open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hymni i Flamurit

**"Hymni i Flamurit"** ("Lipuhümn") on Albaania riigihümn. 

Sõnade autor on albaania luuletaja Aleksander Drenova. 

Hümn avaldati esimest korda Sofia albaaniakeelses ajalehes Liri e Shqipërisë ('Albaania Vabadus') 21. aprillil 1912. Luuletuse esialgne pealkiri oli "Betimi mi flamur" ("Liputõotus"). Luuletus ilmus 1912 Bukarestis luulekogus "Ëndra dhe lot" ('Unenäod ja pisarad').

Meloodia autor on Rumeenia helilooja Ciprian Porumbescu.

Hümn võeti kasutusele Albaania iseseisvumisel 1912 ning on olnud kasutusel kogu aeg, ka kommunistliku režiimi ajal. Hümnis kasutatakse nelja salmi luuletuse kuuest salmist. 

## [[albaania keel|Albaaniakeelsed]] sõnad

**Hymni i Flamurit**

Rreth flamurit të përbashkuar,
Me një dëshirë dhe një qëllim,
Të gjithë Atij duke u betuar,
Të lidhim besën për shpëtim.

Prej lufte veç ay largohet,
Që është lindur tradhëtor,
Kush është burrë nuk friksohet,
Po vdes, po vdes si një dëshmor.

Në dorë armët do t'i mbajmë,
Të mbrojmë Atdheun në çdo vend,
Të drejtat tona ne s'i ndajmë,
Këtu armiqtë s'kanë vend.

Se Zoti vet e tha me gojë,
Që kombe shuhen përmbi dhé,
Po Shqipëria do të rrojë,
Për te, për te luftojmë ne.

## Ligikaudne tõlge

**Lipuhümn**

Lipu ümber koondununa,
ühe soovi ja ühe eesmärgiga,
andkem ausõna
võidelda oma pääsemise eest.

Ainult see, kes on sündinud reeturina,
hoiab võitlusest kõrvale.
Kes on vapper, see ei kohku,
vaid langeb märtrina ürituse eest.

Relvaga käes jääme
valvama oma isamaad.
Oma õigusi me ei loovuta,
vaenlastel pole siin asu.

Sest Issand Ise on öelnud,
et rahvad kaovad maa pealt,
kuid Albaania jääb kestma,
sest tema eest me võitleme.

## Välislingid
*Hümni meloodia orkestri esituses
*Albaania hümn presidendi kodulehel 
*Hümni täistekst

----
Pealkirja "Hymni i Flamurit" kannab ka üks Fan Noli luuletus.

## Välislingid
*Luuletuse albaaniakeelne tekst
Harri Tiido

**Harri Tiido** (sündinud 8. oktoobril 1953 Jõhvis) on Eesti ajakirjanik ja diplomaat.

## Haridus
* 1971 Tallinna 2. Keskkool (Tallinna Reaalkool)
* Tartu Riiklik Ülikool inglise filoloogia

Tiido valdab inglise, soome ja vene keelt.

## Ametid

* 1976–1980 raamatukoguhoidja F. R. Kreutzwaldi nimelises Eesti NSV Riiklikus Raamatukogus 
* 1980–1992 Eesti Raadio väliskommentaator
* alates 1992. aastast Kuku Raadio toimetaja ja saatejuht. Koostas uudiseid, päevakommentaare (sise- või välispoliitilisel teemal), juhtis saateid "Keskpäevatund", "Väli(s)määraja", "Elu võimalikkusest Eesti Vabariigis" jt
* 1996–1997 raadio Ameerika Hääl toimetaja 
* 1997–2000 Kuku Raadio peatoimetaja 
* 2000–2003 Eesti Vabariigi Välisministeeriumi asekantsler julgeolekupoliitika alal 
* 2. september 2003 – 2007 Eesti suursaadik NATO juures
* 2008–2011 Eesti suursaadik Afganistanis, asukohaga Tallinnas
* 2011–2014 Eesti alalise esinduse asejuht Euroopa Liidu juures PSC küsimustes
* Trilateraalse Komisjoni Täidesaatva Komitee liige
* 2014 – 2018 Eesti suursaadik Poolas
* 2018 – 2020 Eesti suursaadik Soomes

## Tunnustus
* Pälvis esimesena Robert Lepiksoni asutatud eetilise ajakirjaniku preemia
* 1998 Kuldmikrofon analüütilise ajakirjanduse viljelemise eest
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2004 Valgetähe III klassi teenetemärk

## Saatesari „Harri Tiido taustajutud” Vikerraadios
Alates teisipäevast, 29. septembrist 2020 avaldab Harri Tiido Vikerraadios arvamust saatesarjas „Harri Tiido taustajutud”, üllitades kaks korda nädalas, teisipäeval ja neljapäeval, lühiloo avardamaks kuulajate maailmapilti.

## Isiklikku
Harri Tiido on abielus rahvusvaheliste suhete teadlase Anna Tiidoga (PhD), neil on tütar Katrin.

## Viited

## Välislingid

* "HARRI TIIDO: Ivanovid ja ida-lääne suhted" Eesti Päevaleht, 16. veebruar 2004 (koopia välisministeeriumi kodulehel)
* 18.12.2008, Harri Tiido, Maailm pärast aastat 2008, sirp.ee
* Toomas Sildam "Harri Tiido: Eesti kõige suurem oht on Eesti ise" ERR, 4. august 2020 (intervjuu pärast lahkumist välisteenistusest)
*„Harri Tiido taustajutud”
Hea ja kurja pildid

**"Hea ja kurja pildid"** (**"Bilder von Gut und Böse"**) on Martin Buberi teos. 

Raamat ilmus 1952 Kölnis. 

## Kokkuvõte
### Eessõna
Suvel 1935 minu sõbra Paul Desjardins'i korraldatud kohtumisel (Pontigny "dekaadil") läks askeesi üle arutamisel jutt kurjale. See on mind noorusest saadik huvitanud, ma hakkasin sellega tegelema pärast Esimest maailmasõda. Ma olen sellest kirjutanud ja ettekandeid pidanud. Sellepärast võtsin diskussioonist elavalt osa ning elav mõttevahetus Nikolai Berdjajeviga ja Ernesto Buonaiutiga ärgitas mind naasma selle Berdjajevi sõnul "paradoksaalse" probleemi juurde. Järgmise aasta dekaadil esitasin ma oma arusaama detailsemalt, peatudes Vana-Iraani ja Iisraeli kurjanägemuse võrdlusel. Mulle oli tähtis näidata, et inimese elus ei ole hea ja kuri samalaadse struktuuriga, olgugi küll vastandlikud omadused. Berdjajev ütles selle probleemi kohta, et seda on võimatu lahendada või kas või ratsionaalselt püstitada, sest siis ta kaob. Ja sellest võimatusest lähtudes püstitas ta küsimuse, kuidas alustada võitlust kurjaga. Mina oma ettekandes püüdsin lahenduse asemel anda aset leidva kurja sünteetilise kirjelduse, et kurja paremini mõista. Minu vastus oli: võitlust tuleb alustada omaenda hinges; kõik muu saab tuleneda ainult sellest.

Mõne aasta pärast, olles juba Jeruusalemmas, kirjutasin ma selle vastuse jutustuseks, millele ma legendaarse Googi järgi Maagoogi maal (Hesekieli raamat 38:2) panin pealkirjaks *Goog ja Maagoog*. (Pärast Googi sõdu peab tulema Messias). See vastus kätkeb õpilase sõnades õpetajale:

""Rabi," ütles ta katkeva häälega, "kuidas on lood tolle Googiga? Ta saab ju väljas olla ainult sellepärast, et ta on sees?" Sealjuures osutas ta oma rinnale: "Pimedust, millest ta on saadud, tuleb otsida üksnes meie nõrgast või salakavalast südamest. Googi on üles kasvatanud meie Jumala-reetmine."" Kujutage ette seda aega, seda kümmet aastat, mis mul läks vastuse andmiseks. Vastus on käesolevas raamatus. Aega läks sellepärast, et ma ei taibanud kohe, et Piibli hüpoteesid heast ja kurjast ja Avesta omad põhinevad täiesti erinevatel kurja variantidel. Neid tõdesid saab esitada ainult müütidena. Mõisted on ainult abivahendiks, sillaks müüdi ja reaalsuse vahel. Inimene teab kaosest ja loomisest kosmogoonilises müüdis, ja tal on vahetu kogemus, et kaos ja loomine leiavad aset temas, kuid ta ei näe neid koos, ta kuulab müüti Luciferist ega märka teda oma elus. Tal on tarvis silda.

