open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Thomas Wilhelm Greiffenhagen

**Thomas Wilhelm Greiffenhagen** (19. november (7. november vkj) 1821 Arhangelsk – 28. detsember (16. detsember vkj) 1890 Tallinn) oli baltisaksa poliitik ning aastatel 1883–1885 Tallinna linnapea.

## Päritolu ja haridus
Thomas Wilhelm Greiffenhagen oli pärit Ida-Preisimaalt Venemaale ümber asunud perekonnast. Tema vanaisa Johann Gottlieb Greiffenhagen asus 1780. aastate paiku elama Peterburi, kus töötas oskustöölisena (king- ja sadulsepana), Peterburis abiellus ta Soomest pärit Anna Margaretha Kienderiga. Neil oli mitu poeglast, kellest Heinrich Samuel Greiffenhagenist (1793–1829) sai andekaks muusikuks ning ta abiellus Põhja-Saksamaalt Haberslebenist pärit pastori tütrega ning teenis  Arhangelskis luteri kiriku köstrina. Pärast Heinrich Samueli surma kolis ema tagasi Taani Haderslev' linna, kuid Thomas Wilhelm ja vend Moritz (–1878) said pärast kohaliku kooli lõpetamist jätkata edasiõppimist [Tartu, Bonni, Heidelbergi ja Berliini Ülikoolis. Alates 1846. aastast elas Greiffenhagen Eestis. 1854. aastal sai ta Tartu ülikooli õigusteaduste kandidaadi ja 1856. aastal ka magistrikraadi. 

## Tallinna raeametniku ja linnapeana
1856. aastal asus ta tööle Tallinna raes, kus töötas aastail 1866–1874 raekohtu sekretäri ja vahemikus 1874–1887 sündiku ametikohal. Aastatel 1878–1874 oli ta ka linnavolikogu liige.

1883. aastal valiti ta Tallinna linnapeaks. Kaks aastat hiljem tagandas Eestimaa kuberner vürst Mihhail Šahhovskoi-Glebov-Strešnev Greiffenhageni linnapeaametist, kuna ta keeldus linna asjaajamises vene keele kasutama. Samuti anti Greiffenhagen kohtu alla valitsuse määruse mittetäitmise eest ning ehkki Eestimaa ülemmaakohus mõistis ta 1888. aasta mais õigeks, kaebas prokurör otsuse edasi Vene senatisse, kus ta süüdi tunnistati.

## Revalsche Zeitung
Greiffenhagen oli 1860. aastal üks Tallinna saksakeelse ajalehe Revalsche Zeitung asutajaid toimetuses ja aastail 1864–1867 selle peatoimetaja.

## Isiklikku
Thomas Wilhelm Greiffenhagen abiellus 1857. aastal Eugenie Katharina Bergiga (–1859) ning neil oli üks poeg: 
*Heinrich Samuel Greiffenhagen (1857–1908)

Pärast Eugenie Katharina surma 1859. aastal abiellus Thomas Wilhelm 1861. aastal tema noorema õe, Adele Karoline Bergiga, neil oli 7 last:
*Wilhelm Adolf Greiffenhagen (1862–1916), meditsiinidoktor Greiffenhageni haiglas
*Elisebeth Greiffenhagen (1864–1938)
*Helene Greiffenhagen (1868–1945)
*Otto Greiffenhagen (1871–1938)
*Adele (1874–1880)
*Marie (1877–1880)
*Ernst (1880–1880)

## Viited

## Kirjandus
* Tiit Rosenberg, 1877. aasta linnaomavalitsuse reform ja Tallinna baltisaksa linnapead 1878–1918, lk 61–63.

## Välislingid
* Portree. Wilhelm Greiffenhagen (1821–1890), Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
Lohetapja

**"Lohetapja"** (ATU 300) on rahvusvaheliselt tuntud imemuinasjutu tüüp.

## Sisukokkuvõte

Kuningas peab lohele või muule üleloomulikule olevusele oma tütre söögiks saatma, et lohe linna või riiki ei ründaks. Kuningas lubab võtta oma tütre päästja omale väimeheks. Tuleb keegi mees, tapab võluvahendi abiga lohe ja lõikab tal keele suust. Valekangelane läheb lohe peaga kuninga juurde ja nõuab kuningatütart omale abikaasaks. Tõde teadva kuningatütre abiga ja lohe keelt näidates seab õige lohetapja õigluse jalule.

"Lohetapja" esineb ka ristiusu pühaku püha Jüriga seotud legendina. Germaani lohetapja Siegfriedi (Sigurdi) lugu sarnaneb samuti seda tüüpi muinasjutuga.

## Eesti pärimuses

Eesti pärimuses on jutu kangelane tihtipeale poiss, kes võib olla näiteks saunamehe poeg, soldat või kuningapoeg, saab imelise jõuga koerad. Ta lahkub kodust ja saabub linna, mis on üleni leinavärvides, või satub teel kokku musta tõllaga. Selgub, et igal aastal tuleb üleloomulikule koletisele või meremaole viia üks tütarlaps. Seekord on liisuga langenud selleks kuningatütar. Kangelane võitleb mere ääres üks või kolm korda mao (võib olla mitmepealine) või muu üleloomuliku olendiga, koerad aitavad teda. Pärast vastase võitmist saab kangelane kuningatütrelt tema sõrmuse (või pool sõrmust, teine pool jääb kuningatütrele) või siis lõikab maolt keeled suust. Seejärel lahkub kangelane ja lubab aasta või kolme aasta pärast tagasi tulla. Kuningatütre kutsar sunnib kuningatütart tunnistama, et kutsar võitis üleloomuliku vastase ja vabastas kuningatütre. Kui kutsarile lubatakse kuningatütar naiseks, palub kuningatütar pulmad lükata edasi aasta või kolme aasta võrra. Pulmadeks jõuab kohale tõeline kangelane. Mõnes variandis kangelast ei usuta ning ta vangistatakse, mille järel koerad ta vabastavad. Kangelane tõestab, et ta võitis üleloomuliku vastase maokeelte, (pooliku) sõrmuse või kuningatütre taskurätiku abil, millega kangelase haav seoti. Kuningatütrega abiellub kangelane, kutsar hukatakse karistuseks.

## Kirjanduslikud töötlused

Sellel muinasjututüübil põhineb muu hulgas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjutatud muinasjutt "Põhja konn". Teine tüübiga seotud Kreutzwaldi "Eesti rahva ennemuistsete lugude" muinasjutt on "Õnne rublatükk", mis on mõjutanud paljusid variante, mida võib leida üleskirjutustena Eesti Rahvaluule Arhiivi kogudest.

## Viited

## Välislingid
* "Lohetapja" näitetekst Eesti Rahvaluule Arhiivist. H III 9, 272/80 (2) < Torma Avinurme – J. Rosenthal (1889). Eesti Kirjandusmuuseumi koduleht.
* Risto Järv. Vale-Jüri kiusatus: Valekangelasest "Lohetapja" (AT 300) põhjal. Kogumikus: Lohetapja. Toimetajad Mall Hiiemäe, Janika Oras, Kadri Tamm. Tartu, Eesti Kirjandusmuuseum 1998. (Pro Folkloristica VI.)
* "Lohetapja" kirjeldus Antti Aarne tüübiloendis.
* Jacob ja Wilhelm Grimmi muinasjutt "Die zwölf Brüder" ("Kaksteist venda"), mis sisaldab episoodina ATU 300 tüüpi.
Eugenius von Mickwitz

**Eugenius von Mickwitz** (13. juuni 1806 Koeru – 16. aprill 1877 Pilistvere) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1820–1825 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1825–1828 oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna üliõpilane. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana Eestimaal ja õpetajana Peterburis, Kondratjevi instituudis. Ordineeriti 12. mail 1835 Riias õpetajaks.

Introdutseeriti 2. juunil 1835 Pilistvere Andrease koguduse õpetajaks. Oli 1835–1877 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja.

## Isiklikku
Tema isa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja. Tema poeg Eugen Mickwitz oli aastatel 1877–1910 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, teine poeg Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899), noorem poeg Johannes Ernst Mickwitz oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 oli Risti koguduse õpetaja, 1893–1918 oli Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema pojapoeg Friedrich Mickwitz oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse (1910–1918), Kolga-Jaani Johannese koguduse (1919) ja Äksi Andrease koguduse (1919–1928) õpetaja. Onu Justus Johannes Mickwitz oli pastor Jõelähtme ja Tarvastu Peetri koguduses.

## Viited
Vihurimäe

"**Vihurimäe**" (inglise keeles "*Wuthering Heights*") on Emily Brontë ainus romaan, mis ilmus 1847. aastal pseudonüümi Ellis Bell all. 

Brontë kirjutas teost 1845. aasta oktoobrist 1846. aasta juunini. Raamat kirjastati koos tema õe Anne Brontë teose "Agnes Greyga" Londonis 1847. aasta detsembris. Romaani avaldamisele järgnenud aastal suri ta 30-aastaselt. Pärast Emily surma toimetas tema õde Charlotte Brontë käsikirja, parandades peamiselt kirjavahemärkide kasutust ja teener Josephi Yorkshire'i murrakut, ning teos ilmus uuesti 1850. aastal.

## Sisu
Romaani peategelane on leidlaps Heathcliff, kes hakkab armastama oma kasuõde Catherine'i. Catherine suhtub temasse sõbralikult, aga keeldub temaga abiellumast, sest Heathcliff on madalast soost ja hariduseta. Kui Catherine teatab soovist abielluda teisega, siis Heathcliff lahkub Vihurimäelt ning naaseb alles aastate pärast, et maksta kätte kõigile, kellega ta koos kasvas, samuti Catherine'i mehele ja tolle perekonnale.

Heathcliffis kehastunud halastamatu kurjus ja tunnete taltsutamatus, mis haarab lõpuks peaaegu kõiki tegelasi, oli midagi ennekuulmatut ja täiesti uut. Lool pole moraali, mis mahendaks šokki. Õiglast karistust ei järgne, Heathcliff ei pea oma tegude eest vastutust kandma, ta triumfeerib kuni hauani välja.

## Arvustused
Ilmumise järel kutsus "Vihurimäe" esile protestitormi. Victoria-aegsel kombelisel Inglismaal ei olnud kohta raamatule, mis kirjeldab naisi sellise hävitava kire võimuses. Vaenulikumad arvustused imestasid, kuidas autor suutis sellise loo kirja panna ilma hulluks minemata või ennast ära tapmata, soodsamad arvustused nimetasid seda veidraks raamatuks, millest uhkab metsikut jõudu. Alles hiljem oldi valmis järgima Emily Brontë armutut pilku inimtundmuste sügavikesse ja raamat kuulutati naturalismi esimeseks meistriteoseks.

## Ekraniseeringud ja kohandused
"Vihurimäe" esimene ekraniseering valmis Inglismaal 1920, kuid praeguseks on see arvatavasti hävinud. Teine film valmis USA-s 1939 Laurence Olivier' ja Merle Oberoniga peaosades. See film nimetati Oscari kandidaadiks parima filmi kategoorias (võitis "Tuulest viidud") ning sellest ajast on seda romaani filmistatud paljudes maades, sealhulgas Indias ja Filipiinidel korduvalt. Enamjaolt käsitlevad filmid üksnes esimese põlvkonna saatust ja jätavad välja teise põlvkonna, Heathcliffi ja Catherine'i lapsed.

Lisaks filmidele on "Vihurimäe" põhjal valminud oopereid, muusikale ja näidendeid, arvutimäng ja koomiks, sellele on kirjutatud järgesid ja vahelugusid, samuti paroodiaid. 1978. aastal kirjutas tollal 18-aastane Kate Bush laulu "Wuthering Heights", mis oli tema esimene singel ja millega ta sai maailmakuulsaks. Ta oli läbi aegade esimene naine, kes oli ise kirjutanud laulu, millega tõusis Briti singlite edetabeli tippu.

21. sajandil ei ole märgata "Vihurimäe" tähtsuse vähenemist. Aastal 2026 linastus "Vihurimäe" adaptsioon peaosades Margot Robbie ja Jacob Elordiga.

## Kirjandus
* Virginia Woolf, "Jane Eyre" ja "Vihurimäe". Tõlkinud Jaak Rähesoo – Looming 1992, nr 8, lk 1094–97 ja Virginia Woolfi valimikus "Esseed", Hortus Litterarum, Tallinn 1997, lk 108–115

## Välislingid
*
Fotoorganotroofid

**Fotoorganotroofid** on bakterid, kes kasutavad energiaallikana valgusenergiat ja oksüdeerivad orgaanilisi aineid (valke, suhkruid, fenooli, tärklist jne).

Fotoorganotroofid on näiteks purpursed mitteväävlibakterid, halobakterid.
Eugen von Mickwitz

**Eugen(ius) von Mickwitz** (7. märts 1837 Pilistvere – 15. august 1925 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Õppis 1848–1856 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1856–1860. 1862–1864 töötas ta koduõpetajana Tapiku mõisas Põltsamaa kihelkonnas. Oli prooviaastal Põltsamaa Niguliste koguduses Carl Peter Maurachi juures. Ordineeriti Volmaris 26. augustil 1864 õpetajaks.

Oli 1864–1865 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. 1865–1877 oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse (introdutseeriti ametisse 18. juulil 1865) õpetaja. 1877–1909 oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Oli aastal 1891 seitsmeks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Jäi 1910. aasta alguses emerituuri, elades 1910–1913 Stuttgardis ja alates 1913 Tartus.

## Isiklikku
Tema isa Eugenius von Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja aastatel 1835–1877. Vend Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899). Noorem vend Johannes Ernst Mickwitz oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 oli Risti koguduse õpetaja, 1893–1918 oli Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema poeg Friedrich von Mickwitz oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse (1910–1918), Kolga-Jaani Johannese koguduse (1919) ja Äksi Andrease koguduse (1919–1928) õpetaja.

## Viited
Orléans

**Orléans** [or'lean] on linn Prantsusmaal, Centre-Val de Loire'i piirkonna ja Loiret' departemangu keskus.

See on piirkonna *(préfecture de la région)* ja ka departemangu prefektuur (*prefecture*) ehk halduskeskus. Linn on viie kantoni keskus. Asub Loire'i jõe ääres.

Saja-aastase sõja ajal aastatel 1428–1429 oli Orléans prantslaste viimane tugipunkt, mis jäi inglaste piiramisrõngasse. 8. mail vabastasid prantslased Jeanne d'Arci juhtimisel linna piiramisrõngast.

Orléansi Ülikool on asutatud 1306. aastal.


Orleans-cathedral-2004.jpg|Orléansi katedraal (Cathédrale Ste-Croix)
Map commune FR insee code 45234.png|Orléansi plaan ja teda ümbritsevad vallad


## Sõpruslinnad
*  Dundee, Šotimaa (1946)
*  Treviso, Itaalia (1959)
*  Münster, Saksamaa (1960)
*  Kristiansand, Norra (1973)
*  Wichita, Ameerika Ühendriigid (1973)
*  Tarragona, Kataloonia (1978)
*  Saint-Flour, Auvergne (1986)
*  Utsunomiya, Honshū (1989)
*  Kraków, Poola (1992)
*  Parakou, Benin (1993)
*  Lugoj, Rumeenia (1994)

## Viited

## Välislingid

* Orléansi koduleht
Põhja Konn

**[[Põhja Konn]]** on 2009. aastal loodud eesti progeroki ansambel.

## Koosseis
* Valter Soosalu - klahvpillid, vokaal
* Jürgen Kütner - kitarrid
* Kristen Kütner - kitarrid
* Siim Avango - basskitarr
* Hans Kurvits - trummid
*Caspar Salo - löökpillid

## Endised liikmed
*Ott Adamson (trummid)
*Johan Alexander Petti (bass)
*Lauri Metsvahi (löökpillid)

## Välislingid
*http://www.muusika.ee/ansamblid/pohja-konn.html
Aditiivne tunnus

**Aditiivne tunnus** on geneetiline tunnus, mida määravate geenide alleelidel domineerimine puudub. Seetõttu on alleelide mõju fenotüübiväärtusele liituv ehk aditiivne. Seega on heterosügoodi fenotüüp homosügootide fenotüüpide keskmine.
Arginiin

**Arginiin** (lühend **Arg** või **R**) on α-aminohape, mida inimorganism ei suuda ise sünteesida ja peab seetõttu saama toiduga. 

Arginiini eraldas esimesena lupiini idudest Šveitsi keemik Ernst Schultze 1886. aastal.

Arginiini sisaldub piimatoodetes (kodujuust, piim, jogurt), looma-, sea- ja linnulihas, mereandides, nisujahus, tatras, läätsedes, mitmetes pähklites, kõrvitsa- ja päevalilleseemnetes.

Neerud muundavad tsitrulliini arginiiniks, mis on lämmastikoksiidi (NO), kreatiini ja agmatiini eellasmolekul.

Kopenhaageni Ülikooli teadlaste tehtud katsed on näidanud, et arginiin parandab keha võimet metaboliseerida glükoosi. Arginiin oli sama efektiivne kui mitmed hästi tuntud teist tüüpi diabeedi ravimid.

## Viited
Friedrich von Mickwitz

** Friedrich von Mickwitz** (16. juuni 1878 Pilistvere – 5. oktoober 1962 Eberswalde) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Õppis 1890–1895 Tartus Kollmanni Eragümnaasiumis. Aastatel 1897–1902 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Helme Maarja koguduses Georg Koigi ja Häädemeeste Miikaeli koguduses Franz Adolf Rechtlichi juures. Ordineeriti 17. juunil 1905 Viljandis õpetajaametisse.

Oli 1905–1909 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. Oli 1910–1918 Alatskivi- ja Kodavere Mihkli koguduse õpetaja. Aastal 1919 oli ta Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja ning 1919–1928 Äksi Andrease koguduse õpetaja.

Lahkus aastal 1928 Saksamaale. Oli 1928–1930 abipastor Tannenwaldes Königsbergi lähedal (praegu Tškalovsk Kaliningradi oblastis), 1930–1935 pastor Allenburgis Wehlau kreisis (praegu Družba), 1935–1937 pastor Norkittenis Insterburgi kreisis (praegu Mežduretšje Tšernjahhovski rajoonis). Aastal 1937 jäi emerituuri, elades Biesenthalis (Brandenburgi liidumaal). Suri Eberswaldes (Brandenburgi liidumaal).

## Isiklikku
Tema vanaisa Eugen Mickwitz oli aastatel 1835–1877 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, isa Eugen Mickwitz oli aastatel 1877–1910 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, onu Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899).

## Viited
Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefond

**SA Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefond** on 2000. aastal 26 eraisiku asutatud heategevuslik sihtasutus, üks suuremaid ja vanemaid Eesti lastehaiglate juures tegutsevaid heategevusfonde. 22 tegevusaasta jooksul (2023. aasta seisuga) on laste ravitingimuste parandamiseks kogutud ligikaudu 12 miljoni euro jagu annetusi ning aidatud 3000 last üle Eesti.

## Annetuste maht

* Annetuste maht 2008. aastal oli 2 053 753 EEK (126 925 EUR) (sh 6% intressid ja 94% annetused);
* 2009. aastal 1 681 238 EEK (103 903 EUR) (sh 10% intressid ja 90% annetused);
* 2010. aastal 2 435 270 EEK (150 503 EUR) (sh 7% intressid ja 14% projektid ja 79% annetused).

70% annetuste mahust saadakse eraisikutelt, 30% ettevõtetelt. Neli palgalist töötajat (kokku 3,0 töökohta), seitse vabatahtlikku nõukogu liiget, ligikaudu 30 vabatahtlikku.

## Tegevus
Tegeleb vajaliku aparatuuri soetamisega Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastekliinikusse ja Kliinikumi teiste allüksuste lasteosakondadesse. Lisaks toetab eriliste haigusjuhtumite ravi üle Eesti, välislektorite visiite Eestisse ja õdede ja arstide väliskoolitust.

Aitab heategijatel jõuda oma toodete ja teenustega abivajajateni.

Peamised tegevussuunad Lastefondi eesmärkide tulemuslikumaks täitmiseks:
* kasvatada püsiannetajaskonda;
* toetada sügava ja raske puudega laste ja nende perede toimetulekut;
* teavitada abivajajaid abistamise võimalustest ja annetajaid annetamise võimalustest.

Latefond lähtub oma töös põhikirjast ja vabaühenduste eetikakoodeksist.

## Eesmärgid
* Lastele antava arstiabi kvaliteedi edendamine Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastekliinikus ja teistes lastele arstiabi osutavates Kliinikumi struktuuriüksustes.
* Lastele suunatud arstiabi korraldusega seotud probleemide teadvustamine ja avalikustamine.
* Elanikkonna teadlikkuse ja harituse edendamine eesmärgiga vältida lastel esinevate haiguste teket ja arengut, tõhustada haiguste varajast avastamist ja parandada ravitulemusi.
* Lastel esinevate haigustega seotud sotsiaalsete probleemide lahendamisele kaasaaitamine.
* Lastele, noorukitele ja pereliikmetele tervislike eluviiside propageerimine ja õpetamine.

## Asutajad
Lastefond loodi 2000. aastal 26 eraisiku poolt: Priit Alamäe, Teet Jagomägi, Aino Järvesoo, Arno Justus, Mart Einasto, Jaan Kallas, Antti Kask, Malle Keis, Jaan Kelder, Jüri Kirss, Juhan Kolk, Aare Märtson, Robert Närska, Aune Past, Jaanus Pikani, Andres Piirsoo, Parvel Pruunsild, Uudo Reino, Piret Roos, Urmas Siigur, Olari Taal, Tiina Talvik, Raul Talvik, Jaano Uibo, Karin Varik, Merli Siff.

## Nõukogu
2014. aasta seisuga oli fondi nõukogu esimees Küllike Saar ning liikmed olid Antti Kask (Cramo Estonia AS), Jaan Kallas (Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet), Andres Koern, Parvel Pruunsild (Bigbank AS), Merli Siff ja Priit Alamäe (Nortal AS).

2023. aasta seisuga on fondi nõukogu esimees Margo Lemetti ning liikmed Jaan Kallas, Andres Koern, Parvel Pruunsild, Merli Siff ja Tarvi Olbrei.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* Pildigalerii
Kiima-johimbepuu

**Kiima-johimbepuu** (*Pausinystalia johimbe*, varem ka *Corynanthe yohimbe*) on igihaljas troopiline puuliik, mis kasvab looduslikult Lääne-Aafrikas.

Taime osad sisaldavad trüptamiinide hulka kuuluvat psühhoaktiivset alkaloidi johimbiini, mistõttu seda kasutatakse afrodisiaakumina.
Aili Kogerman

**Aili Kogerman** (sünninimi **Aili Kolk**;  3. veebruar 1933 Võru – 31. detsember 2023 Tallinn) oli eesti keemik.

Aili Kogerman lõpetas 1956. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiainsenerina; 1966. aastal kaitses Moskva tekstiiliinstituudis tehnikakandidaadi väitekirja ja sai vastava kraadi.

Ta töötas keemiainsenerina Kohtla-Järve Põlevkivitööstuses ja teadurina Keemia Instituudis. Ta oli pikka aega ajakirja Oil Shale tegevtoimetaja.

Ta kirjutas raamatuid ja artikleid olme- ja toiduainetekeemia teemal.

## Teoseid
* "999 nõuannet", Valgus 1982; 1989

### Artikleid
* Igaühel on võimalus oma aastatesse elu lisada, epl.ee, 3. veebruar 2006
* E-ained toidus – keemiline paradoks, Tarbija24!, 25. juuni 2010

## Tunnustus
* 1999 Koosmeele auhind
* 2000 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

## Isiklikku
Ta on Helbe Nuti õde ja Eesti põlevkivikeemia rajaja Paul Kogermani minia.

## Viited

## Kirjandus
* "Kes on kes Eesti 2000", ISBN 9985607899
Komae

**Komae** on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris. Asub Tama jõe vasakul kaldal.

See on Tōkyō prefektuuri väikseim linn nii pindalalt kui ka rahvaarvult. Linn (*shi*) aastast 1970.

1996–2012 oli Komae linnapea Jaapani Kommunistlikku Parteisse kuuluv Yutaka Yano.

## Viited

## Välislingid

*Komae koduleht
Ernst von Mickwitz

**Johannes Ernst von Mickwitz** (4. mai 1855 Pilistvere – 23. mai 1924 Holtorf) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1863–1864 Blombergi koolis, 1865–1874 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1874–1879. Ordineeriti õpetajaks 3. juunil 1879.

Oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 Risti koguduse õpetaja ja 1893–1918 Viljandi Jaani koguduse õpetaja.

Siirdus aastal 1918 Saksamaale. Oli 1919–1921 pastor Damnatzis Dannenbergi juures (Alam-Saksi liidumaal), 1921–1924 oli Holtorfi (Nordrhein-Westfaleni liidumaal) pastor.

## Isiklikku
Tema isa Eugen Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja aastatel 1835–1877. Tema vanem vend Eugen Mickwitz oli aastatel 1877–1910 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Teine vend Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899).

## Viited
Ele ja Kaja Kõlar

**Ele ja Kaja Kõlar** oli 1970. ja 1980. aastatel tegutsenud duett, mille moodustasid õed Ele Kõlar ja Kaja Kõlar.

Duett esitas ja salvestas laule peamiselt ansambliga Radar. Radari soojendusesinejatena ja taustalauljatena käisid õed Kõlarid kontserdiringreisidel Nõukogude Liidu liiduvabariikides ja isegi välismaal: Kuubas ja Aafrika riikides. Kaja Kõlar laulis ka ansamblis Laine ja Ele Kõlar Tallinna Filharmoonia omaaegses ansamblis Vana Toomas.

Dueti tuntumad laulud on "Tulen saarelt", "Väike baar", "Olen unustanud kõik", "Soovide maa - see on muusika", "Üks väike rõõm", "Elevanditants" jt. Mitmed laulud kirjutas Kaja Kõlar ise (nt "Mina ise"), Ele Kõlar on kirjutanud üksikuid laulutekste. "Tulen saarelt" sai muusikaliselt uue kuue 2006. aastal, kui selle kaverdas räppansambel A-Rühm.

Duett laulis osa filmimuusikast Helle Karise 1985. aastal valminud mängufilmile "Karoliine hõbelõng" ("Kiigelaul", "Unemaa"). 

Duett oli populaarne esineja ka Tallinna varieteede lavadel. Mait Agu seatud folkloorisugemetega varieteeprogrammis populaarseks saanud rahvalikke lugusid ("Eidekene ketrab" jm) on oma arhiivi jaoks salvestanud ka Eesti Televisioon. Lisaks esinesid õed rahvalikus ansamblis Peiar.

Dueti lõpp oli traagiline – õdedest noorem, Kaja Kõlar, suri 1994. aastal nahavähki. Ele Kõlar on mitmes hilisemas intervjuus meenutanud Kaja tahet ja jaksu siiski esineda, hoolimata üha halvenevast tervisest. Kaja Kõlar jõudis enne surma koostada lastelaulikuid, kirjutada lastemuusikat ja juhendada lasteansambleid. 

Kui Kaja Kõlar oligi oma eluajal vaid muusik (laulukirjutaja, arranžeerija, esitaja), siis Ele Kõlar tegi ansambliaegadel päevatööd hoopis tikkijana. Osaliselt tänu sellele kavandasid-õmblesid õed sageli oma lavakostüümid ise. Pärast Kaja Kõlari surma jäi Ele Kõlar lavalt kõrvale ning suundus ärisse kosmeetikatootja Schwarzkopf müügiesindajana. 

## Viited

## Välislingid
*Unustamatud. Ele ja Kaja Kõlar. err. audioarhiiv.
*Ele ja Kaja Kõlar. err. fotoarhiiv.
*Ele Kõlar, Kaja Kõlar ja Radar - Väike Baar. YouTube.
* Kaja Kõlari haigus oli sedavõrd karm ... Õhtuleht, 15. september 2020.
* Varalahkunud laulja Kaja Kõlarit meenutab tema 70. sünniaastapäeva eel tütar Kai. Õhtuleht, 17.02.2023.
Zelia Aumere

**Zelia Aumere** (kodanikunimi **Zelia Uhke**, sünninimi kuni 29. detsembrini 1936 **Zelia Anton**; 4. märts 1919 Tallinn – 13. august 1998 Solna, Rootsi) oli viiuldaja ja pedagoog.

Sai tuntuks lapsena koos vend Hubert Aumerega esinedes. Lõpetas aastal 1937 Tallinna Konservatooriumis Johannes Karl Paulseni viiuliklassi, täiendas end aastal 1942 Salzburgis Váša Příhoda juures.

Põgenes aastal 1944 Rootsi, mängis Rootsi Raadio Sümfooniaorkestris ja Otto Kyndeli keelpillikvartetis. Oli 1940.–1950. aastail Põhjamaade kontserdiagentuuride nõutavamaid soliste (andes soolokontserte paljudes maades). Osales 1958 ja 1959 stipendiaadina Luzernis Wolfgang Schneiderhani meistrikursustel ja mängis festivaliorkestris, töötas aastatel 1959–1966 Luzerni konservatooriumi õppejõuna. Aastast 1966 töötas Stockholmis viiuliõpetajana. Oli mitme helilooja, sealhulgas Eduard Tubina teoste esmaesitaja.

## Isiklikku
Tema isa Jakob Aumere oli viiulimeister, vend Hubert Aumere oli viiuldaja, vend Edmund Aumere oli näitleja ja vend Harry Aumere oli kergejõustiklane ning treener. Abikaasa Rein Uhke oli kirikuõpetaja.

## Viited
Christoph von Mickwitz (1842−1898)

**Christoph Friedrich von Mickwitz** (1/13. detsember 1842 Pilistvere – 23. juuli/4. august 1898 Vigala) oli Eestimaa vaimulik.

Õppis Tartus gümnaasiumis aastatel 1851–1863. Õppis Tartu Ülikoolis ajalugu aastal 1864 ja usuteadust aastatel 1864–1869. Ordineeriti õpetajaks Valgas 15. augustil 1871.

Oli 1871–1876 pastor Tobolski lähikonnas, 1876–1878 pastor Kaarma Peeter-Pauli koguduses, hooldades 1877–1878 ka Kärla Maarja-Magdaleena kogudust ja 1879–1898 Vigala Maarja koguduse õpetaja.

## Isiklikku
Tema isa Eugen Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja aastatel 1835–1877, vend Eugen Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja aastatel 1877–1910, noorem vend Johannes Ernst Mickwitz oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 Risti koguduse õpetaja ja 1893–1918 Viljandi Jaani koguduse õpetaja.

## Viited
Akiruno

**Akiruno** on linn Jaapanis Tokyo prefektuuris.

Linn loodi 1995. aastal Akigawa ja Itsukaichi linna liitmisel.

## Viited

## Välislingid

*Akiruno koduleht
Kolga-Jaani Johannese kogudus

EELK **Kolga-Jaani Johannese kogudus** on luterlik kogudus Kolga-Jaani kihelkonnas, Kolga-Jaanis, mis kasutab Kolga-Jaani kirikut.

Kogudus kuulub Viljandi praostkonda.

Koguduse õpetaja on Peeter Parts, organist Aire Parts, juhatuse esimees Hovard Nurme.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14.00 Kolga-Jaani kirikus.
## Koguduse pastoreid

* 1639–1641, Johann Langius,  Kolga-Jaani kihelkonnakoguduse pastor
* 1642...1668,  Georg Langius 
* 1647...1680, Christian Lange 
*1681–1699, Johannes Forselius
* 1687–1691, Magnus de Moulin
* 1718–1730, Matthias Ladius
* 1730–1740, Christian Friedrich Willam 
* 1741–1772, Jacob Svenske, Kolga-Jaani koguduse  pastor
* 1772–1791, Ludwig Nicolaus Rücker, Kolga-Jaani koguduse  pastor
* 1851–1879, Franz Ludwig Rücker, Kolga-Jaani koguduse  pastor ja 1820–1842 Viljandi praostkonna praost
* 1851–1879, August Wilhelm Rücker, Kolga-Jaani Johannese koguduse  pastor
* 1879–1890, Emil Henri Rathlef, Kolga-Jaani Johannese koguduse  pastor
* 1890–1917, Villem Reiman, Kolga-Jaani Johannese koguduse pastor
* 1917–1918, Gustav Pundt
* 1918–1919, Friedrich von Mickwitz, Kolga-Jaani Johannese koguduse pastor
* 1920–1922, Adalgoth Seck
* 1923–1935, Johann Tischler, Kolga-Jaani Johannese koguduse kirikuõpetaja
* 1936–1941, August Kobla 
* 1941–1999, Heino Viks 
* 2000–2010, Ants Tooming 
* 2010–2025, Peeter Parts 
* 1. novembrist 2025 Markus Haamer

## Viited

## Välislingid
*Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Klein St. Johannis, ehstnisch Kolka Jani kihhelkond, 1843, seite 98
Kose Püha Nikolause kogudus

EELK **Kose Püha Nikolause kogudus** on luterlik kogudus Kosel.  

Jumalateenistus toimub Kose kirikus igal pühapäeval kell 11. Kose kogudus koordineerib ka 2005. aastal Pikva külla rajatud Pikva Miikaeli kabeli kasutamist.

Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.

Koguduse õpetaja on Kerstin Kask, diakon Rein Keskpaik. Koguduse organistid on Vaike Juursalu ja Kahro Kivilo ning juhatuse esimees Andres Õis.

## Kose koguduse pastorid ja kirikuõpetajad

*1627–1643, Heinrich Vestring,  Kose koguduse pastor, 1639. aastast Järvamaa praostkonna praost
*...1644..., Georg Fuhrmann
* Johann Witte
*Erich Christian Weidenhain
*1694–1710, Gotthard Fonnel (1665–1710), Kose koguduse pastor
*1710–1740, Hermann Johann Heitzig, Kose koguduse pastor
*1740–174., Anton thor Helle, Kose koguduse pastor
*1743–1745, Adam Johann Kettler, Kose koguduse pastor
*1745–1784, Johann Heinrich Schwabe, Kose koguduse pastor
*1785–1802, Friedrich Johann Anton Assmuth, Kose koguduse pastor
*1802–1844, Gottfried Wilhelm Striedter, Kose koguduse pastor
*1845–1886, Carl Anton Ferdinand Hörschelmann, Kose koguduse pastor
*1906–1928, Harald Põld, Kose koguduse kirikuõpetaja
* 1929–1945, Richard Jõgis, Kose koguduse kirikuõpetaja
*1945–1946, Hugo Valma Kose ja Tuhala koguduse kirikuõpetaja
*1946–1947, Otto Luberg, Kose koguduse kirikuõpetaja
*1948–1951, Herbert Stillverk, Kose koguduse kirikuõpetaja
*1954–1986, Leo Vahter, Kose koguduse kirikuõpetaja
*1985–1986, Harri Rein, hooldajaõpetaja Harju-Jaanist
*1986–1988, Jaanus Noormägi
*1988–1997, Randar Tasmuth, Kose koguduse kirikuõpetaja
*1997–2014, Mare Palgi, Kose koguduse kirikuõpetaja
*2014–2015, Jaanus Jalakas, hooldajaõpetaja Kuusalust
*2015–2017, Tauno Kibur
*2017–, Kerstin Kask

Vt. Kose Püha Nikolause koguduse vaimulikud
## Viited

## Välislingid
*Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Kose kogudus, e-kirik.eelk.ee, 9. märts 2023
Kullamaa Püha Johannese kogudus

EELK **Kullamaa Püha Johannese kogudus** on luterlik kogudus Kullamaal, mis kasutab Kullamaa kirikut. 

Kogudus kuulub EELK Lääne praostkonda. 

Koguduse õpetaja on alates 2020 Kari Tynkkynen, organist alates 2014 Ivi Küla, esimees on Ants Lipu. 

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Kullamaa kirikus.

## Kullamaa koguduse vaimulikud
Loend on mittetäielik:

## Viited

## Kirjandus
*Kullamaa kirik Läänemaal, Ristirahwa Pühhapäewaleht, 14 juuli 1902
## Välislingid
*Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Kullamaa, e-kirik.eelk.ee, 23. nov. 2023
Kirbla Püha Nikolause kogudus

EELK **Kirbla Püha Nikolause kogudus** on luterlik kogudus Kirblas, mis kasutab Kirbla kirikut.

Kogudus kuulub Lääne praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Illimar Toomet, juhatuse esimees on Anu-Lii Jürman.

Jumalateenistused on kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval algusega kell 15.00 Kirbla kirikus.
## Koguduse vaimulikud

*Laurentius Gerholt, Kirbla koguduse luteri pastor
*Petrus Clementi
*Elias Dubberch, Kirbla ja Lihula koguduse pastor
*Johann Teufel
*Sigfried
*Laurentius
*1638, Heinrich Göseken
*Jonas Nikopensius
*Daniel Göbel
*Urban Strahlborn (surn. 1657)
*Johann Joachim Wittich
*Albert Erasmi (surn. 1710)
*1710–1726, Johan Levanus  (surn. 1726), Lihula ja Kirbla koguduse pastor
:1728. aastal ühendati Lihula ja Kirbla kogudused,  kokkuliidetud kihelkonnas säilisid kaks kirikut ja kaks pastoraati
*1727–1750, Mikael Levanus (1694-1764), Lihula ja Kirbla koguduse pastor
*1783–1796, Joachim Gottlieb Schwabe, Lihula ja Kirbla koguduse pastor
*1797–1838, Christoph Friedrich Mickwitz, Lihula ja Kirbla koguduse pastor
*1838–1852, Otto Wilhelm Ludwig Kettler, Lihula ja Kirbla koguduse pastor
*1852–1890, Bernhard Justus Thomas Spindler, Lihula ja Kirbla koguduse pastor, Peterburi VELK Peakonsistooriumi assessor
*1890–1923, Wilhelm Dietrich Pezold, Lihula ja Kirbla koguduse kirikuõpetaja,  Maa-Lääne praostkonna praost 1902–1920
*1923-1929. Otto Luberg, Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja.
*1929–1932, Johannes Jürgenson, Kirbla koguduse  kirikuõpetaja
*1932–1939, Hans Rebane, Kirbla koguduse  kirikuõpetaja
*1939–1940, Juhan Truu,  Kirbla koguduse  kirikuõpetaja
*1940–1941, Samuel Eduard Lind, hooldajaõpetaja Martnast
*1941–1943, Otto Luberg, hooldajaõpetaja Lihulast
*1943–1944, Samuel Eduard Lind, hooldajaõpetaja Martnast
*1946–1948, Hugo Valma, hooldajaõpetaja Koselt ja Lihulast
*1948–1954, Valter Ilves, hooldajaõpetaja Lihulast
*1954–1960, Nikolai Tann, hooldajaõpetaja Lihulast
*1960–1996, Gustav Maarand, hooldajaõpetaja Mihklist
*1996–2001, Ants Leedjärv, hooldajaõpetaja Kullamaalt
*2001–, Illimar Toomet, hooldajaõpetaja Märjamaalt
Vt. Kirbla Püha Nikolause koguduse vaimulikud

## Viited

## Välislingid
*Kristjan Luhamets. Koguduse lugu: Kirbla, e-kirik.eelk.ee, 19. oktoober 2023
Kursi Maarja-Eliisabeti kogudus

EELK **Kursi Maarja-Eliisabeti kogudus** on luterlik kogudus Kursis.

Kogudus kuulub Tartu praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on alates 4. augustist 2025 Kristjan Luhamets. 

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 13 Kursi kirikus.

## Koguduse õpetajad
*1664–1668 magister Johannes Stemann (Stegemann), Kursi ja kihelkonnakoguduste pastor
*1685–1689 Melchior Gebauer
*1689–1701 Johan Nicolaus Goldhahn
*1701–1703 Johan Hartmann Creidius
*1701–1705 Boethius Wernberg, vikaar
*1725–1735 Nikolaus Justus Ludwig, Põltsamaa koguduse õpetaja
*1735–1739 Joh. Georg Leukfeld, Põltsamaa koguduse õpetaja
*1739–1750 Heinrich Johann Fass
*1750–1754 Johan Gottlieb Albrecht
*1755–1786 Georg Eberhard Seefels
*1786–1810 Johan Gottfried Waldtmann
*1811–1843 Adam Johan Schubbe
*1845–1859 Christian Friedrich Janter
*1860–1887 Carl August Reinhold Toepffer
*1888–1928 Gustav Punga
*1929–1941 Jaan Muru 
*1941–1943 Karl Koppel 
*1943–1946 August Kobla
*1946–1947 August Kobla, Tapa koguduse õpetaja
*1947–1947 Harri Haamer, Tartu Pauluse koguduse õpetaja
*1947–1950 Arved Paul
*1950–1954 Kuno Pajula
*1954–1965 Elmar Promen
*1965–1967 Herbert Kuurme, Põltsamaa koguduse õpetaja
*1967–1976 Harri Rein 
*1976–1979 Herbert Kuurme, Põltsamaa koguduse õpetaja
*1979–1981 Kalle Mesila 
*1982–1982 Kalle Mesila, Tartu Peetri koguduse õpetaja 
*1982–1986 Elmur Rahamägi
*1986–1993 Vello Salum, Pilistvere koguduse õpetaja
*1993–2014 Sulev Sova
*2014–2018 Kristjan Luhamets, Tartu Pauluse koguduse õpetaja 
*2018–2025 Esa Pekka Luukkala, Äksi koguduse õpetaja 
*2025–2025 Enn Auksmann, Tartu Pauluse koguduse abiõpetaja
*2025– Kristjan Luhamets, Tartu Pauluse koguduse õpetaja

## Viited

## Välislingid
*Koguduse koduleht
*Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Talkhof, ehstnisch Kursi kihhelkond, 1843 seite 93–94
Kodavere Mihkli kogudus

EELK **Kodavere Mihkli kogudus** on luterlik kogudus Kodaveres, mis kasutab Kodavere kirikut.

Kogudus kuulub EELK Tartu praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Raigo Ojamets, organist Tiit Möller, juhatuse esimees Hans Kalling.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.30 Kodavere kirikus.
## Koguduse pastorid ja õpetajad
*u 1641, Bartholdus Erici
* enne 1650, Sebastian Miller
*enne 1668, Peter Betulander
*1671–1695, Cyriacus Henne
*1694–1696, Johann Gerstenkorn, Maarja-Magdaleena kogudusega
*1696–1697, Johannes Svenske
*1697–1723, Jacob Güntherhack, adjunkt 1693-1697 
*1694– ?, Meliz
*1724–1769, Nicolaus Gotthard Ucke 
*1770–1803, Georg Simon Everth, Kodavere ja Alatskivi koguduse pastor
*1804–1837, Jacob Wilhelm Reinhold Everth, Kodavere ja Alatskivi koguduse pastor
*1837–1852, Eduard Lossius, Kodavere Mihkli koguduse pastor
*1852–1863, Wilhelm Gustav Johann Carlblom, Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse pastor
*1864–1899, Alexander Immanuel Voss
*1899–1910, Paul Ferdinand Walter, Kodavere ja Alatskivi koguduse pastor
*1919–1926, Johannes Otto Eisenschmidt, Kodavere Mihkli koguduse õpetaja
*1927–1939, Johannes Walter, Kodavere Mihkli koguduse õpetaja
*1939–1949, Eerik Hiisjärv, Kodavere Mihkli koguduse õpetaja
*1949–1950, Osvald Põldma, Kodavere ja Alatskivi koguduse õpetaja
*1950–1952, Eduard Salumäe, Kodavere ja Alatskivi koguduse õpetaja
*1952–1956, August Ruus, Kodavere ja Alatskivi koguduse õpetaja
*1956–1957, Hermann Andreas Nirk
*1957–1985, Arvo Eljari
*1986–1988, Illar Hallaste, hooldajaõpetaja Tormast
*1988–1989, Üllar Nõlv, hooldajaõpetaja Tormast
*1989–1993, Peeter Karma, hooldajaõpetaja Tormast
*1993–, Raigo Ojamets

## Välislingid
*Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Koddafer, ehstnisch Koddawerre kihhelkond, 1843 seite 91
Kunda kogudus

EELK **Kunda kogudus** on luterlik kogudus Kundas.

Kogudus kuulub Viru praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, diakon Ahti Bachblum. Juhatuse esimees on Heldur Lahne.

Jumalateenistused on üks kord kuus pühapäeval algusega kell 16.00 Kunda kirikus.

## Koguduse vaimulikud
* 1929–1935, Aleksander Alver, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1929–1935, Egon Leonhard Pallon, hooldajaõpetaja Rakvere Kolmainust
* 1929–1935, Bruno Ederberg, hooldajaõpetaja Rakvere Kolmainust
* 1935–1935, Adolf Horn
* 1935–1939, Samuel Eberhard
* 1940–1944, Voldemar Takkel
* 1945–1946, Jaan Varik, hooldajaõpetaja Rakvere Kolmainust
* 1946–1961, Johannes Paesalu, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1961–1971, Gustav Kaarli
* 1971–1976, Johannes Paesalu, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1976–1979, Andres Põder, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1979–1979, Priit Rannut, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1979–1981, Kalle Lindi, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1981–1982, Esko Süvari, hooldajaõpetaja Haljalast
* 1982–1989, Jaan Jaani, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1989–1997, Üllar Nõlv, hooldajaõpetaja Viru-Nigulast
* 1998–1999, Üllar Nõlv
* 1999–2003, Ahto Mäe, hooldajaõpetaja Lüganuselt
* 2003–2007, Avo Kiir, hooldajaõpetaja Iisakult
* 2007–2009, Enn Salveste
* 2009–2020, Avo Kiir, hooldajaõpetaja Iisakult
* 2020–, Tauno Toompuu, hooldajaõpetaja Rakvere Kolmainust
Huntsville (Kanada)

**Huntsville** on linn Kanadas Ontario provintsis Muskoka piirkonnas.

Linna geograafilised koordinaadid on .

Aastal 2006 elas Huntsville'is 18 280 inimest. Linna pindala on 68,7 km².

## Viited

## Välislingid
* Linna koduleht
Soodajärv

**Soodajärv** (ka *Sooda järv*) on ida-läänesuunaline väike metsajärv Harjumaal Lääne-Harju vallas Kloogal, Klooga-Aedlinna raudteepeatusest vähem kui üks kilomeeter põhja pool.

Järve pindala on 5,2 ha. Suurim pikkus on 440 m ja laius 210 m. Kaldajoone pikkus on 1225 m.

## Viited
Kuninganna Elizabethi rahvuspark

**Kuninganna Elizabethi rahvuspark** on rahvuspark Uganda edelaosas.

Park loodi 1954. aastal. See on saanud nime kuninganna Elizabeth II järgi.

Rahvuspark hõlmab Rutanzige järve idakalda ja George'i järve ümbruse. See asub Kasese, Kamwenge, Bushenyi ja Rukungiri ringkonna alal. Pargi pindala on 1978 km².

Pargis elab üle 500 linnuliigi ning umbes 95 liiki imetajaid, sealhulgas jõehobud, elevandid, leopardid, šimpansid ja lõvid.

Piirkonnas on ka vulkaane.

## Pilte

Pilt:Hippopotami in the Kazinga Channel, Queen Elizabeth National Park.jpg|Jõehobud Kazinga kanalis
Pilt:Tree lion 2.jpg|Lõvi
Pilt:Herd of buffalo taking a mud-bath in the Queen Elizabeth National Park.jpg|Kahvripühvlid
Pilt:Papyrus Uganda.jpg|Papüürus-lõikhein


## Vaata ka
*Maramagambo mets
Pruunselg-põõsalind

**Pruunselg-põõsalind** (*Sylvia communis*) on tavaline ja laialt levinud linnuliik põõsalindlaste sugukonnast põõsalinnu perekonnast.

## Levila
Pruunselg-põõsalind elutseb Euroopas, Kaukaasias ning Lääne-Aasias. Ta talvitub troopilises Aafrikas, Araabia poolsaarel ja Pakistanis. Eestis on pruunselg-põõsalind üldlevinud rohkearvuline haudelind, tema arvukust hinnatakse 0,6–1,0 miljonile pesitsevale paarile.

## Välimus

Pruunselg-põõsalind meenutab väliselt samasse perekonda kuuluivat väike-põõsalindu, kuid on pikema sabaga, heledama vikerkesta, heledamate jalgade ja ruskete ääristega küünra-hoosulgedega. Keha pikkus on kuni 15 cm, tiiva pikkus 7,1...7,6 cm.

## Elupaik

Pruunselg-põõsalind elutseb kultuurmaastikel, metsaservades, põlluäärtes ja põõsastikes.

## Pesitsemine

Pruunselg-põõsalind saabub Eestisse mais ja lahkub septembris. Pesa ehitab maapinnale rohttaimestiku varju. Kurnas on 3–7 muna. Hauvad mõlemad vanalinnud, haudumine kestab 11–13 päeva. Pojad väljuvad pesast umbes kahe nädala vanuselt.

## Toitumine

Pruunselg-põõsalind toitub putukatest nagu teisedki põõsalinnud. Sööb ka meelsasti mitmesuguseid marju ja pehmeid puuvilju.

## Viited

## Välislingid

* 

*Sissekanne võrgukohal Eesti selgroogsed
Altja titekivi

**Altja titekivi** ehk **Altja suurkivi** on rändrahn Haljala vallas Altja külas.

Kivi asetseb madalas merevees Altja küla võrgukuuridest läänes.

Rändrahn on rabakivim.

Altja titekivi ümbermõõt on 22,6 meetrit, pikkus  4,4;  laius  4,8 ja  kõrgus  4,1. Kivi maht on  120 m³. 

Kohaliku legendi järgi pärinevad selle kivi alt kõik Altja lapsed.

## Viited
Ronk

**Ronk** ehk **kaaren** (*Corvus corax*) on linnuliik vareslaste sugukonnast varese perekonnast. Ronk on suurim värvuline.

## Levila
Ronk on levinud suures osas Holarktisest, tema levila ulatub Islandist, Iirimaast ja Portugalist läänes kuni Kamtšatka poolsaare ja Vaikse ookeani rannikuni idas. Ronk on levinud ka Gröönimaa rannikul ja Põhja-Ameerikas. Lõunas ulatub levila Araabia poolsaare põhjaosani, Iraagi, Iraani ja Põhja-Indiani. Kesk- ja Lääne-Euroopas ning Põhja-Ameerika idaosas on ronk mitmetes piirkondades inimese tagakiusamise tõttu hävinud.

### Arvukus Eestis
Ronk on Eestis üldlevinud väikesearvuline haudelind. Ta on paigalind. Ronga pesitsusaegset arvukust hinnatakse 4000–6000 paarile, talvist arvukust 15 000 – 25 000 isendile.

## Välimus
Üldpikkus 54–67 cm, tiibade siruulatus 115–130 cm, kehakaal 1000–1370 g. Isaslinnud on veidi suuremad ja raskemad. Vanalinnu kogu sulestik on must rohelise või sinivioletse metalliläikega.

## Vanus
Vanimad rõngastatud vabaduses elanud linnud olid 16 ja 20 aastased. Vangistuses on vanimad rongad elanud 24 aastat ja 8 kuud, 26 ja 28 aastat. Londoni Toweris elas üks ronk 44-aastaseks.

## Elupaik
Elupaigana eelistab ronk lagedaid kultuurmaastikke, kuid elutseb ka mägialadel, rannikul ja laidudel. Vähesel määral on neid linna elama tulnud.

## Pesitsemine

Mõlemad vanalinnud ehitavad pesa puu, Eestis valdavalt männi otsa, mujal ka kaljude peale või kunstlikule alusele, näiteks kõrgepingemastile. Kurnas on 4–6 muna, mis on rohekashallid ja tumepruunide laikudega. Muna kaal on keskmiselt 27,4 g. Haudumine vältab 19–21 päeva. Pojad lahkuvad pesast umbes ühe kuu vanustena.

## Toitumine
Ronk on kõigesööja, ta toitub raibetest, närilistest, linnumunadest ja -poegadest, suurematest putukatest ja teistest selgrootutest, taimedest.

## Ronk kultuuris

Juudi pärimuse järgi õpetas ronk Aadamale, kuidas oma poega Aabelit matta. Seda lugu mainitakse ka koraanis.

Ronka austatakse Põhja-Ameerika Vaikse ookeani looderanniku indiaanlaste ja Kirde-Aasia põlisrahvaste seas jumalana. Tlingitid ja haidad ning Alaska inuitid peavad ronka loojajumalaks. Mitmete Põhja-Ameerika loodeosa rahvaste seas on ronk trikster.

Korjakid, tšuktšid ja itelmeenid austasid rongakujulist jumalust Kuthi.

Muinaspõhja mütoloogias istus kaks ronka Huginn ja Muninn Odini õlgadel ja kuulsid kõike. Viikingid kasutasid ronga kujutisega lippu *hrafnsmerk*'i.

Pärast ristiusustamist peetakse ronka Euroopas üldiselt halvaendeliseks linnuks musta sulestiku ja raipesöömise tõttu. Saksamaal peeti ronkasid äraneetute hingedeks.

Tiibeti budismis peetakse ronka Mahākāla kehastuseks.

Eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg" on kaaren rääkiv lind, kes annab Kalevipojale nõu, kuidas jõuda maailma otsa.

Ronk on Bhutani rahvuslind.

## Viited

## Välislingid

* 
* Liigikirjeldus
Mihkel Soovik

**Mihkel Soovik** (28. jaanuar 1916 Alam-Linda, Gruusia – 15. detsember 1995 Allen, Indiana, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti teoloog ja vaimulik.

Ta lõpetas Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1935 Sõjakooli aspirantide klassi kursuse jalaväe alal, 1936 ülendatud lipnikuks. Õppis aastatel 1936–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, mille lõpetas (ajutine tunnistus 30. augustil 1940). 1939. aastal valmis auhinnatöö süstemaatilises teoloogias. Oli prooviaastal Tori koguduses. Ordineeriti 23. augustil 1942 luterliku kiriku õpetajaks.

Soovik oli aastatel 1942–1944 Sindi koguduse õpetaja, töötas m.h Sindi Linna Algkooli õpetajana. Põgenes abikaasa ja tütrega Nõukogude okupatsiooni eest Läände. 1950 võeti ta Ameerika Ühendriikides kollokviumi alusel Missouri Sinodi kirikuõpetajaks, teenimispaigaks Seabrook, New Jersey. Sooviku eestvõtmisel said 1949.-1950. alguse eestikeelsed jumalateenistused Philadelphias.  Alates 1964 pidas kord kuus eestlastele teenistusi ka Detroitis. 

Soovik sai 1959. aastal süstemaatilises teoloogias doktorikraadi ning oli Concordia Senior College'i (Fort Wayne, Indiana) ja Concordia College'i (Ann Arbor, Michigan) professor. Õppejõutööst jäi vanaduspuhkusele 1984, jätkates koguduste hooldamist aastani 1993. 

## Teoseid
* Sören Kierkegaardi kirikuarvustuse dogmaatilisi aluseid [auhinnatöö] (Tartu: [s.n.], 1939)
* Primacy of Knowledge in the Ethical Teaching of the Platonic Socrates as Compared with the Gospels [s.n.], 1959

## Viited
Tihedad kiudpilved

**Tihedad kiudpilved**  (ladina keeles *cirrus spissatus*, lühend *Ci spissatus*, vananenud nimetus *cirrus densus*) on kiudpilvede alaliik. Nad paiknevad teiste peamiste pilveliikidega võrreldes kõrgemal ning võivad esineda isegi stratosfääris. 

Tihedad kiudpilved on tavaliselt kihilise ehitusega valged läbipaistmatud tihedad tombud või vöödid. Paksud pilved, mille taga on valgusallikas, on hallid. Koosnevad jääkristallidest ega anna sadu. Nendega on seotud mõned optilised nähtused.

## Tihedate kiudpilvede vormid
*Topikujulised kiudpilved (*Cirrus floccus* ehk *Ci floccus*)
**[[Cirrus incus-genitus]]* ehk *Ci incus-genitus*
**Cirrus spissatus duplicatus*
**Cirrus spissatus intortus*
*Tihedad äikese-kiudpilved (*Cirrus spissatus cumulonimbogenitus*)
IS-4

**IS-4** (vene keeles *ИС-4*; *Иосиф Сталин-4* ehk *Jossif Stalin 4*) oli pärast Teise maailmasõja lõppu Nõukogude Liidus konstrueeritud ja toodetud rasketank. Tank konstrueeriti Tšeljabinskis Kirovi tehase konstruktoribüroos. Algselt oli tegemist konkureeriva projektiga IS-3-le, kuid Teise maailmasõja ajal otsustati toota IS-3 tanke. IS-4 projekt valmis 1947. aastal ja seda toodeti Kirovi tehases aastatel 1947–1949 umbes 250 masinat. 

Tegemist oli raskeima Nõukogude Liidu seeriatankiga, see kaalus 60 tonni. Tänu suurele raskusele oli tank viletsa läbivusega maastikul ja kohmakas. Suure raskuse talumiseks tuli konstrueerida uus veermik, varasema kuue tugiratta asemel oli seitse tugiratast. IS-4 750 hobujõuline mootor oli oluliselt võimsam, kui IS-3 520 hobujõuline. Torni soomus oli sarnaselt IS-3-ga 250 mm, kuid selle alaserv oli sissepööratud ja seetõttu sarnaselt T-54 torniga mürsuohtlik. Esikülje soomus oli 140–160 mm, mis on mõnevõrra rohkem kui IS-3-l. 

Tanki pearelvaks oli 122 mm kahur D-25T, millele lisaks oli kaks 12,7 mm kuulipildujat.

## Viited

## Kirjandus
* Mati Õun *Tankid, mis ei vallutanud Euroopat* Tallinn Sentinel 2005 ISBN 9985960904
* Steven J. Zaloga, James Grandsen *Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two* Weidenfeld & Nicholson military 1984 ISBN 0853686068 *Inglise k.*

## Vaata ka

* IS (tank)
KV (tank)

Nime **KV** (*[[Kliment Vorošilov]]*) kandis mitu Nõukogude Liidu rasketanki:

* KV-1 – SMK projektist välja arenenud rasketank
* KV-2 – 152 mm haubitsaga rasketank
* KV-3
* KV-4
* KV-13 – projekt, millest kasvas välja IS-85 ehk IS-1
* KV-85 – teise maailmasõja aegne rasketank, ajutine lahendus IS-1 tootmisse jõudmiseni

## Vaata ka
* IS (tank)
Oandu järv

**Oandu järv** (ka *Sagadi järv, Altja Oandu paisjärv, Altja paisjärv*) on paisjärv Lääne-Virumaal Lahemaa rahvuspargis Oandu külas. Järve läbib  Altja oja. 

Oandu järv jääb Oandu looduskeskuse õppe- ja matkaradade marsruudile. Järve kaldal on telkimisplats kolme lõkkekohaga.

Oandu järv on mudase põhja ja järskude kallastega. Järve pindala on 3,5 hektarit, suurim sügavus 2 meetrit, valgala pindala 48 km².

## Viited

## Välislingid

*