open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kultuuriteooria tippkeskus

**Kultuuriteooria tippkeskus** (*Centre of Excellence in Cultural Theory*, CECT) oli aastatel 2008–2015 tegutsenud kultuuriteooriale keskenduv Eesti uurimisrühmade konsortsium. See oli üks seitsmest Haridus- ja Teadusministeeriumi loodud teaduskeskustest, ainus sotsiaal- ja humanitaarteaduste alal. 

Kultuuriteooria tippkeskus ühendas Eesti kõrgetasemelised kultuuriteooria ja kultuuriuuringute teadlasrühmad üheks interdistsiplinaarseks keskuseks. Keskuse töö peamisteks ülesanneteks oli võrdlevate kultuuriuuringute edendamine ning Eesti kultuuriajaloo unikaalse materjali esitamine interdistsiplinaarsete tõlgendusmudelite kaudu; kultuuri metodoloogilise ja teoreetilise uurimistaseme tõstmine ja selle jätkusuutlikkuse tagamine Eestis; erialasid ühendava kultuurisüsteemide ja -protsesside uurimise metodoloogia loomine. 

Keskus korraldas tegutsemise jooksul Eesti kultuuriteooria aastakonverentse, kultuuriteoreetilisi seminare ja doktorikooli. Anti välja raamatusarja "Approaches to Culture Theory". Ajakirjades Folklore (nr 51, 2012), Vikerkaar (nr 7/8, 2014) ja Akadeemia (nr 4, 2015) ilmusid erinumbrid.

## Uurimisrühmad
Keskusse kuulus kaheksa uurimisrühma kokku ligikaudu 60 teadlasega nii Tartu Ülikoolist kui ka Tallinna Ülikoolist:
*arheoloogia (juht Valter Lang)
*semiootika (juht Kalevi Kull)
*etnoloogia (juht Art Leete)
*inimgeograafia (juht Hannes Palang)
*folkloristika (juht Ülo Valk)
*nüüdiskultuuri uuringud (juht Aili Aarelaid-Tart, hiljem Raili Nugin)
*meediauuringud (juht Epp Lauk, hiljem Halliki Harro-Loit)
*religiooniuuringud (juht Pille Valk, hiljem Riho Altnurme)

Tippkeskuse juhataja oli Valter Lang.

## Kultuuriteooria aastakonverentsid
Tippkeskus on korraldanud rahvusvahelisi kultuuriteooria aastakonverentse:
*2008 – Kultuuri uurimise võimalikkusest (Tartu, 21.–22. november)
*2009 – Ruum, mälu ja ilme looduskultuuris: teooriast – Spatiality, memory and visualisation of culture/nature relationships: theoretical aspects (Tallinn, 22.–24. oktoober)
*2010 – Aeg kultuuris: vahendamine ja esitamine – Time in Culture: Mediation and Representation (Tartu, 28.–30. oktoober)
*2011 – Things in Culture, Culture in Things (Tartu, 20.–22. oktoober)
*2012 – In, Out and in Between: Dynamics of Cultural Borders (Tallinn, 17.–19. oktoober)
*2013 – Embodiement, expressions, exits: Transforming experience and cultural identity (Tartu, 30. oktoober – 1. november)
*2014 – Eesti kultuuri süvamehhanismid (Tallinn, 29.–31. oktoober)
*2015 – Live Theory and Lived Culture: Between Concepts and Imaginations (Tartu, 22.–24. aprill) vt,

## Vaata ka
*Eesti teaduse tippkeskused
Shinagawa

**Shinagawa** (jaapani 品川) on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. Asub linna lõunaosas, piirneb Minato, Meguro, ja Ōta ringkondadega, idas Tōkyō lahega.

Praegune Shinagawa ringkond loodi 1947. aastal Ebara ja Shinagawa ringkondade liitmise teel. 

Shinagawas asuvad Hoshi Ülikool, Risshō Ülikool, Seiseni Ülikool ja Shōwa Ülikool.


Shinagawa,Tokyo,Japan.jpg|Kõrghooned
1 shinagawa station tokyo 2011.JPG|Shinagawa peatus


## Viited

## Välislingid

*Shinagawa koduleht
Georges Jacques Danton

**Georges Jacques Danton** (26. oktoober 1759 – 5. aprill 1794) oli prantsuse advokaat ja poliitik. Ta oli Prantsuse revolutsiooni üks juhte.

Aastal 1792 oli ta kohtuminister. Aprillist juulini 1793 oli ta Avaliku Julgeoleku Komitee liige.
Ta oli samuti Rahvapäästekomitee esimene juht.

Ta giljotineeriti pärast lühikest kohtuprotsessi vastuolude tõttu Maximilien Robespierre'i ja revolutsiooni poolehoidjatega. Tema viimasteks sõnadeks olid: "Robespierre, sa tuled mulle järele!" Need sõnad osutusid prohvetlikuks – vähem kui nelja kuu pärast (28. juulil) lõpetas ka Robespierre giljotiini all.
Aili Aarelaid-Tart

**Aili Aarelaid-Tart** (kodanikunimega **Aili Tart**; 2. mai 1947 – 9. jaanuar 2014) oli eesti kultuuriuurija, ajaloolane, teatroloog ja sotsioloog.

## Elulugu
Ta lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloolasena. Ta kaitses Leningradi ülikoolis 1977 filosoofiakandidaadi väitekirja teemal "Inimliku ajatunnetuse sotsiaalne ja bioloogiline determinatsioon" ja 2006 Helsingi Ülikoolis väitekirja "Kultuuritrauma ja elulood".

Ta töötas Tallinna Ülikoolis nüüdiskultuuri uurimiskeskuse juhatajana ja juhtivteadurina.

Aili Aarelaid osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.

## Tunnustus
* 2002 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk

## Isiklikku
Ta oli abielus Indrek Tardiga.

## Vaata ka
* Kultuuriteooria tippkeskus

## Viited

## Kirjandus
* *Cultural Patterns and Life Stories.* 2014. aastal peetud Aili Aarelaid-Tarti mälestuskonverentsi materjalide põhjal koostatud kogumik. Koostanud ja toimetanud Kirsti Jõesalu ja Anu Kannike. Tallinna Ülikooli Kirjastus. Tallinn 2016 

## Välislingid

*
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Epp Lauk

**Epp Lauk** (sündinud 12. novembril 1952) on eesti nüüdiskultuuri uurija. 

Ta on Tartu Ülikooli ajakirjandusprofessor.

## Vaata ka
*Kultuuriteooria tippkeskus

## Välislingid
*
Ōta (täpsustus)

**Ōta** on mitme koha nimi:

***[[Ōta (Tōkyō)|Ōta]]** (大田区, *Ōta-ku*), üks Tōkyō 23 ringkonnast 
***[[Ōta]]** (太田市, *Ōta-shi*), linn Jaapanis Gumma prefektuuris  
***[[Ōta (Saitama)|Ōta]]**, küla Jaapanis Saitama prefektuuris (praegu Chichibu linna koosseisus) 
***[[Ōta jõgi]]** (太田川, *Ōta-gawa*), jõgi Jaapanis

**[[Ōta (perekonnanimi)|Ōta]]** (太田 või 大田; 'suur riisipõld') on ka jaapani perekonnanimi. 

## Vaata ka
*Ota
Liha (ansambel)

**Liha** on aastatel 2005–2011 tegutsenud Eesti punkbänd. 

## Koosseis
*Andre Nõu – vokaal (2005–2011)
*Madis Merk – kitarr (2005–2011)
*Märt Jerve – basskitarr (2008–2011)
*Kurmet Kahju – trummid (2005–2008), kitarr (2009–2011)

## Endised liikmed
*Ardi Õispuu – basskitarr (2005–2006)
*Ando Õispuu – basskitarr (2006–2008)
*Holger Peterson – trummid (2009)

## Ajalugu

Ansambel Liha sai alguse 2005. aasta kevadel Orissaares. Sama aasta sügisel lindistati esimene demoplaat "Lihapirrakas" ning hakati kontserte andma. 2006. aastal saadi valmis teine demoplaat "Mõtlemapanev jalaseen". 2007. aastal lindistati stuudioplaat "Hargivahepaine", mis jäi aga ilmumata. 2009. aastal lindistati uue koosseisuga viimane lugu "Lateksist mees". Kuna samad liikmed panid 2009. aastal kokku uue bändi Monstercöuq, andis 2011. aasta kevadel Liha oma seni viimase kontserdi. 

## Välislingid
*Eesti ansamblite andmebaasis alates 10. juulist 2005
Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskus

**Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskus**  oli aastail 2001–2007 üks kümnest Eesti teaduse tippkeskusest, ühtlasi Eesti esimene ja sel perioodil ainuke humanitaarteaduste tippkeskus. 

Keskust juhatasid Arvo Krikmann ja Mare Kõiva.

Keskuse jurues töötasid neli töörühma, mis olid oma tegevusega seotud Eesti Kirjandusmuuseumiga, tippkeskuse töörühmades osalesid Tartu Ülikooli ja Under-Tuglase Keskuse teadlased.

Töörühmad käsitlesid järgmisi valdkondasid:
*Nõukogude ühiskonna kultuurilooline kontekst (juht Sirje Olesk),
*Rahvausund ja rahvajutud (juht Mare Kõiva),
*Retoorika ja fraseoloogia teooria (juht Arvo Krikmann),
*Poeetiline ja muusikaline folkloor (juht Triinu Ojamaa).

Keskus korraldas tööseminare ja aastakonverentse, selle juures töötasid teadlased erinevatest Euroopa riikidest.
Keskus avaldas uurimistulemustel põhinevat aastaraamatut "Võim ja Kultuur. Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskuse aastaraamat". 

Teadustöö tulemusi avaldati Eestis ja välismaistes kogumikes, ilmusid mitmed mahukad kultuuriloo ja folkloristika alased allikakriitlised väljaanded. Uurimisainestikuga opereerimiseks ja kiremaks analüüsimiseks koostati mitmeid andmebaase.
Keskuse üheks tähtsaimaks projektiks oli LABOR. Eesti suulise, kirjaliku ja audiovisuaalse rahvuskultuuri ressursside digiteerimine ja neile juurdepääsu tagamine.

## Valik tippkeskuse aastaraamatuid ja väljaandeid
*Võim & kultuur 1. Toimetanud Arvo Krikmann, Sirje Olesk. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2003. - 543 lk.
*Võim & kultuur 2. Toimetanud Mare Kõiva. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2005. - 478 lk.
*Netinalju Stalinist = Интернет-анекдоты о Сталине = Internet humour about Stalin. Koostanud ja toimetanud Arvo Krikmann. Tõlkijad Nikolai Kuznetsov (vene k.), Alexander Harding (inglise k.), Kristin Kuutmaa (inglise k.). Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2004. - 398 lk.
*Eesti looduskultuur. Koostanud ja toimetanud Timo Maran ja Kadri Tüür. Tartu: Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskus; Eesti Kirjandusmuuseum, 2005. - 431 lk.

## Viited

## Välislingid
*Keskuse koduleht
Tōya järv

**Tōya järv** (jaapani 洞爺湖, *Tōya-ko*) on vulkaaniline kaldeerajärv Jaapanis. Asub Hokkaidō saare edelaosas Sapporo linnast 30 km edelas. See on Jaapani põhjapoolseim järv, mis kunagi ei jäätu.

Järve keskel on Nakano-shima saar, millel asub metsamuuseum. Järve läänekaldal asub Tōyako linn, kus toimus 2008. aastal 34. G8 tippkohtumine.

Järve pindala on 70,7 km&sup2;, suurim sügavus 180 m, keskmine sügavus 117 m.

Tōya järve suubub Ō jõgi, välja voolab Sōbetsu jõgi.

Ainu keeles nimetati järve Kim'un To ('Mägijärv').
Ago-Endrik Kerge

**Ago-Endrik Kerge** (8. aprill 1939 Tallinn – 25. aprill 2021) oli eesti tantsija, ballettmeister, lavastaja ja näitleja. 

## Haridus
Ago-Endrik Kerge lõpetas 1959. aastal Tallinna Koreograafiakooli (Kalju Saarekese klassis). Aastatel 1964–1966 õppis ta Viljandi Kultuurharidustöö Koolis klubitöö erialal ning 1976. aastal lõpetas näitleja ja lavastaja erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennus.

## Töökäik
Töötas balletisolistina Estonia teatris (1959–1967) ja Leningradi Music Hallis (1967–1969). Seejärel pöördus ta tagasi Estoniasse. Lavakunstikateedri lõpetamisel äratas ta tähelepanu August Kitzbergi "Kosjasõidu" järgi tehtud diplomilavastuse uudse lahendusega ning asus näitejuhi-lavastajana tööle Tallinna Riiklikku Akadeemilisse Draamateatrisse. Aastatel 1985–1990 oli ta Vanemuise teatri näitejuht.

16. oktoobrist 2004 kuni 2005. aastani oli Ago-Endrik Kerge Riigikogu asendusliige erakonna Res Publica liikmena, saades parlamenti Tõnis Paltsi asemel. Kerge oli Riigikogu vanim liige. 

Maetud Tallinna Metsakalmistule, teatrirahva kvartalisse. 

### Töökohad
*1959–1967 Estonia, balletitantsija
*1967–1969 Leningradi Music Hall, tantsija
*1969–1976 Estonia, balletisolist
*1976–1982 TRA Draamateater, lavastaja
*1983–1984 Estonia, näitejuht-lavastaja
*1985 Tallinnfilm, režissöör-lavastaja
*1985–1990 Vanemuine, peanäitejuhi kt, kunstiline juht 
*1990–1992 Vanemuine, lavastaja 
*1992–1995 Eesti Televisiooni Teleteater, režissöör 
*1995–1996 Vanalinnastuudio, lavastaja 
*1996 vabakutseline

## Tunnustus
* 1967 – Eesti NSV teeneline kunstnik 
* 1983 – muusikateatri aastapreemia 
* 1984 – Eesti NSV rahvakunstnik
* 1984 – Eesti NSV Teatriühingu muusikaauhind 
* 1991 – Eesti Teatriliidu aasta eripreemia 
* 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Isiklikku
Aastatel 1962–1971 oli Ago-Endrik Kerge abielus näitleja ja varieteeartisti Ülle Ullaga ja seejärel Tallinna Moemaja esimodelli Illi Kallas-Kergega. 1983. aastast oli tema abikaasa näitleja Elle Kull. Ago-Endrik Kergel oli viis last – neli tütart ja poeg.

## Viited

## Kirjandus
* Mare Põldmäe, Margot Visnap, "*Quo vadis*, Ago-Endrik Kerge?" (tema lavastustest) – Teater. Muusika. Kino 1987, nr 4, lk 49–62

## Välislingid
* Lavakunstikooli lennud
* Pikk intervjuu Eesti Televisiooni portreesaates "Tähelaev", 20. märts 2011
* Ago-Endrik Kerge: kulus 70 aastat, enne kui kohtusin oma õega. EPL.ee 30. jaanuar 2016
* Leningradi Music Hall
Cat Stevens

**Cat Stevens** (sünninimi **Steven Demetre Georgiou**; sündinud 21. juulil 1948 Londonis) on inglise laulja, kitarrist ja laulukirjutaja. 

Cat Stevens alustas muusikuteed folkmuusikuna ja sai 1967. aastal laiemalt tuntuks ühe esimesena, kes oma lauludes noorsoo ellusuhtumist väljendas. 

Aastail 1968–1970 põdes ta tuberkuloosi, saavutas aga järgneval perioodil varasemast veelgi suurema menu – osalt seetõttu, et tegi tubli sammu popmuusika poole. 1977. aastal pöördus ta islamisse, võttis nimeks **Yusuf Islam** ja loobus muusika teegmisest, olles avaldanud 14 LP-albumit. Hiljem hakkas ta uuesti musitseerima.

