open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Konstantin Mihhailovski

**Konstantin Jakovlevitš Mihhailovski** (vene Константин Яковлевич Михайловский; 1834 Tšernigovi kubermang – 22. september (vkj 9. september) 1909 Peterburi) oli Venemaa insener, kõrge riigiametnik ja paljude suurehituste ülem või kuraator.

Mihhailovski oli aadli päritolu. Ta lõpetas Esimese Peterburi Kadetikorpuse, seejärel Mihhaili suurtükiväekooli (1853), Mihhaili Suurtükiväeakadeemia (1859) ja Peterburi teedeinseneride korpuse instituudi (1861).

Ta osales Krimmis sõjas. 1858. aastal ülendati alamporutšikuks.

Aastatel 1899–1905 oli salanõunik Mihhailovski Teedeministeeriumi raudtee-ehituse valitsuse ülem. 1905. aastal määrati ta Vene Keisririigi teedeministri nõukogu liikmeks ja 1907. aastal sai ta tõeliseks salanõunikuks.

## Suurehituste ülem või kuraator
Tal on teeneid Venemaa infrastruktuuri loomisel. Ta võttis juhtivalt osa Aleksandri silla rajamisest üle Volga jõe Sõzrani juures (valmis 1880), kureeris Novosjanski, Novosvirski ja Novomariiski kanalite ehitamisest Maria veesüsteemis (1882–1886), oli Samara–Ufa (1885), Ufa–Zlatousti (1888), Zlatousti–Tšeljabinski (1891) ja Jekaterinburgi–Tšeljabinski (1894) raudteede ehituste ülem.

## Tunnustus
Teda on autasustatud 10 ordeniga, sealhulgas:
*Püha Vladimiri ordeni 4. järk Aleksandri silla rajamise eest
*Püha Stanisławi ordeni 2. järk Maria veesüsteemi kanalite rajamise eest
*Jaapani Tõusva Päikese ordeni 3. järk
*Buhhaara emiraadi Ülla Buhhaara orden teemantidega

## Viited
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jahilaskmises

**1956. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused [[Jahilaskmine|jahilaskmises]] ** toimusid 7.–12. augustini Moskvas osana I spartakiaadist.

## Tulemused

Võistkonnad:
1. Vene NFSV 52 
2. Moskva 49 
3. Leningrad 48 
4. Ukraina NSV 48 
5. Gruusia NSV 42 
6. Läti NSV 37 

9. Eesti NSV 28 


Eraldi peeti naiste võistlused.

## Naiste tulemused

  

## Viited
1956. aasta Eesti meistrivõistlused jahilaskmises

**1956. aasta  Eesti meistrivõistlused [[Jahilaskmine|jahilaskmises]] ** toimusid 1.-5. juulini Tallinnas.

## Tulemused

  

## Viited
Tallinna Merelennujaam

**Tallinna Merelennujaam** oli Vene merelennuväebaas Tallinnas aastatel 1915–1918. 

Merelennujaam kavandati Pirita jõe suudme vasakule kaldale 1913. aastal ja rajati 1915. aastal.

Sadamas dislotseerus alates märtsist 1916 1. lennurajoooni üksus, alates detsembrist 1916 Läänemere lennudiviisi 1. brigaadi 3. divisjoni staap ja üks salk. 3. divisjonil oli lennujaam ka Osmussaarel ning hiljem Naissaarel ja Paldiskis. Jaam oli mõeldud ajutisena, sest uut lennusadamat alles ehitati. Uue sadama valmimisel oleks lennujaam Piritalt viidud ära uude lennusadamasse. 

Pirita lennujaama ülem 1917. aastal oli kapten Sergei Antonovitš Lišin. Pirita lennujaamas oli 15 lennukit, kõik Szczecini lennukitehase  tüüpi vesilennukid. 21. jaanuaril 1918 jõudsid Tallinna tagasi Krimmis Jevpatorija lennukoolis õppinud Fred Olbrei ja William Tomingas, kes asusid teenima Peeter Suure merekindluse merelennusalka. William Tomingas määrati Pirita lennujaama ülema adjutandiks.

Merelennujaam evakueeriti 23. veebruaril 1918. Lennukid lõhuti, mootorid ja väiksemad seadmed võeti kaasa transpordilaevaga Pallada. Ehitised jäid terveks.

## Ehitised
Palju kasutati olemasolevaid ehitisi, näiteks kasarm ja laatsaret asus "Kalevi" seltsimajas, ohvitserid elasid aga Peterseni võõrastemajas jõe paremal kaldal.

Vesilennukite ja nende hoolduse jaoks püstitati peamiselt puitsõrestikuga hooneid, mida katsid puit ja present. Aastatel 1919–1920 võeti kolm angaari koost lahti, üks neist viidi Lasnamäe lennuväljalele ja teised kaks Tartusse Raadi sõjaväelennuväljale ning pandi seal uuesti kokku. 

Seltsimaja põletati taganevate Nõukogude vägede poolt 1941. aasta suvel maha. Peterseni võõrastemaja põles 1944. aastal ja lammutati aastatel 1948–1951. Sadam ehitati 1960. aastatel oluliselt ümber. 1970. aastate II poolel ehitati kogu endine merelennujaama ala seoses Tallinna Olümpiapurjespordikeskuse rajamisega täiesti ringi ning tänapäeval pole Tallinna Merelennujaamast Pirital midagi alles.

## Viited

## Kirjandus
*Robert Treufeldt. "Peeter Suure Sadam, uus sõjasadam Tallinnas". // Muinsuskaitse aastaraamat 2014. Tallinn 2015. Lk 107
*Robert Treufeldt. "*Pietari Suuren satama, uusi sotasatama Tallinnassa*". // Suomenlahti Pietarin suojana. Toim. Ove Enqvist, Johanna Pakola. Docendo. Jyväskylä 2016. Lk 79
*Mati Õun. Lennusadam. Tehnikamaailm, 30. jaanuar 2010
Markus Luik

**Markus Luik** (sündinud 24. märtsil 1981) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (22. lend). Aastatel 2006–2014 töötas ta Vanemuise näitlejana. Alates 2014. aastast on ta Eesti Draamateatri näitleja.

## Filmirollid
*2005 "Malev" – nuntsius
*2007 "Kinnunen" – taksojuht
*2008 "Taarka" – sõdurpoiss
*2011 "Üks mu sõber" – Tõnn
*2012 "Seenelkäik" – ajakirjanik
*2013 "Free Range. Ballaad maailma heakskiitmisest" – sõber
*2014 "Maastik mitme kuuga" – noormees
*2021 "Sandra saab tööd" – Viljar
*2023 "Apteeker Melchior. Timuka tütar" – kardinal Nider
*2024 "Elu ja armastus" – vapside pealik

## Isiklikku
Markus Luige isa oli näitleja Sulev Luik ning ema on Heili Luik. Markus Luigel on ka noorem vend.

## Viited

## Välislingid
*Markus Luik Draamateatri kodulehel
*Markus Luik Eesti Filmi Andmebaasis
*
Benedetto Cotrugli

**Benedikt Kotruljević**, laiemalt tuntud itaaliakeelse nimega **Benedetto Cotrugli**, (ladina *Benedictus de Cotrullis*; 1416 Ragusa, Ragusa vabariik – 1469 L'Aquila, Napoli kuningriik) oli horvaadi päritolu kaupmees, diplomaat ja majanduskirjutiste autor.  

Kotruljević sai alghariduse Ragusas. Hiljem õppis Itaalias filosoofiat ja õigusteadust. Pärast isa surma 1436. aastal pöördus kodulinna tagasi. 1439. aastal asutas koos vennaga äriettevõtte. Äriasjus reisis sageli Vahemere maades. Äri laienedes avas itaalia linnades mitu kangakauplust. Eksportis villa Napolist.  

Aastatel 1448–1453 oli ta Ragusa vabariigi esindaja Napolis. 1453. aastal viis ta oma pere Napolisse. Napoli kuningas ülendas ta rüütliks. Napoli kuningriigis tegutses Cotrugli kohtunikuna, suurkohtunikuna, nõuandjana ja esindajana. Määrati 1458. aastal konsuliks Ragusasse, 1462. aastal Bosniasse, 1466. aastal Ungarisse.  

Ta oli ka polüglott.

## Kahekordne kirjendamine raamatupidamisarvestuses
36 aastat enne Luca Paciolilt ilmunud "Kahekordse kirjendamise traktaati" kirjutas Cotrugli 1458. aastal itaaliakeelse käsikirja "Della mercatura et del mercante perfetto" ('kaubandusest ja täiuslikust kaupmehest'). Tuntud ka pealkirjaga "Libro de l'arte dela mercatura" ('raamat kaubanduse kunstist'), milles esitas kahekordse kirjendamise kui kaubandustegevuse vajaliku atribuudi printsiibid ja meetodid. Trükki jõudis see alles 1573. aastal.

Cotrugli tööst on säilinud kolm eksemplari, mis leiti 1980. aastatel. Vanim neist on Vallettas Malta rahvusraamatukogus säilitatav 1475. aastast pärit käsikirja eksemplar. Teine eksemplar aastast 1485 ja kolmas 15. sajandi lõpust hoitakse Firenze rahvusraamatukogus.

Cotrugli tööle oli pühendatud 1994. aasta augustis Veneetsias toimunud Euroopa Majandusarvestuse Assotsiatsiooni 17. kongress. Kongress kinnitas, et Cotrugli töös "Kaubandusest ja täiuslikust kaupmehest" on kirjeldatud raamatupidamisarvestuse kahekordse kirjendamise süsteem.

## Mälestuse jäädvustamine
*Zagrebis on äriharidust andev Cotrugli Business School, selle filiaal asub Belgradis.
*2007. aastal püstitati Zagrebis Benedikt Kotruljevići mälestussammas.
*2008. aastal lasi Horvaatia rahvuspank käibele Benedikt Kotruljevići kujutisega 150-kunase hõbedast meenemündi.

## Viited
Michael Fitzgerald

**Michael Fitzgerald** (sündinud 17. septembril 1988 Tokoroas) on Uus-Meremaa jalgpallur, kaitsja.

Ta mängib 2008. aastast Jaapani klubis Albirex Niigata.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Kayne Vincent

**Kayne Vincent** (sündinud 29. oktoobril 1988 Aucklandis) on Uus-Meremaa jalgpallur, ründaja.

Ta mängis viimati Malaisia klubis Perlis FA.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Bruno Cortez

**Bruno Cortês Barbosa** (ka lihtsalt **Bruno Cortez** või **Cortez**; sündinud 11. märtsil 1987 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kaitsja.

2011. aasta hooajal mängis ta Botafogo de Futebol e Regatases ja valiti samal hooajal Brasiilia liigahooaja sümboolsesse koosseisu.

2013. aasta juulis läks ta laenule Portugali klubisse Benfica. Ta mängis klubi kuues kõrgliiga mängus.

2014. aasta hooajal mängis ta laenulepingu alusel Brasiilia kõrgliiga klubis Criciúma. Klubi jäi kõrgliigas viimaseks ja langes esiliigasse.

Aastatel 2015–2016 mängis ta laenulepingu alusel Jaapani kõrgliiga J1 League klubis Albirex Niigata.

2017. aasta jaanuarist mängis ta Brasiilia kõrgliiga klubis Grêmio.

2022. aasta veebruaris sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Brasiilia kõrgliigasse tõusnud Avaíga.

Ainsa korra mängis ta Brasiilia rahvuskoondises 14. septembril 2011 mängus Argentina vastu.

## Saavutused
;São Paulo
*Copa Sudamericana: 2012
;Benfica
*Primeira Liga: 2013–14
*Taça de Portugal: 2013–14
;Grêmio
*Copa Libertadores: 2017
*Recopa Sudamericana: 2018
*Campeonato Gaúcho: 2018, 2019, 2020, 2021

## Viited

## Välislingid
*
Marco Antonio da Silva

**Marco Antonio da Silva** (hüüdnimi **Marquinhos**; sündinud 9. mail 1966 Belo Horizontes) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Kenny Cunningham

**Kenny Martin Cunningham Brown** (sündinud 7. juunil 1985) on Costa Rica jalgpallur, ründaja.

Alates hooajast 2018/2019 mängib ta Guatemala kõrgliiga klubis Malacateco.

Ta kuulus Costa Rica koondisse 2013. aasta CONCACAF Gold Cupil.

## Välislingid
*
Saint-Étienne-du-Rouvray kirikurünnak 26. juulil 2016

**Saint-Étienne-du-Rouvray kirikurünnak** toimus 26. juulil 2016 Saint-Étienne-du-Rouvrays Seine-Maritime'i departemangus Ülem-Normandia piirkonnas.

Umbes kell 10.00 (kohaliku aja järgi) sisenesid Saint-Étienne-du-Rouvray kirikusse missa ajal külguksest kaks nugadega relvastatud meest. Nad võtsid viis inimest: koguduse preestri, kaks nunna ja kaks kirikulist pantvangi. Kolmandal nunnal õnnestus põgeneda ja abi kutsuda. Kirik piirati ümber politsei eriüksuslaste poolt ning pärast 40 minutit kestnud piiramist tehti pantvangistajad kahjutuks (mõlemad ründajad lasti eriüksuslaste poolt maha). Kohaliku aja järgi kell 10.45 kuulutati politseioperatsioon lõppenuks. Politsei andmetel tapsid ründajad 85-aastase preestri Jacques Hameli noaga ning tal oli kõri läbi lõigatud; lisaks sai üks kirikus viibinud naine raskesti haavata.

## Välislingid
* Prantsusmaal võtsid relvastatud mehed kirikulised pantvangi ja tapsid preestri, vastutuse võttis ISIS
* FOTOD ja VIDEO: Prantsusmaal võtsid relvastatud mehed kirikus pantvange, preester tapeti
Roy Smith

**Roy Alexander Smith Lewis** (sündinud 19. aprillil 1990 Puerto Limónis) on Costa Rica jalgpallur, kaitsja.

Ta mängib 2016. aastast Hondurase klubis C.D. Honduras Progreso.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Juan Carlos Villamayor

**Juan Carlos Villamayor Medina** (sündinud 5. märtsil 1969 Concepciónis) on Paraguay endine jalgpallur, kaitsja.

Ta kuulus Paraguay koondisse 1993., 1995. ja 1997. aasta Copa Américal.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Roberto Torres

**Roberto Ismael Torres Baez** (sündinud 6. aprillil 1972) on Paraguay jalgpallur, poolkaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Radivoje Manić

**Radivoje Manić** (sündinud 16. jaanuaril 1972 Pirotis) on Serbia endine jalgpallur, ründaja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Mark Bowen

**Mark Rosslyn Bowen** (sündinud 7. detsembril 1963 Neathis) on Walesi endine jalgpallur, kaitsja.

Aastatel 1987–1996 mängis ta Inglismaa klubi Norwich Citys. Ta oli aastatel 1990–1992 selle kapten ja valiti 1990. aastal Norwich City hooaja parimaks mängijaks.

Lisaks mängis ta veel teistes Inglismaa klubides, Tottenham Hotspuris, West Ham Unitedis, Charlton Athleticis ja Wigan Athleticis.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Owusu Benson

**Owusu Benson** (sündinud 22. märtsil 1977 Accras) on Ghana endine jalgpallur, poolkaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Azur ja Asmar

**"Azur ja Asmar"** (prantsuse keeles "Azur et Asmar") on Prantsusmaa, Hispaania, Belgia ja Itaalia koostöös 2006. aastal valminud animafilm. Film esilinastus 21. mail 2006 Cannes'i filmifestivalil.

Filmi stsenarist ja režissöör on Michel Ocelot, produtsent Christophe Rossignon, muusika autor Gabriel Yared (ühe laulu autor Afida Tahri). Film on 99 minutit pikk ning peamiselt prantsuse, kohati aga ka klassikalises araabia keeles.

Film on saanud inspiratsiooni folkloorist, ent selle muinasjutuline süžee on originaalne.

## Sünopsis
Jénane on hoidnud lapsena kaht poissi: üliku poega, blondi ja sinisilmset Azuri, ning oma last, tumedanahalist ja tumedasilmset Asmari. Ta räägib poistele loo džinn-haldjast, kes ootab, et hea ja õilis prints ta oma kambrist vabaks laseks. Poisid kasvavad vendadena, kuni ühel päeval Azuri isa eraldab nad julmalt, pagendab amme ja Asmari oma kodust ja saadab Azuri linna õpetaja juurde. Aastate pärast kummitab Azuri lugu džinn-haldjast ja ta asub teele Asmari kodumaale, et haldjas leida. Vahepeal on Jénane'ist saanud edukas ärinaine, Asmar aga on kuningliku valvemeeskonna liige. Ka Asmaril on meeles lugu džinn-haldjast. Mõlemad noorukid asuvad haldjat otsima, ent leida võib ta ainult üks.

## Välislingid
*
Stellenbosch

**Stellenbosch** on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas, Stellenboschi valla keskus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Stellenboschi elanikest valgeid 65,56%, värvilisi 16,26%, mustanahalisi aafriklasi 15,57%, India või Aasia päritolu inimesi 0,94% ja teisi 1,66%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 71,02% inimesi, inglise keelt 20,62%, koosa keelt 2,03% ja sotho keelt 1,28%.

Linnas asub Stellenboschi Ülikool.

## Viited
Claude Dambury

**Claude Dambury** (sündinud 30. juulil 1971 Cayenne'is) on Prantsuse Guajaana endine jalgpallur, kaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Satoshi Ōtomo

**Satoshi Erasmo Ōtomo** (jaapani keeles 大友 慧, *Ōtomo Satoshi*; sündinud 1. oktoobril 1981 Sakaes Jaapanis) on Filipiinide-Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Émerson Carvalho da Silva

**Émerson Carvalho da Silva** (hüüdnimi **Émerson**; sündinud 5. jaanuaril 1975 Baurus) on Brasiilia endine jalgpallur, kaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*
Budimir Vujačić

**Budimir Vujačić** (sündinud 4. jaanuaril 1964 Titogradis) on Montenegro endine jalgpallur, kaitsja.

## Koondisekarjäär

## Välislingid
*National Football Teams
Buļļi mõis

**Buļļi mõis** (läti keeles *Buļļu muiža*, saksa keeles *Bullenhof*) oli mõis Lätis Riia linnas Rītabuļļi asumis. Endisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.

Mõisa on mainitud esimest korda aastal 1495. Toona oli mõisa omanikuks Johann Bildering või Buldering. On võimalik, et tema järgi on nime saanud nii mõis kui ka sellest mööda voolanud Buļļupe jõgi, kuigi tõenäolisemalt tulenevad mõlemad nimed jõel kasutatud laiadest paatidest (saksa keeles *die Bulle*).

16. sajandi lõpus kuulus mõis Kuramaa hertsogi sekretärile Paul Spankaule. Mõis oli piirkonna hõivanud Gustav II Adolfi loal tema omanduses ka aastal 1621. Hilisemate omanike seas on Martin Schultz von Ascheraden.

Aastani 1697 suubus Lielupe Daugavasse, kuid just sel aastal murdis ta läbi luidete Bolderāja juures mereni läbi, jättes mõisasüdame saarele ja eraldades selle tänapäeva Jūrmala Buļļuciemsi kohal asunud maad. Tol ajal asus mõisa peahoone veel Daugava ääres. Mõisale kuulus teel Riiast Kuramaale üle Lielupe jõe viinud parv. 

Aastal 1865 kuulus mõisale Daugava-äärne võõrastemaja. Peahoone oli selleks ajaks rajatud Buļļupe äärde. See oli kaheteist toaga kahekorruseline puitelamu. Aastal 1913 möödus sellest Riia ja Jūrmala vaheline laevaliin. Laevad sõitsid sellel kuus korda päevas, üks reis võttis aega poolteist tundi.

Mõisa peahoone pole säilinud (hävis Esimese maailmasõja ajal), küll on aga säilinud mõned ümber ehitatud kõrvalhooned. Veidi ümber ehitatud kujul on säilinud teenijatemaja, ka on alles 12 lehma ja kahe hobuse jaoks rajatud laut, kus söödakünad olid valmistatud betoonist.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate saidil (*inglise keeles*)
*Informatsiooni mõisa kohta (*läti keeles*)
Dreiliņi mõis (Daugavgrīva kihelkond)

**Dreiliņi mõis** (läti keeles *Dreiliņu muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Krēmeri 13. Saksa keeles *Dreilingshof*. Varem kuulus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.

Teadaolevalt oli piirkonna esimene omanik Gotthard Kettler. Sealsed maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Riia bürgermeister M. von Dreiling, kelle järgi on mõis ka nime saanud. XIX sajandil rajati mõisa juurde kala- ja kaubasadam, ka kuulus mõisale kaks talu. Selle viimaseks omanikuks oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden.

1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Mõisakompleks oli alles veel XX sajandi alguses. Tänapäeval asub mõisakompleksi kohal teadmata ajalooga arhailise välimusega maja, mis võib olla üks mõisa ehitistest. Ka kasvavad majani viiva tee ääres põlised alleena paiknevad puud.

## Viited

## Välislingid
* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Infot mõisa kohta (*läti keeles*)
Amuri sild

**Amuri sild**, ka **Vanasild** (ukraina Амурський міст, Старий міст) on kahekorruseline raudtee- ja autosild üle Dnepri jõe Dnipros; vanim sild Dnipros.

## Silla nimi
Jekaterinoslavi lähedal Dnepri vasakkaldal tekkis 1875. aastal metallurgiatehaste juurde Amuri asundus kui töölisasula. Amuri järgi sai ka sild nime. Praegu on Amur üks Dnipro Amur-Nižnjodniprovski rajooni linnaosi.

## Silla rajamine
Sild ehitati Katariina raudteele üle Dnepri jõe Jekaterinoslavis 1884. aastal ja valmimisel oli see pikim raudteesild Venemaal.

Silla pikkus on 1395 m, koos pealesõitudega 2397 m, laius 15,5 m.

Paljuavalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris insener Nikolai Beleljubski. Sild on kahekorruseline – ülemine tasand oli linnatranspordi tarbeks, alumine üheteelisele raudteele.

1914. aastal silla kandekonstruktsioone tugevdati.

1935. aastal ehitati silla ülemisele korrusele trammitee.

## Silla taastamine
Vene kodusõjas kannatada saanud sild taastati 1920. aastal.

Teises maailmasõjas sild purustati. 1943. aastal rajati kõrvale ajutine sild puittugedel. 1955. aastal taastati sild kapitaalselt, keskmine ava rekonstrueeriti tõstetavaks.
 
1977. aastal rajati Vanasilla kõrvale uus 14-avaline sõrestikfermidega raudteesild.

## Viited

## Välislingid

*Подъём Амурского моста в Днепропетровске. Video. youtube.com
Vanasild

**Vanasild** on mitme silla eestikeelne rööpnimi:
***[[Amuri sild]]** Dnipros
***[[Starovolžski sild]]** Tveris
***[[Kesklinna sild]]** Pärnus
Geotermiline aste

**Geotermiline aste** on sügavusvahemik, mille jooksul maakoore kivimite temperatuur tõuseb 1 kraadi võrra (Celsiuse skaalal).

Keskmine geotermiline aste on 30–40 m, suurim 120–200 m (vanadel kilpidel).

## Vaata ka
*Geotermiline gradient
Jacques Hamel

**Jacques Hamel** (30. november 1930 Darnétal Seine-Inférieure'i departemang – 26. juuli 2016 Saint-Étienne-du-Rouvray) oli Prantsusmaa katoliku preester, kes mõrvati kahe ISIS-e võitleja poolt.

Ta sündis aastal 1930 Darnétalis Seine-Inférieure'i departemangus (praeguse haldusjaotuse järgi Seine-Maritime'i departemangus).

Ta pühitseti preestriks 30. juunil 1958. Pärast pühitsemist teenis ta vikaarpreestrina Püha Antoniuse kirikus Le Petit-Quevilly'is Seine-Maritime'i departemangus. Aastast 1967 teenis ta vikaarpreestrina Lourdesi Jumalaema kirikus Sotteville-lès-Rouenis (Seine-Maritime'i departemangus). Aastast 1975 teenis ta preestrina Saint-Pierre-lès-Elbeufis (Seine-Maritime'i departemangus). Aastast 1988 teenis ta preestrina Cléonis (Seine-Maritime'i departemangus). Aastast 2000 teenis ta preestrina Saint-Étienne-du-Rouvrays, aastast 2005 samas koguduses teise preestrina.

26. juulil 2016 pidas ta kirikus missat, kui kaks nugadega relvastatud ISIS-e võitlejat tungisid kõrvaluksest kirikusse, võtsid viis inimest pantvangi ja mõrvasid preestri, lõigates tal noaga kõri läbi.

## Välislingid
* Jacques Hamel, 85, a Beloved French Priest, Killed in His Church
Amélie Rorty

**Amélie Oksenberg Rorty** (20. mai 1932 Belgia – 18. september 2020) oli Poola juudi päritolu USA filosoof. Ta on kirjutanud vaimufilosoofiast (eriti emotsioonidest), filosoofia ajaloost (eriti Aristotelesest, René Descartesist ja Benedict de Spinozast) ja moraalifilosoofiast (sealhulgas armastusest). 

Ta emigreerus oma vanemate Israel ja Klara Oksenbergiga USAsse ja kasvas üles farmis Virginia osariigis. Ta sai bakalaureusekraadi 1951 Chicago Ülikoolist ning magistri- ja doktorikraadi 1954 ja 1961 Yale'i Ülikoolist.   

## Publikatsioone
**Mind in Action*, Beacon Press 1988.
*The Historicity of Psychological Attitudes: Love is Not Love Which Alters Not When It Alteration Finds. – Neera Badhwar (toim). *Friendship: A Philosophical Reader*, Ithaca, NY: Cornell University Press 1993, lk 73–88.
* The Burdens of Love. – *Journal of Ethics*, 2016, lk 1–14.

## Isiklikku
Ta tutvus Chicagos Richard Rortyga. Nad läksid koos õppima Yale'i ülikooli ja abiellusid 1954 hoolimata Amélie vanemate vastuseisust. Aastal 1961 sündis neil poeg James (Jay). Aastal 1972 abielu lahutati.

## Välislingid
*Koduleht
*CV Bostoni ülikooli lehel 
*Sissekanne Tuftsi ülikooli kehel
Jan Vapaavuori

**Jan Pellervo Vapaavuori** (sündinud 3. aprillil 1965 Helsingis) on koonderakondlik Soome poliitik, alates 7. juunist 2017 Helsingi linnapea. 

Ta oli aastatel 2003–2015 Eduskunna liige. Aastatel 2012–2015 oli ta Soome majandusminister (nii Jyrki Kataineni kui ka Alexander Stubbi valitsuses. Aastatel 2007–2010 oli ta Soome eluasememinister Matti Vanhaneni teises valitsuses. 

Septembrist 2015 kuni 2017 töötas ta Euroopa Investeerimispangas asedirektorina.

Ta lõpetas aastal 1984 Põhja-Helsingi lütseumi. Aastal 1989 lõpetas ta Helsingi Ülikooli.
Katre Õim

**Katre Õim** (25. august 1970 – 20. juuli 2016) oli eesti keeleteadlane. 

Ta lõpetas 1994 Tartu Ülikooli, 1997 sai samast magistrikraadi tööga eesti võrdluste kohta ja 2004 doktorikraadi tööga  "Võrdluste struktuurist ja kujundisemantikast". 

Ta töötas 1994. aastast Tartus Eesti Keele Instituudi  rahvaluule osakonnas, 2000–2004 Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonnas teadurina ning 2004. aastast Tallinna Ülikoolis eesti keele dotsendina. 

Ta uuris eesti fraseologismide ehitust ja tähendust ning metafoorseid tähendusülekandeid. Ta oli eesti kõnekäändude ja fraseologismide andmebaasi ja elektroonilise alussõnastiku üks loojaid ning muutuva keele päeva korraldaja.

## Isiklikku
Ta oli Asta Õimu tütar.

## Välislingid

*In memoriam Katre Õim, TLÜ, 25. juuli 2016
Sagamihara massimõrv 26. juulil 2016

**Sagamihara massimõrv** (jaapani keeles 相模原障害者施設殺傷事件) toimus 26. juulil 2016 erivajadustega inimeste hooldekodus **Tsukui Yamayuri En** Sagamiharas Kanagawa prefektuuris Jaapanis.

Öösel umbes 2:10 (kohaliku aja järgi) tungis 26-aastane noaga relvastatud mees Satoshi Uematsu (jaapani keeles 植松 聖 *Uematsu Satoshi*) haamriga akent purustades hooldekodusse, võttis tubade võtmed, kõndis seejärel ruumist ruumi ja lõikas magavatel patsientidel kõrisid läbi. Ta tappis 19 inimest ja haavas 26 inimest (neist 13 raskelt). Umbes kell 2:30 (kohaliku aja järgi) sai politsei teate, et hooldekodusse on sisenenud noaga relvastatud isik. Kahtlusalune andis end politseile üle umbes 3:00. Ülekuulamisel politseile ütles ta: "Kõik puudega inimesed peavad kaduma." 

Satoshi Uematsu oli töötanud ligi kolm aastat, kuni veebruarini 2016 samas hooldekodus. Veebruaris 2016 saatis ta Jaapani parlamendi alamkoja spiikrile Tadamori Oshimale kirja, milles ta kutsus üles puudega inimeste suhtes eutanaasiat rakendama ja lubas nende tapmise enda peale võtta. Uematsu mainis ka hooldekodu nime ja märkis, et plaanib rünnata öösel, kui tööl on vähem hooldajaid. Spiiker teavitas kirjast politseid ja see omakorda hooldekodu, mille juht palus Uematsul töölt lahkuda. 19. veebruaril 2016 võeti mees ravile psühhiaatrihaiglasse, kus tal diagnoositi kanepipsühhoos ja luululine häire; 2. märtsil 2016 (pärast sümptomite taandumist) võis ta haiglast lahkuda.
 

## Välislingid
* Jaapanis hukkus noarünnakus hooldekeskusele vähemalt 19 inimest
* Tokyo massimõrvar on vaimuhaige, kes tahtis vabastada maailma puudega inimestest
Lasnaja

**Lasnaja** on agrolinnake Valgevenes Mahiloŭ oblastis Słaŭharadi rajoonis Łapacičy külanõukogus. 

Lasnaja asub merepinnast 156 m kõrgusel. Asulas on lasteaed-algkool, kultuurimaja ja muuseum-raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on Põhjasõja Lesnaja lahingu memoriaalkompleks. 

## Ajalugu

1708. aastal toimus küla all Põhjasõja Lesnaja lahing. Langenud maeti küla kalmistule, ellujäänud sõdurid ehitasid sinna nende mälestuseks aga kiriku.

1783. aastal läks küla Tihnovetskite valdusse, hakates kuuluma Mogiljovi kubermangu Bõhhovi maakonda. Kuna küla maad olid liivased ja väheviljakad, siis asusid paljud sealsetest elanikest Stolõpini reformide ajal ümber Siberisse.

1908. aastal otsustas valitsus Lesnaja all saadud võidu tähistamiseks rajada külla mälestusmärgi. See kujutas endast kivirahnu, mille tippu seati skulptuur, mis kujutas oma küünte vahel Rootsi madu hoidvat pronkskotkast. Skulptuuri autor oli Artemi Ober. Külakalmistule püstitati hukkunute mälestuseks graniidist mälestuskivi ja külla ehitati kivist pühakoda. Kirik tegutses 1930. aastani, seejärel anti see kohaliku kolhoosi käsutusse ja muudeti laoks.

Teise maailmasõja ajal hävis küla täielikult, pärast sõda ehitati vanade majade asemele uued. Lahingutes küla pärast hukkus 780 Nõukogude sõdurit.

1958. aastal, Lesnaja lahingu 250. aastapäeval, muudeti kirik muuseumiks. Muuseum suleti 1990. aastatel ja hoonest sai taas kirik. 2008. aastal, lahingu 300. aastapäeval, võeti ette kirikuhoonete ja mälestusmärkide rekonstrueerimine.


Мармуровая кампазіцыя месціцца на вясковых могілках Лясной.jpg|Langenud sõdurite hauasammas küla kalmistul
Вайсковы помнік, усталяваны да 200-годдзя перамогі рускіх над шведамі пад вёскай Лясной.jpg|Lesnaja lahingu mälestusmärk
Свята-Петра-Паўлаўскі храм-помнік.jpg|Lasnaja kirik


## Viited
 

## Välislingid

*Fotod Lasnajast
Kitsevöödik

**Kitsevöödik** (*Cortinarius caperatus*), varem kitsemampel, vanasti harilik mampel, on vöödikuliste sugukonda kuuluv seen, mis kasvab Euroopa ja Põhja-Ameerika põhjapiirkondades. See kuulus varem mampli perekonda.

Kitsevöödikut tunti varem ladinakeelse nimega *Rozites caperatus* ning liigitati perekonda *Rozites*, kuid  geenianalüüsi tulemusena liigitati vöödiku (*Cortinarius*) perekonda.

Kitsevöödik kasvab augustis-septembris liivastes männikutes ja rabastuvates metsades, tihti massiliselt.

Kübar on ookerkollastes toonides, 10–15 cm laiune, radiaalselt vaoline, keskel kühmuga. Noortel kübaratel on tipus helkiv kirme. Jalg on kübaraga sama värvi, rõngaga. Rõngast kõrgemal on jalg valgete kiududega. Rõngas on õrn ja habras. Seeneliha on pehme ja valge, jalas kiuline.

Kitsevöödik on väga hea mahedamaitseline söögiseen, mida pole vaja kupatada. Kasutatakse suppides, kastmetes, küpsetistes jm. Säilitatakse sügavkülmutatuna, marineerituna ja hapendatuna. Kuivatamisel maitse halveneb ja võib muutuda kibedaks.

## Välislingid
* Kitsevöödik andmebaasis eElurikkus

## Viited
Amatino Manucci

**Amatino Manucci** oli itaalia kaupmees, kelle tänini säilinud märkmetest võib välja lugeda raamatupidamisarvestuse kahekordse kirjendamise põhimõtte rakendamist 13/14. sajandi vahetusel Itaalias.

Manucci oli Firenzes tegutsenud kaubandusettevõtte Giovanni Farolfi & Company kaasomanik. Selle firma Salon-de-Provence'is asuva filiaali aastatest 1299–1300 säilinud finantsandmed räägivad ettevõttes peetud kahekordse kirjendamisega raamatupidamisest.

## Viited

## Välislingid
*The Influence of Amatino Manucci and Luca Pacioli by Dr Fenny Smith (inglise keeles)
Słaŭharad

**Słaŭharad** (transkribeerituna **Slavgarad**, vanasti **Prapojsk** (Прапойск), poola keeles vanasti *Propojsk*, vene keeles vanasti Пропойск (*Propoisk*) on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Słaŭharadi rajooni halduskeskus. Słaŭharad asub Mahiloŭ linnast 76 kilomeetri kaugusel Soži jõe kaldal. Linna läbib Žłobini ja Mahiloŭ vaheline raudtee.

Haridust annavad kaks keskkooli, laste spordikool ja muusikakool. Linnas on kultuuri- ja rahvaloomingu keskus ja kaks raamatukogu. Linnas on toiduainetetööstus, seal valmistatakse ka ehitusmaterjale. Linnas on jõesadam.

Vaatamisväärsusteks on vanalinn, XIX sajandil valminud postijaama hoone, aastail 1791–1793 valminud õigeusu kirik ja kaitsealune park.

## Ajalugu

Vanemad kasutusel olnud nimekujud on Прупой ja Пропошеск.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1136, mil see kuulus Smolenski vürstiriiki.. Aastal 1197 läks asula Mstislavi vürstiriigi koosseisu. XIII sajandil rajati sinna linnus, mis oli kasutuselö XVI sajandini. XIV sajandil sai asula Leedu osaks.

Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Prapojsk kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda, kus sellest sai alev. Aastail 1601–1602 laastasid seda näljahäda ja epideemia, Uputuse ajal aga Moskva väed. Lesnaja lahingu järel toimus linna all lahing Adam Ludwig Lewenhaupti vägedest maha jäänud Rootsi sõdurite ja Vene peavägede vahel.

Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Bõhhovi maakonda. Katariina II kinkis selle asula Golitsõnide suguvõsale. Aastal 1787 oli alevis kaks õigeusu kirikut, lisaks veel katoliku kirik.

Aastal 1924 läks Prapojsk Valgevene NSV koosseisu. 25. mail 1945 sai Prapojskist linn, ühtlasi muudeti selle nimi Słaŭharadiks. Põhjus on oletatavalt linna vana nime sarnasus venekeelse sõnaga «пропойца», mis tähendab väejooksikut (valgevene keeles sellist sõna ei ole). Aastal 1944, mil asula ümbruses peeti lahinguid, tundus taoline nimetus demoraliseerivana ja propagandasse mittesobivana.

## Pilte


Паштовая станцыя ў Слаўгарадзе 01.JPG|Postijaam
Слаўгарад. Прапойскае замчышча (01).jpg|Vaade lossimäelt
Слаўгарад. Сядзіба Галіцыных. Вежа (01).jpg|Torn pargis
Slawharad4.JPG|Õigeusu kirik


## Tuntud elanikke

*Ivan Hryharovič – valgevene ajaloolane
*Vassili Bibikov – Nõukogude sõjaväelane
*Józef Kozłowski – poola helilooja
*Oleg Korottsev – vene astronoom ja geodeet
*Ivan Ziaćkoŭ – valgevene füüsik
*Danilo Vorontsov – ukraina füsioloog
*Boriss Velikovski – vene arhitekt
*Arthur Lourié – USA helilooja
*Josef Pevzner – juudi kirjanik
*Valancina Ivańkova – valgevene keraamik
*Leanid Homanaŭ – valgevene kunstnik
*Alaksandr Homanaŭ – valgevene arhitekt
*Hienadź Hovar – valgevene füüsik
*Jossif Igin – nõukogude karikaturist
*Joseph Malkin – USA tšellist
*Anatoli Sliva – Venemaa kohtunik
*Alaksandr Antonienka – Valgevene poliitik

## Viited

## Välislingid

*Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
*Fotod linnast
*Linna juutide ajalugu
*Linn Poola geograafilises sõnastikus
Słaŭharadi rajoon

**Słaŭharadi rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1318 km². 2016. aasta seisuga elas seal 13 238 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Hiženka, Kabina Hara, Łapacičy, Svienski ja Vaśkavičy külanõukogu. Halduskeskus on Słaŭharadi linn.


Гайшын. Пагонны двор (01).jpg|Hajšyn
Блакітная крыніца 11.JPG|Sinine allikas
Пантонны мост цераз Сож каля Слаўгарада.jpg|Soži jõgi


Rajooni suurimad jõed on Sož ja selle lisajõed Pronja ning Kasalanka. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 140-170 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Kulšyčy külas (189 m). Maavaradest leidub seal turvast, dolomiiti, kriiti, savi, liiva, kruusa.

2009. aasta seisuga olid elanikest 93,63% valgevenelased, 3,86% venelased ja 1,51% oli teistest rahvustest. 60,24% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 37,61% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 23,52% elanikke, vene keelt aga 66,37%.

Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Infot rajooni kohta (*valgevene keeles*)
*Rajooni kaart
Slobodskoi

**Slobodskoi** on linn Venemaal Kirovi oblastis, Slobodskoi rajooni ja Slobodskoi linnaringkonna keskus. Asub Vjatka jõe paremkaldal 35 km Kirovist kirdes.

Linna asutamise aastaks peetakse aastat 1505, mil asulat mainiti Ivan III ürikus. Aastal 1599 sai Slobodskoi linna õigused.

Slobodskois sündis kirjanik Aleksandr Grin. Läti luuletaja Jānis Rainis oli 1899–1903 seal asumisel.

## Viited

## Välislingid

*Ametlik koduleht
*Mitteametlik koduleht
Valgevene tuumaelektrijaam

**Valgevene tuumajaam** ehk **Astravieci tuumajaam** on ehitatav tuumaelektrijaam Valgevenes.

Tuumajaam rajatakse Astravieci linna lähedale, mis asub Leedu piiri ligidal. 

Jaama ehitamise plaan pärineb 1980. aastate algusest, kuid seoses Tšornobõli katastroofiga see külmutati. Otsust jaama ehitamise kohta uuendati 2011. aastal. Esimene etapp peaks valmima aastal 2020, teine aastal 2021.

Jaama paigaldatakse Venemaa päritolu varem katsetamata tuumareaktorid VVER 1200.

## Intsidendid
*2016. aasta juulis toimus tuumajaama ehitusel ohtlik õnnetus seoses reaktori paigaldustöödega. 
*Alates jaama käivitamisest 2020. aasta novembris on temas järjest toimunud avariisid, mistõttu jaam on tulnud seisata või võrgust lahti ühendada.

## Kriitika
Leedu on tuumajaama ehitamisele väga vastu selle suure ohtlikkuse tõttu ning püüab ehitust peatada. Jaam paikneb 45 km kaugusel Vilniusest. Jaama jahutusvesi hakkab voolama Vilniust läbivasse Nerise jõkke. Vastu on võetud seadus, mis keelab selle elektrit osta, juhul kui tuumajaam peaks valmima.

## Viited

## Välislingid

*Valgevene tuumajaama koduleht
* "President: Leedu ei saa Valgevenega Astravetsi asjus koostööd teha" ERR, 7. mai 2019
Panoteriai

**Panoteriai** on alev Leedus Jonava rajoonis Šilai vallas. Alevis on põhikool. Vaatamisväärsuseks on sealse kiriku XIX sajandil ehitatud kellatorn.

## Ajalugu

Küla on esimest korda kirjalikult mainitud 1441. aastal. Toona asus see Siesikai kihelkonnas ja kuulus Siesikai mõisale. Siesikai mõisnik andis siis pastoraadile veidi maad, et sellele kabel ehitataks.

XVI sajandil on esmamainitud Panoteriai mõisa. Sama sajandi teisel poolel muudeti kabel kalvinistide kirikuks, mis 1700. aastal maha põles. 1744. aastal ehitati selle asemele uus kabel, mille järgi selle juures olev asula XVIII sajandil ja XIX sajandil kandis nime *Koplyčiomis*. XIX sajandil sai asulast alev.

XIX sajandil kuulus Panoteriai mõisale 210 hektarit maad. Selle juurde tekkinud külas oli 1859. aastal kuus maja. Mõis kuulus Domejkode perele. Seoses maareformiga ühendati mõis ja selle juures asunud küla kabeli juures asuva aleviga. 

1936. aastaks oli Panoteriai saanud omaette kihelkonna keskuseks. Teise maailmasõja ajal põles sealne kabel maha. Nõukogude ajal oli Panoteriai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Mahapõlenud kabeli asemele valmis uus kirik alles 1994. aastal.

## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
Žeimiai

**Žeimiai** on alev Leedus Jonava rajoonis, Žeimiai valla halduskeskus. Alev asub Lankesa jõe kallastel.
Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1906 valminud kirik ja Žeimiai mõisa hoonetekompleks.

## Ajalugu

Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1319 Maciej Stryjkowski kroonikas (*Zeymen*). Aastal 1522 ehitati asulasse esimene kirik, mis aastail 1565 - 1631 oli kalvinistide valduses. Uus kirik ehitati asulasse aastal 1720. Aastal 1777 avati selle juures kihelkonnakool. 

Žeimiai oli üks Novembriülestõusu keskuseid. Tsaariajal kasutati vene keeles alevi kohta nimekujusid Жейме ja Жеймы.


Žeimiai Marija.jpg|Neitsi Maarja kuju
Žeimių bažnyčia. Šiaurės koplyčia.JPG|Põhjapoolne kabel 
Žeimių bažnyčios Pietų koplyčia.JPG|Lõunapoolne kabel
Žeimių bažnyčia 7.jpg|Žeimiai kirik
Žeimiai 2012.04.17.JPG


## Viited

## Välislingid

*Alev Poola geograafilises sõnastikus
*Alev portaalis vietoves.Lt
Rukla

**Rukla** on alev Leedus Jonava rajoonis, Rukla valla halduskeskus. Alev asub Nerise jõe vasakul kaldal.
Alevis on keskkool.

Ruklas asub XIV sajandil kasutusel olnud linnamägi. XVII sajandil ehitati seal asunud surnuaiale kabel. Aastal 1970 oli Ruklas vaid 133 elanikku. Alev tekkis XX sajandi teisel poolel sõjaväelinnakuna, mille Leedu kaitsejõudude väeosad Venemaa väeüksustelt üle võtsid ja kus paiknevad mitmed Leedu sõjaväeüksused. Aastal 1996 püstitati sinna kirik ja sellest sai kohaliku kihelkonna keskasula. Alevis asub ka Leedu pagulaskeskus.


Rukla, piliakalnis 2.JPG|Rukla linnamägi
Rukla, senosios kapinės.JPG|Vana kalmistu jäljed Rukla polügoonil
Ruklos pabėgelių centras.JPG|Pagulaskeskuse hoone
Saber Strike Closing Ceremonies in Rukla, Lithuania.jpg|Sõjaväeõppused Rukla polügoonil
Kavine viesbutis sofi, Rukla.jpg


## Viited

## Välislingid

*Alev portaalis vietoves.Lt
Gavin McInnes

**Gavin Miles McInnes** (sündinud 17. juulil 1970 Hitchinis) on Kanada kirjanik, näitleja ja paremäärmuslik poliitiline kommentaator.

Ta on Vice Media ja ajakirja Vice kaasasutaja. 2016. aastal asutas ta paremäärmusliku meesteorganisatsiooni Proud Boys.

## Viited

## Välislingid
*
Žeimiai mõis

**Žeimiai mõis** (leedu *Žeimių dvaras*) on endine mõis Leedus Jonava rajoonis Žeimiai vallas Žeimiais.

## Ajalugu

1397. aastal andis Jogaila Žeimiai mõisa Skirgailale. Hiljem läks mõis Zaviszade valdusse. XVII sajandil hakkas mõis kuuluma Medekšadele. 1780. aastast oli mõis Kossakowskite (neist esimene oli Liivimaa piiskop Józef Kossakowski) omanduses.

## Mõisakompleks

Mõisa klassitsistliku peahoone lasi ehitada D. Medekša, see valmis aastail 1676–1690. Pärast võõrandamist 1940. aastal töötas seal raamatukogu, hiljem oli see aga põllumajandustehnikumi hoone. Tänapäeval on see kultuurimälestisena kaitse all. Hoone on eravalduses; omanikul on kavatsus see restaureerida.

Mõisakompleksist on veel säilinud ait (varasem kontorihoone), XIX sajandi teisel poolel ehitatud jääkelder, samast ajast pärinevad teenijatemaja ja tall, XIX sajandi alguses ehitatud silotorn ja kabel. Üks kontorihoone hävis Esimese maailmasõja ajal. Mõisakompleksi juures paikneb park, mis sai oma praeguse ilme aastal 1907; selle väravate juures kasvavad kaks põlist pärna. Park rajati XVIII sajandil barokse pargina, mis järgmisel sajandil metsapargiks ümber kujundati. Valdavalt kasvavad seal kuused, saared, vahtrad ja pärnad. Pargis on üks tiik. Pargist viib eemale 500 meetri pikkune pärnaallee.

Ait valmis XVIII sajandil. Aida fassaadil on kivi kirjaga "1893", see tähistab aastat, mil endine kontorihoone aidaks ümber ehitati. Aida fassaadi ehivad pilastrid, esimese korruse kohal paikneb antresool.

Kabeli lasi rajada T. Medekša ja see valmis 1768. aastal tema Bari konföderatsiooni poolt võidelnud poja mälestuseks.  Novembriülestõusu ajal kahtlustasid kohalikud elanikud, et mõisnik toetab venelasi, nii võtsid nad mehe kinni ja poosid kabeli juures üles. Hoone on kolmekorruseline ja kaheksanurkse põhiplaaniga; see on kultuurimälestisena riikliku kaitse all. 2014. aastal kabel restaureeriti ja elektrifitseeriti.

Žeimių dvaras. Parkas.JPG|Mõisa park
Žeimių dvaras, sunykusi liepa.JPG|Mõisa värav
XVIII amziaus koplytele.jpg|Mõisa kabel


## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; skeem (*leedu keeles*)
*Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
*Mõisa koduleht
*Fotoreportaaž Žeimiai mõisast (*leedu keeles*)
Kooli põik (Narva)

**Kooli põik** on tänav Narvas Kreenholmi linnaosas. Tänav algab Vassili Gerassimovi tänavalt, kulgeb põhjast lõunasse ja lõpeb Haigla tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 183 m. Majad numbritega 2, 2A, 4 ja 4A asuvad Kreenholmi tänava idaküljel.

Tänav on saanud nime oletatavasti lähedal asunud Narva 4. Keskkooli järgi.
Kooli põik

**Kooli põik** on mitme tänava nimi:

***[[Kooli põik (Narva)|Kooli põik]]** Narvas
***[[Kooli põik (Kehra)|Kooli põik]]** Kehras 
***[[Kooli põik (Haljala)|Kooli põik]]** Haljalas 
***[[Kooli põik (Tudu)|Kooli põik]]** Tudus

## Vaata ka
*Kooli tänav
Jonava rajoon

**Jonava rajoon**  on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedu keskosas  endise Kaunase maakonna aladel.

Rajooni pindala on 944 km². 2014. aasta seisuga elas seal 44 481 inimest.

Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Bukonysi, Kulva, Rukla, Šilai, Šveicarija, Žeimiai, Upninkai ja Užusaliai vald. Omaette haldusüksuse moodustab veel Jonava linn.

Halduskeskus on Jonava linn. Teised tähtsamad asulad on Panoteriai, Rukla ja Žeimiai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 87,86% leedulased, 8,23% venelased, 1,17% poolakad, 0,74% ukrainlased, 0,57% valgevenelased, 0,24% mustlased, 0,13% sakslased ja 1,06% oli teistest rahvustest. Rajooni suurimad jõed on Neris ja selle lisajõgi Šventoji koos Širvintaga, lisaks veel Lankesa. 


Išorai.jpg|Išorai
Vilainiai4.JPG|Kuigaliai1.JPG
Cerkvė_Užusaliuose.JPG|Užusaliai
Šventoji_(Upninkai).jpg|Šventoji jõgi Upninkais
Gaidelis,_akmuo.JPG|Gaidelise hiidrahn Nerise jões
Andruškonių_atodanga.JPG|Andruškoniai paljand
Mykoliškių_akmuo.JPG|Mykoliškiai hiidrahn Nerise jões
Šilo_miško_ąžuolas,_Jonavos_raj.JPG|Tamm Šilai metsas
Upninkų_liepos.JPG|Upninkai pärnad
Vainių_tuopa.JPG|Vainiai paplid
Sirvinta.jpg|Širvinta


## Viited

## Välislingid

* Rajooni koduleht (*leedu keeles*)
Mississippi tules

**"Mississippi tules"** on 1988. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb reaalselt aset leidnud sündmustel.

## Sisu
Filmi tegevus toimub 1964. aastal. Mississippi osariigis jäävad kadunuks kolm New Yorgist saabunud inimõiguste aktivisti. Kaduma jäänud aktiviste saadetakse otsima FBI agendid Anderson ja Ward. Mississippis on rassivastuolud väga teravad, Ku Klux Klan tegutseb. Ühe indiaanlase vihje põhjal leitakse soost kaduma jäänud isikute auto. Anderson ja Ward jätkavad uurimist. Asešerif Pelli naine räägib lõpuks ühele agendile, kuhu mõrvatud isikud maetud on. Seepeale peksab asešerif Pell oma naise nii rängalt läbi, et see sattub haiglasse. Andersonil ja Pellil õnnestub kindlaks teha, et tapmistes ja muudes kuritegudes on osalised olnud ka linnapea, šerif ja asešerif. Süüdlased õnnestub kohtu alla anda ja nad lähevad aastateks vangi.

## Osatäitjad
*Gene Hackman – agent Rupert Anderson
*Willem Dafoe – agent Alan Ward
*Frances McDormand – missis Pell
*Brad Dourif – asešerif Clinton Pell
*Gailard Sartain – šerif Ray Stuckey
*R. Lee Ermey – linnapea Tilman
*Stephen Tobolowsky – Clayton Townley
*Michael Rooker – Frank Bailey
*Pruitt Taylor Vince – Lester Cowens
*Badja Djola – agent Monk
*Kevin Dunn – agent Bird
*Tobin Bell – agent Stokes
*Darius McCrary – Aaron Williams
*Frankie Faison – jutlustaja
*Park Overall – Connie
Tarah Montbélialtz

**T.G.M. Xaintorxare** (kodanikunimi **Tarah Geoffre Montbelialtz Orgusaare**; sündinud 1972 Tallinnas) on Eesti päritolu luuletaja, kunstnik ja eesti luule prantsuse keelde tõlkija. Elab Prantsusmaal.

Ta on kasutanud mitmeid pseudonüüme, sealhulgas **Karassev**, **Karassev-Orgussaar**, **T.G. Karasjov Orgusaar**, **Montbélialtz** ja **Orgusaare Xaintorxare**.

## Elulugu
Tarah on näitleja Ene Rämmeldi ning filmilooja ja publitsisti Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaare poeg.

1981. aastal jõudis ta emaga Pariisi, sellest ajast alates elab Prantsusmaal.

2011. aastal käisid Ene Rämmeld, Vladimir-Georg Karasjov-Orgusaar ja Tarah Tartus Athena kinos Karasjov-Orgusaare filmide autoriõhtu tarbeks.

## Looming
Tarah' luuletajanimi Xaintorxare on Orgusaare prantsuskeelne variant, nime Montbelialtz kasutab ta kui fotograaf ja tõlkija. Tema Pariisis ilmunud debüütkogu "Oeuvre Inadmissible" (Arcam 2004) leidis estofiilidest huviliste seas tunnustavat vastuvõttu. Seejuures nimetati autor 21. sajandi luuletajaks. Eelkõige Prantsusmaal avaldanud ja esinenud Xaintorxare jõudis Eesti publiku ette 2005. aastal luulekoguga "Another Secret: luuletusi". Ülikoolis rahvusvahelisi suhteid õppinud literaat on avaldanud Prantsusmaal viis luulekogu.  

Prantsusmaal on ta tõlkinud Triin Soometsa, Tõnu Trubetsky, Johnny B. Isotamme, Doris Kareva, Hando Runneli, Paul-Eerik Rummo, Leelo Tungla , Karl Ristikivi ja paljude teiste luulet. 

Ristikivi luulekogu tõlge (La Guillotine 2002) ilmus Prantsusmaal pealkirjaga "Chemin terrestre" ('Maine teekond').  

Tarah on töötanud Pompidou kultuurikeskuses. Ta tegeleb nii kirjanduse, fotograafia kui ka lühifilmidega. 

YouTube’ist võib leida videote seeria, kus ta parodeerib ülbete kunstnike kohta käivaid klišeesid.  

2013. aastal toimus Tarah' aktifotode näitus "Hermann Johanni nägemus"  Viljandis Kondase keskuses.

2016. aastal osales näitustel Veneetsias ja Pariisis, jaanuaris 2017 Tallinnas. Fotonäitus olnud ka tema ema Ene kodulinnas Türil.

## Teosed
* *Another secret : luuletusi*. Eessõna: Doris Kareva]. [Tartu] : Elmatar, 2005. – 141 lk. ISBN 9949406633
* *Souvenirs de samouraï = A samurai's memories*. Poems and drawings by Tarah Xaintorxare. English translations by Victoria Bayman, designed by Irina Tammis. [Tallinn] : Tammerraamat, 2009. – 39 lk. ISBN 9789949449293

## Viited

## Allikad
* Eesti juurtega kunstnik avas aktifotode näituse. Postimees, 2013
* Mikomägi. . Teatritasku, 2017
* Suguvõsast võib hasartse uurimisega lausa džungel saada  Valgamaalane, 2014

## Välislingid
* Tiit Kuuskmäe. Pariisi poeet, eestlane Sirp, 22. aprill 2005
* Tiit Kuuskmäe. Tarah Xaintorxare järjekordne saladus Postimees, 2006
* Taltsutamatu väliseestlane Tarah Xaintorxare EPL, 2014
Sybaris

**Sybaris** (Σύβαρις) oli Suur-Kreeka linn, mis asus Taranto lahe ääres.

Linn asutati 720 eKr ning eksisteeris kuni aastani 445 eKr.

Praegu on see paik Cosenza provintsis Itaalias.

Linna varemed leiti 1960. aastatel.
Vladimir Berezin

**Vladimir Iljitš Berezin** (kuni 1868 **Vladimir Berezovski**, vene Владимир Ильич Березин; 1841 Poltava kubermang – 2. august 1900 Pariis) oli Venemaa insener, ettevõtja ja sillaehitaja. Tõeline riiginõunik (1884).

## Haridustee
Ta oli aadli päritolu. Ta lõpetas Orjoli Bahtini Kadetikorpuse allohvitseri auastmes (1859), seejärel astus sõjaväkke, kust 1862. aastal komandeeriti Peterburis asuvasse Nikolai inseneriakadeemiasse, mille ta lõpetas kiitusega 1864. aastal.

## Töökäik
1868. aastal asus sõjaväeinsener Berezin tööle Nikolai insenerikoolis ehitusmehaanika ja matemaatika õppejõuna. Sama aasta lõpul komandeeriti ta Kiievisse Amand Struve alluvusse Dnepri silla ehitusele (valmis 1870). Ta võttis osa ka Struve teise Dnepri silla rajamisest (Krementšukis, valmis 1872).   

1875. aastaks, kui ta hakkas sildu ehitama töövõtukorras, oli ta juba jõudnud töötada inspektori, tööjuhataja ja ehituse ülemana. 1875. aastal lahkus ta sõjaväest ja astus Teedeministeeriumi teenistusse.

Väga viljakaks osutus Berezini koostöö inseneride Nikolai Beleljubski, Konstantin Mihhailovski ja Eugen Karl von Knorrega 1880. aastal käiku antud Aleksandri silla rajamisel üle Volga Sõzrani juures.  
 
1880. aastal ülendas teedeminister Konstantin Possiet eruinsenerpolkovnik Berezini kolleegiuminõunikuks.  

Aastatel 1881–1884 võttis Berezin osa Beleljubski projekti järgi kahekorruselise metallsilla ehitamisest üle Dnepri Jekaterinoslavi juures (Amuri sild). Töö käigus kasutati ära Aleksandri silla ehitusel juurutatud uuenduslikud Knorre ja Berezeni ehitustehnoloogiavõtted.

Aastatel 1884–1886 oli ta Teedeministeeriumi riigiraudteede osakonnas tehnilise nõukogu liige. Seejärel tegutses 10 aastat eraettevõtjana sillaehituse valdkonnas

Ta oli peatöövõtja rollis 1892–1897 ehitatud üle Obi jõe esimese raudteesilla ehitusel.

## Krimmis
1896. aastal läks ta erru ja asus naisega elama Jaltasse. 1897. aastal ostis maatüki Musta mere äärde Suuk-Susse. 

Kõrivähki haigestunud Berezin suri 2. augustil 1900 Pariisis pärast ebaõnnestunud operatsiooni. 

## Tunnustus
Kolm kuud pärast Aleksandri silla käikuandmist (1880) kutsuti Berezin keiser Aleksander II pidulikule vastuvõtule, kus tsaar andis talle Püha Vladimiri ordeni 4. järgu.

## Isiklikku
1868. aastal astus ta õigeusku ja sai loa vahetada perekonnanime.

## Viited