open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alfred Kongo

**Alfred Kongo** (10. oktoober 1906 Kanepi – 31. detsember 1990 Tartu) oli eesti maalikunstnik.
 	
Alfred Kongo astus Kõrgemasse Kunstikooli Pallas 1929. aastal. Nõukogude okupatsioonivõimu poolt augustis 1940 likvideeritud kooli asemel lõpetas ta Villem Ormissoni ja Ado Vabbe õpilasena ühena viimastest pallaslastest koos Viktor Karruse ja Endel Kõksiga 1. septembril 1940 asutatud Konrad Mäe nimelise Riigi Kõrgema Kunstikooli aastal 1940. Eesti kunstiellu lülitus ta 1930. aastate lõpul koos Elmar Kitse, Endel Kõksi ja Lepo Mikkoga, leides tunnustust kui isikupärase laadiga maalija. 

Meistriklassi õpilasena maalis Kongo 1940. aastal Tartu kommertsgümnaasiumi tellimusel suureformaadilise pannoo “Kanepi maastik” (praegu Tartu Kunstimuuseumi kogus), mis jäigi tema ainsaks monumentaalteoseks. Lõputööna maalis ta ühe vähestest figuraalsetest kompositsioonidest “Ateljees”, kus maaliva modellina on jäädvustatud sel ajal kunstikoolis õppinud Valve Janov. 

Pärast kunstikooli lõpetamist jäi Kongo Tartusse. Nõukogude okupatsiooni tõttu jäi ta ilma Pallase lõpetajatele varem võimaldatud enesetäiendamisperioodist Euroopas. Ta ei reisinud kunagi Pariisi ja nagu mitmetele teistele kaasaegsetele jäi tallegi aastakümnete jooksul ainsaks võimaluseks näha Pariisi koolkonna meistrite originaaltöid sõjajärgsetel sõitudel Leningradi ja Moskva kunstimuuseumidesse. 

Aastatel 1940–1941 oli Kongo Eesti Kunstnike Kooperatiivi Tartu osakonna asjaajaja. Tema tegevusest sõja-aastatel on vähe andmeid. Kongol õnnestus vältida mobilisatsiooni nii Nõukogude kui ka Saksa armeesse ning ta elas sõja ajal Tartus ja kodutalus. Sobimatuna Nõukogulikku loomereeglistikku järgnes töö Tartu Kunstifondi nahaateljees. Aastatel 1946–1948 töötas Kongo Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis assistendi ametikohal sisuliselt maaliõppejõuna, kuid 1948. aastal alanud nõiajaht rahvuslikule intelligentsile ei jätnud puutumata ka Kongot. Ta vabastati õppejõu kohalt ning ligi 10 aasta jooksul oli välistatud tema esinemine näitustel.

1958. aastast peale esines Kongo taas näitustel. 1960. aastate teisest poolest said võimalikuks neil aastail tavapärased reisid Poola, Tšehhoslovakkiasse, Saksa Demokraatlikku Vabariiki ja Soome. Aastatel 1960–1986 oli Kongo dekoratiivmaali õppejõud Tartu Kunstikoolis. Tema õpilastest on kasvanud rida nimekaid kunstnikuisiksusi, nagu Leili Muuga, Tiit Pääsuke, Jüri Kask, Aime Unt, Tiiu Pallo-Vaik, Kaarel Kurismaa, Anu Põder, Paul Allik. Tema esimene isikunäitus toimus Tartu Kunstimuuseumis 1966–1967, mil Kongol täitus 60. eluaasta. 

Kongo on loonud palju maastikumaale ja natüürmorte.
Ta armastas oma maastikel kujutada vanu talumaju maalilise looduse keskel.

## Tunnustus
*1977 – Eesti NSV teeneline kunstnik
*1985 – Konrad Mäe preemia

## Mälestuse jäädvustamine
*Tema auks on Tartus nimetatud Alfred Kongo tänav.

## Viited
Mehhanofiilia

**Mehhanofiilia** (või **mehhafiilia**) on parafiilia, mille puhul inimene tunneb seksuaalset huvi autode ja teiste mootorsõidukite, jalgrataste, lennukite või helikopterite vastu.
Patrick Doyle

**Patrick Doyle** (sündinud 6. aprillil 1953 Birkenshaw's South Lanarkshire'is Šotimaal) on šoti muusik ja filmimuusikale spetsialiseeerunud helilooja. Pikka aega on ta töötanud koos režissööri ja näitleja Kenneth Branaghiga. Doyle'i loomingust on eriti tuntud selliste filmide taustamuusika nagu "Henry V", "Mõistus ja tunded" ("Sense and Sensibility"), "Harry Potter ja tulepeeker" ("Harry Potter and the Goblet of Fire") ning "Eragon".
Giornale de' Letterati

**Giornale de' Letterati** oli mitme ajakirja nimi 17.–18. sajandi Itaalias.
* **[[Giornale de' Letterati (Rooma)|Giornale de' Letterati]]** oli kvartalikiri, mille rajas 1668 Roomas preester Francesco Nazzari. Trükkal Tinassi jätkas ajakirja avaldamist isegi pärast seda, kui Nazzari oli 1675. aastal andnud trükkimise üle Mascardile. Seepärast ilmus samas linnas ja ajal kaks samanimelist ajakirja.
* **[[Giornale de' Letterati (Parma)|Giornale de' Letterati]]** oli Parmas 1686–1690 ilmunud ajakiri, mida rahastas karmeliit Gaudenzio Roberti, toimetas ja pea täies mahus ka kirjutas Benedetto Bacchini.
* **[[Giornale de' Letterati (Modena)|Giornale de' Letterati]]**, rivista pubblicata a Modena dal 1692 al 1698; fu diretta, come l'omonimo giornale di Parma, da Benedetto Bacchini su finanziamento sempre di Gaudenzio Roberti.
* **Giornale de' Letterati** oli ajakiri, mida andsid Roomas 1742–1759 välja vennad Pagliarinid; see oli üks Itaalia multitalendi Giovanni Gaetano Bottari peamisi inspiratsiooniallikaid.
* **[[Giornale de' Letterati (Firenze)|Giornale de' Letterati]]** oli Firenzes Ottaviano Buonaccorsi asutatud ajakiri, mille eeskujuks oli "Giornale de' letterati d'Italia". See ilmus 1742. aasta aprillist 1753. aastani kvartalikirjana.
* **[[Giornale de' Letterati (Pisa)|Giornale de' Letterati]]** oli Pisas ilmunud kvartalikiri, mille rajas 1771 Angelo Fabroni ja mis suleti 1796. aastal Napoleoni vägede sissetungi tõttu. Ajakirja trükkis Pizzorno, viimase köite aga Landi. . 

## Vaata ka
* **[[Giornale de' letterati d'Italia]]** oli Veneetsias 1710–1740 ilmunud kvartalikiri.

## Viited
Arnold Luik

**Arnold Luik** (vene Арнольд Андреевич Луйк; 5. august 1881 – 24. oktoober 1935 Tallinn) oli eesti päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane (suurtükiväepolkovnik).

Arnold Luik lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli ja Konstantini suurtükiväekooli. Teenis Venemaa keisririigi 24. ja 23. suurtükiväebrigaadis ning seejärel XVIII armeekorpuse suurtükiväeinspektori adjutandina.

Osales Esimeses maailmasõjas, 1916. aastal juhtides mortiiripatareid sai jalast raskelt haavata.

Venemaa kodusõja ajal organiseeris Ukrainas, Odessas saapatöökoja, sõjainvaliidide tööga kindlustamiseks.