## Albumid
**Cat Stevensi** nimega
* "Matthew and Son" (1966)
* "New Masters" (1967)
* "Mona Bone Jakon" (1970)
* "Tea for the Tillerman" (1970)
* "Teaser and the Firecat" (1971)
* "Catch Bull at Four" (1972)
* "Foreigner" (1973)
* "Buddha and the Chocolate Box" (1974)
* "Saturnight (Live in Tokyo)" (1974)
* "Numbers" (1975)
* "Izitso" (1977)
* "Back to Earth" (1978)

**Yusufi** nimega
* "An Other Cup" (2006)
* "Roadsinger" (2009)
* "Tell 'Em I'm Gone" (2014)

## Välislingid
*Muusiku koduleht
Hüpersomnia

**Hüpersomnia** ehk **liigunisus** on unehäire, mille peamised vaevused on liigne unisus ärkvelolekuajal ning tavalisest pikem uneaeg. Patsient ei saa unest kosutust, kannatab päevase unisuse all ja selle tõttu halveneb tema elukvaliteet. Levimuselt ei ole see mõnede uuringute kohaselt nii laialdane kui unetus.

Eesti üliõpilaste hulgas tehtud uuringust selgus, et unehäirega üliõpilastest kannatas liigunisuse all 67,1%. Ameerika Ühendriikides kaebas liigunisust 5% küsitletud täiskasvanutest ja 15% noortest. Uuritud on unehäirete sümptomite ja vaimsete häirete seost. Uuringu tulemusena selgus, et 51,5 protsendil unehäiretega inimestest on täpselt defineeritud vaimne häire ning vaid 4,5 protsendil unehäiretega inimestest ei ole vaimse tervise kaebusi.

## Viited
Jatuni

**Jatuni** (põhjasaami *Jáhton*) on saami küla Soomes Lapimaa läänis Lapi maakonnas Enontekiö vallas Hettast lääne pool Rootsi piiri ääres, Karesuandost ida pool. Geograafilised koordinaadid on 68° 26' N, 22° 39' E.

Jatunit läbib maantee E08. Ta jääb sellel Kuttaneni ja Kaaresuvanto vahele. Tee rajati Jatunisse sisse pööravana külaelanike palvel.     

Elanike arv oli 1999. aastal 14. 20. aprillil 2005 oli elanike arv 7. 

Küla piirneb Rootsi ja Soome piirijõe Muonio jõega, mida tuntakse hea lõhejõena.

## Hiiglane Jatuni ja küla legendid
Saami legendi järgi on inimeste suhtes heatahtlik hiiglane **Jatuni** tulnud põhja poolt Yläperält läbi tundrute ning heitnud Muonio jõe kaldale sohu magama. Ta moodustab mäed, mille nimi on Jatuninselkä. 

Väikese oja kaldale soo äärde asus elama kütt, kes leidis saami naise. Nii sai alguse Jatuni küla. Jatuni valvas ja jälgis külas toimuvat. Ta heitis külast põhja poole, et kaitsta seda külmade tuulte eest.

Kohanimesid Jatuni ja  Jatuninselkä seostatakse müütilise hõimuga *[[jatulit]]* ehk *jatunit*. 

Külast läbi voolavat oja nimetatakse Pahajokiks, sest ta sulas jaanipäevani. Üle oja ehitati sild Jatuni seljast toodud kividest (samast oli toodi kive ka Karesuando kiriku tarvis). Umbes 50 aastat hiljem oja süvendati. Kevadel  sild lõhuti, sest vesi oli silla alt kruusa ära uuristanud.  

Et külal oli oma kaitsja Jatuni, ei hoolinud jatunilased Lars Levi Laestadiuse jutlustest. Laestadius nimetas neid Jatuni metsalisteks (*Jatunin hurtat*). 

Küla territooriumil külast põhja pool, Kaaresuvantost umbes 7 km lõuna pool on Enontekiö kunstniku Jaakko Paajaneni skulptuur, mis kujutab puhkavat hiiglast Jatunit. Skulptuuri tegemiseks kasutati lõhutud silla kivisid, et Jatuni saaks oma kivid tagasi. Teose pikkus on umbes   50 m, laius umbes 15 m.

## Mika Häkkineni krunt
Aastal 1999 otsustas külakogukond kinkida Mika Häkkinenile krundi Muonio jõe kaldal tingimusega, et ta peab ise ehitama või laskma ehitada sinna maja. 

## Vaata ka
*Jatunin Tarha  

## Viited

## Kirjandus
*Tapani Niemi. Jatunin hurtta jaossa. – *[[Hiidenkivi]]*, 1997, kd 4, nr 6. 

## Välislingid
*Laplased peibutavad Häkkineni lõhejõega, SL Õhtuleht, 10. november 1999
*Puhkava hiiglase kuju fotod ja Jatuni legendid (*soome keeles*)
*Vaade Jatuni külale Jatunin Tarha kodulehel
*Jatuni varjualune kalastajatele
*Fotod
*Kaart
OTA

**OTA** võib tähendada järgmist:
***OTA**, akronüüm, mis laieneb ingliskeelsele fraasile **[[Over-the-Air]]**, mis tähendab nii "üle-õhu" programmeerimist kui ka "üle-õhu" tarkvara laialijagamist, näiteks tarkvarauuendusi operaatorilt või Internetist mobiilseadmele

**Ota** on mitme koha nimi:
***[[Ota (Nigeeria)|Ota]]**, linn Nigeerias 
***[[Ota (Korsika)|Ota]]**, linn ja vald Korsikal
***[[Ota (Portugal)|Ota]]**, küla ja kihelkond Portugalis  

**[[Ota (karikaturist)|Ota]]** on ka Brasiilia karikaturist.

## Vaata ka
*Ōta
Ahnejärv

**Ahnejärv** ehk **Kurtna Abnejärv** (ka *Kurtna Ahnejärv, Laugasjärv, Ahvenajärv*) on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas, kuulub Kurtna järvestikku.

Ahnejärv  kuulub kihistumata kalgiveeliste segatoiteliste järvede hulka. Järv on väga taimestikurikas, eriti palju on ujulehtedega taimi (vesikuusk, vesikatk, muda-penikeel).

## Välislingid
*
*
Harju värav

**Harju värav** oli keskaegse Tallinna linnamüüri kaitserajatiste osa, mis asus praeguse Rüütli, Müürivahe ja Harju tänava ristil ning Müürivahe tänava ja praeguse Vabaduse väljaku vahelisel Harju tänava lõigul. Kunagise Harjuvärava peatorni asukohal on praegu kahel pool Harju tänavat hooned Harju nr. 13 ja 6.

Harju väravakompleksi kuulusid ka värava ees asunud Harju värava eesväravate kompleks, 2-3 paari väravatorne koos neid ühendavate müüridega.

## Ajalugu
Väravat on esmamainitud 1361. aastal Sepaväravana (alamsaksa *Smedeporte*, sest Harju tänav kandis tollal Sepa või Seppade tänava nime).

Harju värava neljakandiline peatorn oli lõplikul kujul viiekorruseline. Tema põhiplaani suurus oli 9,8×8,8 m ja kõrgus 21 m. Suur peavärav oli tavaliselt kinni, jalameeste jaoks oli väike jalakäijate värav, millest otse linnamüüride vahele ei pääsenud, vaid jalakäijate väravast sai mööda trepiastmeid torni sisse (alla) ja alles siis treppi mööda üles müüride vahele.

Väravakompleksi kuulus aja jooksul kolm väravat, kolmandal väraval (analoogselt Viru värava eesväravaga) olid täpselt samuti kaks ümmargust küljetorniga Harju värava eesväravat, mille juures asus Harjuveski (vesiveski) ning paistiik koos hobuse jootmise kohaga. Väravatõkkeid oli kokku neli ja kaitsetorne viis.

Teine eesvärav valmis 1448–1453 toimunud ulatuslike rekonstrueerimistööde käigus.

