open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Herman Lipp

**Herman Lipp** (ka **Hermann Lipp**; 18. oktoober 1906 Maidla vald, Virumaa – 28. detsember 1988) oli eesti agronoom, maavanem, kodu-uurija ja looduskaitsetegelane.

Lipp lõpetas 1927. aastal Rakvere poeglaste gümnaasiumi. Lõpetas Allohvitseride kooli ja Sõjakooli jalaväe aspirantide kursuse 1928, lipnikuks ülendatud 1929. Ta õppis agronoomiat Tartu Ülikoolis 1929-33 (lõpetas 1938). Kuulus Üliõpilasseltsi Liivika.

Teenis 1928 1. Jalaväerügemendis, oli komandeeritud Allohvitseride kooli ja Sõjakooli.

Agronoomina töötas Herman Lipp Virumaal ja Järvamaal, Agronoomide Koja tegevliige. Oli Järva maanoorte vanem. Ta oli 1938–1940 Järvamaa abimaavanem ja 1941–1944 maavanem. Järvamaal organiseeris ta ka ühiskondliku põllutöökooli.

Arreteeriti NKVD poolt oktoobris 1944 Türil. Viibis 1945–1954 vangilaagris Arhangelski oblastis, pärast vabastamist mais 1954 naasis Eestisse. Samast aastast töötas Lipp õpetajana Harjumaal Kosejõe Eriinternaatkoolis. Ühtlasi tegutses ta looduskaitsja ja kodu-uurijana, algatas Kose-Uuemõisa Koduloomuuseumi loomise ning juhtis Kose-Uuemõisa looduse suvekooli. Samuti oli ta mitmete artiklite ja õpikute autor ja kaasautor.

Herman Lipp oli Kosejõe kooli looduskaitsetööst kõneleva kirjanik Holger Puki raamatu "Kes tulistas?" peategelase, õpetaja Soakase prototüüp.

Maetud Metsakalmistule.

## Tunnustus
Herman Lippu autasustati tööveterani medali, haridustöö eesrindlase ja suure looduskaitse rinnamärgiga ning mitmete diplomitega.

## Viited

## Välislingid
* Herman Lipp, "Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944"
* "Herman Lipp" (nekroloog), Nõukogude Õpetaja, nr 1, 7. jaanuar 1989, lk 4
* Aksel Mark, "Agronoom Herman Lipp surnud". Teataja, 11. märts 1989, nr 5, lk 8
* "Herman Lipp haige metskitsega 1960ndate alguses", foto ja postitus Kose Kihelkonna Muuseumi Facebooki-lehel, 13. mai 2021
Arnold Joonson

**Arnold Joonson** (3. juuni 1904 Audru – 18. jaanuar 1989 Heidelberg) oli eesti ajakirjanik.

## Kirjandus
* Voldemar Palm. Arnold Joonson'it mälestades. Teataja, 11. märts 1989, nr. 5, lk. 11.

## Välislingid
*
Ursula Wallberg

**Ursula Wallberg** (sündinud **Ursula Kanep**; 16. jaanuar 1925 Valga – 31. oktoober 2008) oli väliseestlasest Rootsi poliitik.

Wallberg oli Toompea lossi komandandi, kolonel Konstantin Kanepi tütar. Ursula õppis Tartu Ülikoolis 1942–1944 arstiteadust ning Stockholmi Ülikoolis rahvamajandust ja sotsioloogiat. Õpingud lõpetas ta 1951.

Wallberg oli Eesti Rahvusnõukogu juhatuse liige ja valiti 1988 selle esimeheks.

Wallberg kuulus Rootsi Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse.

## Kirjandus
* Kodumaa sündmused virgutavad väliseestlust. Teataja, 26. november 1988, nr. 22, lk. 3

## Välislingid
*Album Academicum Universitatis Tartuensis
*Järelehüüe ajalehes Dagens Nyheter (rootsi keeles)
Ervin Jüri Nõmmera

**Ervin Jüri Nõmmera** (kuni 1926 **Ervin Jüri Kristjan**, 8. detsember 1900 Abja – 12. november 1988 Stockholm) oli eesti poliitik ja agronoom.

1923 (vabakuulajana) ja 1924–1939 (lõpetas 1939) õppis Tartu Ülikoolis agronoomiat, Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.

Osales Vabadussõjas. Oli lambavilla ekspert, Põllutööministeeriumi villalabori ja kaubandusliku keskühisuse "Estonia" villaosakonna juhataja.

1944 põgenes Rootsi.

Heinrich Marga valitsuse liige (finantsminister 1977–1988). Eesti Rahvusnõukogu juhatuse ja presiidiumi liige, Teataja vastutav väljaandja 1953–1985.

## Kirjandus
* Aksel Mark. Ervin Jüri Nõmmera surnud. Teataja (Stockholm), 26. november 1988, nr. 22, lk. 9. 

## Välislingid
* Ervin J. ja E. Nõmmera Fond

]
Sainte-Marie saar

**Sainte-Marie saar** (malagassi keeles *Nosy Boraha*, *Nosy Sainte-Marie*, prantsuse keeles *île Sainte-Marie*) on Madagaskarile kuuluv saar India ookeanis Madagaskari saare põhjaosa idarannikul. Ligikaudsed geograafilised koordinaadid on 16°50′ S, 49°55′ E.  

See kuulub halduslikult Analanjirofo piirkonda, Sainte-Marie maakonda, Sainte-Marie valda.  

Saar on kirde-edela suunas pikliku kujuga. Selle pikkus on umbes 60 km ja laius 10 km.

Saare keskus on Ambodifotatra. Teised tähtsamad kohad on Betty-Plage ja Vohilava.

## Ajalugu
Portugali meresõitjad, kes saare 16. sajandil avastasid, panid talle avastamise päeva järgi neitsi Maarja nime. 

17. sajandil oli saar piraatide tugipunkt. Tähtsamad nendest olid Thomas Tew, David Williams ja Thomas White. Nad valmistasid sealt ette röövretki India ookeanile ja hoidsid põliselanikega häid suhteid. 

Kuulus seikleja La Bigorne abiellus kohaliku kuninga tütre Betiaga ning andis saare üle prantslastele, kes valitsesid seal 1750. aastast saadik. 

Alles 1960, kui Madagaskar sai iseseisvaks, vabanes saar Prantsuse võimu alt.   

## Turism
Saar on turistide kõige külastatavam koht Madagaskaril. Seal on palju hotelle. 

## Kohad
*Ambodifotatra
*Ankoalabe
*Anjahamara
*Berona
*Betty-Plage
*Ikoa
*Ilampy
*Marosoraka
*Sahamanora
*Vohilava

## Välislingid
*Sissekanne saidil madxperience.com
*Fotod: travel-images.com
*Foto ja jutt: troopiline tsüklon Ivan (1987)
*Fotod: http://www.qbitz.net/qpix/index.php?curr_month=7&curr_year=2008&showimage=105
Joachim Burwitz

**Joachim Burwitz** (surnud enne 1573) oli Liivimaa päritolu Rootsi diplomaat.

Burwitz oli alates 1541. aastast Gustav I Saksa kantselei sekretär, enne seda pole tast kuigipalju teada. Tema Liivimaa päritolu on tõenäoline seetõttu, et tema vend Hans oli Tartus gildivanem ja 1550. aastatel käis Joachim tihti diplomaatilistel missioonidel Liivimaal, jäädes 1555. aastast püsivalt Riiga elama. Varasematel aastatel oli Burwitz käinud rohketel diplomaatilistel missioonidel ka Saksamaal.

1554. aasta lõpus saatis Gustav Burwitzi Liivimaale, et too uuriks liivimaalaste meelsust, eriti aga nende suhteid Moskva riigiga. Mõni aasta varem oli Liivi ordu intensiivselt taotlenud Rootsilt abi tsaari vastu, kuid toona polnud kuningas sellest huvitatud olnud, sest tema suhted Venega olid olnud rahuldavad ja pealegi oli suureks tüliküsimuseks Tallinna ja Soome lõunaranniku linnade kaubandusvõistlus, kus Liivimaa kaubalinn selgelt domineeris. Kuid 1554. aastast oli Rootsi positsioon hakanud muutuma, sest piiritülid Venega sagenesid, samas kui Liivimaa sõlmis tsaariga uue rahulepingu, millega küll pea keegi liivimaalastest rahul ei saanud olla. Et asjast täpsemat ülevaadet saada, läkski Burwitz Liivimaale, kus viibis ka 1555. aasta alguse Maapäeval, kus rahuleping ratifitseeriti. Burwitz saatis pärast seda kuningale ettekande, kus kujutas liivimaalaste meelsust väga Moskva-vaenulikena, kuid kohalikke valitsejaid jõuetutena, kutsudes kuningat asjusse sekkuma, kinnitades, et ta leidvat kindlasti enamiku liivimaalaste poolehoiu. Gustav polnud Burwitzi ideest siiski vaimustuses, sest see oleks tähendanud lisaks konfliktile Liivimaa riikidega ka ilmselt vastuseisu Poola-Leedu, Venemaa ja Saksa-Rooma riigi poolt.

Pärast 1555. aasta suve asus Burwitz Riiga, kuid jätkas ka Rootsi kuningakoja teenimist. Sama aasta lõpus püüdis Gustav tema kaudu Liivimaa isandaid meelitada rahulepingut Venega murdma ja koos temaga nendega sõtta astuma. Liivimaalased otsustasid siiski neutraalseks jääda, mis tekitas kuningas tõsist pettumust. Tema suhtlus Liivimaaga katkes sisuliselt kuni Liivi sõja alguseni. Kuni selle ajani polnud ka Burwitzil Rootsi diplomaadina eriti tööd ja nõnda asus ta Riia kodanikuna kaubandusega tegelema, jäi aga võlgadesse ning sattus Riia raega vastuollu. Siiski õnnestus tal olukorrast ilmselt tänu Rootsi toele välja tulla ja vähemalt kuni 1565. aastani elas ta Riias. Kuni 1562. aastani jätkas ta ka Rootsi huvide eest seismist, püüdes 1561 riialasi meelitada Tallinna eeskujul Rootsile alistuma. Pärast 1565. aastat pole Burwitzist aga midagi teada, peale selle, et 1573. aastaks oli ta surnud.

## Kirjandus
*Wilhelm Lenz noorem. *Joachim Burwitz' Bericht über Livland aus dem Jahre 1555*. In: Zeitschrift für Ostforschung 1971, lk-d 708–729.
Jakob Koit

**Jakob Koit** (12. august 1906 Emmaste vald – 16. oktoober 1988 Stockholm) oli eesti ajaloolane.

Õppis Uuemõisas Läänemaa Õpetajate Seminaris, mille lõpetas 1928. aastal. Õppis Tartu Ülikoolis ajalugu, politoloogiat ja arheoloogiat, lõpetas 1942. aastal filosoofiamagistrina, EYS Veljesto vilistlane. Asus tööle Tallinna Ajaloomuuseumi raamatukoguhoidjana, hiljem osakonnajuhatajana. Ta töötas kuni, sõja lõpus septembris 1944 põgenes Rootsi.

Stockholmis asus tööle Rootsi rüütelkonna genealoogiaosakonda, aastail 1945–1958. Kirjutas artikleid aadliperekondade kohta ja uurivaid artikleid  Eesti 15. ja 17. sajandi ajaloost. Need artiklid ilmusid ajakirjas SVIO-ESTONICA, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamatus. 

Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis abiesimees 1950–1954 ja auliige.

## Teoseid
* Hiiumaa kroonumõisate ülerahvastuse probleemist 1740-ndail aastail. Ajalooline Ajakiri, Tartu, 1941
* Om saltsjuderi i Estland under svenska tiden. I Svio-Estonica IX, Lund, 1949. 
* De svenska dagöböndernas kamp för sina fri - och rättigheter 1662-1685 (Rootsi igapäevane talupoegade võitlus oma vabaduse ja õiguste eest 1662-1685). Svio-Estonica X, Lund, 1951. 
* Über die politische Abgrenzung der Insel Hiiumaa (Dagö) im Mittelalter. Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia I (1945-48), Stockholm, 1952. 
*En nyfunnen privilegiebekräftelse för dagösvenskarna från år 1572 (Dagö rootslaste uus privileegikinnitus aastast 1572). Svio-Estonica XIV, Lund, 1958. 
*Estnische Bauern als Krieger während der Kämpfe in Livland 1558-1611. Annales Societatis Litterarum Estonicae IV, Stockholm, 1966. 
*Die Musterregister der estländischen Adelsfahne von 1584 und 1586. Annales Societatis Litterarum Estonicae V,Stockholm, 1970.
*Die Musterregister der estländischen Adelsfahne 1584 u. 1586 (Fortsetzung). Annales Societatis Litterarum Estonicae VI, Stockholm, 1975. 
*Om de estländska kamerala kopieböckerna från 1600-talets första hälft i svenska samlingar (Eesti 17. sajandi esimese poole kaamerakoopiaraamatutest Rootsi kogudes). Meddelanden från Svenska Riksarkivet för åren 1978-1979, Stockholm, 1982. 
*Eesti sõna mõrtsukas sõjaajaloolisest algupärast / Über den kriegsgeschichtlichen Ursprung des estnischen Wortes mõrtsukas!  Annales Societatis Litterarum Estonicae X, Stockholm, 1988.

## Viited

## Kirjandus
* Jakob Koit surnud. Teataja, 29. oktoober 1988, nr. 20, lk. 9.
*Jakob Koit, DIE MUSTERREGISTER DER ESTLÄNDISCHEN ADELSFAHNE VON 1584 UND 1586, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamat = Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia, nr. 5, jaanuar 1970
*Jakob Koit, DIE MUSTERREGISTER DER ESTLÄNDISCHEN ADELSFAHNE VON 1584 UND 1586, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamat = Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia, nr. 6, jaanuar 1975
Jaan Kitzberg

**Jaan Kitzberg** (ka **Jaan August Oskar Kitzberg** ja **Jaan Kitsberg**; 12. august (vkj) / 25. august 1904 Tartu – 12. september 1988 Worcester) oli eesti ajakirjanik. Tema varjunimi Ameerika Hääle ajakirjanikuna oli **Jüri Nõges**. 

Ta lõpetas 1923. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli, kus õppis õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.

## Töö ajakirjanikuna
Jaan Kitzberg töötas alates 1923. aastast Tartus ajalehe Postimees toimetuses ning oli aastatel 1935–1941 Postimehe peatoimetaja; ühtlasi 1931–1933 kord nädalas ilmunud Nädala Postimehe tegevtoimetaja.

Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse. 

Ta töötas aastatel 1951–1974 raadiojaamas Ameerika Hääl eestikeelsete saadete toimetajana (algul New Yorgis, 1955. aastast Washingtonis), ühtlasi oli ta aastaid ka eestikeelsete saadete osakonna juhataja/peatoimetaja. Ameerika Hääle saadetes sai tema hääl kuulajatele tuntuks Jüri Nõgese varjunime all.

## Teoseid
Humoorikat lühiproosat avaldas ta välismaal samuti Jüri Nõgese pseudonüümi all. Selle nime all on ilmunud ka tema koostatud lühijutukogumikud:
* "Naer on terviseks". Valimik tõestisündinud lugusid ja kõdijutte. Koostanud Jüri Nõges. Toronto, J. Nõges 1983.
* "Naer on terviseks". Valimik tõestisündinud lugusid ja kõdijutte 2. Koostanud Jüri Nõges. Toronto, J. Nõges 1984.
* "Viigilehe naljad : sõpradele mõnusaks lugemiseks". Kogunud ja koostanud Jüri Nõges. Toronto, J. Nõges 1988.

### Muid teoseid
* Jüri Nõges "Koeksistentsi sissemurre Torontos : kümme aastat Sirgest Krossini 1964-1974". Väljavõtteid ajakirja "Rahvuslase" lehekülgedelt dets. 1974 - veebr. 1977 numbrites 38-47. Toronto, J. Nõges 1993.
 
## Isiklikku
Tema isa oli August Kitzberg. 

## Viited
Arthur Võõbus

**Arthur Võõbus** (28. aprill 1909 Matjama, Vara vald – 25. september 1988 Oak Park, Illinois, USA) oli eesti usuteadlane ja orientalist (sürioloog), aastatel 1933–1940 ka Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku tegevvaimulik.

## Elulugu
Arthur Võõbus lõpetas 1932. aastal Tartu Ülikooli, mille järel ordineeriti kirikuõpetajaks 21. augustil 1932.

Aastatel 1933–1940 oli ta Tartu Pauluse koguduse õpetaja. Aastatel 1941–1942 tegi ta teaduslikku uurimistööd Saksamaal Mecklenburgis. 1943. aasta jaanuaris kaitses Tartu Ülikoolis usuteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Munklus Süürias, Mesopotaamias, Pärsias kuni 10. sajandini".Aastatel 1943–1944 oli ta Tartu Ülikooli vana kirikuajaloo adjunktprofessor.

Arthur Võõbus põgenes 1944. aastal Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale ja siirdus sealt hiljem USA-sse.

Ta oli aastatel 1946–1948 Hamburgi Balti Ülikooli professor, 1948–1977 Chicago Ülikooli Uue Testamendi ja algkiriku ajaloo professor, alates 1978. aastast Toronto Usuteaduse Instituudi dekaan. 

Võõbus tegeles peamiselt Lähis-Ida kirikulooliste paikade ja nendega seotud ajalooliste ning kiriklike tekstide uurimisega. Pärast Teist maailmasõda USA-s tegutsedes kujunes temast maailma juhtivaid süriolooge.

## Teosed
*Kummargil käsikirjade kohal. Artiklikogumik. Koostanud Amar Annus. Sari "Eesti mõttelugu" nr 86. Ilmamaa. Tartu 2009, 424 lk

## Tunnustus
*valiti Iraagi Teaduste Akadeemia välisliikmeks (1979)
*valiti Belgia Kuningliku Teaduste, Kirjanduse ja Kaunite Kunstide Akadeemia välisliikmeks

## Viited

## Kirjandus
* Karl Raudsepp. .Arthur Võõbus 1909–1988 (monograafia). EELK Usuteaduse Instituut. Toronto 1990, 230 lk (Arthur Võõbuse trükiste nimestik lk 184–200)

## Välislingid
*Prof. Arthur Võõbus surnud. Teataja nr 19, 15. oktoober 1988, lk 9
*Amar Annus. "100 aastat maineka teadlase Arthur Võõbuse sünnist". Eesti Kirik, 29. aprill 2009
Eduard Viirsoo

**Eduard Voldemar Viirsoo** (kuni 1935 **Viirasson**; 4. august 1903 Uderna vald, Tartumaa – 24. september 1988 Tucumán, Argentina) oli Eesti ja Argentina agronoom.

Lõpetas 1924. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1924–1930 ja 1932 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, lõpetas 1932. aastal agronoomia erialal. 

Ta töötas aastatel 1930–1934 Türi gümnaasiumis õpetajana ja 1934–1944 oli Tallinna linnaagronoom.

Aastal 1944 põgenes Rootsi, töötas Landskronas Weibullsholmi Sordiaretuse Instituudis assistendina.

1949. aastal siirdus Argentinasse, kus töötas Tucumáni Ülikoolis õppejõuna ning oli 1957. aastast kartuli- ja aedviljasordiaretuse professor. Töötas Tucumáni provintsi taimekasvatuse katsejaamas, oli aastatel 1972–1982 Tafí del Valle kartulikasvatuse katsejaama ja Banco de Germoplasma ('seemnepank') direktor. Läks 1982. aastal pensionile.

## Teadustöö
Aretas kohalikele tingimustele sobivaid kartulisorte, töid kartuli ja aedviljade sordiaretuse alalt.

## Tunnustus
*Tafí del Valle linna aukodanik

## Isiklikku
Tema vend oli jurist, ajakirjanik ja poliitik Osvald Viirsoo (1901–1989).

Ta abiellus 1935. aastal Paula Tambergiga, nende tütar Maela Viirsoo (sündinud 1937) on Argentina radiokeemik ja tuumateadlane. 

## Kirjandus
*Artur Tarmet. "Prof. Eduard Viirsoo surnud". Teataja nr 19, 15. oktoober 1988. Lk 9

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1727
Tupekramp

**Tupekramp** ehk **vaginism** on tupeesiku ja vaagnapõhjalihaste valulik kokkutõmme, mis võib esineda suguühte või günekoloogilise läbivaatuse ajal.
Arnold Kivimäe

**Arnold Kivimäe** (kuni 1934 **Arnold Steinberg**; 19. detsember 1908 Eivere, Järvamaa – 28. august 1988 Uppsala) oli eesti agronoom.

Lõpetas Tartu Ülikooli 1931. Dr. agr. 1959 (Chemical composition and digestibility of some grassland crops with particular refernce to changes caused by growth, season and diurnal varination, Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikool). ÜS Raimla vilistlane. Põllutöökoja loomakasvatuse nõunik 1935–1940. Loomakasvatuse Valitsuse juhataja 1941–1944. 

1944 põgenes Rootsi. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis esimees ja auliige. Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

## Välislingid
*TÜ üliõpilased
Ulu

**Ulu** (silpkirjas ᐅᓗ) on inuiti naiste mitmeotstarbeline nuga. Seda kasutatakse näiteks loomade nülgimiseks ja nahkade puhastamiseks, laste juuste lõikamiseks, toidu peenestamiseks ning jää- ja lumeplokkide tasandamiseks. Traditsiooniliselt valmistati ulu käepide põhjapõdrasarvest ja tera kildast. Käepide võis olla ka luust või puidust. Tänapäeval tehakse tera terasest. Tera pikkus võib olenevalt otstarbest olla 5–30&nbsp;cm.

Vanimad leitud ulud pärinevad ajast 2500 eKr.
Poliitiline ökonoomia

**Poliitiline ökonoomia** ehk **poliitökonoomia** on majandusteaduse haru, mis mõtestab majandusliku arengu seaduspärasusi lähtudes ühiskonna ajaloolise arengu astmetest ja majanduse analüüsil on vajalik samaaegne ühiskonna analüüs.

Mõistet "poliitiline ökonoomia" käsitles esimest korda 17. sajandi alguses Prantsusmaal Antoine de Montchrestien teoses "Poliitilise ökonoomia traktaat". Seda kasutati feodalismis tekkinud absolutistliku riigi põhiprobleemi, riikliku võimu majandusliku (rahalise) aluse analüüsiks (maksud ja nende otstarbekas kasutamine).

Arusaama, et valitseja ja riigi võimsus sõltub riigi käsutuses olevast rahast, kasutasid ka merkantilistid.