Pärast sõda Eestisse naasnult töötas Riigikontrollis.

Suri Tallinnas 1935. aastal südamepuudulikkusse.
Kolme Risti kirik

**Kolme Risti kirik** ehk **Vuoksenniska kirik** (soome keeles *Kolmen Ristin kirkko* või *Vuoksenniskan kirkko*) on kirik Soomes Imatra Vuoksenniska linnaosas.

Kolme Risti kiriku projekteeris Alvar Aalto. See valmis 1957. aastal ja selle õnnistas 1958. aastal Mikkeli piiskop Martti Simojoki. Kolme Risti kiriku nime sai kirik altaril asuvast kolmest ristist, mis sümboliseerivad Kolgata riste.

Lisaks ristidele kordub kolmainsuse motiiv veel mujalgi kirikus. Kolmainsusest on lähtunud kiriku siseruumi kujundus – altar, kantsel ja orelikompleks. Kolme Risti kirikus on 103 akent, kirikutornis on kolm kella.

Kiriku sisustuses on püüeldud lihtsuse ja selguse suunas. Altar ja poodium on valmistatud itaalia marmorist, pingid Ida-Karjala punasest männist (soome keeles *itäkarjalan punahonka*) ja tekstiilid linast.

Alvar Aalto kujundas kiriku mitmekülgsena. Lisaks kirikusaalile on kirikus veel koosolekute saalid ja klubiruumid.

Kirikusaal on projekteeritud mahutama umbes 800 inimest.

Kirikutorni kõrgus on 34 meetrit.

## Pildid

pilt:Church of the Three Crosses 01.JPG|Kiriku esik
pilt:Church of the Three Crosses 02.JPG|Altar
pilt:Church of the Three Crosses 03.JPG|Kantsel
pilt:Church of the Three Crosses 04.JPG|Vaade altari suunast
pilt:Church of the Three Crosses 05.JPG|Vaade altari suunas
pilt:Kolmen Ristin kirkon urkuparvi.JPG|Rõdu oreliga
pilt:Church of the Three Crosses 06.JPG|Aknavitraaž
pilt:Church of the Three Crosses 07.JPG|Liturgia vahend
pilt:Church of the Three Crosses 08.JPG|Liturgia vahend


## Kirjandus
*"Kolmen Ristin Kirkko", Imatran seurakunta. (teabeleht)
Kvartalikiri

**Kvartalikiri** ehk **kolmekuukiri** on neli korda aastas ehk üks kord kvartalis (veerandaastas) ilmuv ajakiri. Kvartalikirjana on ilmunud näiteks Eesti Kirjanduse Seltsi väljaanne Vihik, ajakirjad Haridus, Trames, Meremees, Paat, Siluett jpt.
Vihik

**Vihik** (vanemas eesti keeles ka **vihk**) on õhuke raamatulaadne trükis, mille maht ei ületa enamasti paarikümmet lehekülge. Tavaliselt on vihiku lehed ühest servast kokku köidetud (klammerdatud), 

Varem anti paksemaid raamatuid (näiteks sõnaraamatuid ja entsüklopeediaid) trükitehnilistel ja finantsilistel põhjustel sageli välja osade ehk vihikute kaupa, mille ostjad või tellijad said hiljem kokku köita. Sellise liigituse korral jagunes väljaanne köideteks ja köited omakorda vihikuteks. Sellised vihikud võisid olla köidetud ka lahtilõikamata trükipoognatest, mille ostja pidi ise lahti lõikama.

## Koolivihikud
Koolides kasutatakse koolivihikuid (varem ka **vihk**), millesse üldjuhul ei ole trükitud teksti, kuid kus võivad olla jooned (eelkõige humanitaarainete tarbeks) või ruudustik (selliseid koolivihikuid tarvitatakse eelkõige matemaatikas jt reaalainetes). Vihikutesse kirjutatakse ülesandeid, harjutusi, etteütlusi jms. Nooremates klassides võidakse pruukida abijoontega vihikuid, kus teksti ridu markeerivate joonte vahele on lisatud abijooned, mis tähistavad väikeste kirjatähtede nõutavat kõrgust. On ka vihikuid, millesse on trükitud noodijoonestikud muusika ülesmärkimiseks.

Joonistusvihik on puhaste valgete lehtedega vihik, millesse joonistatakse kunstitundides.

Valemivihikuks nimetatakse vihikut, mille sisekaantele on trükitud matemaatika, füüsika või keemia valemid, mida õpilane saab ülesandeid lahendades abivahendina kasutada.

Paksemat ehk rohkemate lehtedega vihikut nimetatakse kaustikuks.


Chinese language homework.jpg|Vihik hiina keele harjutustega
Muttiheft in der DDR.jpg|Vihiku kaas
Journal des sçavans

**Journal des sçavans** (hiljem **Journal des savants**) oli Euroopa esimene teadusajakiri. Selle asutas Denis de Sallo 1665. aastal.

Ajakiri koosnes kuulsuste nekroloogidest, kirikuajaloost ja kohtuteadetest. Esimene number ilmus 12-leheküljelise kvartköites pamfletina esmaspäeval, 5. jaanuaril 1665. 6. märtsil 1665 hakkas Journali eeskujul Londonis ilmuma Londoni Kuningliku Seltsi teadusajakiri Philosophical Transactions of the Royal Society.

Journal des sçavans lõpetas ilmumise 1792. aastal, Prantsuse revolutsiooni aegu, ning ehkki see ilmus põgusalt ka 1797. aastal nime "Journal des savants" all, hakati seda taas regulaarselt avaldama alles 1816. Sellest peale muutus Journal kirjandusajakirjaks ega avaldanud enam teadusuudiseid, kirjandusajakiri on see ka tänapäeval.

## Viited

## Kirjandus
* Brown, Harcourt (1972). "History and the Learned Journal". *Journal of the History of Ideas*, **33**(3), 365-378.
* Hallam, Henry (1842). *Introduction to the Literature of Europe in the Fifteenth, Sixteenth, and Seventeenth Centuries*. Harper & Brothers.
* James, Ioan (2004). *Remarkable Physicists: From Galileo to Yukawa*. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-01706-8
* Kilgour, Frederick G. (1998). *The Evolution of the Book*. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-511859-6

## Välislingid
* ''Journal des sçavans'' andmebaasis Gallica
* Tänapäevane ''Journal des Savants''
Acta Eruditorum

**Acta Eruditorum** (ladina keeles 'õpetlaste teod') oli esimene teadusajakiri saksakeelsetes maades, see ilmus 1682–1782.

Ajakirja asutasid 1682. aastal Leipzigis Otto Mencke (kellest sai ajakirja esimene toimetaja) ja Gottfried Leibniz. Seda trükkis Johann Friedrich Gleditsch. Ajakirja eeskujud olid Prantsuse Journal des savants ja Itaalia Giornale de'letterati. 

Acta Eruditorum oli ladinakeelne kuukiri, mis sisaldas lõike uutest teostest, arvustusi, lühikesi esseid ja teadaandeid. Suurem osa neist tegelesid loodusteaduste ja matemaatikaga. Algusest peale kirjutas Actale artikleid rida silmapaistvaid teadlasi: Leibnizi kõrval ka Jakob Bernoulli, Humphry Ditton, Leonhard Euler, Ehrenfried Walther von Tschirnhaus, Pierre-Simon Laplace ja Jérôme Lalande, humanistidest ja filosoofidest samuti Veit Ludwig von Seckendorff, Stephan Bergler, Christian Thomasius ja Christian Wolff.