### Esimene osa

### Teine osa

### Kolmas osa
Henrik Gabriel Porthan

**Henrik Gabriel Porthan** (8. november 1739 Viitasaari – 16. märts 1804 Turu) oli Soome haritlane, keda nimetatakse vahel Soome ajaloo isaks.

Porthan oli Soome keeleteadlase ja piiskopi Daniel Jusleniuse õpilane. Juslenius oli fennofiil ja selleks sai ka Porthan.

Porthan pühendas kogu oma elu teaduslikule tööle. 1754. aastal kaitses Turu Akadeemias magistritöö. Üsna pea pärast seda asus ta akadeemia juures tööle (algul dotsendina, siis töötas raamatukogus ja lõpuks oli professori ametikohal). 1777 sai ta ülikooli retoorika ja ladina keele professoriks.

Porthan pani aluse soome rahvaluule, keele ja ajaloo uurimisele. Rahvaluule alalt on olulisim teos "De poësi Fennica" ("Soome luulest"; ilmus 5 osas 1766–1778). Šotimaa luuletaja James Macphersoni eeskujul hakkas ta koguma vanasõnu ja rahvalaule, näidates sellega soome rahvaloomingu rikkust. See teos aitas tekitada avalikkuse huvi Kalevala-legendide ja soome mütoloogia vastu ning oli aluseks kõigile hilisematele uurimustele soome rahvaluulest.

Teda huvitas ka keelesugulus ja hõimurahvad. Ta õppis ungari keelt ning uuris ungari ja lapi keele sugulust.

Porthan oli esimene, kelle jaoks Soome ajalugu oli iseseisev uurimisvaldkond. Ülikooli töötajana oli tal juurdepääs ülikooli raamatukogus olevatele ajalooallikatele, mida ta hoolega uuris.

Ajaloolasena kirjutas ta teedrajava töö "Juusteni piiskopikroonika", mis ilmus aastatel 1784–1800 56-osalise väitekirjana. Porthan varustas selle põhjalike ja täpsete kommentaaridega ning seda võib seetõttu pidada esimeseks Soome teaduslikuks ajalooks.

Porthan kirjutas ka rootsi- ja ladinakeelseid luuletusi, mis aga mingeid uuendusi luulesse ei toonud.

Porthan oli Frans Mikael Frantzéni õpetaja ning inspireeris kogu järeltulevat põlvkonda, kelle seas olnud kirjameestest ja luuletajatest paljud asutasid 1831 Soome Kirjanduse Seltsi.
Hälbiv käitumine

**Hälbiv käitumine** (*deviant behaviour*) on inimese või grupi tegevus, mis ei ole vastavuses antud ühiskonna või kultuuri, subkultuuri, grupi iseloomulike (legitiimselt paika pandud või faktiliselt kujunenud) normide ja ootustega (nt moraal, kombed, traditsioon, tegevusmoodused ja käitumismallid) ning on ühiskonna poolt hukka mõistetud. Sageli peetakse hälbivast käitumisest rääkimisel silmas neid käitumisviise, mis on seadusega keelatud.

## Vaata ka
*Hälbiva käitumise uuringud

## Kirjandus
* Matti Laine, "Sissejuhatus kriminoloogiasse ja hälbiva käitumise sotsioloogiasse" Vankeinhoidon koulutuskeskus 1997 

## Välislingid
*"Eesti alaealiste hälbiv käitumine" Tartu Ülikooli Õigusinstituudi uuring, 2006
*Airi Mitendorf: "Hälbiva käitumise kujunemine kriminaalhooldusaluste tõlgendusel" magistritöö, Tartu Ülikool 2004
Henri Hérouin

**Henri Hérouin** [anr'ii eru'ään] (sündinud 1876, surmaaeg teadmata) oli Prantsuse vibulaskja.

Hérouin võitis 1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis kaks esikohta: harjutustes *[[Championnat du Monde]] (au Berceau)* (31 silma) ja *[[Au Cordon Doré]]* (50 m). Mõlemad harjutused toimusid 28. mail.

Võistlus oli avatud kõigile. Harjutuses *Championnat du Monde* osales ainult 2 võistlejat.

## Vaata ka
*Vibulaskmine 1900. aasta suveolümpiamängudel
Honorius

**Honorius** (**Imperator Caesar Divi Theodosii Flavius ''Honorius'' Augustus**, 384 –423) oli Lääne-Rooma keiser 395 – 423.
Hadrianus

**Hadrianus** (**Imperator Caesar Divi Traiani Parthici Divi Nervae Traianus ''Hadrianus'' Augustus**; sünninimi **Publius Aelius Hadrianus**; 24. jaanuar 76 Italica – 10. juuli 138) oli Vana-Rooma keiser 11. augustist 117 kuni surmani.

Lisanimed, mida ta kandis (kasutas neid ainult Kreekas): Olympios (128), Panhellenios (132), Panionios (132). Tiitlid, millest ta keeldus: Optimus, Germanicus, Dacicus, Parthicus.

Hadrianuse eestkostja oli tema sugulane Traianus, kelle õe Marciana tütre Matidia tütre Sabinaga ta 100. aastal abiellus. Hadrianus osales Traianuse juhtimisel sõjas daaklaste ja partlaste vastu, oli 108. konsul, siis asehaldur Pannoonias ja Süürias. Oma naise Plotina mõjul adopteeris Traianus surivoodil Hadrianuse ja määras ta enda järglaseks.

Hadrianus ei jätkanud Traianuse vallutuspoliitikat. Ta lõpetas sõja Partiaga, loobus Armeeniast ja Mesopotaamiast ning asus kindlustama riigipiiri. 122. aastal alustati Britannias Solway lahest Tyne'i suudmeni kulgeva 17 kindluse ja 80 väravaga Hadrianuse valli ehitamist. Tugevdati Ülem-Germaania ja Reetia vahelist piirivööndit ning kindlustati Doonau piiri.

Hadrianus tegi pikki reise, mistõttu teda nimetati reisivaks keisriks. Aastatel 121–125 külastas ta ida- ja lääneprovintse ning Aafrikat, 128–132 taas idaprovintse. Aastatel 132–135 surus ta maha viimase suure juutide ülestõusu, mida juhtis Bar-Kohba.

## Muud

Hadrianus tõstis oma lemmiku, kreeka nooruki Antinouse pärast tema surma sisuliselt jumala staatusse.

Hadrianus ehitas Tivoli (Tibur) linna lähedale oma tarbeks villa (*Villa Adriana*), mis on siiani üks suuremaid villakomplekse (laiub umbes 200 hektaril). Elu lõpuaastatel valitses Hadrianus sealt ka impeeriumi. Hiljem kasutati kujusid ja marmorit Villa d'Este ehitamisel, praegu on Hadrianuse villast järel ainult varemed.

Hadrianus oli Rooma keisritest esimene, kes kandis habet (ilmselt armi peitmiseks).

## Välislingid
*Keiser Hadrianuse villa all oli kilomeetrite kaupa tunneleid orjadele, Delfi, 19. jaanuar 2014
Hainaut' provints

**Hainaut' provints** [än'oo] (hollandi keeles *Henegouwen* [heenehauen]) on prantsuskeelne provints Belgia kaguosas Valloonias, Valloonia kõige läänepoolsem ja kõige rahvarohkem provints. 

Hainaut' provints piirneb (päripäeva alates põhjast) Belgia provintside Lääne-Flandria, Ida-Flandria, Flaami Brabandi, Vallooni Brabandi ja Namuriga ning Prantsusmaaga. 

Halduskeskus on Mons (hollandi keeles *Bergen*). Teised suuremad linnad on Charleroi, La Louvière, Mouscron ja Tournai.

Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks (*arrondissements*) ja 69 vallaks.  

Suurem osa praegusest Hainaut'st asetseb varasema Hainaut' krahvkonna (1071–1794) alal. 

Nii krahvkond kui provints on saanud nime Haine'i jõe järgi (saksa keeles *Henne*).

Provintsi nimi vallooni keeles on *Hinnot*, lääne-flaami keeles *Enegouwn*, varasem ingliskeelne nimi on *Hainault*. Saksakeelne nimi on *Hennegau*. Venekeelne nimi on *Эно*, ukrainakeelne nimi on *Ено*.
   
## Hainaut' provintsi vallad

Märkus: loendi järjenumbrid vastavad parempoolsel kaardil toodud numbritele.

## Vallad ringkondade kaupa

## Viited
Hati keel

**Hati keel** ehk **protoheti keel** oli Heti riigi põlisasukate hattide keel. See oli mitteindoeuroopa päritolu.

Hati keelt kõneldi Väike-Aasia kirdeosas. Selle tõrjusid välja indoeuroopa keeled (sealhulgas heti keel) umbes 1000 eKr.  

Hati keelel oma kirjasüsteemi ei olnud. Säilinud on üksnes hatikeelsed pöördumised jumalate poole hetikeelsete kiilkirjatekstide koosseisus. Tekstid on arusaadavad ainult koos hetikeelse tõlkega. 

On oletatud hati keele sugulust abhaasi-adõgee keeltega.
Hubert Van Innis

**Hubert Van Innis** [hüübert fan innis] (24. veebruar 1866 Belgia – 25. november 1961) oli Belgia vibulaskja, kes võitis olümpiamängudel kokku 6 esikohta ja 4 teist kohta. Ta oli Belgia esimene olümpiavõitja ning oma aja parim vibulaskja.

1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 28. mail harjutuses *[[Championnat du Monde]]* teise koha, harjutuses *[[Au Cordon Doré]]* ( 50 m) teise koha, harjutuses *[[Au Cordon Doré]]* (33 m) esikoha, harjutuses *[[Au Chapelet]]* (50 m) neljanda koha ja harjutuses *[[Au Chapelet]]* (33 m) esikoha.

1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis võitis ta 5. augustil liikuva lindmärklaua pihta lastes lauadistantsil 28 m individuaalse esikoha (144 silma) ja võistkondliku teise koha, distantsil 33 m individuaalse (139 silma) ja meeskondliku esikoha ning distantsil 50 m individuaalse teise koha (106 silma) ja võistkondliku esikoha.  

1920. aasta mängudel lasti kullatud metallist lindude ("kukkede", "kanade" ja "tibude") pihta. Need olid kinnitatud kõrge ridva otsa või püramiidi otsa mitmel põikridval läbisegi. Meeskondlikul võistlusel asetuti ploki- või kiilukujuliselt üksteise kõrvale ja taha.

Van Innis on Belgia edukaim olümpiavõistleja, kuigi ta osales ainult kahtedel olümpiamängudel. Antwerpeni võistlustel oli meelega kavasse pandud palju vibulaskmisvõistlusi, et Belgia sportlastel oleks võimalik rohkem medaleid võita. Van Innis on olümpiamängudelt kõige rohkem medaleid saanud vibulaskja. Seda rekordit tõenäoliselt enam ei ületatagi. Tähelepanuväärne on ka tema olümpiastaaž. 

Peale selle tuli Van Innis 1933 olümpiavibuga individuaalseks ja võistkondlikuks maailmameistriks (olümpiamängudel pärast 1920. aastat kuni 1972. aasta suveolümpiamängudeni vibusport enam kavas ei olnud). 

Belgias Zemsti lähedal Elewijtis on Hubert Van Innise monument. 1995. aastal tõsteti see ajutiselt maha ning viidi Antwerpenisse sealsete olümpiamängude 75. aastapäeva pidustustele.

## Välislingid
* Foto retrolympics lehel
Inglise keel

**Inglise keel** *(English)* on indoeuroopa keelkonda kuuluv läänegermaani keel, mis kujunes välja anglosakside valitsemise ajal Inglismaal. Seda räägib 380 miljonit inimest emakeelena ja umbes 600 miljonit esimese võõrkeelena. Ligikaudu 2 miljardit inimest maailmas valdab inglise keelt vähemalt elementaarse suhtlemise tasandil. 

Inglise keel on ametliku keelena kasutusel Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Austraalias, Uus-Meremaal ja Lõuna-Aafrika Vabariigis. Briti Rahvaste Ühenduse riikides kasutatakse seda ametliku või tähtsuselt teise keelena.

Inglise keel kuulub läänegermaani anglo-friisi alamrühma. Tema lähimad sugulased on šoti keel ja Põhja-Hollandis räägitav friisi keel. Mõned keeleteadlased ei pea šoti keelt eraldi keeleks, vaid inglise keele murdeks.

Veel on inglise keele lähedased sugulased ülejäänud läänegermaani keeled, mis ei kuulu anglo-friisi rühma: alamsaksa, hollandi, afrikaani ja ülemsaksa keel. Kuid inglise ja šoti keel on arenenud neist isoleeritult ja sellepärast neist tugevalt lahknenud.

Vanainglise keel (*Old English*) tekkis pärast läänegermaani hõimude (anglite, sakside jt) asumist Britanniasse, seega pärast 5.–6. sajandit. 12.–14. sajandil sai inglise keel suuri mõjutusi prantsuse keelest: (laenati sõnu, grammatika muutus lihtsamaks).

Nüüdisaegne kirjakeel on kujunenud 14. sajandist alates, kui vanainglise keel arenes keskinglise keeleks (*Middle English*). Selle enam-vähem muutumatuna püsinud õigekirjutus kajastab 15.–16. sajandi hääldust.

Umbes 16. sajandil algul arenes keskinglise keel uusinglise keeleks, mis püsib tänapäevani.  

Inglise keelel on hulgaliselt häälduse ja ka sõnavara poolest erinevaid dialekte ja muid alamkeeli. Inglismaa eri krahvkondades kõneldakse murrakuid, mis võivad teise kandi inimestele olla arusaamatud. Samuti kõneldakse maailmas kümneid inglise keele kreoolkeeli.

## Vaata ka
*Inglise tähestik
*Ingliskeelne kirjandus
*Ingliskeelne Vikipeedia
*Põhja-Ameerika inglise keel
**Ameerika inglise keel
**Kanada inglise keel

## Viited

## Välislingid

* Inglise-eesti-inglise sõnastik. EKI
* Eesti-inglise-eesti sõnastik. Annaabi.com
*  Vikisõnaraamatus

; Artikleid
* Michael D. Gordin: "Absolute English" Aeon, 4. veebruar 2015 (kuidas inglise keelest sai teaduses ainuvalitsev keel)
Itaalia keel

**Itaalia keel** on indoeuroopa keelkonna romaani rühma keel, mida kõneleb umbes 61,5 miljonit inimest Itaalias, Šveitsis, kohati Aafrikas ja mujal. Itaalia keel on kujunenud rahvaladina keelest. Keele esimesed kirjalikud mälestised pärinevad 9.–10. sajandist. Kirjakeel on kujunenud Firenze ümbruse murde alusel (Dante ja Boccaccio loomingu mõjul). Itaalia keelest pärineb suur osa muusika oskussõnavarast.

Corsivo- come scriverlo a mano in italiano, schede didattiche con alcuni esempi di Paolo Villa (prima edizione commons wikimedia org)-Letters-characters in italics-cursive- how to write it by hand in Italian.pdf|Käekiri Itaalia koolides (XX - XXI sajand)

## Viited

## Kirjandus
* Berloco, Fabrizio (2018), *[https://books.google.ee/books?id=DYynDwAAQBAJ&pg=PA3#v=onepage&q&f=false The Big Book of Italian Verbs: 900 Fully Conjugated Verbs in All Tenses. With IPA Transcription, 2nd Edition]* (2. väljaanne), Lengu, ISBN 9788894034813.
* Simone, Raffaele (2010), *Enciclopedia dell'italiano*, Treccani.
* Palermo, Massimo (2015), *Linguistica italiana*, Il Mulino, ISBN 9788815258847.