1535. aastal hukati Harju eel- ja peavärava vahel Johann von Üxküll, kelle Tallinna raad mõistis surma linna põgenenud talupoja surnuks piinamise eest. 

Aastatel 1538–1767 oli Harjuvärav seoses Tallinna kaitse ümberkorraldamisega suletud. Kogu väravakompleksist ehitati Harjuvärava barbakaan. Harju värav taasavati 
taastatuna alles 1767. aastal «uue» väravana, sellest ka Harju värava venekeelne nimi *Новые ворота* ehk Uus värav.

Tallinna kindluse Harjuvärava tornis asuvasse vanglasse saadeti 1768. aastal Rostovi metropoliit Arsenios. Ta suri 1772. aastal samas tornis. Arvatavasti on see vangishoidmine põhjus, miks ühe 1831. aasta kaardi peal on torni nimetatud "Veretorniks".

Värav avati 1767. aastal seoses Tallinna kaitse uue ümberkorraldamisega uuesti liikluseks.

Aastal 1862 lammutati eesväravad ja 1875 peavärav, sest Harju tänav oli kujunenud linna oluliseks äritänavaks ning värav oli kasvavale liiklusele takistuseks. 1881. aastal lammutati ka vesiveski, värava ees olnud suurest vallist osa tasandati, vallikraavid täideti lõplikult pinnasega ja tekkinud platsile kujunes Heinaturg, millest kujunes aja jooksul Peetri plats.

Aastal 2008 avati lühikeseks ajaks Vabaduse väljaku ümberehituse käigus Harju värava ida- ja läänetornid.  Kaevati välja endine Harju värav ja selle eesvärav ning kaitserajatised nende ees. Kõik konserveeriti ning säilitati väljaku all olevas parklas, eesvärava kaitsetorni jäänused jäeti Harju tänava otsas läbi klaasvitriini huvilistele vaadata.

## Vaata ka
*Viru värav ja Viru värava eesvärav
*Suur Rannavärav ja Suure Rannavärava eesvärav
*Väike Rannavärav

## Viited

## Välislingid

*Keskaegset väravat tuleb eksponeerida. Postimees, 11. november 2008
*Harju värav. postkaart 1969, Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis DIGAR
August Arras

**August Arras** (27. juuni 1881 Erastvere vald, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 24. märts 1968 Stockholm) oli eesti loomaarst, Loomaarstide Koja esimene esimees.. 

## Haridus
Ta õppis Erastvere vallakoolis ja Kanepi kihelkonnakoolis. Aastal 1903 lõpetas ta Tartu Reaalkooli ja aastal 1905 Tartu Veterinaariainstituudi, kus hiljem töötas haavakliiniku assistendina. Tema algatusel loodi 1906. aastal EÜS Ühendus, mille üks eellane oli loomisel olnud loomaarstiüliõpilaste selts Aquilonia.

## Elulugu
Enne Esimest maailmasõda töötas ta Peterburi kubermangus loomaarsti ja Peterburi semstvovalitsuse loomaravila juhatajana. Sõjas osales ta loomaarstina.

Aastal 1919 osales ta Eesti Loomaarstide Seltsi asutamisel. Ta oli Eesti Loomaarstide Ühingu esimees ja valiti 27. oktoobril 1935 Loomaarstide Koja nõukogu esimesel koosolekul koja esimeheks.

Tema initsiatiivil loodi Põllutööministeeriumi Loomatervishoiu Peavalitsus, mille juhatajana tõstatas ta 1923. aasta lõpus küsimuse, kas Eestis on üldsegi vajalik loomaarstihariduse jätkamine. Ta töötas seal kuni 1926. aastani, mil ta omal palvel vabastati vabariigi valitsuse poolt. Tema eestvedamisel loodi toimiv loomadetervishoiu korraldamise süsteem.

Loomatervishoiu osakonna 1930. aasta andmetel töötas ta Tallinna linna loomaarstina.

Teise maailmasõja ajal põgenes ta Rootsi, kus asus tööle riiklikus veterinaarteenistuses. Aastal 1945. valiti ta Eesti Veterinaararstide Ühingu Rootsis esimeseks esimeheks.

## Ametid, liikmesus ja tunnustus
*Asutava Kogu liige
*EÜS Ühenduse esimene esimees
*Eesti Loomaarstide Ühingu esimees
*Eesti Loomaarstide Seltsi auliige (1927)
*Eesti Rahvusnõukogu juhatuse liige
*Eesti Komitee Asemike Kogu liige
*Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu abiesimees
*Eesti Demokraatliku Uniooni liige

## Trükiseid
*1920 "Tähtsamad koduloomade hakkawad haigused"
*1921 "Veiste tiisikusehaigus ja selle vastu võitlemine"

## Isiklikku
Tema vend oli Riigikogu liige Konrad Arras.

## Viited

 
## Välislingid
*TLÜAR väliseesti isikud
Boromir

**Boromir** on tegelane J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste isand".

## Taust
Boromir on pärit Gondorist ning ta sündis 2978. aastal. Tema isa on Denethor II, ema Finduilas ja noorem vend Faramir. Boromiri isa Denethor II on Gondori kojaülem, kelleks ta sai 2984. aastal. Kojaülemad olid juhtinud Gondorit juba sajandeid pärast seda, kui kuningate liin katkes. Poisikesena valmistas Boromirile tihti muret, et ta isa on kojaülem, kuid ei ole Gondori kuningas ega saa selleks kunagi.

## Iseloom
Boromir on kõrk ja suursugune mees. Ta tegutseb tihti tormakalt, kuid on samas kirglik. Samuti on ta sageli mässumeelne ja põikpäine. Ta armastab palavalt Gondorit ja on pidanud kodumaa vabaduse eest palju lahinguid. Boromir kaitseb väga oma nooremat venda Faramiri ja hoolib temast. Samas on muidu tugev mees väga vastuvõtlik Võimusõrmuse mõjule. Ahvatlus on nii tugev, et ta on valmis isegi sõrmuse Frodolt ära võtma. Kui ta aga mõistab oma hetkelist nõrkust, siis kahetseb ta seda sügavalt.

## Peresuhted
2983. aastal sündis Boromiri noorem vend Faramir. Nende ema oli aga sel ajal Minas Tirithi linnas väga õnnetu ning teda muserdas Varju kasvamine Mordoris üle Anduni jõe. Kui Boromir on umbes kümneaastane ja ta noorem vend vaid viiene, siis nende ema sureb. Pärast ema surma muutub nende isa süngeks ja eemaletõmbunuks.

Boromir kaitseb väga oma nooremat venda, kellega seob teda tugev armastus ja sõprus. Samas on vennad loomult väga erinevad: Boromir on uhke ja tugev sõdur, kuid Faramir, kuigi samuti osav sõdalane, on õpihimulisem ja hingelisem. Kuigi vennad ei rivaalitse kunagi, ei varja nende isa, et Boromir on tema soosik.
John-Tagore Tevet

**John-Tagore Tevet** (22. mai 1931 Tallinn – 16. detsember 2020) oli eesti matemaatik. Ta tegeles isokvantanalüüsi, graafiteooria ja struktuurisemiootikaga.

## Elukäik
Tevet oli pärit ehitusinsener Ernst-Voldemari ja vabrikanditütar Marie Milleri perekonnast. Kooliteed alustas Prantsuse Lütseumis. Pärast Teist maailmasõda, kus ta isa Venemaal hukkus, pidi piirduma Nõmme Kinotehnika Kooliga. Määrati 16-aastaselt Sillamäe kino direktor-mehaanikuks. Aastatel 1950–1964 töötas ta Eesti Raadio ja Televisiooni tehnikapoolel.

Aastatel 1965–1970 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ja Läti Riiklikus Ülikoolis kaugõppe teel matemaatikat ning 1965–1993 töötas mitmesugustes projekteerimis- ja uurimisasutustes, sealhulgas ka tollases Tallinna Botaanikaaias. On olnud abielus, teisest abielust üks poeg. Alates 1993. aastast vabakutseline.

## Erialane tegevus
Erialane tegevus algas 1970. aastatel moes olnud *automatiseeritud juhtimissüsteemide* alaste uuringutega. Hiljem konstrueeris nn "robustse" statistilise analüüsi meetodi, mis valmis isokvantanalüüsi nime all ning leidis kasutamist mitmesuguste tehnoloogia-, ökoloogia-, bioloogia- ja meditsiinialaste uuringute teostamisel.

Graafide, täpsemalt, graafi struktuuri küsimuse juurde naasis Tevet 1980. aastate keskel. Hiljem õnnestus graafiteooria struktuurset aspekti rakendada ökoloogiliste protsesside analüüsimisel.

Vabakutselisena tegeles graafiteooria ja semiootika piirimail asuva uurimisvaldkonna, struktuurisemiootika, kontseptsioonide loomise ja arendamisega. 1999. aastal moodustas ta mittetulundusliku Struktuurisemiootika Edendamise ja Rakenduse Rühma (S.E.R.R.), mis korraldab seminare ja annab välja teavikuid.. Alates aastast 2009 oli koostöös Dharwadkeri Matemaatikainstituudiga Indias.

## Viited

## Välislingid
*John-Tagore Tevet: Semiotic Modelling of the Graphs
*Institute of Mathematics dharwadker.org
Kehtna Peetri kirik

**Kehtna Peetri kirik** (endine **Järvakandi Peetri kirik**) asub Kehtna vallas Lellapere külas.

## Ajalugu
Kuna Rapla kihelkonna kogudus oli suur (~12 000 liiget) ja vana Rapla kirik mahutas ainult 4000 inimest, otsustati ehitada kihelkonda veel üks kirik. Kiriku ehituse võttis ette Järvakandi mõisa omanik, kes andis kirikule krundi mõisa maadel ning püstitas mõisa vahenditest kirikuhoone.

1854. aastal valmiski õlgkatusega puithoone, mis välimuselt meenutas rohkem vennaste- või vabakoguduse palvelat. Kirikuhoone õnnistas 20. juunil 1854 sisse Eduard Pontus Haller. 

1887. aastal valmis torn ja hoone sai sindlikatuse.

Kirikus on orelimeister August Terkmanni 1914. aastal valmistatud orel. Altariseinal on V. Ole tehtud koopia Bertel Thorvaldseni skulptuurist "Õnnistav Kristus".

10. detsembril 1922 pühitseti kiriku juurde rajatud kalmistu.

## Kogudused
Kirikus tegutses aastani 1996 Järvakandi Peetri kogudus. Seoses Järvakandi Pauluse kiriku valmimisega läks Järvakandi Peetri kogudus Järvakandi Pauluse kirikusse ja kogudus nimetati 2009. aastal konsistooriumi otsusega Järvakandi Pauluse koguduseks. Kirik nimetati Kehtna Peetri kirikuks ja ta muutus Rapla kiriku abikirikuks ja kogudus Rapla Maarja-Magdaleena koguduse filiaaliks.

## Viited

## Välislingid
*http://kalev35.planet.ee/vallavaatleja/valla%20vaatleja%20nr.%2049%20juuli%201999.pdf Valla Vaatleja 03.07.1999
*Video YouTube'is
Erinõupidamine

**Erinõupidamine** oli Venemaa keisririigi ja NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi kohtuväline repressiivorgan. 

**Erinõupidamine** oli riigi kõrgeima võimu poolt erakorraliste, seadusega mittelahendatavate situatsioonide ning ilmingute lahendamiseks loodud institutsioon.  
***[[Venemaa keisririigi Siseministeeriumi Erinõupidamine]]** (Venemaa keisririigis)
***[[Riigikaitse Erinõupidamine]]** (Venemaa keisririigis, Esimese maailmasõja ajal)
***[[NSV Liidu siseasjade rahvakomissari juures asuv Erinõupidamine]]** (NSV Liidus)
***[[NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Erinõupidamine|NSV Liidu SARK-i Erinõupidamine]]** (NSV Liidus)
***[[NSV Liidu Siseministeeriumi juures asuv Erinõupidamine|NSV Liidu SM-i Erinõupidamine]]** (NSV Liidus)
ÜENSO

**ÜENSO orkester** (endise nimega **Üle-Eestiline Noorte Sümfooniaorkester**) on Eesti sümfooniaorkester, mis tegutseb projektorkestrina. Orkestri peadirigent on Jüri-Ruut Kangur ja produtsent Tõnno Piigli. Orkester annab aastas 25–30 kontserti. 

Orkester asutati 1995. aastal Jüri-Ruut Kanguri eestvedamisel üle-eestilise keelpillimängijate Haapsalu suvekursuse orkestrina. Alates 2000. aastast tegutseb orkester üle-eestilise noorte sümfooniaorkestrina ning on esinenud paljudel esindusüritustel ja festivalidel, sealhulgas Eesti Vabariigi aastapäeva kontsert-aktusel Estonia kontserdisaalis, saateorkestrina IX, X ja XI noorte laulupeol ja XXVI üldlaulupeol, öölaulupeol "Märkamisaeg", punklaulupidudel Rakveres, David Oistrahhi festivalil Pärnus, Pärnu Muusikafestivalil ja Järvi Akadeemias, Birgitta festivalil Tallinnas, Saaremaa ooperipäevadel jm. 

Orkestri liikmete hulgas on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia üliõpilasi ja ka muusikakoolide õpilasi kõikjalt Eestist. Sõltuvalt projektist võib orkestri suurus ulatuda 30-liikmelisest kammerkoosseisust kuni 100-liikmelise orkestrini. 

Orkester on osalenud rahvusvahelistes koostööprojektides, teinud koostööd Eesti Kontserdi ja Tallinna Filharmooniaga, enam kui 200 solistiga (sealhulgas Ivri Gitlis, Viktor Tretjakov, Aleksandr Markovitš, The Manhattan Transfer, Karen Souza, NOEP, Ewert & Two Dragons, Jassi Zahharov, Aile Asszonyi, Elena Praznik, Mati Turi, Pirjo Levandi, Ivo Linna, Hanna-Liina Võsa, Koit Toome, Tanel Padar, Gerli Padar, Maarja-Liis Ilus, Liisi Koikson, Kristjan Kasearu, Mikk Saar, Evelin Samuel), kooride ja külalisdirigentidega (sealhulgas Neeme Järvi, Paavo Järvi, Eri Klas, Kristjan Järvi, Tõnu Kaljuste) ja samuti paljude tippsolistidega (Jassi Zahharov, Aile Asszonyi, Mati Turi, Pirjo Levandi, Ivo Linna, Hanna-Liina Võsa, Koit Toome, Tanel Padar, Gerli Padar, Maarja-Liis Ilus, Liisi Koikson, Kristjan Kasearu, Mikk Saar, Evelin Samuel jt), kooride ning külalisdirigentidega. 

2023. aasta jaanuaris salvestas ÜENSO orkester Tõnno Piigli produtseerimisel ja dirigeerimisel Argentina džässartisti Karen Souzaga uue plaadi jaoks kuus lugu. Lugude seaded lõi Andrus Rannaääre ja need salvestati Eesti Raadio 1. stuudios. 

## Viited

## Välislingid
* Orkestri Facebooki leht
* On a clear Day Karen Souza
Indrek Paas (muusik)

**Indrek Paas** (sündinud 15. detsembril 1976) on eesti muusik. 

Ta on punkbändi Punkentsefaliit asutajaliige, laulusõnade ja muusika autor.
Priidu Peegel

**Priidu Peegel** (sündinud 19. veebruaril 1990 Päeldas) on eesti muusik, trummar.

Priidu Peegel on aastast 2006 Muhu bändi Maleva trummar ja aastast 2007 punkbändi Punkentsefaliit trummar.

	
## Viited
RPG (granaadiheitja)

**RPG** (venekeelne lühend РПГ, *ручной противотанковый гранатомёт*) on sari Nõukogude granaadi- ja raketiheitjaid.

## Ajalugu
Sarja esimene oli RPG-1, varasematest on tuntumad granaadiheitjad RPG-2 ja RPG-7, uuematest on tuntumad raketiheitjad 6G20 RPG-29 Vampir ja 6G30 RPG-32 Barkas.

Nõukogude armeel polnud Teises maailmasõjas reaktiivgranaadiheitjaid. Nende uurimuste põhjal töötati välja prototüüp RPG-1, mida aga ei saadud sõdimiskõlbulikuks.

Edasine mudel põhines Saksa reaktiivgranaadiheitjal Panzerfaust-150. Versioon sai nime RPG-2 ning 1947. aastal otsustati see relvastusse võtta. Armees hakati seda kasutama alates 1949. aastast.

RPG-2 valmistati ka Hiinas, Põhja-Vietnamis ja Egiptuses.

Mõningate puuduste tõttu töötati RPG-2-ga edasi ja alates 1961. aastast võeti relvastusse täiustatum mudel RPG-7. Sellest on kujunenud üks maailma tuntumaid tankitõrjerelvasid.
## Galerii

File:RPG-18-cutaway.JPG|RPG-18 Muha
File:Tula State Museum of Weapons (79-59).jpg|RPG-18 ja  RPG-26 Aglen
File:RPG-22 at exhibition «Presence».png|RPG-22 Netto
File:Grenade launchers RPG-26.jpg|RPG-26 Aglen
File:Tula State Museum of Weapons (79-58) (cropped) RPG-27.jpg|RPG-27 Tavloga
File:RPG-28 grenade launcher at Interpolitex-2016 01.jpg|RPG-28 Kljukva
File:RPG-29 USGov.JPG|RPG-29 Vampir
File:RPG-30 grenade launcher at Interpolitex-2016 01.jpg|RPG-30 Krjuk


## Vaata ka
*granaadiheitja/raketiheitja
* RPG-2, GRAU indeks 56-G-660
*RPG-7, GRAU indeks 6G3
* 6G9 RPG-16 Udar, GRAU indeks 6G9
* 6G12 RPG-18 Muha, GRAU indeks 6G12
* 6G18 RPG-22 Neto, GRAU indeks  6G18
* 7P27 RPG-26 Aglen, GRAU indeks 7P27
* 7P30 RPG-27 Tavolga, GRAU indeks 7P30
* 7P47 RPG-28 Kljukva, GRAU indeks 7P47
* 6G20 RPG-29 Vampir, GRAU indeks	6G20
* RPG-30 Krjuk, GRAU indeks 7P53
* 6G30 RPG-32 Barkas, GRAU indeks  6G40
Ahja mõis

**Ahja mõis** (saksa keeles *Aya*) oli rüütlimõis (a-st 1822 fideikomiss) Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Põlva maakonna Põlva valla territooriumile.

## Ajalugu
Ahja mõisa on esmamainitud 1553. aastal. Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Tartu staarostkonna folvark ehk riigimõis. Poola valitsusajal kuulus mõis Kaweritele ja Rootsi võimuperioodil Oxenstiernadele. Põhjasõja järel kinkis Peeter I Ahja mõisa pastor Ernst Glücki lesele, kelle perekonnas oli keisrinna Katariina I üles kasvanud.

1743. aastal omandas mõisa prantslasest Venemaa mereväeohvitser François Guillemot de Villebois. Tema lasi 1740. aastate lõpus rajada ka esindusliku härrastemaja.

1766. aastal läks mõis Liphartide suguvõsa omandusse. Hiljem kuulus mõis veel Knorringitele, Löwis of Menaritele ja 1819–1919 Braschidele.

1929. aastal asus härrastemajja Ahja Kool, mis tegutses seal 1997. aastani.

## Mõisaansambel
Ahja barokkstiilis poolkelpkatusega härrastemaja projekteeriti ilmselt Bartolomeo Rastrelli töökojas. Rastrelli projekteeris muu hulgas ka Talvepalee, Miitavi lossi ja Rundāle lossi.

9. oktoobril 2007 oli hoones tulekahju ning sellest jäid järele vaid müürid. Hoone katus taastati 2008.–2009. aastal.

Säilinud on ka mõisa kõrvalhooneid, kuid enamasti ümberehitatud kujul.


Pilt:Ahja mõisahoone tagantvaade.jpg|Mõisa peahoone tagakülg
Pilt:Ahja mõisa ait-kelder2.JPG|Mõisa ait-kelder
Pilt:Ahja mõisa tall-tõllakuur.jpg|Tall-tõllakuur
Pilt:AhjaMõisaSepikoda.JPG|Sepikoda
Pilt:AhjaMõisaValitsejamaja.JPG|Valitsejamaja

## Kalmistu
Mõisa südamest linnulennult umbes 0,9 km kaugusele lääne poole jääb mõisa kalmistu.
## Viited

## Kirjandus
*Heinrich von Hagemeister, F. von Buxhövden (1836/1837). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2. Riga: E. Frantzen. Lk-d 38–39. 
*Praust, Valdo. *Tartumaa mõisad*. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 78–81.

## Välislingid

*Ahja mõis mõisaportaalis
*Mõisa ülevaade kultuurimälestiste registris
*Ahja mõisa omanik von Brasch enne Esimest maailmasõda. Eesti Rahva Muuseumi fotokogu
Sõjaprintsess Xena

**"Sõjaprintsess Xena"** (originaalpealkiri **"Xena: Warrior Princess"**) on aastatel 1995–2001 toodetud USA draamasari, mille looja on Robert Tapert. 

## Osatäitjad
### Peategelased
*Lucy Lawless – Xena
*Renee O'connor – Gabrielle.
*Ted Raimi

### Kõrvaltegelased
*Kevin Tod Smith – Ares
*Bruce Campbell – Autolycus
*Hudson Leick – Callisto
*Alexandra Tydings – Aphrodite
*Karl Urban – Caesar

## Vaata ka
*"Xena"

## Välislingid
*
Tubala vai

**Tubala vai** asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kärdla–Käina maantee 5. kilomeetri alguses Tubala küla põhjaosas maanteest paarkümmend meetrit läänes Tubala rändrahnu ligiduses.

Tubala vaia tähenduse kohta on käibel romantiline seletus. Nimelt hoiab Tubala vai Hiiumaad merepõhjas kinni ega lase saarel triivima minna. Vaia asukohta Tubala külas on rahvapärimuses nimetatud põhjuseks, miks Pühalepa valla rahvast on hiidlaste seltside jaotuses nimetatud *ehthiidlasteks* või ka *pärishiidlasteks*.

Ühtlasi on Tubala vaial "Hiiumaa kultuuri toestav" tähendus (tsitaat pärineb vaiale kinnitatud sildilt). Hiiumaa kultuuri rahalise toetamise jaoks on Kõpu Majaka kultuurifondile avatud arvelduskonto, kuhu saab üle kanda rahalisi toetusi. Suuremate annetuste tegijate jäädvustamiseks lüüakse iga aasta 28. juulil vaia sepanael, millele on graveeritud annetaja nimi.

Tubala vai "taastati" Kõpu Majaka kultuurifondi eestvõtmisel 28. juulil 2003. Tubala küla nimetati Hiiumaad merepõhjas kinni hoidva vaia asukohaks ka enne vaia füüsilise tähise paigutamist maastikule. 

Rahvusvaheliseks objektiks sai Tubala vai 28. juulil 2005, mil nimelise sepanaela sai vaia sisse lüüa soomlane Harri Rinne.

## Pildid

Tubala boulder 2.jpg|Taga paremal paistab Tubala rändrahn
Tubala boulder 4.jpg|Nimelised sepanaelad
Tubala vaia silt.jpg|Selgitava tekstiga silt vaial


## Viited
Jerzy Pelc

**Jerzy Pelc** (30. september 1924 Varssavi – 2. juuni 2017 Varssavi) oli poola semiootik, filosoof ja loogik. 

Aastast 1971 oli ta Varssavi ülikooli professor. 

Ta oli Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni president 1984–1994, hiljem aupresident.
Nils-Aslak Valkeapää

**Nils-Aslak Valkeapää** (põhjasaami keeles **Áillohaš** (23. märts 1943 Enontekiö – 27. november 2001 Espoo) oli saami kirjanik, muusik ja saami kultuuri edendaja.

Ta sündis põhjapõdrakasvatajate peres ning õppis õpetajaks, kuid ei asunud kunagi sel erialal tööle. Sarnaselt paljude teiste saamidega, kes pidid hariduse omandamiseks kodust kaugele sõitma, valis Nils-Aslak Valkeapää eriala, mis annaks võimalikult mitmekülgse hariduse, sealhulgas teadmised eri kunstivormide ja muusika alal.

Nils-Aslak Valkeapää oli mitmekülgne kunstnik, kes sai tuntuks nii oma proosa, luule kui ka joigudega; ta esines filmides ja televisioonis ning tegeles maalimisega. Oma joigudega käis ta esinemas paljudes maades ning temast sai üks tuntumaid saame maailmas.

Nils-Aslak Valkeapää tegi kaasa Lennart Meri 1977. aastal valminud soome-ugri rahvaid käsitlevas dokumentaalfilmis "Linnutee tuuled".

## Tunnustus
1991. aastal sai Nils-Aslak Valkeapää Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna luuleraamatuga "Beaivi, áhčážan" ("Päev, minu isa"), mida on kutsutud ka saami rahvuseeposeks.

Lisaks on Áillohaš pälvinud hulga teisi auhindu oma kirjatööde ja saami kultuuri edendamise eest. Ta oli nii Oulu kui ka Lapi Ülikooli audoktor. 1995. aasta 15. mail andis Eesti president Lennart Meri talle Valgetähe V klassi teenetemärgi.

2004. aastal toimunud kõigi aegade suuremate soomlaste valimisel hääletas rahvas Nils-Aslak Valkeapää 65. kohale.

## Teoseid
* Pamflett "Terveisiä Lapista" ("Terviseid Lapimaalt", originaal ilmus soome keeles aastal 1971, tõlge norra keelde "Helsning frå Sameland" aastal 1979, tõlge inglise keelde "Greetings from Lapland" aastal 1983)
* Luulekogude triloogia esimene osa "Giđa ijat čuovgadat" ("Kevade valged ööd", 1974, tõlge soome keelde "Kevään yöt niin valoisat", 1980)
* Luulekogude triloogia teine osa "Lávllo vizár biellocizáš" (1976)
* Luulekogude triloogia kolmas osa "Ádjaga silbasuonat" ("Oja hõbedased sooned", 1981)
* Valikkogu "Ruoktu váimmus" ("Kodu südames", 1985, tõlked norra keelde "Vidderna inom mig", 1987 ja "Vindens veier", 1990, tõlge inglise keelde "Trekways of the Wind", 1994, tõlge eesti keelde 2011)
* Tõlkekogu saksa keeles "Ich bin des windigen Berges Kind" 1985
* Eepos "Beaivi áhčážan" ("Päev, minu isa", 1988, tõlge norra keelde "Solen, min far", 1990, tõlge soome keelde "Aurinko, isäni" 1992, tõlge fääri keelde "Faðir mín, sólin" 1992
* "Nu guhkkin dat mii lahka" (tõlge norra keelde "Så fjernt det naere", 1994)
* "Jus gaccebiehtár bohkosivččii" (1996)
* "Girddán, seivvodan" (1999)
* Eepos "Eanni, eannážan" ("Maa, minu ema", 2001)

## Välislingid
* Elulugu lehel rovaniemi.fi, inglise keeles
* Nils-Aslak Valkeapää saami kultuuri tutvustaval lehel, inglise keeles
Eleanor Parker

**Eleanor Jean Parker** (26. juuni 1922 Cedarville – 9. detsember 2013) oli Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja.

Eleanor Parker on olnud kolm korda nomineeritud parima naisnäitleja Oscarile ja ühe korra Emmyle. Tal on täht Hollywoodi kuulsuste alleel.

Filmis "Helisev muusika" kehastas ta parunessi.
Anatoli Pristavkin

**Anatoli Ignatjevitš Pristavkin** (vene Анатолий Игнатьевич Приставкин; 17. oktoober 1931 Ljubertsõ, Moskva oblast – 11. juuli 2008 Moskva) oli vene kirjanik ja ühiskonnategelane. 

1959. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi.

## Eesti keeles ilmunud teosed
*"Kuldne pilveke ...". Vene keelest tõlkinud Virve Krimm. Kirjastus Eesti Raamat 1989
Elisabeth Rehn

**Märta Elisabeth Rehn** (sünninimi **Märta Elisabeth Carlberg**; sündinud 6. aprillil 1935 Helsingis) on Soome poliitik ja diplomaat.

## Haridus
Elisabeth Rehn lõpetas 1957. aastal Svenska handelshögskolani majandusteaduse erialal. Ta on nii Svenska handelshögskolani kui ka Åbo Akademi audoktor.

## Poliitiline tegevus
Elisabeth Rehn kuulub Rootsi Rahvaparteisse. Aastatel 1979–1995 oli ta Eduskunna liige. Aastal 1990. sai temast kaitseminister Harri Holkeri valitsuses ja 1991. aastal Esko Aho valitsuses. Tema ministriks olemise ajal anti naistele õigus ajateenistuses osaleda ning hangiti Soome õhujõududele esimesed F/A-18 Hornet-hävitajad.

Elisabeth Rehn oli Rootsi Rahvapartei presidendikandidaat 1994. ja 2000. aastal. Aastal 1994 kaotas ta teises voorus Martti Ahtisaarile, 2000. aastal ei pääsenud aga teise vooru.

Aastatel 1995–1996 oli ta Euroopa Parlamendi liige.

Rahvusvaheliselt sai Elisabeth Rehn tuntuks ÜRO inimõiguste eksperdina. Aastatel 1995–1997 jälgis ta ÜRO esindajana inimõiguste olukorda endise Jugoslaavia maades; aastatel 1998–1999 oli ta ÜRO eriesindaja Bosnias ja Hertsegoviinas.

## Tunnustus
* 2003 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Isiklikku
Elisabeth Rehn oli alates 1955. aastast abielus Ove Rehniga (s 1933), kes suri 2004. aastal. Neil on neli last. Tütar Veronica Rehn-Kivi (s 1956) on samuti poliitik, Eduskunna liige. 

1960. aastate alguses oli Elisabeth Rehn esimene Tupperware toodete müüja Soomes.

## Allikad
* Elulugu Eduskunta lehel
* Soome-, inglis- ja rootsikeelne Vikipeedia artikli loomise ajal ja hiljem jooksvalt.
* "Kuka kukin on", Otava 2001 ISBN 951-1-17007-4
GOST 5289-73

**ГОСТ 5289-73** oli standard, mille järgi tähistati Nõukogude Liidus heliplaate.

Indeksi esimene täht tähistas:
*М – monosalvestist;
*С – stereosalvestist;
*Г – pehmet plaati ehk lastikut.

Sellele järgnev number osutab salvestise žanrile:
*0 – hümnid, dokumentaal- ja ühiskondlik-poliitilised salvestised;
*1 – sümfooniline, ooperi-, kammer-, koori- ja puhkpilliorkestrimuusika;
*2 – vene rahvamuusika, vene rahvapillid;
*3 – NSV Liidu rahvaste looming;
*4 – poeesia, dramaturgia;
*5 – salvestised lastele;
*6 – estraad, nõukogude heliloojate laulud, operett;
*7 – õppeotstarbelised salvestised (õppetunnid, loengud, fonolugemikud jms.)
*8 – välismaa rahvaste muusika (folkloor);
*9 – muud salvestised (eritellimisel valmistatud, mõõteplaadid, lindude häälte salvestised jms.)

Indeksis kolmandal kohal asuv number näitas plaadi formaati (läbimõõtu):
*0 – 301 mm;
*1 – 250 mm;
*2 – 174 mm.

Sellele järgnev sidekriipsuga eraldatud viiekohaline arv oli plaadipoole (fonogrammi) üleliiduline järjenumber.
Muonio jõgi

**Muonio jõgi** (soome *Muonionjoki*, rootsi *Muonio älv*, *Muonioälven*) on jõgi Lääne-Lapimaal, mis moodustab osa Rootsi (Norrbotteni lään) ja Soome (Lapimaa lään) piirist. Muonio on Tornio jõe vasakpoolne lisajõgi.  

Jõe pikkus on 230 km (mõnikord arvestatakse Muonio jõe hulka ka Könkämäeno, millega koos on pikkus 333 km), jõgikonna pindala on 14 430, 14 400 või 14 310 km². Jõe langus 205 m (329–125 m).

Keskmine vooluhulk on umbes 165 või 171 m³/s. Vooluhulga maksimum on mais ja juunis.

Jõgi toitub peamiselt lumesulamisveest.

Jõgi on jääs 7–8 kuud aastas.     

Muonio jõgi saab alguse (Kilpisjärvist algava) Könkämäeno ja Lätäseno ühinemisel Enontekiö ja Kiruna valla piiril Markkina küla lähedal. Ta voolab peamiselt lõuna suunas, kuni suubub Lappea külast põhja pool Kolari ja Pajala valla piiril Tornio jõkke (mis suubub Tornio juures Põhjalahte).

Muonio jõkke suubuvad muu hulgas Soome poolelt Tarvantojoki ja Palojoki ning Rootsi poolelt Merasjoki ja Parkajoki.

Suurim Muonio jõe äärne küla on Muonio (Soome). Teiste jõeäärsete asulate seas on Rootsi poolel Kuttainen ja Karesuando, Soome poolel Kaaresuvanto ja Jatuni. 

## Piirijõgi
Muonio jõgi sai koos Könkämäeno ja Tornio jõega Rootsi ja Soome piirijõeks Hamina rahuga 1809. aastal.  

Kui lugeda Könkämäenot Muonio jõe alguseks, algab Muonio jõgi Soome ja Rootsi piirijõena Treriksrösetist ja lõpeb Pajalast pisut ida pool. 

Muonio jõe ääres on Rootsi poolel Kiruna vald ja Pajala vald, Soome poolel Muonio vald, Kolari vald ja Enontekiö vald. 

Sild läheb üle jõe ainult Muonios, Kaaresuvantos/Karesuandos ja Kolaris. 

Piki jõge kulgeb Soome poolel *[[valtatie 21]]*, Rootsi poolel *[[riksväg 99]]*.

## Vaata ka
*Soome ja Rootsi piir
Meloodia indeks

**Meloodia indeks** oli nummerdamissüsteem, millega tähistati Nõukogude-aegse heliplaadifirma Meloodia toodetud heliplaate alates 1961. aastast kuni standardi GOST 5289-73 kasutuselevõtuni 1975. aasta suvel. Sellest standardist loobuti peale GOST-standardi jõustumist, kuigi üksikuid Melodia indeksiga plaate ilmus ka hiljem.

Indeksi alguses asuv täht tähistas vastavalt:
***Д**  - monosalvestist (sõnast *dolgo-igrayuschy* ehk kauamängiv*)*,
***СМ** - stereosalvestist (amplituudis piiratud vertikaalkomponendiga, mis võimaldas neid kuulata mono-helipeadega),
***С**  - stereosalvestist (sõnast CTEPEO; amplituudis piiramata).

Sellele järgnenud numbrite rühm märkis helisalvestise järjenumbrit ning plaadi formaati.

## Välislingid
* Soviet recordings, www.medtner.org.uk
Könkämäeno

**Könkämäeno** (põhjasaami *Rádjeeatnu*, rootsi *Könkämäälven*, *Könkämä älv*) on  Soome  ja Rootsi piirijõgi Enontekiö ja Kiruna valla vahel Käsivarsis. See on Rootsi kõige põhjapoolsem jõgi. 

Jõe pikkus on 90 km. Jõe langus on 144 m (473–329 m). Jõgikonna pindala on 2830 km2. 

Jõgi toitub lumesulamisveest.  

Jõgi saab alguse Kilpisjärvi järvest Treriksröseti lähedal  ja voolab mööda Käsivart alla, kuni ühineb Markkina küla lähedal  Karesuandost kümmekond kilomeetrit lääne pool Lätäsenoga, moodustades Muonio jõe.

Jõgi voolab läbi tasase peaaegu asustamata rabamaastiku ning on pikkadel lõikudel (näiteks Peera juures) paadile sobiv veetee. Laevatamiseks ta siiski ei sobi, sest jõgi on madal ning seal on palju kiire vooluga kohti. 

Sild üle Könkömäeno on Karesuandos, samuti Peera ja Keinovuopio vahel. Piki jõge kulgeb maantee ainult Soome poole peal (E08). 

Könkämäeno ja Lätäseno populaarsed õngitsemisjõed. 

Soome ja Rootsi piirijõeks sai Könkämäeno Hamina rahuga 1809. Ta on piirijõeks Kilpisjärvi külast kuni Markkina, Karesuando ja Kaaresuvanto läheduses oleva ühinemiskohaga Lätäsenoga.  

## Vaata ka
*Soome ja Rootsi piir

## Viited

## Välislingid
*Kaart
Ansambel "Kukerpillid" (1980)

"**Ansambel "Kukerpillid""** on Kukerpillide LP-album, mis salvestati 1980. aastal.

## Lood
### 1. külg
#Tulin Tallinnasse ää = Так вот в Таллин я попал *<small>(eesti rahvalaul, sõnad: *''Taivo Linna*)</small>
#Küll kiirest jooksvad madrused = Как бегают матросы *(eesti rahvalaul – sõnad: Taivo Linna)*
#Vana arm ei roosteta = Старая любовь не ржавеет *(Kaarel Kilvet – sõnad: Henno Käo)*
#Meremehe laul = Песня моряка *(eesti rahvalaul – sõnad: Ike Volkov)*
#Purjedes oli lust = Веселые паруса *(eesti rahvalaul – sõnad: Toomas Kõrvits)*
#Jänese polka = Заячья полька *(eesti rahvaviis – sõnad: Tõnu Raadik)*
#Jahimees = Охотник *(traditsiooniline – sõnad: rahvaluule & Heino Mikiver)*
#Kui olin mina aastat 17 = Когда мне было лет 17 *(eesti rahvalaul – sõnad: Taivo Linna)*
#Udujutt = Задрала кобыла хвост : шуточная *(Toomas Kõrvits – sõnad: rahvaluule)*
#Kihnu neiu = Девушка с острова Кихну *(eesti rahvalaul – sõnad: Taivo Linna)*
#Ei ma karda allveepaati = Не боюсь я *(traditsiooniline – sõnad: Heino Mikiver)*

===2. külg===
#Puhub tuul = Дует ветер *(eesti rahvalaul – sõnad: Heino Mikiver)*
#Joogilaul = Застольная *(eesti rahvalaul – sõnad: Taivo Linna)*
#Oh Roosi, Roosi = Ох Роози, Роози *(Toomas Kõrvits – sõnad: Henno Käo)*
#Lõõtspill = Гармошка *(K. Pant – sõnad: Henno Käo)*
#Minu õnnelik nooruspõli = Моя счастливая юность *(eesti rahvalaul – sõnad: Taivo Linna)*
#Tiit oli tillitipsike = Про Тийта *(eesti rahvalaul – sõnad: Toomas Kõrvits)*
#Traktoristi laul = Песня тракториста *(Toomas Kõrvits – sõnad: Henno Käo)*
#Aissa = Песня о стариннах танцах *(eesti rahvalaul – sõnad: Toomas Kõrvits)*
#Kiitus = Хвастун *(Kaarel Kilvet – sõnad: Hando Runnel)*
#Veel kord = Еще раз *(traditsiooniline – sõnad: Taivo Linna & eestikeelne tekst: Henno Käo)''

__NOTOC__

## Välislingid
*