Ehkki Mencke vahetas ükskord kirju ja kirjandust ka Isaac Newtoniga, ei olnud Newton Acta kirjasaatja. Newtoni ja Leibnizi vaidlus diferentsiaalarvutuse esmaavastamise üle sai alguse Leibnizi kirjatööst Acta 1697. aasta mainumbris, kus Leibniz ei maininud Euroopa parimate matemaatikute seas Fatio de Duillieri. Sellest haavunud de Duillier kuulutas, et Newton avastas uue meetodi enne Leibnizi ning võib-olla kasutas Leibniz oma avastuseni jõudmiseks isegi Newtoni varasemat tööd. Järgnenud vihases sõnavahetuses, mis haaras arvukalt õpetlasi kogu Euroopast, oli Acta suuresti Leibnizi pooldajate häälekandja, nii nagu Transactions of the Royal Society oli Newtoni toetajate jaoks. Mencke püüdis küll diskussiooni ägedust mahendada, kuid vastased olid teineteise peale liialt verised. Selle vaidluse mõjul hakkas Acta väljendama ka üldisemalt saksa rahvuslikke tundeid ning määratlema selgemalt saksa teaduse asendit rahvusvahelise teaduse suhtes.

Pärast Otto Mencke surma juhtis Acta Eruditorumit tema poeg Johann Burckhardt Mencke, kes suri 1732. Seejärel vahetas ajakiri nime, uueks nimeks sai **Nova Acta Eruditorum**. 1754. aastast juhtis ajakirja Karl Andreas Bel.

## Viited

## Kirjandus
* H. Laeven, "The "Acta Eruditorum" under the Editorship of Otto Mencke: The History of an International Learned Journal between 1682 and 1707" tlk L. Richards, Amsterdam: APA-Holland University Press, 1990
* (Nova) Acta Eruditorum, sisukord, 1682–1776
Lillehammeri afäär

**Lillehammeri afäär** oli 21. juulil 1973 toimunud Mossadi ebaõnnestunud salaoperatsioon Lillehammeris Norras, kui Mossadi salaagendid eksisid sihtmärgiga ja tapsid Musta Septembri operatiivjuhi Ali Hassan Salamehi asemel Maroko kelneri Ahmed Bouchiki. 

Pärast kuritööd võeti enamik agente kinni ja turvamajad leiti üles, kust leiti kuritööga ja Mossadiga seotud dokumente. Agendid saadeti tapmise eest kohtu alla ja nad said vangistuse ühest kuni viie aastani. 1975. aastal saadeti kõik vangimõistetud Iisraeli. Operatsiooni ebaõnnestumine ja agentide sissekukkumine oli Mossadi mainele tugev löök, kuigi ametlikult ei tunnistanud Iisrael kunagi oma salateenistuse osalust afääris.

Mossad ei loobunud pärast ebaõnnestunud operatsiooni Ali Hassan Salamehi tapmisplaanidest. Ta leiti aastaid hiljem üles ja 22. jaanuaril 1979 sai Salameh Beirutis autopommiplahvatuses surma.
Sünergiline mõju

**Sünergiline mõju** ehk **[[sünergia]]** on mitme mõjuri koostoimel võimenduv mõju. 

Näiteks keskkonnamõjutegureid eraldi vaadeldes ja mõõtes ei ilmne alati nende terviklik koosmõju keskkonnale.

## Vaata ka
*kumulatiivne mõju (liitmõju)
*keskkonnamõju hindamine
*keskkonnamõju strateegiline hindamine
*keskkonnariski hindamine

## Viited
Integraal

**Integreerimine** on koos oma pöördtehte diferentseerimisega üks matemaatilise analüüsi baasmõistetest.

*[[Määratud integraal]]* reaalmuutuja funktsioonist *f*(*x*) lõigul [*a*,*b*] on suurus
: \int_a^b \! f(x)\,dx, \,
mida võib tõlgendada kui funktsiooni *f*(*x*) graafiku ja ''x''-teljega piiratud pinna pindala. Pindala loetakse negatiivseks, kui *f*(*x*) on negatiivne, ja positiivseks, kui *f*(*x*) on positiivne.

*[[Määramata integraal]]* reaalmuutuja funktsioonist *f*(*x*) on funktsioon
: F(x) = \int \! f(x)\,dx, \,
kus tuletis *F*'(*x*) = *f*(*x*). Määramata integraali tundmine võimaldab arvutada määratud integraali:
:\int_a^b \! f(x)\,dx = F(b) - F(a).\,
Viimast võrdust nimetatakse Newtoni-Leibnizi valemiks.

## Formaalsed definitsioonid
Integraali võib defineerida erinevalt. Järgnevalt on toodud mõned levinumad integraalide tüübid:
* Riemanni integraal defineeritakse Riemanni summa piirväärtusena; esimene range integraali käsitlus, mida ka tänapäeval kõrgema matemaatika kursustes õpetatakse;
* Darboux' integraal on samaväärne Riemanni integraaliga, kuid defineeritud Darboux' summade kaudu;
* Riemanni–Stieltjesi integraal on Riemanni integraali üldistus;
* Lebesgue'i integraal on üldisem kui Riemanni integraal. See on defineeritud mõõduteooria abil;
* Lebesgue–Stieltjes integraal, mille töötas välja Johann Radon, on Riemanni–Stieltjesi integraali ja Lebesgue'i integraali üldistus;
* Henstocki–Kurzweili integraal;
* Itō integraal ja Stratonovichi integraal on integraalid, mida rakendatakse stohhastikas;
* Haari integraal on Lebesgue'i integraal, mis kasutab Haari mõõtu.

## Integraalide liigitus integreerimispiirkonna järgi
Integraale saab liigitada nende integreerimispiirkonna järgi:
* Päratu integraal
* Joonintegraal
* Pindintegraal
* Kahekordne integraal
* Kolmekordne integraal
* Kordne integraal

## Vaata ka
* Numbriline integreerimine
* Liikumisintegraal
* Cauchy integraalteoreem
Piisavus

**Piisavus** (inglise *sufficiency*, *eco-sufficency*) on rahuldumine mingi teenuse- või tootmistasemega pideva kasvutaotluse ja sellest lähtuva loodusvarade tarbimise lakkamatu kasvamise asemel. 

Piisavus ja ökotõhusus on säästva arengu saavutamise meetmetena väga olulised, sest kui ökotõhususe taotlemisega ei taotleta ka piisavust, siis jääb tõhususe abil saavutatud dematerialiseerimine tarbimise kasvu tõttu olematuks (loodusvarakasutus ei vähene näiteks siis, kui kaks korda vähem kütust tarbivat sõiduautot kasutatakse kaks korda pikemaks teekonnaks).

Kuna kõrge elukvaliteediga riikides on seos materiaalse jõukuse, SKT ja heaolu vahel suhteliselt lõtv, siis peaks piisavus olema võimalik ilma elukvaliteedi languseta, sest heaolu suurendamiseks võib kasutada ka puhkust ja teisi materiaalseid vahendeid mittevajavaid tegevusi.

## Vaata ka
*Nõudluse ohjamine

## Viited
Toimetulekuvõime

**Toimetulekuvõime** ehk **taastuvus** on elussüsteemi võime muutuste ebasoodsa mõjuga toime tulla või sellega kohaneda (**[[kohanemisvõime]]**). Süsteemi toimetulekuvõime on seda suurem, mida väiksem on tema haavatavus. Mida mitmekesisemad on ökoloogilised ja majanduslikud süsteemid, seda kiiremini taastuvad nad negatiivsete mõjurite põhjustatud stressist. 

***[[Ökoloogiline toimetulekuvõime]]** (taastuvus) on ökosüsteemi võime sotsiaalsetest, majanduslikest või poliitilistest muutustest tulenevatele pingetele vastu pidada ning neist taastuda.
***[[Sotsiaalne toimetulekuvõime]]** on ühiskonna suutlikkus keskkonnaolude muutustest ja sotsiaalsetest, majanduslikest või poliitilistest muutustest tulenevatele pingetele vastu pidada ning neist taastuda.
*...

## Vaata ka
*Haavatavus

## Viited
Kotijooks

**Kotijooks** ehk **kotisjooks** on sportlik ja meelelahutuslik rahvapärane võistlus, kus võistlejad läbivad määratud distantsi, olles jalgupidi kuni puusani kotis. Korraga võib osaleda kaks või rohkem võistlejat. Esimesena distantsi läbinu on võitja, mitme jooksu puhul võidakse üldvõitja välja selgitada ka ajavõttu kasutades.

Kotina võib kasutada mis tahes materjalist ja otstarbega sobivas suuruses kotte, traditsiooniliselt on kasutatud näiteks kartulikotte.

Distantsi läbimisel võib kasutada vastavalt soovile jooksmis- või hüppamistehnikat. 

Kotijooksu üks variatsioone on selline, kus samas kotis on mitu võistlejat.

## Vaata ka
*kolmejalajooks
*naisekandmine
Eesti Kunstiselts

**Eesti Kunstiselts** oli Ants Laikmaa algatusel 1907. aastal asutatud esimese eesti kunstiorganisatsioon.

1903. aastal avaldas Ants Laikmaa ajalehes Teataja "Üleskutse", milles rõhutas kunsti tärkavat osatähtsust eesti kultuuris ja selle tutvustamise vajadust. Üleskutse avaldamise järel sõitis Laikmaa Peterburi, kus kohtus oma peamise mõttekaaslase, tollase Stieglitzi kunstikooli õpilase Voldemar Pätsi ja veel kümmekonna noore kunstniku ja kunstiõpilasega, kuid 1905. aasta sündmuste tõttu valmis seltsi põhikiri alles 1906. aasta augustis. Eesti Kunstiseltsi asutamiskoosolek toimus 1907. aasta aprillis. Seltsi esimeheks valiti Laikmaa. Ööl vastu 3. juunit 1907 ta arreteeriti ja pagendati Eestist. 

Eesti Kunstiseltsi tegevus elustus 6. septembril (vkj. 24. augustil) 1909, kui tuli kokku üldkoosolek ja valiti uus eestseisus eesotsas Voldemar Pätsiga. 1910. aastal korraldati Eesti Kunstiseltsi esimene näitus. 1912. aastaks oli kunstiseltsist saanud toonases kultuurielus arvestatav organisatsioon.

1912. aasta septembris avati Eesti Kunstiseltsi joonistuskursused. Seejärel asus selts taotlema kooli avamise luba ja esimene eesti kunstikool avatigi 1914. aasta sügisel. Esimesed aastad tegutses Tallinna Kunsttööstuskool Eesti Kunstiseltsi koolina. 

Seltsi liikmeskonda lisandus tuntud kunstnikke. 1913. aastal saabus Eestisse tagasi Laikmaa, sama aasta märtsis valiti ta seltsi kunstinõukogu liikmeks. Aasta pärast kuulus sellesse nõukokku Nikolai Triik ja mõni aeg hiljem ka Kristjan Raud.

Kunstiseltsi tegevuse tähtsateks tähisteks jäävad näitused aastail 1916, 1917 ja 1918. 

Eesti Kunstiseltsi tegevuse jäljed kaovad 1919. aastal Eesti Kunstiseltside Keskkomitee asutamises osalemise järel.

## Viited

## Kirjandus
* Voldemar Erm. "Et kiri ei valetaks..." – Kunst, nr 1, 1969.
Lennuliikluse juhtimine

**Lennuliikluse juhtimine** ehk **lennujuhtimine** (inglise keeles *Air Traffic Control*, lühendatult **ATC**) on Eesti Vabariigis Lennuliiklusteeninduse AS pädevuses. 

Lennuliiklust juhitakse järgmistes üksustes:

* TWR (*Tower Control Unit*) ehk lähilennujuhtimisüksus. Teostab lendude juhtimist lennuväljade vahetus läheduses ning õhkutõusmis-maandumisrajal ja ruleerimisradadel.
* APP (*Approach Control Unit*) ehk lähenemislennujuhtimisüksus. Nii saabuvate kui ka lahkuvate lennukite juhtimine lennuväljade lähenemisalades.
* ACC (*Area Control Centre*) ehk piirkondlik lennujuhtimiskeskus. Peamiselt ülelendude juhtimine kogu Eesti õhuruumis ning kõrgustevahemikus 3000 –20&nbsp;000&nbsp;m.

Lennuliikluse juhtimise esmaülesandeks on tagada lennuliikluse ohutus nii õhus kui ka lennuväljal ning pilootide õigeaegne hoiatamine võimalikest ohtudest; lisaülesandeks on pilootide varustamine vajaliku meteoroloogilise ja aeronavigatsioonilise informatsiooniga. 

Eestis õpetatakse lennujuhi ametit Eesti Lennuakadeemias (torni- ja lähilennujuhid). Piirkondlikku lennujuhtimist saab õppida välismaal.
Valge lipp

**Valge lipp** on sõjaõiguses parlamentääri, vaherahu ja alistumise tunnus.

Prantsusmaa lipp kuni revolutsioonini oli valge lipp, mis muutus seejärel rojalistide partei lipuks.

1930. aastail heisati Saksamaa linnades valge lipp, kui sealt oli lahkunud viimane juut.

## Viited
Germany Must Perish!

**"Germany Must Perish!"** on 1941. aastal Newarkis Ameerika Ühendriikides avaldatud Theodore Kaufmani raamat.

Raamatus propageeritakse kõigi sakslaste steriliseerimist ja Saksamaa maa-ala jagamist teiste riikide vahel. Kaufman õigustas oma raamatut 26. septembril 1941 The Canadian Jewish Chronicle'is avaldatud intervjuus. Julius Streicher tsiteeris raamatu sisu septembris 1941 Der Stürmeris ja hiljem Nürnbergi protsessi kohtualusena.

Tegelikult rakendas Ameerika Ühendriikide valitsus pärast Teist maailmasõda okupeeritud Saksamaa suhtes algul Morgenthau plaani ja hiljem Marshalli plaani.
Hradec Králové ülikool

**Hradec Králové Ülikool** on ülikool Hradec Králové linnas Tšehhis.

Ülikool asutati selle nime all 2000. aastal, kuid ülikooli eelkäija, kõrgem pedagoogikakool asutati juba 1954. aastal.

Õppijate arv on umbes 8500. Kõige suurem on haridusteaduskond 5300 õppijaga.
Marginaalsus (täpsustus)

**Marginaalsus** on millegi/kellegi äärelolek või kõrvalisus. 
Sõna on kasutusel ka terminina:
***[[Marginaalsus]]** on psühholoogias ja sotsioloogias sotsiaalne seisund, kus inimene on osalt rühma või ühiskonna liige, ent mitte täielikult.
***Marginaalsus** on loodusobjekti piirmine asend, näiteks poolkõrbe ja kõrbe vaheala. Marginaalse paiknemisega ökosüsteemid on ebastabiilsed, looduskasutus nendel aladel peab olema eriti läbimõeldud ja ettevaatlik.
***Marginaalsus** on geograafiline ääreala, mille elanikud on keskusest kaugel ja neil on vähe võimalusi keskust mõjutada.

## Kasutatud allikad
*Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. http://www.seit.ee/sass/?ID=1&L_ID=226 (vaadatud 22.10.2012)
Mutionu pidu

"**Mutionu pidu**" (algselt "**Mutionu pühadepidu**") on üks Eesti tuntumaid lastelaule. Selle algsete, 1926. aastal ajakirja Päiksetar märtsinumbris (mis jäi ka ainsaks) pseudonüümi A all avaldatud sõnade autor on Alide Dahlberg. Autor ilmus avalikkuse ette alles 1960. aastal. Nii laulu teksti kui ka viisi peetakse sageli anonüümseks.

Tänapäeval on tekst tuntud mugandatud versioonis, mille lõi helilooja ja muusikapedagoog August Kiiss 1931. aastal, lühendades teksti 18 salmilt kuuele. Kiiss oli ka laulu esimese viisi autor, teist korda viisistas laulu 1955. aastal helilooja Gustav Ernesaks ("Mutionu pidu meeskoorile, poistekoorile ja roopillile"). Mugandatud tekst on avaldatud paljudes algklasside muusikaõpikutes ja laulikutes.

"Mutionu pidu" on eesti kultuuris levinud motiiv, sellest on tehtud mitmesuguseid mugandusi eri žanrites, eriti kindlalt püsib see lasteaedade repertuaaris.. Lastelaulule viidatakse ka metafoorina, sellega on ajakirjanduses võrreldud näiteks konkurssi Eesti Laul ja ühiskondliku leppe allkirjastamist. Laulu on mugandusena esitanud muuhulgas ansamblid Kukerpillid, Toomapojad ja Noorkuu, algversioonis Vennaskond (plaadil "Anarhia agentuur", 2011). Kukerpillide esituses avaldati see ka 2005. aastal ilmunud Sirje Toomla ja Jaanus Vaiksoo eesti keele õpikus 1. klassile "Ilus emakeel".

1985. aastal valmis režissöör Valter Uusbergi käe all Tallinnfilmis joonisfilm "Laululood", mille esimene pool põhineb laulul "Uhti-uhti uhkesti" ja teise aluseks on "Mutionu pidu".

## Mugandus
Algsel kujul kirjeldas luuletus kevadpühi, mis läksid liigse õllejoomise tõttu käest. Kombekamaks kohandatud versioonis on õlu asendatud "kastejoogiga", samuti on välja vahetatud teised toidud ja joogid: kaaren sõi kapsapiruka asemel karusmarju, kull lihaviiluka asemel kurejooki ja orav näris vorstijupi asemel käbijuppi.

Mõlemas versioonis langeb kokku esimene salm:
:*Elas metsas mutionu*
:*keset kuuski noori, vanu.*
:*Kadakpõõsa juure all*
:*eluruum tal sügaval.*

Samuti kattuvad enamjaolt muganduse 2.–4. ja algteksti 7.–9. salm. Muganduse 5.–6. salm on loodud algupärandi 10.–11. salmi põhjal. Täielikult puudub Kiissil algtekst alates Dahlbergi 12. salmist:

:*Aeti juttu, tehti nalju,*
:*lauldi, joodi õlut palju, –*
:*uimane ju karu pea,*
:*teisedki ei piiri pea.*

Alide Dahlbergi variandis lõppes pidu 17.–18. salmis tüli ja kehavigastustega:

:*Harakal ei olnud saba,*
:*jänes otsis karku taga,*
:*kaaren paistes nokaga,*
:*põder jäigi lonkama.*

## Viited

## Välislingid
* "Mutionu pühadepidu", Päiksetar 1/1926, lk 8–9 (digar.ee)
* Alo Lõhmus "Mis juhtus Mutionu peol tegelikult?" Maaleht, 22. aprill 2011
* "Mutionu pidu" ansambli Kukerpillid esituses, Youtube
* "Mutionu pidu" ansambli Toomapojad esituses, Youtube
Aleksander Tshertkoff

**Aleksander Tshertkoff** (12. oktoober 1883 – 6. oktoober 1938) oli Eesti keelteõpetaja.

Ta oli päritolult aadlik ja Vene kaardiväeohvitser. Tartus oli ta ülikooli inglise keele lektor, õpetaja ja Tartu Eesti Loomakaitse Ühingu juhatuse liige.

## Kirjandus
* K. Maapagulase saatus. Postimees, 8. oktoober 1938, nr. 273, lk. 6.
Marginaalsus

**Marginaalsus** on sotsiaalne seisund, kus inimene on osalt rühma või ühiskonna liige, ent mitte täielikult (nt migrandid). 

Marginaalse isiku sotsiaalne identiteet on sageli negatiivne. Samasugune negatiivne märgistus on vahel kaldunud iseloomustama näiteks roheliste tegevust, laienedes nende poolt välja pakutud ideedele. Marginaalsus on otseselt seotud ettekujutusega normaalsusest ühiskonnas ja teiseneb olenevalt selle muutumisest. Näiteks on säästva arengu idee levikuga muutunud ka suhtumine rohelise mõtteviisi pooldajatesse. 

## Vaata ka
*Neljas maailm

## Viited
Tervendamine

**Tervendamine** ehk **tervistamine** on millegi või kellegi tervise ehk seisundi parandamine.

Sõnaühendi osa "**tervendamine**" (mõnikord ka "**saneerimine**") võib olla järgmiste terminite komponendiks:

*Veekogu tervendamine
*Bioloogiline tervendamine
*Maa-ala tervendamine
*...
Alide Dahlberg

**Alide Dahlberg** (sündinud **Alide Pohla**, esimese abielu järgi **Alide Vestholm**; 12. oktoober (vkj 30. september) 1891 Põdruse, Haljala kihelkond – 22. september 1981 Iru, Harjumaa) oli eesti luuletaja, lastekirjanik, tõlkija ja ametnik.

Alide Dahlberg pärines Kadrina lähedalt talust. Ta oli üks esimesi Kadrina kihelkonnakooli lõpetajaid. 1921–1940 töötas ta Riigikogu kantseleis, seejärel Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi kantseleis kuni pensionile jäämiseni 1947. aastal. Ta suri Iru vanadekodus ning on maetud Kadrina kalmistule oma esimese abikaasa kõrvale.

Dahlbergi luuletustest on tuntuim lastelaul "Mutionu pidu". See ilmus 1926. aastal anonüümselt ajakirjas Päiksetar ning on tänapäeval tuntud August Kiissi mugandatud versioonis. "Mutionu pidu" ilmus esimest korda autori nime all raamatuna 1960. aastal. Järgmised trükid on ilmunud 1967 (illustreerinud Ilmar Linnat), 1996 (illustreerinud Raivo Järvi), 2002 (illustreerinud Elina Raska), 2003 (illustreerinud Ülle Kuldkepp) ja 2010 (illustreerinud Priit Rea).  

Dahlberg kirjutas ka lasteraamatud "Arutalu lapsed" (1944, illustreerinud Salme Utsal) ja "Väike Mai" (1949, 1983 illustreerinud Aleksander Pilar ja Aleksander Koemets; 2011 illustreerinud Regina Lukk-Toompere) ning hulga kuuldemänge. 

1950.–1960. aastatel tõlkis Dahlberg vene keelest nõukogude propagandakirjandust. Tema tõlkes ilmusid sellised teosed nagu Vladislav Minajevi "Fašistlik politseirežiim Ameerika Ühendriikides" (1952), Stepan Titarenko "Töölisklassi ja talurahva vankumatu liit on Nõukogude riigi tugevuse alus" (1954), õpik "Poliitiliste teadmiste alused" (1962, 2. tr. 1964) jms.

## Viited

## Välislingid

* "Tuntud inimesi Kadrinast (ajaloost)" Neeruti Selts, 30. august 2010
Päiksetar

**Päiksetar** oli Eesti lasteajakiri, mille ainus number ilmus 1926. aasta märtsis Tallinnas.

Ajakiri on tuntud selle poolest, et selles ilmus populaarse lastelaulu "Mutionu pidu" teksti algversioon, Alide Dahlbergi luuletus "Mutionu pühadepidu".

Päiksetari väljaandja ja tegevtoimetaja oli Linda Kirusk, vastutav toimetaja R. Laur. Ajakirja trükiti Tallinna trükikojas Täht.

## Viited

## Välislingid
* Päiksetar raamatukogude kataloogis Ester
Latvenergo

**Latvenergo** on Läti energeetikaettevõte, mis müüb Eestis elektrienergiat kaubamärgi Elektrum (ka Elektrum Eesti) all.

Kontserni emaettevõte on Latvenergo , millele kuuluvad tütarettevõtted Latvijas elektriskie tīkli , Sadales tīkls  (DSO), Latvenergo Kaubandus OÜ, LatvenergoPrekyba UAB ja Liepājas enerģija SIA. Latvenergo AS-ile kuulub ka osa ettevõtetest Nordic Energy Link AS (Eestis) ja Pirmais Slēgtais Pensiju Fonds . 2012. aasta oktoobri seisuga on Latvenergo AS-i juhatuse liikmed Āris Žīgurs (esimees), Uldis Bariss, Zane Kotāne, Arnis Kurgs ja Māris Kuņickis.

Latvenergo tegutseb elektrienergia vabaturul 1. juulist 2007 ning müüb elektrit nii Leetu kui ka Eestisse (alates kohaliku elektrituru avanemisest 1. jaanuaril 2013). Eestis alustas Latvenergo tegevust 2012. aasta septembris.

Läti suurima elektritootjana (2011. aastal 90% Lätis toodetud energiast) kasutab Latvenergo mitut liiki energiaallikaid. Ettevõttele kuuluvad Pļaviņasi, Riia, Ķegumsi ja Aiviekste hüdroelektrijaam, Ainaži tuulepark ja Ķegumsi katlamaja, gaasil töötavad koostootmisjaamad Riia TEC-1, Riia TEC-2 jt, samuti puidukütusel töötavad elektrijaamad.

2012. aasta seisuga on Elektrum Euroopas suuruselt teine keskkonnasäästliku elektri tootja. Elektrum toodab 67% elektrist taastuvatest allikatest.

## Viited

## Välislingid
* Latvenergo koduleht (läti, vene ja inglise keeles)
* Elektrumi koduleht
* Latvenergo ajalugu firma kodulehel (inglise keeles)
* "Elektrum avaldas oma pakettide hinnad" ERR, 11.10.2012
* "Elektrum: ainult kWh hinna võrdlemine ei anna õiget pilti" ERR, 18.10.2012
Elektrum

**Elektrum** (ka **Elektrum Eesti**) on kaubamärk, mille all müüb Eestis elektrienergiat Läti firma Latvenergo.

Elektrumi nime all alustas Latvenergo tegevust Eestis 2012. aasta septembris seoses Eesti elektrituru avanemisega 2013. aasta 1. jaanuarist. Eraisikute paketid ja hinnad avalikustas Elektrum 11. oktoobril 2012, pakettide nimed on "Pere klõps", "Säästu klõps", "Aktiivne klõps" ja "Mugav klõps".

## Viited

## Välislingid
* Elektrumi koduleht
* "Elektrum avaldas oma pakettide hinnad" ERR, 11.10.2012
Lost and Delirious

"**Lost and Delirious**" on 2001. aastal esilinastunud Kanada draamafilm. Filmi lavastas Léa Pool ning selle aluseks on Susan Swani teos "The Wives of Bath", ehkki film ei järgi raamatut päris täpselt. Film esilinastus 21. jaanuaril 2001 Sundance'i filmifestivalil.

Film jälgib Mary (Mischa Barton) vaatenurgast armastuslugu kahe internaatkoolis elava teismelise tüdruku, Pauline'i (Piper Perabo) ja Victoria (Jessica Paré) vahel.

## Välislingid
*Filmile pühendatud veebisait
Jätkusuutlik saak

**Jätkusuutlik saak** (inglise *sustainable yield*) on ammutatav kogus taastuvat loodusvara, mis tagab selle tootlikkuse tulevikus.

Loodusvara kasutamist peetakse tasakaalustatuks siis, kui selle ammutamine (nt kalapüük, metsa raiumine) ei ületa selle loodusliku taastumise kiirust ehk biomassi kasvukiirust.

Jätkusuutlikku saaki saab käsitleda ka kui ökosüsteemi seisundit iseloomustavat indikaatorit.

## Vaata ka
*maksimaalne jätkusuutlik saak
*keskkonnaindikaator
*keskkonna taluvusvõime
*säästev kalandus
*säästev kasutus
*säästva arengu indikaator

## Viited
Arthur von Grünewaldt

**Otto Arthur Moritz von Grünewaldt** (12. märts 1847 Esna mõis – 20. juuli 1922 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane (kindraladjutant, ratsaväekindral).

Arthur von Grünewaldt sündis Alexander von Grünewaldti (1805–1886) ja Pauline (sünd von Ungern-Sternbergi) (1817–1852) peres. Ta õppis aastatel 1860–1864 Tallinna Toomkoolis, siis kolm semestrit Tartu ülikoolis kameraalteadust, kuid seejärel valis sõjaväelasekutse. 25. mail 1866 astus Ihukaardiväe kürassiiripolku, kus teenis kuni 8. oktoobrini 1870, kui edutati jessauuliks Semiretšenski kasakaväkke, millega osales kindralleitnant G. Kolpakovski sõjakäigus Hiina keisririiki Qulja piirkonda, mille eest tõsteti auastmes ja autasustati Püha Stanislavi ordeni III järguga, mõõkade ja lindiga ning Püha Anna ordeni III järguga, koos mõõkade ja lindiga.

1873. aastal määrati A. von Grünewaldt moodustatud 5. sotnja ülemaks, millega osales ka Hiiva sõjakäigul kindral K. Kaufmani juhtimisel. Sõjakäigul üles näidatud vahvuse eest ülendati ta alampolkovnikuks ja teda autasustati Püha Stanislavi ordeni II järguga, keiserliku krooni ja mõõkadega.

Pärast sõjakäigu lõppu määrati juhendama kasakasotnjate väljaõpet. Aastatel 1874–1878 oli Semiretšenski 2. ja 1. ratsapolgu ülem, 1878. aastast Narõmi piirivalvesalga ülem, 1879. aasta mais suunati polkovnikuna teenistust jätkama 4. Pihkva tragunipolku. Aastatel 1884–1892 oli A. von Grünewaldt 30. Ingerimaa Saksi-Weimari suurhertsogi polgu ülem. 3. veebruaril 1892 ülendati kindralmajoriks ja määrati ratsakaardiväe polgu ülemaks, mille ülem oli varem (1833–1839) olnud tema lell Moritz Reinhold von Grünewaldt. 