## Välislingid

* Itaalia nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Happesusindikaator

**Happesusindikaator** on keemiline aine, millega määratakse kindlaks lahuse pH.

pH indikaatoriks on kas nõrk alus või nõrk hape.

pH määratakse kindlaks lahuse värvi järgi peale indikaatori lisamist. 
 
Indikaatoreid kasutades saadud väärtused ei ole enamasti eriti täpsed.

Tuntud happesusindikaatorite sekka kuuluvad näiteks fenoolftaleiin, metüüloranž, lakmus, tümoolsinine ja universaalindikaator.

## Vaata ka
*pH
*Tiitrimine
*Hape
*Alus
Iooniline side

**Iooniline side** on ioonidevaheline keemiline side, mis tekib vastasmärgiliste laengutega ioonide elektrilise tõmbumise tulemusena. Iooniline side esineb aktiivsete metallide ja (aktiivsete) mittemetallide vahel (paljud soolad, mitmed oksiidid ja hüdroksiidid). Ioonilise sideme tekkeks peab sidet moodustavate elementide elektronegatiivsuse vahe olema vähemalt 1,7.

## Vaata ka
*Ioonsed ained
*Kovalentne side
Erakond Isamaaliit

**Erakond Isamaaliit** oli rahvuslik-konservatiivne kristlik-demokraatlik liberaalse majanduspoliitikaga Eesti erakond aastatel 1995–2006.

Isamaaliit loodi 2. detsembril 1995 Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei ja Rahvusliku Koonderakonna Isamaa ühinemise teel. Paljud nimetatud kahe partei liikmetest olid juba varem töötanud koos Eesti kodanike komiteede liikumises, Eesti Muinsuskaitse Seltsis ja Eesti Kongressis.

1995–1998 oli erakonna esimees Toivo Jürgenson, 1998–2002 Mart Laar, 2002–2005 Tunne Kelam ja aastast 2005 kuni ühinemiseni Res Publicaga Tõnis Lukas.

Isamaaliit on mänginud olulist rolli iseseisvuse taastanud Eesti elu kujundamisel, olles valitsuse juhtiverakond kolmandiku sellest ajast. Samuti oli Lennart Meri "Isamaa" kandidaadiks Eesti presidendi kohale 1992. aastal.

Isamaaliidu juures tegutsesid Rahvuslaste ühendus, Naiskogu, Ettevõtjate ühendus, Rahvuskultuuri ühendus, Sportlaste ühendus, Seeniorite kogu, mitmed toimkonnad ja töörühmad ning noorteühendus Noor-Isamaa.

2001. aasta presidendivalimistel valiti Isamaaliidu presidendikandidaadiks Peeter Tulviste.

2006. aasta jaanuari seisuga oli Isamaaliidul üle 3200 liikme.

18. märtsil 2006 võttis Eesti Demokraatliku Partei kongress vastu otsuse liituda Isamaaliiduga.

4. aprillil 2006 teatasid erakond Isamaaliit ja erakond Res Publica kavatsusest ühineda. Sama aasta 4. juunil saavutas ühinemisotsus ka Pärnus peetud erakonna suurkogu toetuse. Ühenderakonna nimeks kinnitati ametlikult Isamaa ja Res Publica Liit. Kuni ühinemisprotsessi lõpuleviimiseni juhtisid seda kaks esimeest – Tõnis Lukas ja Taavi Veskimägi.

## Viited
Illüüria keel

**Illüüria keel** on muistsete illüürlaste keel. Kuulub indoeuroopa keelkonna paleobalkani rühma. Kõige lähedasem on albaania keelele, ilmnevad seosed ka balti, slaavi ja germaani keeltega.

On esindatud kahe lähedases suguluses oleva variandiga – balkani-illüüria ja messapi keelega. Esimene oli levinud Balkani poolsaare loodeosas. Teateid sellest leidub antiikautoritel 7. sajandist eKr kuni 4. sajandini pKr. Tõrjuti välja ladina keele poolt. Nimede põhjal võib otsustada, et illüüria keel Balkani poolsaarel jaguneb kaheks murdevööndiks (dalmatiini ja pannooni). Balkani-illüüria keelest ei ole kirjalikke mälestisi. Jäljed sellest keelest on rekonstrueeritud paljude pärisnimede (isikunimede, kohanimede, rahvanimede) ning väheste glosside põhjal antiikautorite teostest. Messapi keelt peegeldavad umbes 350 lühikest stereotüüpset pealdist, mis on leitud Kagu-Itaaliast (6. sajand eKr – 1. sajand pKr) ja mõned glossid.

Mõlemale illüüria keele variandile on iseloomulik indoeuroopa vokaalide **a*, **e*, **o* kolmeliikmelise süsteemi üleminek kaheliikmeliseks *e*, *a*; diftongide *ai*, *au*, *eu* (messapi variandis ka *ou*, *ei*), sonantide *l*, *r*, *m*, *n* ja 10 konsonandi olemasolu. Konsonantismile on iseloomulik indoeuroopa **b*/*bh*, **d*/*dh*, **g*/*gh* peegeldumine kujul *b*, *d*, *g*.

Morfoloogiast on vähe teada. Rekonstrueeritud on käändsõnatüved, mille lõpus on -*a*, -*o* või konsonant, formandid -*n*-, -*nd*-, -*nt*-, -*r*-, -*l*-, -*d*-, -*t*-, -*st*- jt. Messapi variandi puhul on rekonstrueeritud 5 käänet (nominatiiv, genitiiv, daativ, akusatiiv, instrumentaal) ning üksikud verbi aoristi-, perfekti- ja optatiivivormid.

Teadmised süntaksist on raidkirjade tekstide trafaretsuse tõttu piiratud. Pühendusraidkirjad järgivad mustrit VO (verb + objekt). Teine sagedane järgnevus on käändsõna nominatiiv + käändsõna genitiiv + verb.

Leksika koosneb pärisnimedest, mille tähendus jääb sageli segaseks. Teadaolevad üldnimed on glossid ning mõned interpreteerimisele alluvad sõnad raidkirjadelt.

Piirkonna nime *Dardania* seostatakse albaania sõnaga *dardhë* 'pirn'. Piirkonna nime *Delminium* seostatakse albaania sõnaga *delme*, *dele* 'lammas'. Piirkonna nime *Dimalum* seostatakse albaania sõnadega *di* (*dy*) 'kaks' ja *mal* 'mägi'. Isikunime *Barduli* seostatakse albaania nimega *Bardhyl* 'valge'.
Iljušin Il-86

**Iljušin Il-86** on esimene Nõukogude Liidus loodud ja seeriana ehitatud nelja turboventilaatormootoriga laiakereline keskmaaliinide reisilennuk. Suuruselt on see võrreldav Ameerika Ühendriikide McDonnell Douglas DC-10 ja Lockheed L-1011-ga ega Euroopa Airbus A300-ga. Iljušin Il-86 esmalend oli 22. detsembril 1976. Liinilennukõlblikkuse sertifikaadi sai lennuk 24. detsembril 1980.

Rahvusvahelistel lennuliinidel ei olnud Il-86 konkurentsivõimeline. Mootorite kütusekulu oli 25% suurem kui teistel sama klassi lennukitel, samuti oli lennuk rahvusvaheliselt kehtestatud normidest kõrgema müratasemega. Mootorite tööressurss oli väike ja hooldusvälbad lühikesed, puudus ka vabaturumajanduses vajalik logistiline paindlikkus.

NSV Liidu Lennukitööstuse Ministeerium plaanis osta Inglismaalt kopeerimiseks Il-86-le sobiva mootori partii (8 mootorit) RB.211-22 turboventilaatormootoreid, kuid inglased seadsid tehingu tingimuseks vähemalt 100 lennuki ehk 4 x 100 mootorit ostmise. Selle tulemusena pidid venelased ehitama D-18T mootorid eelneva projekti D-36 põhjal.

Il-86 lennukit hakkas kasutama Nõukogude Liidu ainuke tsiviillennunduse organisatsioon Aeroflot. Kuigi 1990. aastate alguses loodeti lennukit müüa idabloki riikidesse, jäid need plaanid Nõukogude Liidu lagunemise tõttu katki.