18. sajandi keskel tekkis Prantsusmaal poliitökonoomia uus suund, mida esindasid füsiokraadid, kelle arvates oli uue rikkuse loomine võimalik ainult selles majandusharus ja vaid tänu looduslikele protsessidele, mille kaudu toimub väärtuse suurenemine. Seetõttu oli maaomand füsiokraatide arvates tähtsaim rikkuse loomise eeldus. Niisugune arusaam rikkuse tekkimisest aga äratas aga valitsejates huvi oma maavalduse suurendamise ning uute maade vallutamise vastu.

Klassikalise poliitilise ökonoomia kui teaduse rajajaks peetaks Adam Smithi, kes 1776. aastal avaldas uurimuse "An Inquiry into the Nature and Wealth of Nations" ("Uurimus riikide rikkuse iseloomust ja põhjustest", eesti keeles 2005). Selles käsitluses olid seisukohad kaubanduse, kui majandusliku mehhanismi ühe osa, kasulikkusest tööjaotuse kujunemisele ühiskonnas ning tööjaotuse seosest ühiskondliku rikkusega.

Smithi mõttekäigud rikkusest ja selle allikast panid poliitilises ökonoomias aluse töö väärtusteooriale, mida arendasid edasi David Ricardo ("Principles of Political Economy and Taxation", 1817), Karl Marx (Kapital. Poliitilise ökonoomia kriitika, 1864) jpt. Nende töödes seostati tööväärtuse teooria kaupade hindadega ja selgitati, miks mõned kaubad on odavad, teised aga kallid. Marx täiendas väärtusteooriat lisaväärtusteooriaga.

Vähehaaval vähenes poliitilises ökonoomias poliitika ja majanduse sümbioosi uurimiselt otseselt majanduslike probleemide analüüsile ning mõistet "poliitiline ökonoomia" kasutati kuni 20. sajandi alguseni majandusteaduse üldises tähenduses. Hiljem asendus poliitiline ökonoomia mõiste mõistega majandusteadus (inglise keeles *economics*), mis omakorda harunes paljudeks spetsiaaldistsipliinideks.
## Tunnused
Poliitökonoomia omab järgmisi tunnuseid:
* Poliitökoloogiat tuleb käsitleda, kui interdistsiplinaarset teadust. Seda analüüsides, lisaks majanduslikele muutujatele, tuleb arvesse võtta ka sotsioloogiat ja poliitikat.
* Aitab mõista, kuidas raha- ja eelarvepoliitilisi otsuseid valitsuse poolt tehakse.
* Hõlmab ka ajaloolisi aspekte, arvestades eelnevaid mõttevoole ja teooriaid, et teha kindlaks, kus nad on õnnestunud ja kus mitte.
* Annab laiema ülevaate sellest, kuidas riik majandust juhib. Seletab, miks valitsuse poolt pealtnäha halvad otsused on reaalsuses kasulikud.

## Vaata ka
* Majandusteaduse ajalugu
* Poliitiline geograafia
* Poliitiline ökoloogia

## Viited
Aktsiis

**Aktsiis** (ka **aktsiisimaks**) on maks, mida riik kehtestab teatud kaubaga kauplemisele või tootmisele.

Levinumad aktsiisid on alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiis. (ATKEAS)

## Eestis
Eestis on aktsiisid kehtestatud kütusele, tubakatoodetele, alkoholile, elektrile ja pakendile. 

Alkoholiaktsiisiga maksustatakse Eestis toodetud, teisest Euroopa Liidu liikmesriigist Eestisse toimetatud ja  Eestisse vabaks ringluseks imporditud õlu, vein, kääritatud jook, vahetoode ja muu alkohol. Alkoholiks loetakse üle 1,2-protsendilise alkoholisisaldusega jooki ehk täpsemalt 1,2-mahuprotsendilise etanoolisisaldusega jooki, välja arvatud õlu, mis algab juba 0,5 protsendist.

Tubakaaktsiisiga maksustatakse Eestis toodetud ja Eestisse vabaks ringluseks imporditud suitsetamistubakas, sigaretid, sigarid ja sigarillod, närimistubakas ja muud tubakatooted. Alates 2018. aastast maksustatakse Eestis ka e-vedelikke aktsiisiga.

Kütuseaktsiisiga maksustatakse Eestis toodetud ning Eestisse imporditud autobensiin, diislikütus, lennukipetrool ja -bensiin, mootorikütusena kasutatav vedel- ja surugaas, mootoriõli, kerge kütteõli, nendesarnased tooted ning nende komponendid ja lisandid.

Eestis toodetud kaubad ja mootorikütusena kasutatav imporditud vedel- ja surugaas maksustatakse aktsiisiga realiseerimisel või omatarbeks võtmisel, imporditud kaubad (v.a. vedel- ja surugaas) nende deklareerimisel vabasse ringlusse.

Pakendiaktsiisiga maksustatakse Eestis täidetud, Eestisse imporditud ja taassisseveetud täidetud alkoholipakend ja karastusjookide pakend. Eestis täidetud pakendilt ja taassisseveetud pakendilt maksab aktsiisi pakendi kasutaja ehk täitja või pakendi taassissevedaja pakendi müümisel, vahetamisel, tasuta võõrandamisel või omatarbeks kasutusse võtmisel, imporditud täispakendilt selle importija kauba deklareerimisel impordiks vahetult selle toimetamisel Eesti tolliterritooriumile või pärast eelneva tolliprotseduuri kohaldamist.

## Välislingid
*Alkoholi-, tubaka- ja kütuseaktsiisi seadus
*Pakendiaktsiisi seadus
Molekulivalem

**Molekulivalem** ehk **molekulaarvalem** (ka *molekulvalem*) on keemiline valem, mis näitab molekuli koostist, kasutades keemiliste elementide sümboleid ja allindekseid, mis näitavad elemendi aatomite arvu molekulis. Orgaanilistes ühendites märgitakse kõigepealt süsinik, seejärel vesinik ja siis muud elemendid tähestiku järjekorras.

Molekuli atomaarse koostise, see tähendab aatomite liigi ja arvu näitamiseks kasutatakse empiirilist valemit ja molekulivalemit. Näiteks metaani, mille molekul koosneb 1 süsiniku ja 4 vesiniku aatomist, valem on CH4. Kaltsiumkloriidi valem on CaCl2. Nende ainete empiirilised ja molekulivalemid on kokkulangevad. Empiiriline valem saadakse aine elementanalüüsi andmete põhjal ja see näitab eri liiki aatomite suhtelist sisaldust aines, see tähendab elementide suhet aines. Seevastu molekulivalem annab juba igale elemendile vastavate aatomite tegeliku arvu ühes molekulis. Nagu näha alljärgnevast tabelist, erinevad empiirilised ja molekulivalemid näiteks benseeni ja glükoosi korral. Kuid molekulivalemid isomeeride korral on kokkulangevad, näiteks 1- ja 2-buteenil C4H8 ning etanoolil ja dimetüüleetril C2H6O.

Tabel. Ainete molekuli- ja empiirilised valemid

## Vaata ka
*Struktuurivalem
Ajakirjandusmaja

**Ajakirjandusmaja** on 1972. aastal valminud hoone Tallinnas aadressil Pärnu maantee 67A.

Hoone projekteerisid ajalehtede ja ajakirjade toimetuste majaks arhitektid Uno Rosme ja Enno Treiberg. Majas on ligi 8200 ruutmeetrit pinda. 