Ratsakaardiväe polgu ülemana osales Venemaa keisri Nikolai II ja Venemaa keisrinna Aleksandra Fjodorovna kroonimispidustustel (14. mail 1896), mille eduka teostamise eest avaldas keiser tema juhitud polgule "kõrgeaulist tänu" ning teda ennast autasustati Püha Stanislavi ordeni I järguga ja ta nimetati Venemaa keisri õukonda.

11. augustil 1896 määrati ta 1. kaardiväeratsadiviisi 1. brigaadi ülemaks, kellena teenis kuni 12. juunini 1897. 1897. aastal määrati õukonna tallmeistriks. 25. veebruarist 1901 määrati ta ka riikliku hobusekasvatuse peavalitsuse nõukogu liikmeks. 6. detsembril 1899 ülendati ta kindralleitnandiks ja 1904. aastal kindraladjutandiks, 1912. aastal nimetati ülemtallmeistriks ning ülendati ratsaväekindraliks. 

1917. aastal pärast veebruarirevolutsiooni Petrogradis kõrvaldati ta kõigilt ametikohtadelt õukonnas ja lahkus Venemaalt. 

Arthur Otto Moritz von Grünewaldt suri 13. juulil 1922 Tallinnas ning maeti suguvõsa kalmistule Esna mõisas. 

## Vaata ka
* Grünewaldt

## Välislingid
* Roman Abisogomjan. "''Роль русских военных деятелей в общественной и культурной жизни Эстонской Республики 1920-1930 гг. и их литературное наследие''". Tartu 2007, lk 40–41
Machida

**Machida** on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris. Asub Tōkyōst edelas. Piirneb läänes, lõunas ja idas Kanagawa prefektuuri Yokohama, Kawasaki, Sagamihara ja Yamato linnaga.

Suur osa linnaelanikest käib tööl Tōkyōs.

## Viited

## Välislingid

*Machida koduleht
Kristine Mei

**Kristine Mei** (**Christine Hildegard Mey**; aastatel 1921–1941 **Mark-Mei**; 13. jaanuar 1895 Liepāja – 22. detsember 1969 Tallinn) oli eesti skulptor ja raamatukujundaja.

## Elukäik
Sündis mereväeohvitser Juhan Mey ja Marie Oengo perekonnas Lätis, kus isa oli Aleksander III Sõjasadama süvendustööde juhataja. Õppis Liepāja Tütarlaste Gümnaasiumis 1905–1912, 1913 Tallinna Tütarlaste Gümnaasiumis ja 1913–1916 Helsingis Soome Kunstiühingu Ateneumi kunstikoolis, mille lõpetas skulptuuri erialal Viktor Malmbergi õpilasena. 1916–1917 õppis Tallinna Kunsttööstuskoolis.

Töötas aastatel 1918–1921 Lenderi gümnaasiumis õpetajana, olles samal ajal Haridusministeeriumi kunstiosakonna ametnik (1919–1920). Aastail 1922–1924 töötas kunstikoolis Pallas ning Tartu Õpetajate- ja Tartu Lasteaednike Seminaris. Õpetas kunsti ka Tallinnas Kunsttööstuskoolis ning Tallinna Tehnikumis. Pärast II maailmasõda töötas Tartu Ülikooli Arheoloogia Muuseumis 1941–1947 ning Teaduste Akadeemia ajalooinstituudis (1947–1954).

## Isiklikku
Tema õed olid kunstnikud Lydia Starkopf-Mei ja Natalie Mei, õemees skulptor Anton Starkopf. Ta oli aastatel 1921–1941 abielus professor Julius Markiga ning neil oli neli tütart: Karin Julia Mark, Lüüdia Vallimäe-Mark, Aino Ilona Mark ja Elga Mark-Kurik.

## Looming
Skulptorina alustas Kristine Mei tööd eesti kunstnike ja kirjanike karikeeritud portreestatuettidega. Peamiselt koosnes tema looming terrakota- ja vähem majoolikatehnikas pisiplastikast. Enamik tema teoseid hävis II maailmasõjas, vähesed säilinud fragmendid on humoristlikud väikefiguurid.

Kristine Mei oli tunnustatud ka auaadresside kujundaja. Tema looming oli näiteks Tartu Ülikooli poolt Padua ülikooli juubeliks läkitatud auaadress (1922). Kristine Mei kujundas raamatuid, tõlkis norra ja rootsi keelest lastekirjandust ning kirjutas ka ise lastejutte ja illustreeris neid.

## Viited

## Välislingid
*Kristine Mei looming Eesti muuseumide kogudes
Tartu Ülikooli joonistuskool

**Tartu Ülikooli joonistuskool** oli aastatel 1803–1891 Tartus kunstiharidust pakkunud asutus.

1802. aastal taasavatud Tartu Ülikoolis oli neli teaduskonda, mille kõrval võisid üliõpilased harrastada ja nn kauneid kunste – ratsutamist, vehklemist, ujumist, muusikat ja kunsti. Viimase alaga tegelemiseks asutati joonistuskool, mis kujunes üheks esimeseks kunstihariduse keskuseks Baltimaades.

Esimeseks joonistusõpetajaks kutsuti Dresdeni Kunstiakadeemias õppinud Karl August Senff. Pärast tema surma 1838. aastal võttis ameti üle August Matthias Hagen, kes õpetas joonistamist ja vaselõiget. Õpetamisel järgis Hagen suures osas Senffi eeskuju, joonistati ja maaliti nii näidislehtede järgi kui ka natuurist. 1851 jäi Hagen silmahaiguse tõttu pensionile ja tema koht jäi mõneks ajaks vakantseks. 1855 asus tööle Woldemar Friedrich Krüger, Kaave mõisa pärisorjast aidamehe poeg, kes oli üles kasvanud koos tulevase kunstikoguja Karl Eduard von Liphartiga. 

Järgnenud aastatel hakkas joonistuskooli tähtsus järjest vähenema. Vaselõige kaotati õppeplaanist ning vähenes ka huvi graafiliste tehnikate vastu. Krüger töötas ülikoolis 35 aastat ja tema õpilaste hulka kuuluvad Ernst von Liphart, Reinhold von Moeller, Herman von Schrenk, Karl Alexander von Winkler jt. 1891 palus kõrges eas Krüger end juhataja kohustustest vabastada ja uut õpetajat enam ei valitudki. Kooli raamatu-, graafika- ja fotokogud anti 1893 üle Tartu Ülikooli raamatukogule, kus need asuvad tänini. Maalid ja skulptuurid anti üle Tartu Ülikooli Kunstimuuseumile.

## Viited
Stereokese

Stereokeemias tähendab **stereokese** (ehk **kiraalsuskese** ehk **kiraalsustsenter**) aatomit, millega seotud rühmade (täpsemini aatomite või aatomite rühmade) asukoha omavaheline vahetamine annab stereoisomeerse molekuli.

**Asümmeetriline aatom** on mitmevalentse keemilise elemendi aatom (näiteks C või Si või triasendatud S), millega seotud  aatomid või aatomite rühmad kõik on erinevad. Selline aatom loob kiraalsuskeskme, mis põhjustab optiliselt aktiivsete peegelisomeeride esinemise.  Süsiniku aatom nelja erineva rühmaga (see on asümmeetriline süsinikuaatom)  loob tüüpilise tetraeedrilise kiraalse tsentri, mistõttu saavad esineda peegelisomeerid, need on molekulid, mis ei ole ühitatavad (näiteks enantiomeerid). Kiraalset süsinikuaatomit tähistatakse tärnikesega – C*.

Molekulis võib esineda mitu stereokeset, mistõttu saab esineda mitmeid stereoisomeere,  kusjuures mitme kiraalsustsentriga molekulid võivad kiraalsed olla (enantiomeerid) või mitte olla kiraalsed (diastereomeerid).  Tetraeedriliste stereokeskmete korral on võimalik stereoisomeeride arv 2*n*, kus *n* on stereokeskmete arv molekulis.

## Vaata ka
*Stereoisomeeria
*Kiraalne molekul
Mõned päevad septembris

**"Mõned päevad septembris"** on Raimond Kolgi 1972. aastal ilmunud romaan. 

Romaani tegevustik keerleb Teise maailmasõja ajal Eestist Rootsisse elama asunud eestlaste ümber.
Maie Rooneem

**Maie Rooneem** (neiupõlvenimi **Maie Illi**; 3. august 1924 – 10. jaanuar 2009) oli eesti sisearhitekt.

## Haridus
Ta lõpetas 1951. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi sisekujunduse erialal.

## Töö
Maie Rooneem töötas Eesti Tööstusprojektis algul sisearhitektina ja hiljem juhatajana.

## Projekte
*Tartu autobussijaama sisekujundus (valmis 1967)
*Tartu autobussijaama istemööbel (valmis 1972)
*Narva-Jõesuu õppe- ja spordilaagri Noorus sisekujundus (1969)
*Pärnu sanatooriumi Rahu söökla sisekujundus (1972)

Ta tegi sisekujunduse ka paljudele eramutele.

## Isiklikku
Aleksander Illi oli Maie Rooneeme vend.

Tema abikaasa oli raamatukunstnik ja kirjastustegelane Henn Rooneem, lapsed on Enn Rooneem ja Tiina Saago.

## Välislingid
* Lahkunud on arhitekt Maie Rooneem
Aleksander Illi

**Aleksander Illi** (22. detsember 1912 – 25. jaanuar 2000) oli eesti korvpallur ja treener. 

Ta oli sportlasena 183 cm pikk.

## Haridus
1932 lõpetas ta Tartu poeglaste gümnaasiumi, aastatel 1933–36 õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas.

## Töö
*1936 Tallinnas Vaba Maa ja Raadiolehe toimetuses
*1937–1938 EASK korvpallitreener
*1939–1940 ÜENÜTO korvpallitreener
*1943 Moskvas Krõlja Sovetovi naiskonna korvpallitreener
*1943 korv- ja võrkpallikohtunik
*1944–1946 Tallinna Spartaki korvpallitreener
*1945–1950 Eesti Korvpallisektsiooni esimees
*1947 auto- ja mootorrattaspordikohtunik
*1946–1952 Rahva Hääle toimetuses
*1946–1951 ajakirja Kehakultuur kaastööline ja toimetuse kolleegiumi liige

## Perekond
Aleksander Illi õde on arhitekt Maie Rooneem ning õemees on raamatuillustraator ja kirjastustegelane Henn Rooneem. 

Aleksander Illi tütred on Mari Tuulik ja Anne. Mari abikaasa on kirjanik Ülo Tuulik. Illi elas aastakümneid Saue linnas. Maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.

## Spordisaavutused
*1932 ja 1934 Tartu NMKÜ meeskonnas Eesti võrkpallimeister
*1934 ja 1936 Tartu NMKÜ meeskonnas Eesti korvpallimeister
*1938 EASK meeskonnas Eesti korvpallimeister
*1936 Berliini olümpiamängud – korvpall
*1937 Euroopa meistrivõistlused – korvpall
*1940 ÜENÜTO Eesti meister (treener)
*1944 Tallinna Spartakiga Eesti meister (treener)

## Viited

## Välislingid
*
Burbank

**Burbank** on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Los Angelese maakonnas. Asub San Fernando orus Los Angelesest 20 km põhja pool.

Burbank on asutatud 1887. aastal. Linn on saanud nime hambaarst David Burbanki järgi, kes ostis 1867. aastal tulevase linna alal 38 km² maad ning hakkas seal nisu kasvatama ja lambaid pidama. 

1911. aastal sai Burbank linnaõigused. 1928. aastal asus linna Lockheed Aircraft Company. Burbankis on ka Walt Disney Company ja Warner Brosi peakontor.

## Välislingid

*Burbanki koduleht
Reaalmuutuja funktsioon

**Reaalmuutuja funktsioon** on ühe muutuja funktsioon, mille määramis- ja muutumispiirkond on teatavad reaalarvude hulgad.

## Vaata ka
* Funktsiooni muut
* Monotoonne funktsioon
* Kompleksmuutuja funktsioon

## Viited
Looduslikkus

**Looduslikkus** on objekti või nähtuse omadus, mis seisneb spontaanselt tekkimises, püsimises ja isearenenemises looduskeskkonnas. 

## Vaata ka
*Tehislikkus

## Viited
Tehislikkus

**Tehislikkus** on objekti või nähtuse omadus, mis seisneb inimtegevuse kaudu teostumises: loodusaine transformeeritakse vormi, mis ei tulene selle sisemisest loomusest. 

Tehisliku **esimene vorm** on naturaalsest loodusainest kuhjatud struktuur (kiviaed, maanteetamm, pais jms). **Teine vorm** on selliste tehisobjektide loomine, mis on looduslikega analoogilised, ent mitte identsed (nt tehislikud keemilised elemendid, tehisisotoobid, polümeermaterjalid, kultuurtaimede sordid, koduloomade tõud). Tehisliku **kolmas vorm** on selliste struktuuride moodustamine, mille iseeneslik teke on täiesti võimatu (mikroprotsessor, kosmoselaev).

Nüüdisaja inimest ümbritseb peaaegu ainuüksi tehislik mikrokeskkond, nt linnakorteris. Loodusliku transformeerimine tehislikuks toimub Maal plahvatuslikult kasvavates mõõdetes. Tehislikul puudub isetaastumisvõime, see on väga ebastabiilne ja kaldub iseeneslikult hävima (nt amortisatsioon, korrosioon), mistõttu tehislik saab püsida ainult jätkuva inimtegevuse toel. Tehisliku hävimine tähendab üha kasvavaid jäätmehulki, ammutatud loodusvarade pöördumatut kaotsiminekut jne.

## Vaata ka
*Looduslikkus

## Viited
Ökosüsteemne tehnoloogia

**Ökosüsteemne tehnoloogia** (inglise *ecological engineering*) on valdkond, mis ühendab ökoloogiat ja ehitust. Näiteks märgalapuhastid ja pinnasfiltrid reovee käitlemiseks, mahepõllumajanduslikud toidu ning muu tehnoloogilise toorme tootmise skeemid.  

Kasutust leiab ökosüsteemi omadus puhverdada ja stabiliseerida mitmesugust välismõju ning võime pruukida mitmesuguseid energiakandjaid (päikest, raskusjõudu, tuult, reovees olevate ainete keemilist energiat) mingi inimesele huvipakkuva funktsiooni (puhas keskkond, tasakaalustatud toit) loomiseks, häirimata sealjuures ökoloogilist tasakaalu ja keskkonnaruumi. 

Ökoloogilise tehnoloogia eeliseks on väikesed hoolduskulud ning huvipakkuvat protsessi toetava struktuuri isetaastuvus ja iseorganiseerumisvõime. Väikesed hoolduskulud on tingitud ennekõike nende protsesside ruumilisest hajutatusest ja pikemast ajalisest kestusest võrreldes konventsionaalse tehnoloogiaga. 

## Vaata ka
*keskkonnafunktsioonid
*mahepõllumajandus
*passiivmaja
*ökoloogiline tehnoloogia
*ökosüsteemne käsitlus

## Viited