26. detsembril 1980 tegi Il-86 Moskvast Taškenti oma esimese lennu reisijatega. Regulaarsetel liinidel algasid Il-86 lennud alles 1. veebruari 1981 ning seda vaid Nõukogude Liidu sisestel liinidel. Juunis 1981 lisati Il-86 lennusihtkohtade hulka Ida-Euroopa riigid, Lääne-Euroopa sihtkohad lisandusid oktoobris.
1982. aastal alustati liinilende ka Moskvast Havannasse, vahemaandumisega Shannoni lennuväljal Iirimaal ja Ganderi lennuväljal Kanadas Newfoundlandil.
Lisaks lennati Sali saare kaudu ka Lõuna-Ameerikasse – Buenos Airesesse, Montevideosse, Limasse, Rio de Janeirosse ja São Paulosse.

Il-86, mida tänaseks on ehitatud umbes 120, on endiselt kasutusel üksnes SRÜ riikides. Tänu suurele reisijate mahutavusele on Il-86-d kasutusel reisijaterohketel Nõukogude Liidu lennuliinidel.

## Tehnilised andmed
* Tiiva noolsus: 35°
* Lennukaal: 215 tonni
* Suurim lennukiirus: 950 km/h
* Reisikiirus: 900 km/h
* Mootorid: 4 x NK-86, tõukejõuga 13,3 tonni iga mootor
## Viited
Iljušin Il-96

**Iljušin Il-96-300** (Il-96-300) on Nõukogude Liidus loodud ja praegu Venemaal ehitatav laiakereline nelja turboventilaatormootoriga kaugmaa reaktiivreisilennuk, mille esmalend toimus 28. septembril 1988.

Il-96-300 põhineb varasemal lennukil Iljušin Il-86, kuid kasutatud on uusi ehitustehnoloogiaid ja avioonikat. Lennukile on paigaldatud FlyByWire juhtimissüsteem, 6 ekraaniga EFIS (*Electronic Flight Instrument System*) näidikutepaneel, säilitatud on vana kolmeliikmelise meeskonna organiseeritus. 

Arendustöö Nõukogude Liidu teise pikamaareisilennuki saamiseks algas 1980. aastate keskel. Il-96 lennukõlbulikkuse sertifikaat väljastati Venemaal 29. detsembril 1992. Esimesena sai Il-96-300 oma lennukiparki Aeroflot.

Suurendatud on tiivaulatust. Lennuki ökonoomsuse huvides, parema aerodünaamika saavutamiseks on tiiva tippudesse lisatud vingletid, muudetud on kere elemente; kasutusele võetud uuemad mootorid Solovjov PS-90A on firmalt Aviadvigatel, need turboventilaatormootorid ei ületa ICAO (International Civil Aviation Organization) kehtestatud punkti 3 mürataseme piirangu nõuet, kuid jäävad ökonoomsuselt alla Lääne sama klassi mootoritele. Il-86 mootorid ei vastanud nõutud mürataseme standarditele. 

## Iljušin Il-96M ja Il-96T

Iljušini konstrueerimisbüroos töötati välja Il-96 pikendatud kerega versioon ning varustati Ameerika Ühendriikide Pratt&Whitney PW2237 mootorite ja Lääne elektroonikaga. Reisilennuki tähis on Il-96M, transpordilennukiversiooni tähis aga Il-96T.

Kui Il-96-300-st näib saavat lühikese kasutuskestusega üleminekulennuk, siis Il-96M/Il-96T-le paistab tulevik helgem. Saadud on üle 30 tellimuse.

## Lennutehnilised andmed
### Il-96-300
* **tiivaulatus:** 60,11 m
* **pikkus:** 55,35 m
* **kõrgus (kiiluga):** 17,55 m
* **mootorid:** 4 turboventilaatormootorit tõukejõuga 4 x 160,0 kN, Aviadvigatel (Solovjov) PS-90A
* **kiirused** 
** reisikiirus: 850–900 km/h
** pikamaareisikiirus: Mach 0,78
** suurim lubatud reisikiirus: Mach 0,80
** suurim lubatud kiirus: Mach 0,84.
* **lennukaugus:** sõltuvalt kaalust 9000 – 12 000 km
* **tühimass:** 121,5 t
* **maksimaalne stardikaal:** 250 t
* **maksimaalne maandumiskaal:** 183 t
* **kütusepaakide maht:** 150 t
* **mahutavus:** 
** kolmeliikmeline meeskond: 2 pilooti ja lennumehaanik;
** üheklassiline konfiguratsioon: 300 reisijakohta (9 istekohta kõrvuti kahes salongis);
** kolmeklassiline konfiguratsioon: 235 reisijakohta, millest 22 esimeses klassis (6 kõrvuti), 40 äriklassis (8 kõrvuti) ja 173 turistiklassis (9 kõrvuti);
** kere esiosa lastiruumi võib paigutada 9 tonnise koorma: 6 LD3 konteinerit või alust;
** kere tagaosa lastiruumi võib paigaldada 15 tonnise koorma: 10 LD3-konteinerit või alust.

## Lennukite koguarv
Kokku on ehitatud 16 lennukit Il-96-300: neist 6 Aeroflotile, 3 Domodedovo Civil Aviation Enterprise'ile, 2 Krasairile, 2 Cubana de Aviacionile, 2 Venemaa valitsusele ja 1 Atlant-Soyuz Airlinesile (transpordilennukiversioon).

## Viited
Isabel Coixet

**Isabel Coixet i Castillo** (sündinud 9. aprillil 1962 Barcelona Barcelonèsis) on Hispaania filmirežissöör ja -stsenarist.

Isabeli vanaema oli Barcelonas kino piletimüüja. Isabel veetis palju aega kinos ja unistas filmiloojaks saamisest. Kui tüdruk 7-aastaselt esimest korda armulaual käis, sai ta kingituseks 8-millimeetrise filmikaamera.

Barcelona ülikoolis 18. ja 19. sajandi ajalugu õppides töötas ta reklaamikirjutajana. Reklaamiagentuurist näpatud filmile tegi ta eksperimentaalseid lühifilme. Ta hakkas ise reklaamfilme tootma, ja varsti näidati neid televisioonis kogu Euroopas.

Coixet oskab viit keelt.

Film "Mi vida sin mí" ("Minu elu ilma minuta"; 2003) räägib 23-aastasest naisest, kellel avastatakse ravimatu kõhukasvaja. Ta koostab nimekirja asjust, mida ta elus peab veel ära tegema ja kogema: leidma mehele uue naise, magama võõra mehega, kelle ta endasse armuma paneb ... Juhtub, et ta armub ise.

## Tsitaate
*Toode ei ole lihtsalt asi, see on lugu kelleltki, kes midagi vajab.*

*Ma vajan igapäevaelus pisut salapära, ent ma vajan ka viisi, kuidas aru saada, mis maailmas toimub. Tõde võib alati leida, kuid kõigepealt peab olema salapära.*

## Välislingid
* Koduleht fotodega
Iljušin Il-62

**Iljušin Il-62** (vene keeles *Ильюшин Ил*-62; NATO koodnimi *Classic*) on Nõukogude Liidus loodud neljamootoriline reaktiivreisilennuk.

Il-62 esmalend toimus 1963. aastal ning liinilendudele võeti lennuk 1967. aastal. Kuni 1990. aastate alguseni oli Il-62 ainus Nõukogude Liidu pikamaaliinide reisilennuk. Baasmudeli Il-62 täiustatud versioon oli Il-62M ja tugevdatud tiivaga variant Il-62MK. Viimane Il-62M ehitati 1993. aastal.

Il-62 lendas enamiku sotsialismimaade reisilennufirmade liinidel ning teistes nii-öelda sõbralikes riikides nagu Kuuba, Egiptus ja Mosambiik. Lennufirma LOT ja CSA lennukid Il-62 lendasid isegi Euroopa liinidel, kui oli vaja suure mahutavusega reisilennukit.

