko, luuletaja, laulja ja laulukirjutaja
*Oleg Imrekov, jalgpallur
*Valeri Jakubovski, raskejõustiklane
*Natalija Junnikova, näitleja
*Mihhail Kossarev, arheoloog
*Juri Lahhin, näitleja
*Veniamin Mandrõkin, jalgpallur
*Aleksandr Martõnjuk, jäähokimängija
*Aleksei Mironov, näitleja
*Jevgeni Mitko, kirjanik ja stsenarist
*Albert Moltšanov, matemaatik
*Natalja Nazarova, näitleja
*Sergei Ogorodnikov, jäähokimängija
*Vladimir Pitsek, näitleja
*Lev Ragozin, filmioperaator
*Mart Rešetin, ooperilaulja
*Ivan Rõžov, näitleja
*Vladimir Savtšenko, ulmekirjanik
*Georgi Skljanski, näitleja, lavastaja, stsenarist ja teatripedagoog 
*Iraida Soldatova, näitleja
*Ljudmila Šagalova, näitleja
*Vjatšeslav Šumski, filmioperaator
*Mstislav Zapašnõi, tsirkusejuht, tsirkuselavastaja ja tsirkuseartist
*Aleksandr Tertõtšnõi, filoloog ja ajakirjanik
*Vjatšeslav Tsarjov, filminäitleja
*Valeri Tšikov, filmilavastaja ja stsenarist
*Rafail Veršinin, dirigent

## Viited
Radinghem

**Radinghem** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Radinghem asub 32 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D157 ääres.

## Ajalugu

Teises maailmasõjas oli aastatel 1944-1945 lossi territooriumil V-2 stardiplatvorm.

## Huviväärsusi

* 17. sajandi loss
* St. Martini kirik, pärineb 17. sajandist


Radinghem église.jpg|Kirik
62685-Radinghem-Sols.png


## Viited
Rimboval

**Rimboval** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Rimboval asub 16 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D149 ääres.

## Huviväärsusi

* St. Omeri kirik, pärineb 16. sajandist
* Vesiveski


Rimboval mairie.JPG|Vallamaja
62710-Rimboval-Sols.png


## Viited
Nana Ioseliani

**Nana Ioseliani** (gruusia keeles ნანა იოსელიანი; sündinud 12. veebruaril 1962 Thbilisis) on gruusia maletaja, rahvusvaheline meister (1993), naiste suurmeister (1980). 

Ta oli 1980. aastatel Nõukogude Liidu tippmaletajaid. Pärast Gruusia iseseisvumist (1991) mängis ta Gruusia värvides.

Ta on pääsenud kahel korral mängima tiitlimatši valitseva maailmameistriga – pärast 1988. ja 1993. aastal pretendentide turniiri võitmist. Tiitlimatši mängis ta 1988. aastal Maia Tšiburdanidzega ja 1993. aastal Xie Juniga, kuid kaotas tiitlikaitsjatele.

Aastatel 1980–2002 osales ta kaheksal maleolümpial, neist kahel Nõukogude Liidu koondise ja kuuel Gruusia koondise koosseisus. Kokku võitis ta 14 medalit, sealhulgas seitse kuld- (kaks individuaalset ja viis meeskondlikku), neli hõbe- ja kolm pronksmedalit.

FIDE andis talle 1979. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja aasta hiljem naiste suurmeistri nimetuse. 1993. aastal täitis ta rahvusvahelise meistri saamiseks vajalikud nõuded.

## Välislingid
*
*Nana Ioseliani FIDE andmebaasis
Royon

**Royon** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Royon asub 16 km Montreuil-sur-Merist idas tee D130 ääres, Créquoise'i jõe orus.


Royon Chat hautcl 2.jpg|Ümberehitatud loss
62725-Royon-Sols.png


## Ajalugu

Piirkonna küngaste nõlvu tõkestasid okkalised hekid *créquiers*, metsik ploomid, ja neid hekke kutsuti *royon*, mis võib olla ka nime allikas.

Esimest korda mainitakse Royoni 893. aastal *Gallia Christianas*. Seda mainitakse uuesti 1641. aastal kui "Roion" ja 1804. aastal sai sellest "Royon".

## Huviväärsusi

* St. Germaini kirik, pärineb 16. sajandist
* Louis XV loss, purustati 1944. aasta mais
* Tänapäevane loss, praeguse vallavanema kodu


Pilt:Royon Chat avt-guerre.JPG|Louis XV loss enne Teist maailmasõda
Pilt:Royon eglise.jpg|Saint-Germaini kirik
Pilt:De Bryas Eglise.jpg|De Bryas' perekonna hauakivi
Pilt:De Bryas Arch.jpg|Sõnade ja sümbolite transkriptsioon hauaplaadil


## Viited
Sains-lès-Fressin

**Sains-lès-Fressin** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Sains-lès-Fressin asub 27 km Montreuil-sur-Merist idas, Fressini ja Créquy'i külade vahel, tee D155 ääres.

## Huviväärsusi

* St. Jacques'i kirik, pärineb 16. sajandist


Sains-les-Fressin église3.jpg|Kirik
62738-Sains-lès-Fressin-Sols.png


## Viited
Ruisseauville

**Ruisseauville** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Ruisseauville asub 24 km Montreuil-sur-Merist idas, Fruges'ist vahetult lõunas, tee D928 ääres.