## Viited

## Kirjandus
* Ajakirjandusmaja ootab endale rahakat leivaisa. Postimees, 18. november 1998
Žetoon

**Žetoonid** on münte meenutavad medalid, mida valmistati Euroopas 13.–17. sajandil.

## Kaasaegne kasutamine

### Rahaline kasutamine
21. sajandil kasutatakse paljudes riikides müntide asendajana üldkasutatavates telefonides või müügiautomaatides žetoone jätkuvalt, sest müntide automaatne hindamine masinate abil on mitme teguri tõttu ebausaldusväärne või lausa võimatu. Žetoone kasutatakse ka mänguautomaatides ja kasiinodes. Need on valmistatud tavaliselt metallist või kõvast plastikust.

## Vaata ka
*Mängumärgid 

## Viited
*Pullan, J. M. (1968). The History of the Abacus. London: Books That Matter. ISBN 0-09-089410-3.
*Menninger, Karl W. (1969). Number Words and Number Symbols: A Cultural History of Numbers. MIT Press. ISBN 0-262-13040-8.
*Bert, van Beek (1986). "Jetons: Their Use and History". Perspectives in Numismatics.. Chicago Coin Club. Retrieved on 2006-06-29.

## Välislingid
* Reckoning Counters
Pigeons' Discrimination of Paintings by Monet and Picasso

**"Pigeons' Discrimination of Paintings by Monet and Picasso"** ("Monet' ja Picasso maalide eristamine tuvidel") on artikkel, mis ilmus 1995. aastal ajakirjas Journal of the Experimental Analysis of Behavior.

Tööle anti Ig Nobeli auhind psühholoogia alal.

## Artikli sisu
Uurimuse autorid püstitasid küsimuse, kas tuvid suudavad eri kunstnike maale eristada. Ja kui suudavad, kas nad suudavad teha üldistusi eri stiilide, näiteks impressionismi või kubismi kohta? Autorid võtsid aluseks 1984. aastal Debra Porteri ja Allen Neuringeri avaldatud artikli, kus tulemused näitasid, et tuvid suudavad eristada Johann Sebastian Bachi ja Igor Stravinski loodud muusikat.

Küsimuse püstitamise järel andsid autorid lühiülevaate kirjandusest, millest nähtub, et lindudel ja sealhulgas ka tuvidel on suurepäraselt arenenud võime eristada erinevaid objekte (näiteks pilte, millel on inimene ja mille ei ole inimest). Katsed on näidanud, et tuvid suudavad eristamist üle kanda fotodelt reaalsetele objektidele ja vastupidi. Autorite arvates võib maale metoodilisest aspektist võrdsustada fotodega, kuigi maalid ei peegelda täpselt reaalset maailma, vaid tihtipeale peegeldavad kunstnikku subjektiivset nägemust maailmast. Inimene suudab eri autorite maalidel objekte adekvaatselt identifitseerida või teisisõnu: me suudame leida seoseid maalide ja reaalsete objektide vahel. Kuid selline seos võib olla nõrk näiteks Pablo Picasso, Henri Matisse'i ja Georges Braque'i maalide puhul. Realism on oluline ainult tajuja jaoks, kes näeb maalis kolmemõõtmelise maailma esitlust. Lõpuks esitasid autorid küsimuse, kas tuvid suudavad maalides näha reaalse kolmemõõtmelise maailma esindatust.

Uuringu käigus õpetati tuvid eristama Claude Monet' ja Picasso maale. Treeningu tulemusena olid tuvid suutelised eristama ka Monet' ja Picasso maale, mida neile varem õppimisprotsessi jooksul ei näidatud. Veelgi enam, nad ilmutasid üldistusvõime olemasolu, mis võimaldas neil eristada Monet' maale Paul Cezanne'i ja Auguste Renoir' maalidest või Picasso maale Braque'i ja Matisse'i maalidest. Autorid jõudsid järeldusele, et tuvide käitumist mõjutavad komplekssed visuaalsed stiimulid sel määral, et võiks eeldada kategoriseerimisvõime olemasolu tuvidel.

## Viited
Osarõhk

**Osarõhk** ehk **partsiaalrõhk** on rõhk, mida mingi gaasisegu (näiteks õhu) keemiline komponent (näiteks hapnik) avaldaks, kui see vaadeldav komponent esineks üksi samal temperatuuril ja samal ruumalal.

Mingi gaasisegu komponentide osarõhu summat väljendab gaasisegu kogurõhk (Daltoni seadus).
Anton Ovelacker von Wischlingen

**Anton Ovelacker von Wischlingen** (ka *Tonnies Ubelacker*; surnud enne 1. juunit 1535) oli Liivi ordu liige ja Maasilinna foogt aastail 1517–1524.

Antoni vanemad olid Bernd Ovelacker ja Fye von der Leiten ja venad Hermann, kes oli samuti Liivi ordu liige. Ta sündis Wischlingeni rüütlimõisas Dortmundi lähedal.

Ovelackeri ordusse tuleku aega pole teada, aga enne 1507. aastat oli ta Maasilinna kumpan ning sel aastal sai Rēzekne foogtiks. 1517. aastal sai ta Maasilinna foogtiks ja pidas seda ametit järgmised seitse aastat. Seejärel tal kõrgemat ametikohta ordus ei olnud ja 1. juunil 1535 on teda mainitud surnuna.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 648 (lk 495–496).
Jasper von Münchhausen

**Jasper von Münchhausen** oli Liivi ordu liige ja neljakordne Bremeni komtuur 16. sajandi alguses.

Jasperi vanemad olid Ludolf von Münchhausen ja Mechthild von dem Wede. Ta sündis Arensburgis Steinbergeni lähedal Mindenist 15 kilomeetrit kagus.

Jasper astus ordusse tõenäoliselt 15. sajandi lõpukümnendil. Ta oli ilmselt oma ordukarjääri esimesed aastad Liivimaal, kuid 1500. aastal saatis Wolter von Plettenberg ta Bremenisse komtuuriks. Seal tekkisid tal aga peagi vastuolud nii linna kui ka ordumeistriga, nii et 1506. aastal tasgandas Plettenberg ta ametist. Ent tänu oma sugulastele õnnestus tal juba järgmisel aastal uuesti ametisse saada, kuid Plettenbergiga ei suutnud ta siiski ära leppida, nii et 1509. aastal pidi ta uuesti ametist lahkuma. 1510. aastal ennistati ta aga taas ametisse ning sedakorda suutis ta seal püsida viis aastat, misjärel oli aga sunnitud Bremenist põgenema, süüdistatuna rahavõltsimises. Siiski õnnestus tal saavutada ka neljas ametissemääramine 1517. aastal, kuid sedakorda püsis ta seal vaid mõne kuu, misjärel loobusid ka sugulased teda toetamast. Bremenisse jäi ta aga siiski edasi ja veel 1524. aastal on teda seal orduvennana mainitud.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 602 (lk 458–459).
Võitlusgrupp Rebane

**Võitlusgrupp Rebane** (saksa keeles *Kampfgruppe Rebane*) oli Standartenführer Alfons Rebasele allunud võitlusgrupp, mis võitles Tartu lahingus võitlusgrupp Wagneri koosseisus, 1944. aasta Eesti kaitselahingutes.

Võitlusgrupp moodustati 14. augustil 1944:
*  47. rügemendi II pataljonist, 
*saksa väeosadest ja 
*5. Piirikaitserügemendi II ning III pataljonist.
Võra

**Võra** on taime varte, okste, lehtede ja muude maapealsete organite kogum. Puittaimede võra teljeks on peavars või tüvi.
## Aiandus
**Võra** ehk **puukroon** on puu või põõsa oksade kogum ehk oksastik, mis jääb tüvest ülespoole. Võra keskseks osaks on tüvepikendus – tüve jätk võra sees kuni juhtoksani. Tüvepikendusele kinnituvad kõik teised võra osad. Puuvõra on liigiomane. 

Võral saab eristada juhtoksa ja sellest lähtuvaid harusid: kõrval- ja katteoksi.

Esteetilistel kaalutlustel on loodud mitmeid muudetud võradega puid ja põõsaid, kus näiteks võra pikkust või laiust on muudetud, näiteks kääbusviljapuudel.
## Puu võra kuju
Puuvõra kuju varieerub sõltuvalt nende liigist, kasvutingimustest ja ka vanusest. Lagedal kasvava puu võra ulatub sageli maapinnani ja on tüve suhtes horisontaalsuunas sümmeetriline. Metsas surevad puude alumised oksad metsa kasvamise käigus, kui oksani ei jõua piisavalt valgust, tüved laasuvad ja elusvõra säilib tüve ülaosas ainult 20–50 % ulatuses puu kõrgusest. 
Metsas kasvavate puude võrad on horisontaalsuunas tihti ebasümmeetrilised naaberpuudest tingitud konkurentsi tõttu. Eestis kasvavate metsapuude võrakujud on silinderjas-koonusjad (kuusk) või ellipsoidsed (mänd, lehtpuud).

## Puu võra mudelid
Puuvõrade suurust ja kuju saab modelleerida mitmeti. Näiteks saab puu võra koostada pisikestest silindritest, mis kujutavad oksi. Võra  modelleerimiseks ja kujutamiseks kasutatakse aga ka geomeetrilisi kujundeid (silinder, koonus, ellipsoid).  Võra kirjeldatakse tavaliselt tema pikkuse ja läbimõõduga .  Puuvõra võib jagada ka neljaks ümber tüve paiknevaks sektoriks ja need omakorda poolitada võra kõige laiema osa kohalt  .   Puuvõra vertikaalset projektsiooni horisontaalsel pinnal lähendatakse tihti lihtsustamise mõttes ringina, mille läbimõõtu prognoositakse puu tüve rinnasdiameetri järgi. Seda seost on kasutatud aerofotodelt metsade takseerimisel.

## Vaata ka
*Võraelustik
*Kääbusviljapuud
*Bonsai

## Viited
Oppelni lahing

**Oppelni lahing** oli lahing Ülem-Sileesias Teise maailmasõja Idarindel, osa Saksa vägede vastupanust Nõukogude Punaarmee Ülem-Sileesia pealetungioperatsioonis.

Punaarmee Alam-Sileesia pealetungioperatsioon Alam-Sileesia aladele toimus 8.–24 veebruarini 1945. Pealetungioperatsiooni käigus piirasid Punaarmee 1. Ukraina rinde väed sisse väegrupi Mitte Breslau linna. 1.–15. märtsini teostasid Saksa väed eduka vastupealetungioperatsiooni Gemse, LVI tankikorpuse ja XXXXIV tankikorpuse jõududega, Laubani suunal, mis hõivati 3. märtsil ja jätkati Striegau suunal, mis hõivati 9. märtsil. Vägede edasiliikumise peatas alanud Punaarmee uus pealetungioperatsioon.

Punaarmee Alam-Sileesia pealetungioperatsiooni jätkuks oli 15.–31. märtsini 1945 toimunud Ülem-Sileesia pealetungioperatsioon. 1. Ukraina rinde 4. tankiarmee tungis läbi Saksa vägede kaitseliinist Oppelnis läänes ja suundus Neustadti ja Neisse suunal; kagusuunal ründasid koostöös 59. armee ja 60. armee ähvardades Saksa XI korpust ümberpiiramisega Oppelni piirkonnas. Saksa väed taganesid Oppelni piirkonnast läände, kuid 20. SS-diviis taganemistee lõigati ära, kui 4. tankiarmee ja 59. armee jõudsid välja Neustadti.

## Väeosad
### Saksa sõjavägi

*Väegrupp Mitte lõunatiib (välimarssal Ferdinand Schörner)
**17. armee lõunatiib (kindral Friedrich Schulz)
**1. Soomusarmee (19. märtsini kindralooberst Gotthard Heinrici, edasi kindral Walther Nehring)
***IX Korpus (19. märtsini kindral Horst von Mellenthin, edasi kindral Rudolf Bünau)
***XXXXIX Mägikorpus (kindral Carl von Le Suire)
***LVI Soomuskorpus (kindral Rudolf Koch-Erpach)
***LIX Korpus (kindral Georg Ritter von Hengl)

### Punaarmee

*1. Ukraina rinde lõunatiib (marssal Ivan Konev)
**4. tankiarmee (kindralmajor Dmitri Leljušenko) 
**21. armee
**59. armee
**60. armee
*4. Ukraina rinde lõunatiib
**38. armee

## Viited
Kontsern

**Kontsern** on kahest või mitmest ettevõttest koosnev majanduslik tervik, kus emaettevõttel on üksi või koos sama kontserni kuuluvate ettevõtetega otsustamisõigus ühes või mitmes teises tütarettevõttes. Otsustamisõigus saavutatakse üldjuhul siis, kui ettevõttel on omanikuna üle 50 protsendi hääleõigust teises ettevõttes.

Kontserni emaettevõte on ettevõte, millel on vähemalt üks tütarettevõte ja kus ühelgi teisel ettevõttel ei ole üle 50 protsendi hääleõigust. Tütarettevõte on ettevõte, milles emaettevõttel on kas otseselt või kaudselt üle 50 protsendi hääleõigust.

Kontserni majandustulemused ja positsioon esitatakse kontserni majandusaruandena, mida käsitletakse, nagu see oleks iseseisva ettevõtte majandusaruanne.
Aizsargi teeneterist

**Aizsargi teeneterist** (läti keeles *Aizsargu Nopelnu krusts*) oli Läti Aizsargi (Läti Kaitseliidu) autasu. See asutati 1927. aastal.

Teeneteristi on saanud ka eestlane Alfons Rebane.
Lautréamont

**Comte de Lautréamont** ('Lautréamonti krahv'; õieti **Isidore-Lucien Ducasse**; 4. aprill 1846 Montevideo – 24. november 1870 Pariis) oli prantsuse kirjanik.

Sündis 4. aprillil 1846 Montevideos Uruguays Prantsusmaa konsulaadi sekretäri asetäitja perekonnas.
 
Suri 24. novembril 1870 24-aastaselt teadmata põhjustel.

Oma lühikese elu jooksul jõudis kirjutada ja avaldada ainult kaks raamatut "Maldorori laulud" ("Les Chants de Maldoror") ja "Luuletused" ("Poésies"), mille hallutsinatoorsel ja visionäärsel stiilil oli mõju kogu moodsale kirjandusele ja kirjanikele, eriti sürrealistidele ja situatsionistidele.

Läbiv joon Lautréamonti krahvi loomingus on tahtliku kurjuse probleem. Tema proosa on otsivalt poeetiline, sisaldades luulelisi elemente nagu kordused, hüüdeid lugeja jms asjaosaliste poole.

Isidore Ducasse tundis suurt huvi zooloogia vastu ning mängis klaverit.

Kunstnik Amedeo Modigliani olevat "Maldorori laule" endaga pidevalt kaasas kandnud ja neid tsiteerinud.

## Teosed eesti keeles
* "Maldorori laulud": I laul. Prantsuse keelest tõlkinud Anti Saar – Vikerkaar 2014, nr 1/2, lk 10–21

## Kirjandus
* Albert Camus, "Mässav inimene", tõlkinud Leena Tomasberg, sari Avatud Eesti Raamat, Vagabund, Tallinn 1996, lk 123–132 ("Lautréamont ja banaalsus"); ISBN 9985835115
* Anti Saar, "Lautréamont´ist ja "Lauludest". Ainult head" – Vikerkaar 2014, nr 1/2, lk 21–25
Kerstovo

**Kerstova** (vene *Керстово, Кёрстово*, vadja ja soome *Kerstova*) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Opolje vallas.

Kerstova külas elasid vadjalased, kes rääkisid läänevadja murrakut.

Külas asub murdkivikarjäär ja 1870 ehitatud Nikolai kirik. Kiriku lähedal asub Teise maailmasõja aegne vennashaud. Kerstovas asus Saksa okupatsiooni ajal Kerestowo koonduslaager (KZ Kerestowo), mis alustas tegevust 15. septembril 1943 ja tegutses nähtavasti kuni rinde üleminekuni umbes 3. veebruaril 1944. 

## Viited
Tütarettevõte

**Tütarettevõte** on ettevõte, mille tegevust kontrollib teine ettevõte, mida
nimetatakse emaettevõtteks.

## Vaata ka
* Kontsern

## Viited
Putki lahing

**Putki lahing** oli Teises maailmasõjas toimunud Narva lahingu üks episoode, mis peeti Putki ja Kuremäe piirkonnas märtsi alguses 1944.

Putki lahing oli Wehrmachti poolt peetud tõrjelahing Punaarmee pealetungi peatamiseks mille eesmärk oli välja murda Jõhvi-Vasknarva teele ja sealt edasi tungida Jõhvi ja Rakvere suunas. 

1. märtsil 1944 oli Punaarmee Putki soos alustanud suurrünnakut. Sakslaste olukord selles lõigus oli raske. 

Lahingu esimeses osas õnnestus Punaarmeel läbi murda esimesed kaitseliinid ja kiiluda kaitsesse mitme kilomeetri sügavuselt. Läbimurde riivistamiseks paisati kõik Armeegrupil Narwa käepärast olnud väeosad nende hulgas ka Toila metsalaagris viibivad Rebase ja Soodeni juhitavad Eesti idapataljonid.

2. märtsil said 658. ja 659. Eesti Pataljon käsu minna Putki piirkonda ja kohale jõudes puhastada soo punaväeosadest, mis sakslaste positsioonidest on läbi valgunud ning taastada rindel endine olukord.

Eesti väeosade rindele saabudes, oli olukord segane ja pidev rindejoon puudus. Kurtna laagrist ida pool asuva metsavahi maja juures asus ühe kaitset toimetava Saksa rügemendi ülem. Ida pool võitlesid selle rügemendi kaks pataljonisuurust võitlusgruppi. Major Rebane sai käsu toetada major Grammi võitlusgruppi, kellest Punaarmee oli juba mööda läinud. Kohale jõudes selgus varsti, et 658. pataljon oli ühes major Grammi võitlusgrupiga sisse piiratud. Raadio kaudu saadi teada, et vasakul Putki küla juures võitlev major Eggemanni võitlusgrupp, keda toetas major Soodeni pataljon oli samuti sisse piiratud. Selgus, et mõlema võitlusgrupi ümber oli piiramisrõngas ja kahe sissepiiratud võitlusgrupi ümber välisrinne.

Kogu sissepiiratud aja jooksul tuli kummalgi pataljonil tagasi lüüa Punaarmee polgusuuruseid ründeüksusi. Side rügemendiga oli katkenud, kuid raadioside diviisiga säilis. 4. märtsil tungis 659. pataljon Putki külla.

Sissepiiratuid varustati lennukeilt laskemoona ning toiduga. Rebase ja Soodeni pataljonide tegevus koostöös saksa üksustega sundis Punaarmeed pealetungi jätkamise asemel tegelema sissepiiratud üksuste hävitamisega, kaotades sellega aega. See aga võimaldas Wehrmacht'il organiseerida vasturünnakut.

Läbimurdnud Punaarmee eelosad olid juba Kuremäe-Jõhvi maanteele välja jõudmas. Ohu kõrvaldamiseks tõmmati Kuremäe piirkonda Narva sillapealt SS-diviis "Nordlandi" osi ja Räpina-Rasina piirkonnast toodi kohale 11. Ida-Preisi diviis. 

5. märtsil alustas 11. diviis koos "Nordlandi" diviisi osade toetusel vasturünnakut Putki suunas. 11. diviisi osad vallutasid Putki ja vabastasid major Rebase ja Eggemanni mehed piiramisrõngastest. Putkist ida poole aga rünnakul enam edu ei olnud, kuna raskel maastikul kadus side ründavate väeosade vahel ja diviis oli sunnitud kaitsele asuma koos Eesti pataljonidega. Rindejoon taastati kohas kus see oli asunud enne 1. märtsil alanud Punaarmee rünnakut. Kaitsele jäänud "Nordladi" diviisi osad vahetas välja 58. diviis. Eesti pataljonid tõmmati samuti eesliinilt ära, kuna nad polnud alates Novgorodialt taganemise algusest saadik puhkust saanud ning nendes oli veel vaid umbes 110 võitlejat kummaski.

## Vaata ka
*Narva lahing
*Auvere lahingud
*Sinimägede lahingud

## Viited
Toamasina provints

**Toamasina provints** [tuamas'iina] (ametlikult **Toamasina autonoomne provints**) oli Madagaskari 1. järgu haldusüksus, üks kuuest provintsist. 

See paiknes Madagaskari idaranniku põhja- ja keskosas. Toamasina provints piirnes kõigi teiste provintsidega peale Toliara provintsi. Põhjas piirnes see Antsiranana provintsi, loodes Mahajanga provintsi, edelas Antananarivo provintsi ja lõunas Fianarantsoa provintsiga. 

Oktoobris 2009 provintsid kaotati, 1. järgu haldusüksusteks said 2004. aastal provintside jagamisel tekkinud piirkonnad.

Provintsi pindala on 71 911 km² ja elanike arv 2 593 063 (rahvaloendus juulis 2001). Rahvastikutihedus on 36,05 in/km². 

Provintsi keskus on Toamasina, Madagaskari tähtsaim sadamalinn.  

## Haldusjaotus
Toamasina provints hõlmab järgmised piirkonnad:  

Provints jaguneb järgmisteks ringkondadeks (*fivondronana*):

# Ambatondrazaka ringkond
# Amparafaravola ringkond
# Andilamena ringkond
# Anosibean'ala ringkond
# Antanambao-Manampotsy ringkond
# Fenoarivo-Atsinanana ringkond
# Mahanoro ringkond
# Mananara Avaratra ringkond
# Maroantsetra ringkond
# Marolambo ringkond
# Moramanga ringkond
# Nosy-Boraha ringkond (Sainte-Marie saar ja ümberkaudsed saared)
# Soanierana-Ivongo ringkond
# Toamasina maaringkond 
# Toamasina linnaringkond (Toamasina)
# Vatomandry ringkond
# Vavatenina ringkond
# Vohibinany ringkond

## Viited

## Vaata ka
*Madagaskari haldusjaotus

Artikli kirjutamisel on kasutatud itaalia ja inglise Vikipeedia artiklit seisuga 3.10.2008.
Arnold Sobbe

**Arnold Sobbe** oli Liivi ordu liige ja Maasilinna foogt aastal 1514.

Arnoldi vanemad olid Adrian Sobbe zu Grimberg ja Judith von Lützenrath. Ta sündis Marki krahvkonnas Grimbergis Gelsenkircheni lähedal. Tema suguvõsa pärines Mareki krahvkonna ministeriaalide hulgast. Tema isa surma järel Arnoldi liin hääbus.

Sobbe karjääri kohta Liivi ordus pole rohkem midagi teada, kui et ta oli 1514. aastal Maasilinna foogt.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 820 (lk 604–606).
Gerlach von Hövel

**Gerlach von Hövel** (surnud enne 12. augustit 1510) oli Liivi ordu liige, viimane Miitavi komtuur.

Hövel sündis Vestfaali Münsteri piiskopkonnas Geinegge kojas Höveli kihelkonnas Hammi lähedal. Tema suguvõsa pärines Münsteri piiskopi ministeriaalide seast ja oli 15. sajandiks üks silmapaistvamaid maa-aadli suguvõsasid Vestfaalis.

1492. aastal sai Hövelist viimane Miitavi komtuur. Sellest ametikohast pidi ta loobuma 1495. aastal, mil komtuurkond Liivi ordu maamarssali valdustega liideti. 1501. aastal on teda mainitud endise Miitavi komtuurina, seega tal tol ajal kõrgemat ametikohta polnud. Kuid tõenäoliselt alates 1502. aastast oli ta Rēzekne foogt, täiesti kindlad andmed tema foogtiks oleku kohta pärinevad 1507. aastast. Enne 1510. aasta augustit ta suri, sest siis on teda surnuna märgitud.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 419 (lk 333–334).
Peipija

**Peipija** (vene *Пейпия*, vadja *Peipiä*) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Nežnovo vallas. Küla asub Kopanitsõ järve põhjakaldal Soome lahe ranniku lähedal.

Kopanitsõ järvest voolab välja Peipija oja, kus leidub ebapärlikarpi.
Rolf von Rhade

**Rolf von Rhade** (surnud enne 1542) oli Liivi ordu liige ja Rēzekne foogt aastatel 1535–1541. 

Rolfi vanemad olid Lippold von Rhade auf Holte ja Margareta von Cobrinck. Ta sündis Diepholzi võimualas Rhades Bremenvörde lähedal. Tema suguvõsa liikmed olid seal linnusepealikeks. Tema nõbu Wulfard von Rhade sai Rahdeni paruni- ja krahvisoo rajajaks Liivimaal. Wulfard saabus pärast 1531. aastat Liivimaale ja abiellus ühe Kuldīga komtuurkonna mõisa pärijannaga. Rahdenite suguvõsa eksisteerib tänini.

1520. aastal on Rolf von Rhadet mainitud Kuldīgas kumpanina, 1535. aastal sai temast aga Rēzekne foogt. Sel ametikohal oli ta kuus aastat, misjärel ta peagi suri.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 719 (lk 538–539).
Eckbert von dem Berge

**Eckbert von dem Berge** oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt 16. sajandi algul.

Eckbert sündis tõenäoliselt Madalmaades Overijsselis Deventeris. Ta pärines tõenäoliselt Deventeri kaupmeestesuguvõsast, mistõttu tema saamine ordurüütliks oli tavatu. Samas võis ta aadlitiitli omandada ka enne ordusse astumist. Reckberti sugulasi oli ka Saksa ordus ning Goddert von dem Berge oli Liivi ordumeistri teener 1436. aastal.

1476. aastal on teda mainitud Maasilinna foogti kumpanina, 1487 Sēlpilsi foogtina, 1492. aastal sai tast aga Toolse foogt. 1499. aastal sai ta aga Bauska foogtiks, kus oli ametis järgnevad 15 aastat. Pärast seda teated temast lõppevad. 

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 58 (lk 110–111).
Jürgen von Hoete

**Jürgen von Hoete** oli Liivi ordu liige ja Dobele komtuur aastatel 1525–1535.

Jürgen sündis Marki krahvkonnas oletatavalt Böggeni kojas Unna lähedal. Tema sugulased Jasper ja Johann von Hoete olid samuti Liivi ordu liikmed.

1520. aastal sai Jürgen von Hoetest Riia linnusekomtuur ja 1525. aastal Dobele komtuur. Sel ametikohal oli ta järgmised kümme aastat. 1537. aastal on teda nimetatud endiseks Dobele komtuuriks ja seejärel teated temast lõppevad.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 416 (lk 331).
Johann von Hoete

**Johann von Hoete** (surnud 1568) oli Liivi ordu rüütelvend ja diplomaat.

Johanni vanemad olid Stefan von Hoete ja Clara von Witten. Ta sündis Marki krahvkonnas Crengeldanzis Witteni lähedal. Tema sugulased Jasper ja Jürgen von Hoete olid samuti Liivi ordu liikmed.

1548. aastal sai Jürgenist Aluliina linnusekomtuur ning 1553. aastal oli ta ordumeistri saadikuna Saksamaal, kus osales Riigpäeval. Tagasi Liivimaale jõudnuna osutus ta aga maamarssal Jasper von Münsteri pooldajaks ning põgenes pärast koadjuutorivaenuse puhkemist maalt. Liivimaale ta enam ei naasnudki, aastatel 1560–1567 oli ta Seehesteni peamees Preisimaal ning seejärel ta suri.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 415 (lk 330–331).
Kernu Põhikool

**Kernu Põhikool** on kool Harju maakonnas Saue vallas Kernu külas, Tallinna–Pärnu–Ikla maantee 39. kilomeetril.

Kooli lähedal asub Kernu Põhikooli staadion.

## Ajalugu
Kernu kooli asutas ja püstitas oma kulu ja kirjadega 1869. aastal Kohatu külas Nõukse talus peremees Kustas Ilves, õppetöö algas 15. oktoobril 1869. Püstitatud koolimaja enam pole ning selle asukohal asetseb küngas.

14. juunil 1932 otsustas vallavolikogu ehitada uue koolimaja, mille projekteeris Keila arhitekt Arnold Väli. Hoonele pandi pidulikult nurgakivi 11. novembril 1932, kool õnnistati vaimulikul talitusel praost Thomsoni poolt 1. oktoobril 1933.

Hoone projekti koostas Põllutöökoja ehitustalitus, mille arhitektide ja ametnikkude sooviks oli ehitada kohalikest ehitustraditsioonidest lähtuvaid koolimaju ja vallamaju. Kernu koolihoone arhitektuuriline stiil põhineb rehielamul, kus silma paistab rehe kõrge kelpkatuse motiiv, ning tavapärasest erinevalt ei asu peauks hoone keskel.

Koolimaja maksis kokku 41&nbsp;200 krooni, valla poolt tuli 7000 krooni, järgneval eelarveaastal (1933) tuli veel 4840 krooni. Kuna raha jäi siiski puudu (koguda loodeti veel 4000 krooni, ning riiklikust koolimajade ehitusfondist taotleti veel 15&nbsp;000 krooni laenu), löödi koolimaja ots laudadega kinni, lootuses, et mitte just pika ajast pärast saab edasi ehitada. Hoonele projekteeritud tiib ehitati juurde alles 1995. aastal. 2005. aastal valmisid loodusainete klass, köök ja söökla.

1976 sai kooli nimeks *Kernu algkool*. 1989 sai kooli nimeks *Kernu kool*.

2019. aasta sügisel muudeti kool kuueklassiliseks. Kokku alustas kõigi klasside peale kooliteed 32 last.

## Sümboolika
Kernu valla ja kooli sümboliks oli Kernu Põhikooli juures Tallinna–Pärnu–Ikla maantee ääres kasvanud ajalooline seitsmekeeruline Kernu kadakas ("Rootsi kuninga kepp"; ümbermõõt 1,3 m, kõrgus 4 m), mille olla Põhjasõja ajal istutanud Rootsi kuningas Karl XII. Legend ütleb, et kui kadakas kuivab, tuleb hea "Rootsi aeg" jälle Eestimaale tagasi.

## Viited

## Välislingid
* Kernu kooli koduleht