Praegu on käigus veel ainult mõni Il-62, modernsem Il-62M lendab veel mitmes lennufirmas: Aeroflot, Cubana de Aviación, Domodedovo Airlines ja Khabarovsk Air Enterprise.

## Välislingid
Indeks (semiootika)

**Indeks** (ladina keeles *index* 'teataja, näitaja') on üks kolmest peamisest märgitüübist (teised on ikoon ja sümbol). Indeks on semiootikas niisugune märk, mille esitis on objektiga korrelatiivses seoses. Nii näitab indeks tihti  piirnevust, seotust, külgnevust. 

Näiteks suits on tule indeks, sest on küllalt kõrge korrelatsioon suitsu ja tule esinemise vahel. 

Indeksi mõiste võttis semiootikas kasutusele Charles Sanders Peirce.
Imerethi piirkond

**Imerethi piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) ja ajalooline piirkond Gruusia lääneosas.

Piirkonna ISO 3166 kood on GE-IM.

## Loodus

Piirkonda ümbritsevad põhjas Suur-Kaukasuse Ratša ahelik ning idast Surami ahelik. Madalamad alad jäävad läände, kus mägialad lähevad üle Kolhethi madalikuks. Piirkonna kõrgeim tipp on 2850-meetrine Mephistskharo ning läänes madalaim Rioni org (27 meetrit üle merepinna).

Peamisteks jõgedeks on Rioni ja tema vasakpoone lisajõgi Kvirila.

Esineb üleujutusi, maavärinaid, maalihkeid.

Madalamatel läänepoolsetel aladel võimaldab vahemereline kliima kasvatada teepõõsast ning lähistroopilisi puuvilju (tsitruselisi), idas viinamarju. Mägedes levivad metsad ning alpi niidud.

## Haldusjaotus
Regioon jaguneb halduslikult kaheksaks rajooniks ja neljaks rajooni staatuses linnaks:

## Rahvastik
Imerethia elanikud on grusiinide subetnos. Grusiinide perekonnanimed lõpevad harilikult liitega -*švili* ('poeg'), imerethialaste perekonnanimi aga liitega -*dze* (näiteks Nikolai Tšehidze)

## Ajalugu
Imerethi kui ajalooline piirkond hõlmab Rioni jõe keskjooksul Kolhida madaliku ja seda ümbritsevate mägede ala. Ajalooliseks keskuseks ja pealinnaks on olnud Khuthaisi.

975–1442 oli Imerethi ühendatud Gruusia koosseisus. Seejärel oli omaette kuningriik, mis 1555. aastal langes Türgi ülemvõimu alla.

1804. aastal sai Imerethist Venemaa protektoraat ja aastal 1810 liideti ta Venemaaga.
Irakli Abašidze

**Irakli Abašidze** (gruusia ირაკლი აბაშიძე; 23. november 1909 Honi – 14. jaanuar 1992 Thbilisi) oli Gruusia luuletaja, Gruusia nõukogude entsüklopeedia peatoimetaja.

On luuletanud elust sotsialistlikus Gruusias ning filosoofilist luulet Gruusia saatusest ja poeedi kohusest.

## Teosed

*1938 "Uued luuletused"
*1950–1951 luuletsüklid "Õitseb Guria" (*Quavis Guria*) ja "Lõikuslaul"
*1959 luuletsükkel "Rusthaveli jälgedes" (*Rusthavelis nakvalevze*)
*1966 "Lähenemine"
*1971 "Ka need laulud on minu Gruusiale"
*tsükkel "Palestiina, Palestiina" 

## Poliitiline tegevus
*1939 NLKP liige
*NSV Liidu Ülemnõukogu 4.–7. koosseisu saadik  

## Tunnustus

*1960 Gruusia Teaduste Akadeemia liige
*1979 sotsialistliku töö kangelane
Incheon

**Incheon** (ka *Inch'ŏn*) [intšheon] on keskalluvusega linn Lõuna-Koreas.

Linn on kokku kasvanud Souliga, kuid on halduslikult omaette üksus. Linn on tuntud suure ja uue lennujaama poolest, mis on suurim Lõuna-Koreas.

Linn asub mandril, kuid uus lennujaam asub linnast eemal, saartel.
Lennujaama rajamisel ühendati Yeongjongi saar ja Yongyu saar.

Incheoni elanike arv on 2 596 000 (2002).

Linna suurim mägi on Manisan (469 m).

Linna varasem nimi oli Michuhol ja asula rajati Manisani jalamile juba umbes 500 eKr.

Provintsi õigustega linnaks sai Incheon 1995. aastal.

## Sõpruslinnad
*  Burbank, USA (1961)
*  Philadelphia, USA (1983)
*  Anchorage, USA (1986)
*  Kitakyūshū, Jaapan (1988)
*  Tianjin, Hiina (1993)
*  Hải Phòng, Vietnam (1997)
*  Panamá, Panama (2000)
*  Tel Aviv, Iisrael (2000)
*  Aleksandria, Egiptus (2000)
*  Honolulu, USA (2003)
*  Chongqing, Hiina (2007)
*  Mérida, Mehhiko (2007)
*  Kolkata, India (2007)
*  Manila, Filipiinid (2008)

## Viited

## Välislingid
* Linna koduleht
Inimese anatoomia

**Inimese anatoomia** on anatoomiateaduse allharu, mis uurib inimese anatoomilist struktuuri. Inimese anatoomia on tihedalt seotud fülogeenia, arengubioloogia ja bioloogilise antropoloogiaga.

Inimese anatoomia liigitatakse uurimisvahendite ja meetodite kaudu 
*mikroanatoomiaks – uurimisse ja õpetusse on kaasatud mikroskoobid;
*makroanatoomiaks – uurimisse ja õpetusse on kaasatud nägemismeel ja/või luubid.

## Makroanatoomia
Makroanatoomia liigitatakse vajadusel ka anatoomilise struktuuri seisundi kaudu
* normaalanatoomiaks ja
* patoanatoomiaks.

Makroanatoomia liigitatakse vajadusel ka anatoomilise struktuuri olukorra alusel:
* organismi elusstruktuuride uurimiseks (elundid, elundkonnad, organism) ja
* autopsiaks ehk lahanguks (sh kohtumeditsiiniline lahang).

## Mikroanatoomia
Mikroanatoomia liigitatakse vajadusel anatoomilisest struktuurist lähtuvalt 
* organismi elusstruktuuride uurimiseks (rakk, koed jne) ja
* autopsiaks ehk lahanguks (sh kohtumeditsiiniline lahang).

Inimese anatoomia on tihedalt seotud anatoomia teiste allharudega, nagu süstemaatiline anatoomia, topograafiline anatoomia ehk topoanatoomia,plastiline anatoomia, funktsionaalne anatoomia, embrüoloogia, kliiniline anatoomia, patoanatoomia jt.

## Vaata ka
*Terminologia Anatomica
*Anatoomia ajalugu

## Viited

## Muud allikad
*A. Waldeyer, Jochen Fanghänel, Franz Pera, Friedrich Anderhuber, Robert Nitsch. *Anatomie des Menschen*, 17. Auflage, 2003, Walter de Gruynter GmbH & Co, ISBN 3-11-016561-9. Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 24.05.2013)
*Enn Ernits, Esta Nahkur,* Koduloomade anatoomia*, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 14-15, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.