## Ajalugu

See vabastati 1944. aasta septembris Poola 1. soomusdiviisi poolt.

## Huviväärsusi

* St. Nicaise'i kirik, pärineb 17. sajandist


Ruisseauville église.jpg|Kirik
62726-Ruisseauville-Sols.png


## Viited
Ogaeoseline ebapoorik

**Ogaeoseline ebapoorik** (*Lindtneria trachyspora*) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.

## Välislingid
* Ogaeoseline ebapoorik andmebaasis eElurikkus.
Senlis (Pas-de-Calais)

**Senlis** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Senlis asub 24 km Montreuil-sur-Merist idas tee D104 ääres.

## Huviväärsusi

* Notre-Dame'i kirik, pärineb 13. sajandist


Senlis (Pas-de-Calais, Fr) panneau d'entrée Senlis et église Notre- Dame PA00108430.JPG|Tee Senlisesse
62790-Senlis-Sols.png


## Viited
Remco Evenepoel

**Remco Evenepoel** (sündinud 25. jaanuaril 2000 Aalstis) on Belgia jalgrattur. 

Tema suurimad kordaminekud on olnud Vuelta a España üldvõit 2022. aastal, maailmameistriks tulek grupisõidus (2022) ja temposõidus (2023, 2024) ning olümpiavõidud eraldistardist sõidus ja grupisõidus 2024. aastal Pariisis. Ta on võitnud ka Liège–Bastogne–Liège ühepäevasõidu 2022. ja 2023. aastal.

Remco Evenepoel alustas jalgpallurikarjääri viieaastaselt RSC Anderlechtis. 11–14-aastaselt mängis ta kolm hooaega PSV Eindhovenis poolkaitsjana, misjärel naasis Anderlechti. 2014. ja 2015. aastal pidas Evenepoel Belgia U15 koondisega kokku neli kohtumist. 2015. ja 2016. aastal pidas ta U16 koondisega viis kohtumist, milles kandis kaptenipaela. 2016. aastal saavutas ta Brüsseli poolmaratonil 13. koha ajaga 1:16.15.

2017. aastal liitus Evenepoel KV Malinesiga. Ta lõpetas jalgpallurikarjääri neli kuud hiljem.

## Välislingid

*[Remco Evenepoel [ROK]-i veebilehel]
*Remco Evenepoel Team Belgium veebilehel
*Remco Evenepoel Olympedia.org veebilehel
*Remco Evenepoel Cyclebase.nl veebilehel
Albert F. Mummery

**Albert Frederick Mummery** (10. september 1855 Dover, Kent – 24. august 1895 Nanga Parbat, Briti India) oli Briti mägironija ja alpinismi üks teerajajaid.

1895. aastal üritasid Mummery, J. Norman Collie, Geoffrey Hastings ja kaks gurkhat – Ragobir Thapa ja Goman Singh Rakhioti – esimestena tõusta Himaalajas asuva üle 8000 meetri kõrguse Nanga Parbati (8126 m) tippu. See oli esimene teadaolev katse vallutada mõni 8000-meetrine mägi. Ekspeditsioon lõppes traagiliselt, kui Mummery ja mõlemad gurkhad hukkusid lumelaviinis. Nende surnukehi ei leitud kunagi.

Ekspeditsioonist kirjutas J. Norman Collie hiljem raamatu "From the Himalaya to Skye". Mummery mälestuseks andis Collie 1898. aastal Kanada Kaljumäestikus ühele seni nimeta tipule nime Mount Mummery.

## Viited

## Välislingid
Efesose kirikukogu

**Efesose kirikukogu** oli 431. aastal Väike-Aasias Efesoses toimunud kolmas oikumeeniline kirikukogu, kus jõuti Jeesuse Kristuse mõistmiseni ühe, lahutamatu isikuna, mis ei välista tema kahte loomust – jumalikku ja inimlikku.

Efesose kirikukogu kutsus kokku Ida-Rooma keiser Theodosios II (valitses 402–450), et kristlaskond jõuaks ühisele seisukohale Konstantinoopoli peapiiskopi Nestoriuse (u 386 – 450) kristoloogiliste ja marioloogiliste õpetuste suhtes. Kirikukogul võeti vastu kaheksa kaanonit, millega mõisteti Nestorius ja tema järgijad hukka kui hereetikud, kinnitati Nikaia kirikukogul vastu võetud usutunnistuse sõnastus ning tunnistati Küprose kiriku iseseisvust, sõnastades sellega ühtlasi kiriku territoriaalse jaotuse ja autokefaalia algsed põhimõtted. Nestoriuse õpetust hukka mõistes kinnitas kirikukogu, et Jeesuses Kristuses ei ole kahte isikut ehk hüpostaasi, vaid üks isik kahe, jumaliku ja inimliku loomusega. Sellest lähtuvalt tunnistati õigeks ka neitsi Maarja nimetamine Jumalasünnitajaks (kreeka keeles Θεοτόκος).

## Viited
Nicolas Théodore de Saussure

**Nicolas Théodore de Saussure** (14. oktoober 1767 Genf, Genfi Vabariik – 18. aprill 1845 Genf, Šveits) oli Šveitsi loodusteadlane.

Ta oli loodusteadlase Horace Bénédict de Saussure'i poeg. Aastatel 1802–1835 töötas ta Genfi Akadeemia mineraloogia ja geoloogia auprofessorina. 

De Saussure'il oli uurimusi fütokeemia alal. Ta andis oma panuse ka fotosünteesi uurimisse.

Lisaks keemiale pühendus ta ka botaanikale. Tema põhiteos "Recherches chimiques sur la Vegetation" (Pariis 1804; saksa keeles 1805) oli taimefüsioloogias tähelepanuväärne.

## Tunnustus
*1808 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
*1820 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia välisliikmeks
*1820 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
*1808 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
*1812 – valiti Hollandi Kuningliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks

## Välislingid
Henry Petty-Fitzmaurice, viies Lansdowne'i markii

**Henry Charles Keith Petty-Fitzmaurice, viies Lansdowne'i markii** (14. jaanuar 1845 – 3. juuni 1927) oli Suurbritannia poliitik, kes oli muuhulgas Kanada ja India kindralkuberner ning Suurbritannia sõjaminister ja välisminister.

1917. aastal saatis ta esimese maailmasõja ajal välja n-ö Lansdowne'i kirja, millega proovis sõda kompromissiga lõpetada. Ta oli jõukas ning kõrgetel ametikohtadel nii liberaalide kui ka konservatiivide valitsustes.

## Kirjandus
* Cohen, Avner. "Joseph Chamberlain, Lord Lansdowne and British Foreign Policy 1901–1903: From Collaboration to Confrontation". *Australian Journal of Politics and History* 43.2 (1997): 122+.
* 
* Gooch, G. P. *Before the war: studies in diplomacy* (vol 1 1936) pp.&nbsp;1–86. veebis
* Grenville, J. A. S. "Lansdowne's Abortive Project of 12 March 1901 for a Secret Agreement with Germany". *Bulletin of the Institute of Historical Research * 27#76 (November 1954): 201–213. 
* Grenville, John Ashley Soames. "Great Britain and the Isthmian Canal, 1898–1901." *American Historical Review* 61.1 (1955): 48-69. veebis
* Jeshurun, Chandran. "Lord Lansdowne and the 'Anti-German Clique' at the Foreign Office: Their Role in the Making of the Anglo-Siamese Agreement of 1902." *Journal of Southeast Asian Studies* 3.2 (1972): 229–246 veebis.
* Keohane, Nigel. *The Party of Patriotism: The Conservative Party and the First World War* (Routledge, 2016).
* Kerry, Simon. *Lansdowne: The Last Great Whig* (2018), .
* Kurtz, Harold. "The Lansdowne Letter, November 1917". *History Today* Vol. 18, No. 2 (February 1968): 84–92
* McKercher, B. J. C. "Diplomatic Equipoise: The Lansdowne Foreign Office The Russo-Japanese War of 1904–1905, and The Global Balance of Power". *Canadian Journal of History* 24.3 (1989): 299–340.
* Massie, Robert K. *Dreadnought: Britain, Germany, and the coming of the Great War* (Random House, 1991); pp.&nbsp;337–350.
* Monger, George W. "The End of Isolation: Britain, Germany and Japan, 1900–1902" *Transactions of the Royal Historical Society* 13 (1963): 103–121. veebis
** Monger, George. *The End of Isolation; British Foreign Policy, 1900–1907* (Nelson, 1963).
* Mulligan, William. "From Case to Narrative: The Marquess of Lansdowne, Sir Edward Grey, and the Threat from Germany, 1900–1906." *International History Review* 30.2 (2008): 273–302.
* Newton, Douglas. "The Lansdowne 'Peace Letter' of 1917 and the Prospect of Peace by Negotiation with Germany". *Australian Journal of Politics & History* 48.1 (2002): pp.&nbsp;16–39.
* Newton, Lord. *Lord Lansdowne: A Biography* (Macmillan, 1929) veebis.
*
*
* Winters, Frank Winfield. "Gentlemen's diplomacy: the foreign policy of Lord Lansdowne, 1845–1927". (PhD Diss. Texas A & M University, 2006) veebis.
*
Genfi Vabariik

**Genfi Vabariik** oli iseseisev riik, mis eksisteeris aastatel 1534–1798 (kuni Genfi Vabariigi annekteerimiseni Prantsusmaa poolt). Genfi Vabariik taastati 1813. aastal. Alates 1815. aastast Šveitsi Konföderatsiooni koosseisus kui Genfi vabariik ja kanton.

## Tuntud kodanikke
* Jean Calvin (1509–1564)
* Jean-Jacques Rousseau (1712–1778)
* Jacques Necker (1732–1804)
* Horace Bénédict de Saussure (1740–1799)
* Germaine de Staël (1766–1817)
Rattanakosini Kuningriik (1782–1932)

:*"Rattanakosin" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit [[Rattanakosin (täpsustus)]].*

**Rattanakosini Kuningriik** (ka **Siiami Kuningriik** või **Rattanakosini Riik**) oli Tai (ehk Siiami) kuningriik. See periood algas 1782. aastal kui rajati Bangkoki linn (ehk Rattanakosin), millest sai Thonburi asemel Siiami uus pealinn. Rattanakosini perioodi lõpuks peetakse 1932. aasta Siiami revolutsiooni.

Rattanakosini Riigi mõjualasse jäid ka Kambodža, Laose, Šani, Malaisia vasallriigid. Riigi rajas Chakri dünastiasse kuulunud Rama I. Ajajärgu esimest osa iseloomustasid Siiami ülemvõimu kinnitamine Kagu-Aasia mandriosas ning sõjad Birma ja Vietnamiga. Perioodi teist poolt iseloomustasid kokkupõrked Suurbritannia ja Prantsusmaa koloniaalimpeeriumitega. Siiam oli ainus Kagu-Aasia riik, millel õnnestus jääda iseseisvaks.

Rattanakosini Riik oli tsentraliseeritud võimuga, absolutistlik rahvusriik, mille piirid pandi paika läbirääkimistel Lääne jõududega. Aastate jooksul kuninga võim laienes, riik läks üle agraarmajandusele, tugevnes kontroll kaugete vasallriikide üle, tekkisid tai rahvuslus ning linnastunud keskklass. Demokraatlikest reformidest keeldumine viis lõpuks 1932. aasta revolutsiooni ja konstitutsioonilise monarhiani.

## Vaata ka
* Tai monarhi kroonimine
* Tai monarhide loend
* Tai monarhide sugupuu
* Bangkoki ajalugu

## Viited
Chêne-Bougeries

**Chêne-Bougeries** on vald Šveitsis Genfi kantonis. 

Sihtnumber on 1224 ja vallanumber on 6612.

## Elanike arv
Elanike arv on 12 621 (31. detsember 2020)

## Tuntud elanikke
* Horace Bénédict de Saussure 
*Alain Delon 
*Kevin Mbabu 

## Viited

## Välislingid
Saksamaa Suursaatkond Londonis

**Saksamaa Suursaatkond Londonis** on Saksamaa diplomaatiline esindus Suurbritannias. Suursaatkonna hooned asuvad Belgrave'i platsil Belgravias. Saatkond tegutseb kolmes ridaelamu tüüpi hoones ning 20. sajandi lõpus juurde ehitatud osas.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
Suurbritannia välisministeerium

**Suurbritannia välisministeerium** (inglise keeles *Foreign, Commonwealth and Development Office*  ehk **FCDO**) on Suurbritannia välispoliitika eest vastutav ministeerium.

See moodustati praegusel kujul (Välis-, Rahvaste Ühenduse ja Arengu ministeeriumina) 2020. aastal, kui liideti Välis- ja Rahvaste Ühenduse ministeerium (FCO) ja Rahvusvahelise arengu osakond (DFID). FCO ise moodustati 1968. aastal Välisministeeriumi (FO) ja Rahvaste Ühenduse ministeeriumi liitmisega.

Ministeeriumit juhib välisminister ehk välissekretär, keda peetakse üheks neljast Suurbritannia valitsuse tippametnikust (peale välisministri ka peaminister, rahandusminister ja siseminister). Alates juulist 2024 on Suurbritannia välisminister David Lammy.

Ministeeriumi igapäevatööd juhib kantsler (ametlikult välisasjade alaline alasekretär), kes on ka Tema Majesteedi Diplomaatilise Teenistuse eesotsas. Septembrist 2020 on Suurbritannia välisministeeriumi kantsler Philip Barton.

## Vaata ka
* Conflict, Stability and Security Fund
* Palmerston (kass)
* Arenguabiasutuste loend

## Viited

## Kirjandus
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Horace Bénédict de Saussure

**Horace Bénédict de Saussure** (17. veebruar 1740 Chêne-Bougeries, Genfi Vabariik – 22. jaanuar 1799 Genf) oli Genfi vabariigi loodusteadlane, Alpide uurija ja alpinist.

Ta oli loodusteadlase Nicolas Théodore de Saussure'i isa ja Henri de Saussure'i vanaisa.

1762. aastal määrati ta 22-aastaselt Genfi Akadeemia filosoofiaprofessoriks.

Huvi botaanika vastu viis ta arvukatele reisidele Alpidesse. Alates 1773. aastast uuris ta ka Alpide geoloogiat. 

1760. aastal, soovides arvutada Mont Blanci kõrgust merepinnast, oli tal vaja selle tippu pääseda, seepärast lubas ta tasu sellele, kes esimesena leiab tee tippu jõudmiseks. 8. augustil 1786 leidsid Jacques Balmat ja Michel Gabriel Paccard õige suuna tippu ja jõudsid sinna. Aasta hiljem, 3. augustil 1787 tõusis de Saussure koos oma saatjaskonnaga mägigiidi Jacques Balmat' juhtimisel Mont Blanci tippu, kus ta lasi telgi püstitada, enne kui asus mäe kõrgust arvutama. Tipptõusu ajal tegi ta muu hulgas geoloogilisi vaatlusi ning võrdlevaid baromeetrilisi ja termomeetrilisi mõõtmisi.

1788. aastal veetis de Saussure 17 järjestikust päeva Colle del Gigante harjal, tehes vaatlusi ja katseid. 1789. aastal tegi ta pika ringreisi ümber Monte Rosa.

Tema seitsme Alpi rännaku kirjeldus ja teaduslikud tähelepanekud on avaldatud neljas köites pealkirjaga "Voyages dans les Alpes" ('Reisid Alpides'; ilmusid 1779–1996).

Horace de Saussure viis läbi ka mägikliima uuringuid ja meteoroloogilisi vaatlusi, sageli Alpide tippudel. Samuti andis ta omapoolse panuse hügromeetria alal, leiutades arvukalt teaduslikke instrumente, sealhulgas anemomeetri.

## Tunnustus
*1784 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
*1788 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
*1787 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
*1791 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia välisliikmeks

## Välislingid
Paul von Hatzfeldt

**Melchior Hubert Paul Gustav Graf von Hatzfeldt-Wildenburg** (8. oktoober 1831 – 22. november 1901) oli Saksa diplomaat, suursaadik Suurbritannias aastatel 1885–1901. Ta oli enne seda ka saadik Hispaanias ja Türgis, välisminister ja välisministeeriumi kantsler. Tema tuntuim töö oli Yangtze lepingu allkirjastamine 1900. aastal.

## Allikad
*Hermann von Eckardstein.  *Lebenserinnerungen u. Politische Denkwürdigkeiten.*  Leipzig: Verlag Paul List, 1919.
* Vera Niehus: *Ein »ambassadeur idéal«, jedoch »den Anstrengungen des ministeriellen Dienstes nicht gewachsen«: Paul von Hatzfeldt als außenpolitischer Mitarbeiter Bismarcks*. In: Lothar Gall, Ulrich Lappenküper (Hrsg.): *Bismarcks Mitarbeiter*. Schöningh, Paderborn 2009.
* Franz-Eugen Volz: *Paul Graf von Hatzfeldt-Wildenburg*. In: *Lebensbilder aus dem Kreis Altenkirchen*. Altenkirchen, 1975.
H-101

**H-101** (vene keeles X-101; NATO koodnimi **AS-23 "Kodiak"**; strateegiline versioon **H-102**) on Venemaa õhust lastav alahelikiirusega tiibrakett. See konstrueeriti 1990. aastatel, seda katsetati 2000. aastatel ning jõudis kasutusse 2010. aastatel. Raketti on kasutatud Süüria kodusõjas ja Ukraina sõjas.

Mudel H-102 on relvastatud tuumalõhkepeaga. 2024. aasta seisuga seda kasutatud ei ole.

## Kasutajad
* 

## Viited
H-22

**H-22 Torm** (vene keeles Х-22 "Буря"; NATO koodnimi **AS-4 Kitchen**) on suur pika laskeulatusega Nõukogude Liidu laevatõrjerakett, mille arendas välja MKB Raduga. See konstrueeriti, et võidelda lennukikandjatega kasutades kas konventsionaalset- või tuumalõhkepead. Raketi uuendatud ja konventsionaalne variant on H-32, millel on parem mootor ja uus juhtimissüsteem.

## Kasutajad
### Praegused
* 

### Endised
* 
* 
* 
* 

## Viited

## Allikad
* 
*
*
Remington Model 95

**Remington Model 95** on Ameerika Ühendriikide kahetoruline taskupüstol (tehniliselt *[[derringer]]* ehk ei püstol ega revolver). Relv oli tootmises ligi 70 aastat ning selle aja jooksul selle disain sisuliselt ei muutunud. Seda pakuti graveeringuga ning käepideme materjal oli tootmises kas pähklipuust, roosipuust, eboniidist, elevandiluust või pärlmutrist.

## Viited
Indrek Meelak

**Indrek Meelak** (18. oktoober 1960 Tallinn – 2. september 2025) oli eesti prokurör ja poliitik.

## Elulugu
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Meelak töötas 1984. aastast Harju rajooni prokuratuuris, oli stažeerija, abiprokurör, uurija ja vanemuurija, aastatel 1989–1993 eriti tähtsate asjade uurija üleriigilises prokuratuuris, 1993–1998 riigiprokurör.

Meelak oli aastatel 1998–2009 Keskerakonna ja 2002–2003 IX Riigikogu liige. Ta oli ka keskfraktsiooni kantselei ülem ja põhiseaduskomisjoni esimees. Meelak oli hiljem Tarvastu vallavolikogu liige ja Keskerakonna Viljandimaa piirkonna juht.

Meelak oli 2004. aastast ettevõtte Pluspak OÜ juhatuse liige.

## Isiklikku
Tema isa oli insener Heldur Meelak, ema arhitekt Malle Meelak, õde laulja ja muusikapedagoog Katrin Ehala, poeg on arhitekt Mikk Meelak.

## Viited


## Artiklid

* Indrek Meelak. Riivatud õiglustunde taga ei tasu näha poliitilisi põhjusi sakala.postimees.ee, 23. juuli 2009

## Välislingid

* Helle-Mall Piiskoppel. Viimane pea viib kuriteoni Harju Elu, 25. oktoober 1986
* Toomas Sildam. 15. mai – asja uuritakse Päevaleht, 25. mai 1990
* Toomas Sildam. Prokurör INDREK MEELAK: prokuratuur muutub normaalseks riigiametiks Päevaleht, 19. märts 1993
* Enno Tammer. Prokuröri viimne päev Eesti Päevaleht, 17. märts 1998
* Endine riigiprokurör ületas kiirust Eesti Päevaleht, 22. aprill 1998
* Ülo Toomsalu. Endine riigiprokurör Indrek Meelak kaotas kohtus liikluspolitseile aripaev.ee, 14. august 2000
* Eksriigiprokurör kaevab omapäi kanalit delfi.ee, 27. aprill 2001
* Kirsti Vainküla, Siim Randla. «No ütleme – pikutasin natuke, olin purjus.» ohtuleht.ee, 6. mai 2004
* Indrek Meelak pääses kriminaalasjast Sakala, 13. mai 2004
* Meelak läheb uurimise alla Sakala, 18. juuni 2004
* Indrek Meelak ei tunnistanud end väärteos süüdi err.ee, 2. september 2004
* Indrek Meelak jäi süüdi politsei korralduste eiramises postimees.ee, 21. juuni 2005
Argos Kracht

**Argos Kracht** (sündinud 31. jaanuaril 1962 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja ärikonsultant.

## Elulugu
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1985. aastal automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Kracht alustas sportimist Tallinna Dünamo ujumiskoolis Viio Helmi juhendamisel, harrastas vetelpääste mitmevõistlust, osales Eesti sportlastest esimesena vetelpääste MM-il 1987. aastal. Saavutas seal 100m mannekeeniga päästeujumises I koha ja püstitas maailmarekordi. Ta tuli aastatel 1981–1983, 1986–1988, 1991 ja 1992 8-kordseks Eesti meistriks vetelpääste mitmevõistluses, 1989 Ukraina meistriks, kuulus 1978 Eesti ujumiskoondisse ja 1981–1992 vetelpäästekoondisse, 1981–1990 töötas Kloogal vetelpäästjana.

Argos Kracht oli aastatel 1991–2010 ärikonsultatsiooni ettevõtte OÜ Kermon juhataja ja nõustaja.

Aastatel 2011–2024 oli ta ärikonsultatsiooni ettevõtte KRM Advisor juhataja ja nõustaja. KRM Advisor oli 2018. aasta tulemuste põhjal Äripäeva edetabelis Eesti edukaim raamatupidamisettevõte.

2024. aastast on ta 1DOX Digital OÜ juhatuse liige, digiteenuste kujundaja ja ärinõustaja. Loonud digiallkirjastamise portaali 1DOX.

Argos Kracht on osalenud ligi 5000 ettevõtte asutamises ja aidanud registreerida üle 30'000 registrimuudatuse. Tuli 2001 aastal esimesena välja online raamatupidamise kontseptsiooniga ning rakendas selle tööle.

Ta on osalenud paljude tuntud ettevõtete asutamisel, näiteks LHV Pank (1999), LHV Varahaldus AS (1999), Ernst & Young Eesti AS (1993), Viking Line Eesti OÜ (2000), Skype Technologies OÜ (2004), Swissotel Estonia OÜ (2005).

## Isiklikku
Ta oli abielus Kersti Krachtiga, abielu lahutati 2012. aastal. Neil on tütar Katrin Lucas ja poeg Akis Kracht.

Ta on abielus Heli Krachtiga. Nende lapsed Albert ja Alexander Kracht on muusikud.

## Viited


## Artikleid
* Argos Kraht: mõistame hukka Äripäev. 6. oktoober 2019
* Kui kõik maailma võim võiks olla laste käes! Äripäev. 19. detsember 2019
* Kas me soovime maksta parteide tasuta lõunate eest? Eesti Päevaleht. 24. detsember 2019
* Edu kui paradigma küsimus Äripäev. 9. jaanuar 2020
* Meie karismaatilised juhid Äripäev, 30. jaanuar 2020
* Peaproov Greta unistuse täitumisele Äripäev 24. märts 2020
* Lääne silmakirjalikkuse paraad. Äripäev. 12. oktoober 2020
* Ameerika unelm ja selle kustumine tavid.ee, 17. detsember 2020
* What if the Physical Universe is Just Like a 3D-screen? Medium.com. 29. detsember 2020
* Hirmul põhineva maailmapäästmise kampaania jälgedel. Äripäev. 15. veebruar 2024
* Otsime tuhandeid ja kaotame miljoneid. Äripäev. 3. aprill 2024

## Välislingid
* Marge Väikenurm. Krachtide kodusõda hävitas ühisärid. Päästeoperatsioon või omastamine? Äripäev, 13. september 2016
* Eesti valusaima lahutuse räpased detailid: Kersti ja Argos Krachti sõda varanduse pärast käib tänase päevani elu24.postimees.ee, 3. aprill 2017
* Marge Väikenurm. Argos Kracht võitis kohtus eksabikaasat Äripäev, 4. aprill 2017
* Riigikohus mõistis Argos Krachti omastamise süüdistuses õigeks err.ee, 16. veebruar 2018
Colt Python

**Colt Python** on Ameerika Ühendriikide revolver, mis kasutab padrunit .357 Magnum. Selle tõi 1955. aastal turule Colt's Manufacturing Company.

Kasutajate hinnangul on Colt Python täpne, sujuva pääste ja jäiga silindriga. Python konstrueeriti Colti suurele I-raamile ning sarnaneb mudeliga Colt Trooper.

Colt Python on mõeldud kõrgkvaliteetset relva vajavale kliendile. Seda toodeti aastatel 1955–2005 ja uuesti 2020. aastast. Relvaeksperdid ja ajaloolased on seda kiitnud ning iseloomustanud kui "revolvrite Rolls-Royce'i".

## Kasutajad
* 

## Vaata ka
* Colt Diamondback
* Colt Delta Elite

## Viited

## Kirjandus
*
Colt Single Action Army

**Colt Single Action Army** (ka **SAA**, **Model P**, **Peacemaker** või **M1873**) on Ameerika Ühendriikide revolver. Colt konstrueeris selle Ameerika Ühendriikide valitsuse relvakonkursi jaoks 1872. aastal ning see oli aastatel 1873–1892 Ameerika Ühendriikide maaväe teenistusrevolver.

Relvast on palju erineva kaliibri ja suurusega mudeleid. Suures plaanis pole selle välimust 19. sajandist peale muudetud. Colt on relva mitmel korral tootmisest maha võtnud, kuid siis suure nõudluse tõttu tagasi toonud. Single Action Army hüüdnimi on Peacemaker ('rahusobitaja') ning seda seostatakse Americana ja Metsiku Lääne kultuuriga, kuna relv oli sel perioodil populaarne talunike, politseinike ja kurjategijate seas. Tänapäeval ostavad seda kokku peamiselt kollektsionäärid ning seda kasutatakse näiteks filmides. Revolvri disain on olnud inspiratsiooniks teistegi ettevõtete revolvrite konstrueerimisel.

Colt Single Action Army algse mudeli, mis väljastati Ameerika Ühendriikide ratsaväele, toru pikkus oli 19 cm ning kogu relva pikkus 33 cm.

## Kasutajad
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vaata ka
* Colt Model 1871–72 Open Top
* Magnum Research BFR

## Viited

## Kirjandus
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Michel-Gabriel Paccard

**Michel-Gabriel Paccard** (1757 Chamonix, Savoia hertsogkond – 1827 Chamonix) oli Sardiinia Kuningriigi  arst ja mägironija.

Tänu oma kirele botaanika ja mineraalide vastu kohtus Paccard loodusteadlase Horace-Bénédict de Saussure'iga, kes oli juba ammu välja kuulutanud tasu sellele, kes esimesena leiab sobiva marsruudi Mont Blanci tippu. 8. augustil 1786 leidsid Paccard koos vilunud mägigiidi Jacques Balmat'ga õige suuna tippu ja jõudsid sinna. Neist said alpinismi ajaloos Alpide kõrgeima mäetipu esmavallutajad. Aasta hiljem viis Balmant de Saussure'i Mont Blanci tippu. 

Paccard abiellus hiljem Balmat' õega ja temast sai rahukohtunik.

## Välislingid
Raul Viik

**Raul Viik** (sündinud 19. mail 1963) on eesti autosportlane.

Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 2. Keskkooli.

Viik tuli aastatel 1990 ja 1991 autorallis 1300 cm3 klassis koos Toomas Valteriga Eesti meistriks ja võitis veoautode rallis Henn Jürgenthaliga 2002 kuld- ja 2003 hõbemedali.

## Isiklikku
Tema isa oli autosportlane Aadu Viik.

## Viited


## Välislingid

* Raul Viik andmekogus eWRC
Jastrebki kalmistu

**Jastrebki kalmistu** (vene keeles Ястребковское кладбище) on kalmistu Venemaal Moskva oblastis Odintsovo linnaringkonnas Jastrebki külas. Kalmistu asub Moskva kesklinnast ligikaudu 55 km läänes.

Jastrebki kalmistu pindala on 8 hektarit, kuid kavas on kalmistu territooriumi enam kui kolmekordne suurendamine.

Jastrebki kalmistu on asutatud 2020. aastal. Varem oli samal kohal 18. sajandil rajatud väike külakalmistu. Kalmistul on ka kolumbaarium.

## Maetuid
*Dmitri Kurošin, jäähokimängija
*Jazgeldõ Seidov, filmilavastaja, stsenarist ja näitleja
*Ljudmila Štšipahhina, luuletaja ja tõlkija

## Viited
Errata

***Errata*** (mitmus ladinakeelsest sõnast *erratum* 'viga') on trükitud tekstis leiduvate trükivigade nimistu ja  parandused. *Errata* asub tavaliselt raamatu lõpus või eraldi vahelehel.

Eriti teaduskirjanduses on paranduste loetelude avaldamine väga oluline, et lugejat vigadest võimalikult kiiresti enne järgmise väljaande ilmumist teavitada. *Errata* maht võib ulatuda ühest vahelehest mitmeleheküljelise brošüürini, mis lisatakse kirjastuse poolt raamatupoes väljaandele tasuta. Teose järgmises väljaandes need vead parandatakse.

## Ajaloost
Trükivigade loetelu lisamine trükisele oli tavaks juba 16. sajandil. Tavaliselt trükiti see raamatu viimasele poognale. Poognate uuesti trükkimine pärast trükivea avastamist oli liiga kallis, odavam oli trükiviga märkida ja parandada eraldi osas.

## Sarnased mõisted
*Errata* on ainult trükivigade parandus, hoopis teise sisuga mõiste on *[[addenda]]* ehk täiendused. Täiendused on trükisele tagantjärele lisatud lõigud tekstis kaasamata, ent olulise materjaliga, näiteks avastused, mis tehti alles pärast raamatu trükkimist ja seetõttu ei sisaldu selles.

## Viited
Lembit Vaher

**Lembit Vaher** (sündinud 27. juulil 1962 Tallinnas) on eesti automudelisportlane.

## Elulugu
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1985. aastal automajanduse erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Vaher hakkas automudelisporti harrastama 1969. aastal Artur Ranna juhendamisel, võistleb kiirusautomudelitel. Ta võitis MM-il aastatel 1998 ja 2004, 2010, 2013, 2019 (2,5 cm3 klassis) ning 2010 ja 2013 (1,5 ja 2,5 cm3 klassis) kuld-, 2001, 2004, 2016, 2022 (1,5 cm3) hõbe- ning 1998, 2007 (1,5 cm3) ja 2001 ja 2022 (2,5 cm3) pronksmedali, võitis EM-il 2002–2004 ja 2009–2015, 2017, 2019 (2,5 cm3) ning 2003 ja 2009–2015 (1,5 cm3) kuld-, 2000 (2,5 cm3) ning 2001, 2004–2006 ja 2008, 2016, 2019, 2022 (1,5 cm3) hõbe-, 2018 ja 2022 (2,5 cm3) ning 2002, 2007, 2018 ja 2021 (1,5 cm3) pronksmedali, tuli 2002–2023 19 korda Euroopa karika võitjaks ja 1984-2024 44 korda Eesti meistriks. Ta püstitas aastal 2003 1,5 cm3 klassis maailmarekordi (266,469 km/h), oli 2002–2003, 2009, 2011–2014, 2020 2,5 cm3 klassis ning 2003, 2008–2010, 2012, 2015 ja 2018 1,5 cm3 klassis maailma edetabeli esimene. Ta kuulub 1983. aastast Eesti koondisse.

Vaheril on 2012. aastast automudelismitreeneri 7. kutsetase. Ta on olnud Eesti Olümpiakomitee tehnikaspordialade treenerite kutsekomisjoni esimees, oli aastatel 1998–2002 kiirusautomudelite Euroopa alaliidu FEMA tehniline sekretär, 2002–2011 alaliidu peasekretär, 2006. aastast Tehnika- ja Spordiliidu juhatuse ja 1995. aastast Eesti Automudelispordi Klubi juhatuse liige, 2021. aastast EOK tehnikaspordialade treenerite hindamiskomisjoni esimees.

Tema õpilaste seas on Priit Hoyer.

Vaher töötas aastatel 1985–1987 Tallinna Autobussikoondises, väikeettevõttes Tevalo ja rendiettevõttes Merk, on 1993. aastast AS-i Lukukoda juhatuse liige.

## Tunnustus

* 1986 NSV Liidu meistersportalne
* 1998 Eesti parim tehnikasportlane

## Viited


## Välislingid

* Lembit Vaher Nõmme Huvikooli kodulehel
* Tõnu Meijel. Eestlane on motospordis maailmameister? Jah, palun – Lembit Vaher Spordileht, 18. detsember 1998
* Madis Jürgen. Lembit Vaher – kõige rohkem tiitlivõistluste medaleid võitnud Eesti sportlane ekspress.delfi.ee, 6. november 2019
* Persoonilugu: Lembit Vaher nommehuvikool.ee, 28. mai 2021
Jacques Balmat

**Jacques Balmat** (1762 Chamonix, Savoia hertsogkond – 1834 Sixt-Fer-à-Cheval, Savoia hertsogkond) oli Sardiinia Kuningriigi  mägironija ja mägigiid.

Tuntud loodusteadlane Horace-Bénédict de Saussure oli 1760. aastal välja kuulutanud tasu sellele, kes esimesena leiab sobiva marsruudi Mont Blanci tippu. 8. augustil 1786 vilunud mägigiid Balmat koos arstist mägironija Michel-Gabriel Paccardiga leidsid õige suuna tippu ja jõudsid sinna. Neist said alpinismi ajaloos Alpide kõrgeima mäetipu esmavallutajad. Selle saavutuse eest andis Sardiinia kuningas Vittorio Amedeo III Balmant'le *Mont Blanci* aunimetuse.

Aasta hiljem, augustis 1787 juhtis Balmat mägigiidina de Saussure'i ja tema saatjaskonna Mont Blanci tippu. Teadlane lasi tipus telgi püstitada ja asus tegema teaduslikke vaatlusi ja mõõtmisi. 

## Välislingid
Thierry Breton

**Thierry Breton** (sündinud 15. jaanuaril 1955 Pariisis) on Prantsuse ärijuht, poliitik ja kirjanik. Ta oli aastatel 2019–2024 Euroopa Komisjoni siseturu volinik von der Leyeni esimeses komisjonis. Enne seda oli ta Groupe Bulli (1996–1997), Thompson-CRA (1997–2002) ja France Telecomi juht (2002–2005). 

Thierry Breton tuli poliitikasse 2005. aastal ja oli aastatel 2005–2007 Prantsusmaa majandus-, rahandus- ja tööstusminister. Aastatel 2007–2008 oli ta Harvardi ülikooli ärikoolis professor. Aastatel 2008–2019 juhtis ta ettevõtet Atos.

Aastatel 2019–2024 oli Breton Von der Leyeni esimeses komisjonis siseturu volinik. Tema määramine tekitas poleemikat, kuna tema varasem töökogemus tekitas ekspertide hinnangul tõsise huvide konflikti riski. Ta astus tagasi 2024. aastal.

## Viited