## Kirjandus
*Vladimir Tonkov, "Inimese anatoomia", (1. osa) . Üldosa, liikumiselundite süsteem. Õpik, tõlkinud Pavel Bogovski, Teaduslik Kirjandus, 1948
*Nikolai Kolesnikov, "Inimese anatoomia". Õpik, tõlkinud Pavel Bogovski, Eesti Riiklik Kirjastus, 1960
*A. Lepp, E. Lepp-Kogerman, O. Maimets, Gerhard Rooks, K. Ulp. "Inimese anatoomia" (1. osa). Valgus, 1974
*Juhan Aul. "Inimese anatoomia". Õpik bioloogidele. Teine, ümbertöötatud trükk, Valgus, 1976
*Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9
*Arne Lepp. "Inimese anatoomia", I osa. Liikumisaparaat, siseelundid, Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8

## Välislingid
*Gray, Henry. *Anatomy of the human body*. Philadelphia: Lea & Febiger, 1918, ISBN 1-58734-102-6. Bartleby.com, 2000. www.bartleby.com/107/. [Date of Printout]. ON-LINE ED:	Published May 2000 by Bartleby.com Bartleby raamatu veebiversioon (vaadatud 24.05.2013) Inimese anatoomia (*inglise keeles*)
*Herbert H. Srebnik.*Concepts in anatomy*,Springer, 2002, ISBN 978-0792375395. Google`i raamatu veebiversioon (vaadatud 24.05.2013)
Itaalia kirjandus

**Itaalia kirjandus** on itaalia keeles kirjutatud ilukirjandus.

## Itaalia kirjanikke
*Giuseppe Abba
*Vittorio Alfieri
*Corrado Alvaro
*Alessandro Baricco
*Libero Bigiaretti
*Giovanni Boccaccio, 1313–1375
*Arrigo Boito
*Dino Buzzati, 1906–1972
*Roberto Calasso, 1941–2021
*Italo Calvino
*Dino Campana
*Giosuè Carducci, 1835–1907
*Baldassare Castiglione
*Gianni Celati
*Gabriello Chiabrera, 1552–1638
*Vincenzo Consolo
*Gabriele D'Annunzio
*Edmondo De Amicis
*Dante Alighieri, 1265–1321
*Grazia Deledda
*Umberto Eco (1932-2016)
*Dario Fo
*Ugo Foscolo
*Bono Giamboni
*Carlo Goldoni
*Giovannino Guareschi
*Francesco Landini
*Giacomo Leopardi (1798-1837)
*Carlo Levi (1902–1975)
*Primo Levi
*Valerio Magrelli (1957–)
*Luigi Malerba (1927–2008)
*Alessandro Manzoni (1785-1873)
*Filippo Tommaso Marinetti
*Eugenio Montale
*Elsa Morante (1918–1985)
*Alberto Moravia (1907–1990)
*Paolo Nori
*Giovanni Pascoli
*Pier Paolo Pasolini
*Francesco Petrarca
*Luigi Pirandello (1867–1936)
*Salvatore Quasimodo
*Franca Rame
*Gianni Rodari
*Emilio Salgari
*Fabio Strinati (1983–) 
*Antonio Tabucchi
*Giuseppe Ungaretti
*Giovanni Verga

## Välislingid

*Antonio Piromalli. ''Storia della letteratura italiana'', 1994.
Jānis Cimze

**Jānis Cimze** [jaanis tsimze] (vanas ehk saksapärases kirjaviisis *Jahnis Zimse*; 3. juuli 1814 Rauna kihelkond (Läti) – 22. oktoober 1881 Valga) oli läti pedagoog, rahvalaulude koguja ja harmoniseerija, organist ja koorijuht, pedagoogika ja koorilaulukultuuri alusepanija Lätis ja Eestis.

## Elulugu
Jānis Cimze sündis Cimze mõisas Liivimaal mõisavalitseja perekonnas. Ta käis Rauna kihelkonnakoolis, kus õppis ka orelit mängima. 15-aastaselt asus tööle eraõpetajana, kolm aastat hiljem kutsuti ta Volmari (Valmiera) kihelkonnakooli õpetajaks ja kiriku orelimängijaks. 

Et parandada kihelkonnakoolide taset, otsustas Liivimaa kirikuõpetajate sinod asutada õpetajate seminari. Selleks oli kõigepealt vaja ette valmistada tulevane seminari juhataja. Valik langes Jānis Cimzele.

1836. aastal asus Cimze õppima Weissenfelsi õpetajate seminari Saksamaal, mille lõpetas 1838. aastal. Seal õppis ta ka viiuli- ja klaverimängu ja parandas oma orelimängu oskust. Aastatel 1838–1839 õppis ta eksternina Berliini ülikoolis, kus kuulas matemaatika, didaktika ja muusikateooria loenguid. Tema muusikaprofessoriks oli Ludwig Christian Erk, saksa rahvalaulude koguja, harmoniseerija, avaldaja ja uurija.

Saksamaalt tagasi jõudnud, juhtis Cimze 1839. aastast kuni elu lõpuni Liivimaa kihelkonnakooliõpetajate ja köstrite seminari, õpetades tulevastele õpetajatele muu hulgas koorijuhtimist ja rahvalauluseadet. Õpetust anti saksa keeles, olulisteks õppeaineteks olid muusika ja pedagoogika. Seminaris õppisid läti ja eesti rahvusest õpilased. Noormeeste õpetamisel ja kasvatamisel järgis Cimze Johann Pestalozzi ja Adolph Diesterwegi pedagoogika põhimõtteid. 

## Cimze tähtsus
42 tööaasta jooksul Liivimaa kihelkonnakooliõpetajate ja köstrite seminaris kasvatas ja õpetas Cimze oma tööle andunud tubli pedagoogina rohkem kui 400 noormeest, kellest said tulevased eesti ja läti köstrid ja koolmeistrid, oma aja avaliku elu tegelased, koorijuhid, heliloojad ja kirjamehed. 

Cimze seminaril oli kujundav osa rahvusliku ärkamise ajal Liivimaal ja Eestimaal. Tema käe all said õpetust ja kasvatust esimesed eesti ärkamisaja tegelased Carl Robert Jakobson, Ado Grenzstein, Anton Jürgenstein, Joosep Kapp, Aleksander Kunileid, Aleksander Läte ja teised. 
 
Jānis Cimzet peetakse Baltimaade koorilaulutraditsiooni peamiseks rajajaks ja 1869. aastal Tartus peetud esimese eesti üldlaulupeo üheks isaks. Laulupeo järel kirjutas Johann Voldemar Jannsen Eesti Postimehes: 

## Mälestuse jäädvustamine
Jānis Cimze on maetud Valka Luke kalmistule. 1888. aastal püstitati tema kalmule mustast graniidist monument, mille kolmel küljel seisab eesti-, läti- ja saksakeelne kiri: *Oma rahva kooliõpetajate kooliõpetajale tänulik Liivimaa*. 

## Viited

## Kirjandus
*Peterson C., Bach J., Inselberg E. *Das ritterschaftliche Parochiallehrer-Seminar in Walk, seine Lehrer und Zöglinge 1839–1890*. – Riga, 1898.
Jägala jõgi

**Jägala jõgi** on jõgi Põhja-Eestis. Selle pikkus on 98,8 km pikk.

Jõgi algab Pandivere kõrgustiku lääneserval Ahula külast ja suubub Ihasalu lahte. Ülemjooksul voolab jõgi läbi Kõrvemaa soode.

Suuremad lisajõed on paremalt Soodla jõgi, Jänijõgi, Mustjõgi ja Ambla jõgi ning vasakult Jõelähtme jõgi.

Umbes 4 km enne suuet asuv ligi 8-meetrine juga on Eesti kõrgemaid.

Suudme ja joa vahel asub Jägala jõe hoiuala.

Jõe paremkalda neemikul, umbes 1 km kaugusel suudmest asub Jägala Jõesuu linnamägi.

Jõe muud nimed on Kehra jõgi, ülemjooksul ka Kiigumõisa ja Kigumõisa jõgi.

Jõel asuvad Linnamäe, Jägala joa ja Vetla hüdroelektrijaam.

Jõel on mitu silda. Näiteks Soodla lähistel on Jägala–Käravete teel Soodla kivisild.

## Piirangud
Kalapüügieeskirjaga on 1. septembrist 30. novembrini keelatud spinningu ja lendõngega kalapüük Linnamäe paisust suudmeni. Erandina on lubatud kalastuskaardi alusel lõhe ja forelli püük Linnamäe paisust suudmeni landi või rakisega varustatud spinninguga ning lendõngega 1. septembrist kuni 31. detsembrini. Aasta ringi on keelatud püük suudmele lähemal kui 1000 meetrit.


Fail:J2gala river in K6rvemaa, Estonia.jpg|Jägala jõgi Kõrvemaal
Fail:Jägala jõgi.JPG|Jägala jõe suue
Fail:Jägala jõgi Kehras.JPG|Jägala jõgi Kehras
Fail:Kaunissaare veehoidla (Jägala jõgi).jpg|Kaunissaare veehoidla
Vetla paisjärv, Jägala.webm|Jägala jõgi kalarambi ja hüdroelektrijaama tammiga Vetla külas


## Vaata ka
* Jägala juga

## Viited

## Välislingid

*
Jupiter (jumal)

**Jupiter** oli Vana-Rooma mütoloogias peajumal.
Talle vastab kreeka mütoloogias Zeus.

## Vaata ka
* Jupiteri sammas
Jänes

**Jänes** (*Lepus*) on jäneseliste seltsi jäneslaste sugukonda kuuluv perekond.

"Loomade elu" järgi on jänese perekond pärisjäneslaste  alamsugukonna ainus perekond. Sellesse kuulub 15 liiki, mis asustavad eeskätt parasvöötme avamaastikke ja metsi. Üksikud liigid elavad kõrbetest kuni tundrani, kaasa arvatud Gröönimaal ja Taimõri järve ääres. Kõige mitmekesisemad on nad Põhja-Ameerikas, seevastu Lõuna-Ameerikas puuduvad. Austraalias ja paljudel saartel on nad aklimatiseeritud.

Eestis elutsevad 2 jäneste liigist hall- ja valgejänes. Mõlemad toituvad suvel rohttaimedest, talvel söövad puude ja põõsaste oksi, koort ja võrseid, rikkudes nii ka viljapuid. Nad ise on mitme kiskja põhiliseks toiduks.

Karvastik on enamikul jänestel pruunikashall. Talvel muutuvad paljud jänesed heledamaks, valgejänes ja ameerika jänes valgeks (ainult kõrvaotsad jäävad mustaks). Jänesed tegutsevad peamiselt öösel, meeltest on kõige paremini arenenud haistmine ja kuulmine. Nad on üsna paiksed, kuid tundras ja Gröönimaal elavad rändloomad. Heade varjetingimuste korral nad ei põgene, vaid peituvad.

Jänesed poegivad kaks-kolm korda aastas. Pojad on juba sündides hästi arenenud, ema käib neid ainult imetamas. Emasloom imetab mitte ainult oma, vaid ka võõraid poegi, kui neid leidma juhtub.

Mõni jäneseliik on tähtis karusnaha poolest. Kõik Põhja-Ameerikas elavad liigid on jahiloomad. Nad võivad levitada inimeselegi ohtlikke haigusi, näiteks tulareemiat, samuti kanda puuke, kellelt omakorda haigusi saada võib.

## Liigid
**Lepus americanus* – ameerika jänes 
**Lepus barchyurus* – mandžuuria jänes 
**Lepus capensis* – kapi jänes
**Lepus castroviejoi* – kantaabria jänes
**Lepus corsicanus* – korsika jänes
**Lepus europaeus* – halljänes 
**Lepus granatensis* – ibeeria jänes
**Lepus timidus* – valgejänes 
**Lepus tolai* – tolai jänes

## Kultuur
* Ühistranspordis sõidu eest maksmata sõitjaid nimetatakse jänesteks.
* 24. detsembril 2000 avati Pihkva oblastis Mihhailovskojes mälestusmärk jänesele. Nimelt ajendas jänes Aleksandr Puškinit mitte sõitma Peterburi osalema dekabristide ülestõusus 1825. aasta detsembris. Ülestõus suruti maha, selle 5 osalejat hukati ning üle saja saadeti sunnitööle või Siberisse asumisele.

## Vaata ka
*küülik

## Viited


## Välislingid
*
Jonathan Edwards

**Jonathan Edwards** on mitme tuntud inimese nimi:
*Jonathan Edwards, 18. sajandi ameerika teoloog 
*Jonathan Edwards, Briti kolmikhüppaja 
*Jonathan Edwards, raadioreporter 
*Jonathan Edwards,  USA muusik
*Jonathan Edwards,  USA kelgutaja
Jaapani keel

**Jaapani keel** (jaapani keeles 日本語 [nihongo]) on Jaapani ametlik keel ja domineeriv suhtluskeel. 

Seda räägib maailmas 127 miljonit inimest.

Jaapani keeles kirjutamiseks kasutatakse kombineeritult nelja süsteemi – hiina kirjal põhinevat *[[kanji]]* (漢字), silpkirju hiraganat (ひらがな) ja katakanat (カタカナ) ning mõnel juhul ka ladina kirja. Jaapani kirja latinisatsioon on *[[rōmaji]]* (ローマ字). See on jaapani segakiri. Furigana (振り仮名) on jaapani keele lugemisabi, mille eesmärk on näidata kanji hääldust. Furigana koosneb peamiselt hiraganast, mis on väikselt kirjutatud kanji peale või kõrvale.

Jaapani keeles puudub konsonant **[[L]]**, mis asendatakse nii kõnes kui ka kirjas enamasti r-iga (nt *balto* 'baltimaalane' oleks jaapani keele ladina transkriptsioonis *[[baruto]]*).

Jaapani keeles puudub grammatiline sugu.

## Foneetika
### Täishäälikud
Diftonge jaapani keeles ei ole. Vokaale on viis. On fonoloogiline eristus pikkade ja lühikeste täishäälikute vahel: näiteks on hääliku *i* pikkus sõnades   (*ojisan*, 'onu') ja  (*ojiisan*, 'vanaisa') tähendust eristav.

### Kaashäälikud

Helitud klusiilid /p, t, k/ on pisut aspireeritud (rohkem kui eesti keeles, kuid vähem kui inglise keeles). Helilised /b, ɡ/ ei moodusta alati täielikku sulgu, nii et nad meenutavad frikatiive või aproksimante. /ɡ/ hääldatakse paljudes murretes, eriti Ida-Jaapanis häälikuna [ŋ].

Alveolaarid /t, d, n/ (keeletipp puudutab ülahammaste tagapinda ja hambasompude eesosa) muutuvad enne häälikut /i/ vastavateks postalveolaarideks. 

Frikatiivid [z, ʑ] on häälikute [dz, dʑ] hääldusvariandid. Häälikud [(d)z, (d)ʑ] tähistatakse Hepburni transktriptsioonis *z* ja *j*. 

Alveolaarid /s, z/ muutuvad enne häälikut /i/ vastavateks postalveolaarideks. 

Häälik /r/ on apikaalne postalveolaarne verberant. Ta kaldub lateraliseeruma ning muutub siis l-hääliku sarnaseks. 

Ümardatud velaar /w͍/ on faktiliselt vokaali /u͍/ mittesilpimoodustav variant. Ta ei vasta tüüpilisele [w]-häälikule, sest ta moodustatakse pigem huulte kokkusurumisega kui ümardamisega. 

[ɴ] on varieeruv konsonant, mis järgneva klusiili puhul järgib selle keeleasendit, kuid enne frikatiive ja täishäälikute vahel täielikku sulgu ei moodusta, mis teeb ta sarnaseks nasaaliga. Sõna lõpus on ta uvulaarne nasaal. 

[h] läheb enne häälikut /i/ üle [ç]-häälikuks  
ning enne häälikut /u/  [ɸ]-häälikuks, mille hääldamisel huuled puutuvad kokku. 
 

Märk ː tähistab konsonandi obstruktsiooni või pikenemist (/pː/, /tː/, /sː/ jne).

### Fonoloogilised protsessid
#### Konsonante puudutavad protsessid
Konsonandid /b, ɡ/ muutuvad vokaalide vahel vastavateks frikatiivideks [β, ɣ]:  (*abareru*, [äβäɾe̞ɾü͍], 'märatsema').

Sõna keskel /ɡ/ nasaliseerub: 職業  (*shokugyō*, [ɕo̞kü͍ŋo̞:], 'töö'), 考える (*kangaeru*, [käŋŋäe̞ɾü͍], 'mõtlema'). Selline hääldus pole siiski omane kõigile jaapanlastele. 

## Vaata ka
*Klassikaline jaapani keel
*Jaapanlaste viisakuskõne
*Jaapanikeelne Vikipeedia
**[[Kotobagari]]
**Kaibun''

## Välislingid

*Jaapani nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus