open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaanus Tamm

**Jaanus Tamm** (20. detsember 1957 – 5. märts 2010) oli eesti ajakirjanik ja luuletaja.

Luuletajana debüteeris ta 1976. aastal, kui avaldas luuletusi ajakirjas Noorus. Seejärel kuulus ta kümne aasta vältel erinevate poolpõrandaaluste kirjandusalmanahhide ("Tõlet", "Urikiri", "Vankuvad sillad", "Existentia") autorkonda ja esimese luulekoguni jõudis 1986. aastal.

## Teoseid
*"Täna". Eesti Raamat 1986.
*"1+1". Eesti Raamat 1991. ISBN 5450019718
*"Öö". Boheem 1996. 
*"Ohutu olla". Tormikiri 1999. ISBN 9985884248 (illustratsioonid Erki Evestus)

## Viited
John Tungal

**John Tungal (John-Roland(Anta) Tungal(Dunkel))** (22. juuli 1924 Tallinn – 6. märts 2010) oli eesti muusikateadlane, koorijuht ja pedagoog. 

John Tungal lõpetas 1961 Leningradi Konservatooriumi. Ta töötas 1947–1959 koori- ja orkestrijuhina Kirovis ja 1959–1981 muusikaõpetajana Tallinna 19. Keskkoolis. 1947. aastast oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi harmoonia-, dirigeerimis- ja koolimetoodika õppejõud, 1987. aastast dotsent. Tungal asutas 1974. aastal Tallinna Puhkeparkide Direktsiooni Vene Koorikapelli ja oli 1981. aastani selle dirigent. 

Tungal oli 1965., 1969., 1975. ja 1980. aasta üldlaulupeol ning 1967., 1972. ja 1977. aastal noorte laulupeol vene kooride üldjuht. Kirjutanud lavamuusikat, koorilaule ja -töötlusi ning artikleid ja arvustusi.

## Tunnustus
*1966 medal "Töövapruse eest"
*1969 Eesti NSV teeneline õpetaja

## Isiklikku
John-Roland(Anta) Tungal(Dunkel) küüditati 1941.a., tema abikaasa oli Livia Tungal(?), tegelikult geni.com- Margarete Tungal(Silkina) sünd 1929- 1994.a.

ja tütar Olga Tungal sünd 15.03.1949.a. ja tütar Tatjana Tungal sünd 12.12.1953.a. Kirovi obl.

## Viited
Joma

**Jóma** on Hispaania tööstusettevõte, mis valmistab spordirõivaid ja -jalatseid. Firma peakontor asub väikeses Portillo de Toledo linnas Hispaania Toledo provintsi halduskeskuse lähedal.

## Ajalugu
### 1965–2000
Ettevõtte asutas 1965. aastal Fructuoso López. Tööd alustati kõigest kaheksa inimesega. Aja jooksul on Jóma saanud kuulsaks kui kvaliteetsete jalgpallijalatsite, jalgpallirõivaste, spordijalatsite ja igapäevariietuse tootja. 1992. aastal tõusis ettevõte Hispaania jalgpallijalatsite tootjate hulgas esikohale. Tänu uut tüüpi spordijalatsitele, mis töötati välja koostöös sportlaste ja juhtivate asjatundjatega, sai Jómast 1997. aastal minijalgpallijalatsite ja -rõivaste turu liider. 2000. aastaks oli Portillo de Toledo imetillukesest töökojast saanud 70 000 m2 pindalaga tänapäevane ettevõte. Jóma asutas oma teadusliku uurimise keskuse, kus koostöös Toledo jalatsiuuringute assotsiatsiooni ja Valencia biomehaanika instituudiga töötatakse välja uusi spordijalatsite mudeleid.
### 2001–2009
Praegune Jóma on piiriülene firma, mille tütarettevõtted asuvad USA-s, Saksamaal, Hiinas, Itaalias, Mehhikos, Hongkongis ja Panamas ning mille kaupa müüakse rohkem kui 70 riigis. Hispaanias, Hiinas ja Mehhikos asuvad tootmisettevõtted annavad tööd rohkem kui tuhandele inimesele. 2007. aastal arvati Jóma Hispaania tunnustatud kaubamärkide foorumisse kui oma ala liider ja üks maailma 70 kõige levinumast kaubamärgist. 2007. aastal spondeeris ettevõte rohkem kui 40 profimeeskonda ja rohkem kui 500 sportlast üle kogu maailma. 2009. aastal sõlmis ettevõte Hispaania kergejõustikuföderatsiooniga sponsorlepingu, mille kohaselt riigi kergejõustiklased võistlevad neli aastat Jóma spordiriietuses.
## Tooted
Firma valmistab meeste, naiste ja laste spordirõivaid ning jalgpalli-, tennise-, fitnessi-, kergejõustiku- ja minijalgpalli- (saalijalgpalli-) jalatseid.
## Juhtkond
President Fructuoso López, juhatuse esimees Jose Manuel López
## Viited

## Välislingid
* Jóma koduleht
* Joma Eesti koduleht
Šiaškotan

**Šiaškotan** (vene keeles Шиашкотан, jaapani keeles 捨子古丹島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu. Severgini väin eraldab Šiaškotani saart 29 km kaugusel kagus olevast Harimkotani saarest ja Ekarma väin 8 km kaugusel loodes asuvast Ekarma saarest. 20 km lõuna pool Krusensterni väinas asuvad Lovuški kaljud.

Saar on kaheksakujuline. Selle pikkus on 25 km ja laius kuni 9 km. Šiaškotani pindala on 122 km². Saare põhjaosa moodustab Tšuprovi poolsaar ja lõunaosa Nikonovi poolsaar, neid ühendab 1 km laiune Makarovi maakitsus. Saare põhjaosa moodustab tegevvulkaan Sinarka (934 m) ja lõunaosa Kuntomintari vulkaan (828 m). 

Saarel on palju ojasid ja jõgesid, kohati ka jugasid. 

Kasvavad kääbus-seedermännid, nõgudes kasvavad rohttaimed, pohl ja kukemari. Ranna ääres kasvab lehtadru. Elutsevad rebased ja väikesed närilised. Rannikuäärses meres elutsevad viigerhüljes ja sivutš.

Saarel asus Makarovka asula.
Tširinkotan

**Tširinkotan** (vene keeles Чиринкотан, jaapani keeles 知林古丹島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu. 29 km ida pool asub Ekarma saar.

Saare moodustab Tširinkotani vulkaani (724 m) veepealne osa. Saar on peaaegu ruudukujuline küljepikkusega umbes 3,7 km.

Kasvavad lepapõõsad. Saarel on suur linnulaat.
Tartu Jaan Poska Gümnaasium

**Tartu Jaan Poska Gümnaasium** on gümnaasium Tartus.

Gümnaasiumi asutamine otsustati Tartu linnavolikogus 2011. aasta aprillis. Kool moodustati Tartu Mart Reiniku Gümnaasiumi gümnaasiumiastme põhjal.

Kool asub ajaloolises Tartu rahu majas aadressil Vanemuise 35. 

Kooli direktor on 2021. aasta augustist Mari Roostik. Enne teda oli kooli direktor Helmer Jõgi.

## Õppekorraldus
Tartu Jaan Poska Gümnaasiumis saavad õpilased enda õppekava koostada ise läbi valikkursuste, seega traditsioonilised õppesuunad puuduvad. Koolis õpetatakse ligikaudu 140 valikkursust, millest õpilane valib vähemalt 19. Kool pakub nii koolimajas toimuvaid valikainekursusi kui ka võimalust osaleda kursustel majast väljas. Valikkursused toimuvad nii perioodõppes kui ka praktikumidena. Valikkursusena saab õppida näiteks psühholoogiat, loogikat, filosoofiat, astrofüüsikat, programmeerimist keeles Python ning prantsuse, hispaania, soome ja jaapani keelt. Valikkursuste puhul teeb gümnaasium koostööd teiste Eesti õppeasutustega, sealhulgas ka Tartu Ülikooli, Tallinna Tehnikaülikooli ja Eesti Maaülikooliga. 

## Viited

## Välislingid
* Tartu Jaan Poska Gümnaasiumi koduleht
Ebajasmiin (perekond)

**Ebajasmiin** (*Philadelphus*) on taimede perekond sugukonnast hortensialised (või kivirikulised). Enamik selle liike on põõsad.

Perekonda kuulub umbes 50 liiki.

Eestis ebajasmiine pärismaisena ei kasva. Parkides ja aedades leidub aga tihti liiki harilik ebajasmiin (*Philadelphus coronarius*).

## Vaata ka
*jasmiin

## Viited
Karjamõis

**Karjamõis** () oli peamõisa juurde kuuluv põllumajanduslik kõrvalkeskus. 

Erinevalt rüütlimõisatest puudusid neil majanduslikud ja ühiskondlikud privileegid. Tavaliselt peeti neis osa mõisa karjast või paiknes seal mõni tööstus. Samuti võis seal elada osa mõisatöölisi. Tavaliselt olid need tagasihoidlikult hoonestatud ja seal puudus häärber. Karjamõisad olid võrdlemisi ebapüsivad ning võisid liikuda ühe peamõisa alt teise alla. Eesti alal langes nende rajamise kõrgaeg XVIII ja XIX sajandisse. XX sajandi alguses oli Eestimaa kubermangus iga peamõisa kõrval keskmiselt 1-2 ja Liivimaal 2-3 karja- või kõrvalmõisa.

## Vaata ka
*Kõrvalmõis
Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann

**Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann** (2. november 1871 Koeru – 1. veebruar 1940 Schwetz) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1883–1889 Tallinna Toomkoolis ja seejärel aastatel 1890–1895 Tartu Ülikoolis ajalugu ja usuteadust. Prooviaastal oli ta Kadrina ja Kuusalu koguduses. Ordineeriti 24. juunil 1897 Tallinnas pastoriks.

Oli aastatel 1897–1900 Kuusalu Laurentsiuse ja Tallinna Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1900–1904 oli ta Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1904–1933 oli ta Viru-Jaakobi koguduse õpetaja ja Viru praostkonna praost.

## Isiklikku
Tema isa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse kirikuõpetaja. Kirikuõpetajad olid ka tema emapoolne vanaisa Friedrich Johann Anton Assmuth, kes teenis Kose Püha Nikolause koguduses, ning emapoolne vanaisa Dietrich Georg Mickwitz, kes töötas Koeru Maarja-Magdaleena koguduses. 

Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja Johann Heinrich Brasche oli abielus kahe tema õega (Anna Wilhelminega ja Selma Emiliega), õemees Daniel Burchard Lemm (abielus õe Anna Louisega) oli (Kadrina ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja), õemees Oskar Ernst Emil Tomberg (abielus õe Margarethe Helene Elisabethiga), vend Heinrich Richard Hoffmann oli misjonärina Indias, aastatel 1920–1934 oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, vend Otto Konrad Ernst Hoffmann oli arhitekt, väimees Rudolf Harald Sauerbrei oli Tallinna Kopli koguduse õpetaja, väimees Burchard Johann Friedrich Lieberg oli Eesti abistamise ühingu Estlandhilfe rajaja.

## Viited

## Välislingid
*ARTHUR FRIEDRICH WILHELM HOFFMANN
Ekarma väin

**Ekarma väin** (vene keeles пролив Экарма) on väin Vaikses ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Ekarma saart Šiaškotani saarest ning ühendab Ohhoota merd Severgini väinaga. Väina pikkus on umbes 25 km, laius üle 8 km. Suurim sügavus on üle 900 m. Rannik on kaljune.

Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis.
Ekarma

**Ekarma saar** (vene keeles Экарма, jaapani keeles 越渇磨島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu. Ekarma väin eraldab Ekarma saart Šiaškotani saarest (8 km kagu pool). 29 km lääne pool asub Tširinkotani saar.

Saare moodustab Ekarma vulkaani (1170 m) veepealne osa. Saare pikkus on umbes 8 km ja laius umbes 5 km. Šiaškotani pindala on 30 km². 

Joogivesi puudub, esinevad väävliga kuumaveeallikad. 

## Välislingid
Pühalepa Laurentsiuse kogudus

EELK **Pühalepa Laurentsiuse kogudus** on luterlik kogudus Pühalepal, mis kasutab Pühalepa kirikut.

Kogudus kuulub EELK Saarte praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Triin Simson, organist Siiri Rüütelmaa (enne teda Helle Nittim), juhatuse esimees Hilja Hiiemets.

Jumalateenistused toimuvad kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 13:00 Pühalepa kirikus.

## Pühalepa koguduse õpetajate loend

## Pühalepa koguduse abiõpetajate loend

## Vaata ka
* Pühalepa kirikuaed, Pühalepa kalmistu, Pühalepa kirikumõis
## Viited

## Välislingid
*Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Pühalepa, e-kirik.eelk.ee, 14. detsember 2023
## Kirjandus
*Hugo Richard Paucker: "Ehstlands Geistlichkeit in geordneter Zeit- und Reihefolge".	Reval, 1849
*Kristjan Luhamets: "Koguduse lugu". Tartu, 2024, 662–665.
Iveta Radičová

**Iveta Radičová** (neiuna **Iveta Karafiátová**; sündinud 7. detsembril 1956 Bratislavas) on Slovakkia poliitik, kes oli 8. juulist 2010 kuni 4. aprillini 2012 Slovakkia peaminister.

Iveta Radičová on hariduselt sotsioloog. Ta omandas Bratislava Comeniuse ülikoolis 1981 filosoofiadoktori kraadi sotsioloogia alal. Ta töötas 1979–1989 Slovakkia Teaduste Akadeemias, juhtides perekondade uurimise töörühma. 1990 läbis ta üheaastase doktorijärgse õppe Oxfordi ülikoolis. Pärast tagasipöördumist Slovakkiasse asutas ta 1991 Sotsiaalpoliitika Analüüsimise Keskuse, mis oli üks esimesi mittetulundusühinguid Slovakkias, ja juhtis seda kuni 2005. Ühtlasi töötas ta sel ajal Comeniuse ülikoolis, pidades loenguid sotsioloogia, politoloogia ja sotsiaaltöö teemadel. 2005 valiti ta Comeniuse ülikooli filosoofiateaduskonna sotsioloogiaprofessoriks.

Radičová on lesk. Tema abikaasa Stano Radič oli komöödianäitleja, kes suri 2005; nende abielust sündis tütar.

Radičová alustas poliitilist tegevust 1990 liikumises Avalikkus Vägivalla vastu, olles kuni 1992 selle pressiesindaja. 

Ta kuulub erakonda Slovakkia Demokraatlik ja Kristlik Liit – Demokraatlik Partei. Ametlikult kuulub ta sellesse alates 2006 ja valiti juba samal aastal erakonna aseesimeheks, aga juba varem osales ta erakonna juhitud valitsuse töös.

Aastatel 2005–2006 oli ta tööminister Mikuláš Dzurinda valitsuses. Pärast 2006. aasta Slovakkia parlamendivalimisi pidi tema erakond jääma opositsiooni. Aastatel 2006–2009 kuulus ta Slovakkia parlamenti.

Ta kandideeris 2009. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas teises voorus Ivan Gašparovičile. Ta sai esimeses voorus 38,05% häältest Gašparoviči 46,71% vastu ja teises voorus 44,47% häältest. Radičová on Slovakkia ajaloos ainus naine, kes jõudnud presidendivalimiste teise ringi, aga Gašparovič on Slovakkia ajaloo ainus president, kes on ametisse tagasi valitud.

Varsti pärast presidendivalimisi pidi Radičová parlamendist tagasi astuma skandaali tõttu, mille ta tekitas, kui hääletas parlamendis ka oma puuduva parteikaaslase eest. Ta loovutas oma koha parlamendis 23. aprillil 2009.

11. oktoobril 2011 avaldas parlament seoses Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi lisagarantiide hääletusega Iveta Radičová valitsusele umbusaldust.

2012. aasta ennetähtaegsed parlamendivalimised võitis erakond Suund – Sotsiaaldemokraatia ja 4. aprillil 2012 vannutati uueks peaministriks selle erakonna esimees Robert Fico.

## Välislingid

* Koduleht
Hortensialised

**Hortensialised** (*Hydrangeaceae*) on katteseemnetaimede sugukond.

Selle sugukonna liigid on levinud eriti Põhja-Ameerikas ja Aasias, vähesel määral ka Kagu-Euroopas.

## Süstemaatika
Hortensialiste sugukonda kuulub 17 perekonda kokku ligikaudu 220 liigiga.

* alamsugukond *Jamesioideae*
** *Jamesia* – jameesia
** *[[Fendlera]]* 
* alamsugukond *Hydrangeoideae*
** triibus *Philadelpheae*
*** *[[Carpenteria]]*
*** *Deutzia* – deutsia
*** *[[Fendlerella]]*
*** *Kirengeshoma* – vahakübar
*** *Philadelphus* – ebajasmiin
*** *[[Whipplea]]*
** triibus *Hydrangeae*
*** *[[Broussaisia]]*
*** *[[Cardiandra]]*
*** *[[Decumaria]]*
*** *Deinanthe* – rohthortensia
*** *Dichroa* – dikroa
*** *Hydrangea* – hortensia
*** *[[Pileostegia]]*
*** *[[Platycrater]]*
*** *Schizophragma* – lõhikhortensia
Jasmiin

**Jasmiin** (*Jasminum*) on taimede perekond õlipuuliste sugukonnast.

Perekonda kuulub ligi 200 liiki enamasti igihaljaid põõsaid ning ronitaimi. Liikide looduslikuks levilaks on Euroopa, Aasia ja Aafrika lõunapoolne parasvööde ning troopiline vöönd. Mitmeid jasmiiniliike kasvatatakse kultuuris nende meeldivalõhnaliste õite saamiseks.

Tõelisi jasmiine saab Eestis kasvatada vaid siseoludes, sest need taimed on meie kliimas liiga külmaõrnad. Meil aedades ja parkides üsna laialt levinud lõhnavad valgete õitega põõsad on botaaniliselt tegelikult ebajasmiinid.

Mitut liiki jasmiinid on eri riikide rahvuslilled või -taimed. Suureõieline jasmiin on Pakistani rahvuslill, selle taime oksi on kujutatud ka Pakistani vapil. Valgeõieline jasmiin on saanud rahvuslille staatuse Filipiinidel ja Indoneesias. Rahvuslikuks sümboliks peetakse jasmiini ka Tuneesias. Samuti on jasmiiniõied üks Süüria linna Damaskuse sümboleid.

## Liike
**Jasminum azoricum* – atlandi jasmiin 
**Jasminum beesianum* – Beesi jasmiin 
**Jasminum floridum* – rohkeõieline jasmiin 
**Jasminum fruticans* – euroopa jasmiin  
**Jasminum grandiflorum* – suureõieline jasmiin 
**Jasminum humile* – madal jasmiin 
**Jasminum humile* – Giraldi jasmiin  
**Jasminum mesnyi* – kollane jasmiin  
**Jasminum multiflorum * – õiekas jasmiin  
**Jasminum nepalense* – nepaali jasmiin  
**Jasminum nudiflorum* – paljaõieline jasmiin 
**Jasminum odoratissimum* – lõhnav jasmiin  
**Jasminum officinale* – harilik jasmiin 
**Jasminum polyanthum* – roosa jasmiin  
**Jasminum sambac* – valgeõieline jasmiin  

on ka lõhn

## Vaata ka
*ebajasmiin

## Viited
Õlipuulised

**Õlipuulised** (*Oleaceae*) on õistaimede sugukond katteseemnetaimede klassist iminõgeselaadsete seltsist.

Sugukonda kuulub 24 perekonda ja umbes 600 liiki põõsaid, puid ja liaane. 

## Sugukonda kuuluvad
* *[[Abeliophyllum]]* – abeelialehik (*A. distichum*)
* *[[Chionanthus]]* – lumepuu (*C. virginicus* – virgiinia lumepuu)
* *[[Comoranthus]]*
* *[[Dimetra]]*
* *[[Fontanesia]]* – fontaneesia
* *[[Forestiera]]* – forestieera
* *Forsythia* – forsüütia 
* *Fraxinus* – saar 
* *[[Haenianthus]]*
* *[[Hesperelaea]]*
* *Jasminum* – jasmiin 
* *Ligustrum* – liguster
* *[[Menodora]]*
* *[[Myxopyrum]]*
* *[[Nestegis]]*
* *[[Noronhia]]*
* *[[Notelaea]]*
* *[[Nyctanthes]]* – ööpuu (*N. arbor-tristis* – leina-ööpuu)
* *Olea* – õlipuu ehk oliivipuu 
* *[[Osmanthus]]* – lõhnaõis (osmantus)
* *[[Phillyrea]]* – fillüürea
* *[[Picconia]]*
* *[[Priogymnanthus]]*
* *[[Schrebera]]*
* *Syringa* – sirel
Kivirikulised

**Kivirikulised** (*Saxifragaceae*) on õistaimede sugukond kaheiduleheliste klassi kivirikulaadsete seltsist.

Sugukonda kuulub 36 perekonda. 12 perekonna levilaks on Euroopa. Eestis on esindatud kaks perekonda kivirik ja lepiklill.

## Teisi perekondi
* *[[Abrophyllum]]* 
* *Astilbe* – astilbe
* *[[Astilboides]]*
* *[[Bensoniella]]* 
* *Bergenia* – bergeenia
* *[[Bolandra]]* 
* *Boykinia* – boikiinia
* *[[Chondrosea]]* 
* *Chrysosplenium* – lepiklill
* *[[Conimitella]]* 
* *Darmera* – kilpleht
* *[[Elmera]]* 
* *[[Hemieva]]* 
* *Heuchera* – helmikpööris
* *[[Jepsonia]]*
* *[[Leptarrhena]]* 
* *[[Lithophragma]]* 
* *[[Micranthes]]* 
* *Mitella* – kübarlill
* *[[Mukdenia]]* 
* *[[Oresitrophe]]*
* *Rodgersia* – rodgersia
* *Saxifraga* – kivirik
* *[[Saxifragella]]* 
* *[[Saxifragodes]]*
* *[[Saxifragopsis]]* 
* *[[Suksdorfia]]* 
* *[[Sullivantia]]* 
* *[[Tanakaea]]*
* *[[Telesonix]]* 
* *[[Tellima]]* – tellima
* *[[Tiarella]]* – tiarella
* *Tolmiea* – kaksiratsik
Justus Mickwitz

**Justus Johannes Mickwitz** (22. august 1786 Koeru – 17. aprill 1841 Võrtsjärv) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1801–1804 Tallinnas gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807. Ordineeriti 2. juulil 1811 õpetajaks.

Oli 1811–1815 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. 1816–1841 oli ta Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Uppus Võrtsjärve.

Oli Otto Wilhelm Masingu Marahwa Näddala-Lehe kaastööline, kuigi esialgu ei olnud nõus eesti kirjasõnas õ-tähte tarvitusele võtma.

## Isiklikku
Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz vanem oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Vend Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula- ja Kirbla koguduse õpetaja, vend Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja, õemees Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. 

Poeg Justus Emil Mickwitz (1812–1854), põllumees Vjazma maakonnas Smolenski kubermangus, *Leopold* Justus Emil Mickwitz (1816 (Tarvastu kirikumõis) – 1885 (Tallinn), sõjaväearst,  Nikolai Justus Emil Mickwitz (1826–1892) oli luterlik pastor Lõuna-Venemaal.

## Viited

## Välislingid
*Justus Johannes Mickwitz, eelk.ee
*
Christoph Friedrich Mickwitz (1773−1851)

**Christoph Friedrich Mickwitz** (10. märts 1773 Koeru – 19. jaanuar 1851 Lihula) oli Eesti vaimulik.

## Elulugu
Õppis 1782–1790 Tallinna gümnaasiumis. Immatrikuleerus 20. septembril 1790 Jena ülikooli, kus õppis kuni 1793. aastani nii filosoofiat, usuteadust kui ka loodusteadusi. Ordineeriti 25. jaanuaril 1797 õpetajaametisse.

Oli 1797–1838 üheaegselt nii Lihula Eliisabeti koguduse kui ka Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja. 9. juunil 1838 palus end pastoriametist vabastada, seejärel emeriteerus.

## Tähtsus
Mickwitz oli Otto Wilhelm Masingu *[[Marahwa Näddala-Leht|Marahwa Näddala-Lehe]]* kaastööline ja levitaja. Kirjutas oma kihelkonna taevaskäijatest nii Masingule kui ka Garlieb Helwig Merkeli nädalalehele *[[Provinzialblatt]]*.

## Isiklikku
Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz vanem oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Vend Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja, Vend Justus Johannes Mickwitz oli Jõelähtme- ja Tarvastu koguduse õpetaja, õemees Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Tema väimees Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja.

## Esivanemad

## Viited

## Kirjandus
*Aarma, Liivi. *Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885*. Tallinn: Vali Press OÜ, 2007. Nr 670.

## Välislingid
*Christoph Friedrich von Mickwitzi eluloolised andmed saidil eelk.ee
Krusensterni väin

**Krusensterni väin** (vene keeles пролив Крузенштерна) on väin Vaikses ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Raikoke saart Lovuški kaljudest ning ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga. Väina pikkus on umbes 15 km, laius üle 50 km. Suurim sügavus on 1764 m. Rannik on järsk ja kaljune.

Vee soolsus on 32,5 kuni 34,2‰. Loodete kõrgus 1,0 m.

Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis.

Krusensterni väin on saanud nime Adam Johann von Krusensterni järgi, kes läbis väina 1805. aastal Nadežda laevaga.
Meeleolu

**Meeleolu** on püsiv tundmuslik seisund. 

## Psühholoogia

Kui tundmused on suhteliselt lühiaegsed, siis püsivamat tundmuslikku seisundit nimetatakse meeleoluks. Näiteks viha võib kesta vaid mõned hetked, aga ärritatud meeleolu võib inimest vallata mitmeid päevi. Meeleolu on alati olemas, olles fooniks kõikidele tegevustele. Meeleolul ei ole nii selgelt väljendunud seost sündmustega, kui tundmusel.

Kuigi ilmneb üsna tihe seos tundmuste märgi (hea, paha) ja meeleolu märgi (hea, paha) vahel, võib halva meeleolu foonil esineda sõltuvalt sündmustest häid tundmusi ja vastupidi.

Meeleolust sõltub suuresti inimese igapäevane aktiivsus – heas meeleolus inimene on tegus ja vastupidi. Reeglina on inimesed heas meeleolus, mis tagab nende optimaalse aktiivsuse kohanemaks keskkonna muutustega. Kuid meeleolu ei ole püsivalt ühel tasemel, vaid kõigub süstemaatiliselt päeva kestel. Oluliselt sõltub meeleolu tase möödunud öö une sügavusest. Positiivne meeleolu on madalaimal tasemel pärast ärkamist ning enne uinumist.

## Viited
Siim Veskimees

**Siim Veskimees** (kodanikunimega **Ants Miller**, tuntud ka **Ats Miller**ina; sündinud 5. aprillil 1962) on eesti ulmekirjanik, tõlkija, toimetaja ja poliitik.

Siim Veskimees on pseudonüüm, mille all hakkas ta 1999. aastal kirjutama ulmeajakirjas Algernon. Ta on avaldanud romaane, lühiromaane ja jutte. Stiililt paigutab Veskimees end *[[hard science fiction]]*i alla.

Siim Veskimees on Eesti Kirjanike Liidu liige.

Ats Milleri nime all on ta kirjastuse Fantaasia toimetaja, varem olnud ka veebipõhise ulmeajakirja Algernon peatoimetaja. Samuti on ta tõlkinud inglise keelest ulmet, sh John Scalzi romaani "Vanamehe sõda" (2010) ja Isaac Asimovi "Robotid ja impeerium" (2013).

Ta on Digituum OÜ tegevjuht.

## Poliitiline tegevus

Ants Miller oli Sotsiaaldemokraatliku Erakonna asutajaliige ning kuulus erakonda aastatel 1990–2012.

Ta kandideeris 1999. aasta Riigikogu valimistel, sai 15 häält ning valituks ei osutunud.

2014. aastal astus ta Vabaerakonna liikmeks.

2015. aastal kandideeris Ants Miller Riigikokku Vabaerakonna nimekirjas, pälvides tähelepanu videoga, milles esitas üleskutse: "Kuula oma südame häält. Aga kui süda vaikib, vali see, kellel on kõige suuremad tissid." 

Ta sai valimistel 227 häält ja valituks ei osutunud.

Vabaerakonna esinduskogu valis 9. augustil 2015 Ats Milleri erakonna aseesimeheks. Teiseks aseesimeheks valiti Neeme Kuningas.

9. veebruaril 2017 astus Miller Vabaerakonnast välja. Ta põhjendas väljaastumist sõnadega "olen äärmiselt tüdinud südamega panustamast üritusse, mis näib, et ei jõua mitte kuhugi".

24. septembril 2018 liitus ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga.

Miller kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel, sai 122 häält ning valituks ei osutunud.

Ta kandideeris ka 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 82 häält ning ei osutunud valituks.

2024. aastal astus ta Tulevikuerakonna liikmeks ja valiti juhatuse liikmeks.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kesklinna linnaosas, kogus 10 häält ning ei osutunud valituks.

## Teoseid
*Operatsioon "Ogaline Päike" (2001)
*Kõver mets (2002)
*Kuu Ordu (2003)
*Pilvelinnuste ajastu langus (2004)
*Keskpäevapimedus (2007)
*Poolel teel (2007)
*Taevatagune suurem ilm. Zätereiti lood: Tau Sõrmuse operatsioon. (2008)
*Sümfoonia katkenud keelele (2010)
*Operatsioon "Ogaline päike" (2010)
*Ennesõjaaegne kullakarva (2011)
*Lahkulöömislahingud (2012)
*Lõputu juuni (2013)
*Kaugete päevade naeratus (2014)
*Haldjaradade ahvatlus (2014)

## Tunnustus
* 2008 Stalker (lühiromaan "Keskpäevapimedus")
* 2011 Stalker (lühiromaan "Kuldhordi teine tulek")
* 2011 Stalker (lühijutt "Kaugete päevade valgus")

## Viited

## Välislingid
*Siim Veskimehe koduleht
*Siim Veskimees Eesti Ulmekirjanduse BAASis
*Veskimehe jutte võrguajakirjas Algernon
*www.algernon.ee/siim_veskimees Siim Veskimehe jutte veebiajakirjas Algernon, detsember 2011
* Siim Veskimees "Miks on ämber Eesti rahvusjalanõu?" Vabaerakond, 2. august 2014
* Taivo Rist. Veskimehe kodutee Algernon, detsember 2014
* Rain Kooli "Võidab see, kellel on kõige pikem riist?" ERR, 23. veebruar 2015
Mereline paraskliima

**Mereline paraskliima** ehk **parasvöötme mereline kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes ookeanide kohal ja mandrite läänerannikutel. 

Seda kliimat iseloomustab positiivne aasta keskmine õhutemperatuur ning väike ööpäevane ja aastane õhutemperatuuri amplituud. Õhutemperatuuri aastane miinimum ja maksimum on kuu võrra hiljem (põhjapoolkeral veebruaris ja augustis, lõunapoolkeral vastupidi) kui mandrilise kliimaga piirkondades. Selle põhjus on vee suur soojusmahtuvus.

Talv on pehme, sest vesi jahtub aeglaselt ja õhku eraldatakse suve jooksul saadud soojust. Soojust eraldub ka sademete tekkimisel. Seetõttu on õhutemperatuur enamasti üle null kraadi. Talvel sajab eelkõige lörtsi. Lumikate on seetõttu õhuke või seda ei tekkigi.

Suvi on jahe ja vihmane, sest talve jooksul jahtunud vesi soojeneb aeglasemalt kui maismaa. Jahedamat õhku kandub ka ookeanidelt rannikule.  

Merelisele paraskliimale on iseloomulik suur õhuniiskus ja sademete hulk. Tsüklonite tegevusega kaasnevad frondid põhjustavad suurt pilvisust. Tekkinud pilved varjutavad tihti taevalaotuse päikesekiirte eest. Lääneranniku kliimat mõjutavad läänetuuled, mis toovad ookeanilt niisket õhku.

Mereline paraskliima on levinud põhjapoolkeral (Põhja-Ameerika ja Euraasia läänerannikul ning Vaikse ja Atlandi ookeani vastavatel laiuskraadidel) ja lõunapoolkeral (Vaikse, Atlandi ja India ookeani vastavatel laiuskraadidel). 

Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastavad merelisele paraskliimale kliimatüübid Cfb ja Cfc.
Üleminekuline paraskliima

**Üleminekuline paraskliima** ehk **parasvöötme üleminekuline kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes mandrite lääneosas.

Euraasia ja Põhja-Ameerika lääneosa parasvöötmes on nii talvel kui ka suvel ülekaalus merelised õhumassid. Selle tõttu on ookeanide mõju kliimale väga tugev. Nende mõju väheneb aga ida suunas. Suvi on jahe. Talv on lääneosas pehme ja ilma püsiva lumikatteta ning idaosas mõõdukalt külm. Sajab piisavalt palju ja aasta jooksul ühtlaselt. Eriti suur on sademete hulk mägede läänenõlvadel.

Põhja-Ameerikas piiravad selle kliimatüübi levikut Kaskaadid ja Kaljumäestik. Seetõttu esineb see kliimatüüp kitsal mereäärsel territooriumil.

Lääne-Euroopa mandriosa sisse liikudes muutub kliimatüüp mandriliseks ja Berliinist ida pool on juba mandriline paraskliima.
Tankett PPG

**Tankett PPG**, tuntud ka prototüübi nime **objekt 217** järgi (vene keeles *ППГ – Подвижное пулемётное гнездо* ehk "liikuv kuulipildujapesa"), oli Nõukogude Liidus toodetud tankett, mis loodi kiiruga Talvesõja ajal. PPG loomise põhjuseks olid tõsised kaotused, mida Nõukogude jalavägi kandis Soome punkreid rünnates.

PPG meeskond koosnes kahest mehest, kes lahingus viibisid tanketis lamavas asendis. Tankett oli relvastatud kahe 7,62 mm kuulipildujaga, mis paiknesid kõrvuti esisoomuses asuvates laskepesades. Jõuallikaks oli mootorratta mootor, soomuse paksus ulatus 5–8 millimeetrini. Lahingus oleks selline tankett pidanud suutma ründavale jalaväele tuletoetust pakkuda. Kokku toodeti neid 1940. aastal sadakond masinat ja mõned saadeti ka Talvesõtta, kuid lahingutes neid enam kasutada ei jõutud.

## Vaata ka
* TKS

## Viited

## Kirjandus
* Steven J. Zaloga, James Grandsen *Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two* Weidenfeld & Nicholson military 1984 ISBN 0853686068 *Inglise k.*

## Välislingid
* PPG tankette
Kell (täpsustus)

***[[Kell]]** on seade aja mõõtmiseks.
***[[Kell (helitekitaja)|Kell]]** on õõnes tilaga ese helide tekitamiseks.
***[[Kell (tähtkuju)|Kell]]** on lõunataeva tähtkuju.
***"Kell"** on laulu "Please Come Home for Christmas" eestikeelne pealkiri.

***Kellad** ehk **[[orkestrikellad]]** on sümfooniaorkestri instrument.
Mandriline paraskliima

**Mandriline paraskliima** ehk **parasvöötme mandriline kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes mandrite sisealades ja idarannikutel välja arvates mussoonkliimaga aladel.

Parasvöötmes valitsevad läänetuuled, mistõttu jäävad sademed mandrite lääneosadesse ning ookeani kohal kujunevad niisked õhumassid ei jõua mandrite sisealadele ja idarannikule. Seetõttu on talved külmad, sajab lund ja tekib püsiv lumikate, mille paksus sõltub sademete hulgast talveperioodi jooksul. Suved on palavad ja kuivad, esinevad põuad, vihma sajab harva. Aastane õhutemperatuuride amplituud on suur, see kasvab mandrite sisealadele liikudes.

Aasta keskmine sademete hulk väheneb läänest itta, suurenedes mägede tuulepealstel nõlvadel. Õhuniiskus sõltub sademete hulga ja aurumise suhtest ning muutub nii põhjast lõunasse kui ka läänest itta. 
 
Euraasia parasvöötme lõunaosas on talvel kõrgrõhuala ja seal asub Aasia antitsükloni keskosa. Selle antitsükloni haru määrab Venemaa Euroopa-osa talvise ilmastiku. Selles piirkonnas on sademete hulk väike ja lumikate õhuke. Antitsükloni keskuse lähedal Taga-Baikalis on lumikate väga õhuke, kuigi talved on karmid.

Suvel valitsevad sageli lähistroopikas tekkinud kõrgrõhualad, mis muudavad ilmastiku palavaks ja kuivaks. Sajab rohkem, aga kõrgete õhutemperatuuride ja suure aurumise tõttu on niiskus suhteliselt madal.

Aastane sademete hulk on 200–450&nbsp;mm. Kliima iseärasuste tulemusena on tekkinud Moldovast Mongooliani rohtlad, kus suvised põuad on igapäevane nähtus. Kaspia madalikul muutuvad rohtlad poolkõrbeks, Uurali taga Turaani madaliku põhjaosas isegi kõrbeks, st pidevalt ariidse kliimaga aladeks.

Euraasia parasvöötme suuremate laiuskraadides suvi pole nii palav, kuid on endiselt väga soe; talv on karmim ja sademete hulk suurem (300–600&nbsp;mm aastas). Samuti kasvab läänest itta (peamiselt madalamate talviste õhutemperatuuride tõttu) kliima mandrilisus: kasvab õhutemperatuuride amplituud ja väheneb sademete hulk. Lumikatte paksus on suurem ja see püsib kauem. Siinses kliimas kasvavad on segamets ja lehtmetsade vöönd.

Edasi põhja poole liikudes jõuame okasmetsavööndisse, mis ulatub Skandinaaviast Vaikse ookeanini. Kliima muutub endiselt läänest itta, talv on omakorda veel karmim. Ida suunas nihkub okasmetsavööndi lõunapiir madalamatele laiuskraadidele. Taga-Baikalis paiknevad taigakliima alad kõrvuti rohtlakliima piirkondadega, lehtmetsavöönd nende vahel kaob. Taiga põhjapiir on Taimõri poolsaarel. Suvi on okasmetsavööndis sama palav kui madalamatel laiuskraadidel, kuid talv on külmem. Karmi talve tõttu on taiga idaosa kliima järsult mandriline. Sajab sama palju nagu lehmetsavööndis.

Põhja-Ameerikas on mandrilise kliimaga piirkondade paiknemine pinnamoe tõttu keeruline. Mandri siseala lääneosas on ülekaalus kõrbed ja rohtlad, sest Kaljumäestik takistab Vaikse ookeani kohal kujunenud õhumasside liikumist. Siseala idaosas on lehtmetsad. Kanada põhjaosa on kaetud taigaga, mis levib Alaskas eriti kaugele põhja. Sellele vastavad on ka kliimatingimused.
Avanturiin

**Avanturiin** ehk **aventuriin** (itaalia keelest *per avventura* 'juhtum') on kvartsi peeneteraline erim.

Veneetsias asuvas Murano klaasitöökojas valmistas üks tööline kogemata punakaspruuni kuldsete litritega klaasi ja andis talle nimeks *avventurino*. Nimi kandus üle mineraalile.

Avanturiinid on tavaliselt kollast, rohelist, sinist, kirsi- või musta värvi. Vilgu, götiidi ja hematiidi soomusekeste lisad ning raua hüdroksiidiga täidetud praokesed annavad avanturiinile iseloomulikku sätendava-kullavärvilise helgi ja sirava sära. Tüüpiliselt on selle värvus rohekas, selle annab muskoviidi kroomi lisandiga erim *fuchsite*. Avanturiini tekstuur on teraline ja selle tõttu on erimil kare pind. 

Avanturiini toodetakse Austraalias, Austrias, Brasiilias, Indias, Hispaanias, Norras, Tšiilis ja USAs. Ameerika avanturiini nimetati "colorado kuldseks kiviks". Samuti toodeti ammust ajast avanturiini Hiinas, kus oli ta väga populaarne ja nimetati teda "keiserlikuks kiviks". Venemaal toodetakse Uurali lõunaosas (Taganai leiukoht). 

Pilt:Aventurine.jpg|Sinine avanturiin


## Viited
Atmosfääriaken

**Atmosfääriaken** on elektromagnetilise kiirguse spektri niisugune piirkond, milles Maa atmosfäär paistab hästi läbi. 

Enamasti mõeldakse terminiga "atmosfääriaken" vee ja süsihappegaasi neeldumisribade vahelisi alasid spektri infrapunases osas.
Aleksandr Fersman

**Aleksandr Fersman** (Aleksandr Jevgenjevitš Fersman, vene keeles Александр Евгеньевич Ферсман; 8. november  (vkj 27. oktoober) 1883 Peterburi – 20. mai 1945 Sotši) oli vene geokeemik ja mineraloog, üks geokeemia rajajatest, "kivi luuletaja" (Aleksei Tolstoi), NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident (1926–1929).

## Raamatud
*Huvitav geokeemia: maa keemia: [populaarteaduslik ülevaade noortele]/ Aleksandr Jevgenjevitš Fersman; [kaas: V. Tomassov]. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1952
*Lugusid mineraalidest: populaarteaduslikud jutustused / Aleksandr J. Fersman; [tõlkinud J. Seilental]. Tallinn: Pedagoogiline Kirjandus, 1949
Daniel von Lemm

**Daniel Burchard von Lemm** (6. november 1845 Peterburi – 11. juuli 1924 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

## Elulugu
Õppis aastatel 1858–1863 Peterburi Peetri kirikukoolis. Õppis aastal 1863 Peterburi ülikooli filoloogiateaduskonnas,  aastatel 1864–1868 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1868–1869 töötas ta koduõpetajana Peterburis ja Tsarskoje Selos. Aastatel 1869–1871 oli õpetajaks Peterburi Peetri kirikukoolis. Ordineeriti 24. detsembril 1871 õpetajaks.

Oli 1872–1875 pastoriks Bessaraabias Klöstitzis (praegu Odessa oblast, Tarutyne rajoon, Wessela Dolyna). 1875–1877 oli ta diakonõpetajaks Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduses (introdutseeriti 24. oktoobril 1875). 1877–1886 oli ta Kadrina Katariina koguduse õpetaja. 1886–1904 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja ja aastatel 1887–1890 veel Saaremaa konsistooriumi assessor. 1904–1918 oli ta Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse ülemõpetaja ja Eestimaa kindralsuperintendent. 1915–1916 oli ta Siberisse, Irkutskisse välja saadetud. Aastal 1918 jäi Lemm emerituuri.

Tema aadliseisus tunnustati 15/27. detsembril 1880 ja ta kanti Saaremaa aadlisugukondade raamatusse.

Lemm oli Eestimaa Saksa Seltsi eestseisuse liige.

## Isiklikku
Tema vend Carl Joseph Lemm oli Katharinenfeldi (praegu Bolnissi, Gruusia), Ludwigsthali (Jekaterinoslav, praegu Dnipro) õpetaja ja Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse diakonõpetaja. Äi Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Väimees, märterpastor Carl Immanuel Philipp Hesse oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, mõrvati aastal 1918 bolševike poolt.

## Teoseid
*Burchard Friedrich Lemm, weiland Kaiserlich-Russischer Generalmajor a.D.: ein Bild aus der Verborgenheit des Christenlebens / dargestellt von Daniel Lemm. Hamburg: Agentur des Rauhen Hauses, [1876]
*Revaler Predigten zumeist in der Ritter- und Domkirche zu Reval./1. Th./gehalten von Daniel Lemm. Reval: Kentmann, 1878
*Johannes der Wüstenprediger/ von Daniel Lemm; Mit Vorwort von Otto Funcke. Bremen : C. Ed. Müller's Verlagsbuchhandlung, 1884
*Über Träume im Lichte evangelischen Glaubens / Daniel Lemm. Stuttgart: Belser, 1893.
*Predigt gehalten zur Eröffnung des ordentlichen Estländischen Landtages den 7. December 1905 / von D. Lemm. Reval, 1905
*Predigt gehalten zur Eröffnung des ordentlichen Estländischen Landtages den 29. Januar 1908 / D. Lemm. Leipzig: Rudolf Hartmann; Reval: Kluge & Ströhm, 1908 (Buchdruckerei der "Rev. Zeitung").

## Vaata ka
*Lemm

## Viited

## Välislingid
*Stammtafeln nicht immatrikulierter baltischer Adelsgeschlechter
*https://eelk.ee/elulood/Lemm_daniel.html
*
Taavi Esko

**Taavi Esko** (sündinud 14. novembril 1950) on eesti koorijuht.

Taavi Esko lõpetas 1973. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi Ants Kiilaspea dirigeerimisklassis. Talle on antud koorijuhi 5. kutsekategooria.  

Esko töötab Kuusalu Keskkooli muusikaõpetajana.

Ta on paljude kooride dirigent, sealhulgas Eesti Koolinoorte Segakoori asutaja ja kunstiline juht. 1995. aastal asutas ta vokaalansambli Voices. Taavi Esko oli segakooride üldjuht 2002. ja 2007. aasta koolinoorte laulupidudel. 

Ta on Koorijuhtide ja Muusikaõpetajate Harjumaa Ühenduse juhatuse liige, Eesti Segakooride Liidu juhatuse liige aastast 2003, Eesti Kooriühingu mentor.

## Tunnustus
*1985 Eesti NSV teeneline õpetaja
*2000 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2000 Riho Pätsi nimeline preemia
*2000 Gustav Ernesaksa preemia (kooli koorimuusika edendamise eest)
*2000 Harjumaa teenetemärk
*2001 Kuusalu valla aukodanik
*2002 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium
*2007 Heino Kaljuste nimeline preemia
* 2015 Harjumaa kultuuripärl 
*2019 Aasta dirigent-muusikaõpetaja
*2026 Eesti kultuurikapitali maakondliku elutööpreemia

## Viited
Christoph Friedrich Mickwitz (1743−1801)

**Christoph Friedrich Mickwitz** *noorem* (5. detsember 1743 Tallinn – 6. jaanuar 1801 Koeru) oli Eesti vaimulik.

Aastal 1761 õppis Halle Ülikoolis. Ordineeriti õpetajaametisse 8. juulil 1769.

Oli 1769–1801 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.

## Isiklikku
Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja, vend Immanuel Mickwitz oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja, poeg Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula Eliisabeti koguduse õpetaja, poeg Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, poeg Justus Johannes Mickwitz oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, väimees Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.

## Viited

## Välislingid
*Christoph Friedrich Mickwitzi eluloolised andmed saidil eelk.ee
Dietrich Georg von Mickwitz

**Dietrich Georg von Mickwitz** (3. märts 1778 Koeru – 10. mai 1846 Koeru) oli Eesti vaimulik.

Õppis Tallinna gümnaasiumis. Immatrikuleeriti 19. septembril 1795 Jena ülikooli (oli Jenas veel aastal 1798). Ordineeriti õpetajaks 12. augustil 1800.

Oli aastal 1800 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse adjunktpastor, pastoriks sai 6. jaanuaril 1800, pärast isa Christoph Friedrich Mickwitz noorema surma, teenis Koeru kogudust aastani 1846, olles 1828–1842 Järva praost ja Eestimaa konsistooriumi assessor.

Sai 12. detsembril 1817 Koeru abipiibliseltsi asepresidendiks. 14. aprillil 1840 sai Venemaa aadlidiplomi. Eesti kirjasõnas ei toetanud õ-tähe kasutuselevõttu.

## Isiklikku
Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz vanem oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Vend Christoph Friedrich Mickwitz III oli Lihula- ja Kirbla koguduse õpetaja, vend Justus Johannes Mickwitz oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, õemees Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Tema poeg Eugen Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, poeg Woldemar Mickwitz oli Maarja-Magdaleena- ja Vara Brigitta koguduse õpetaja, väimees Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja.

## Esivanemad

## Viited

## Välislingid
*https://eelk.ee/elulood/mickwitz_dietrichgeorg.html
Sjöfartstidningen

**Svensk Sjöfartstidning** on Göteborgis ilmuv rootsikeelne laevandusajakiri, mis kuulub alates 1945. aastast Rootsi Laevaomanike Liidule. Alates 2011. aastast on ajakirja nimi **Sjöfartstidningen**.

## Ajalugu
Alates 7. juulist 1905 kuni 1970. aastateni ilmus Svensk Sjöfartstidning nädalalehena, seejärel ilmusid suvekuudel paarisnumbrid. Ilmumiskordade arv vähenes käesoleval sajandil seoses uudiste kolimisega internetti ning alates 2010. aastast ilmub 11 ajakirjanumbrit aastas. Ajakiri on muutunud mahukamaks: kui 1905. aasta esimese numbri maht oli kõigest neli lehekülge, siis 2010. aasta nr 6 oli 112 lehekülge ning 2017. aastal oli kõigi ajakirjanumbrite maht 72 lk. 1970. aastail hakati välja andma iga-aastast "Laevanduse aastaraamatut", hiljem lisandus iga-aastane ingliskeelne "Meretehnika aastaraamat".

1950. aastal ilmus ajakirja päisesse legendaarne purjelaev Calmare Nyckel, mis viis esimesed rootsi asukad 1638. aastal piki Delaware'i jõge Uus-Rootsi kolooniasse praeguses USA-s. Pärast ajakirja 100. aastapäeva suvel 2005 asendati see tänapäevase kaubalaeva siluetiga.

1999. aastal ametisse asunud peatoimetaja kapten Rolf Petrén Nilsson oli kogu ajakirja ajaloos alles neljas, 2012. aastal sai peatoimetajaks ajakirjas paarkümmend aastat töötanud Soome osakonnatoimetaja Pär-Henrik Sjöström. Tänapäeval on algusaja piirkondliku tähtsusega väljaandest kujunenud üks Euroopa juhtivaid laevandusajakirju. Rootsi Laevaomanike Liidu toel on see muuhulgas tellitud kõigile Rootsi lipu all sõitvaile laevadele.

## Ingliskeelne ajakiri
Seoses Rootsi lipu all sõitvate laevade arvu ja seega ka Rootsi laevanduse töötajate arvu vähenemisega otsustas toimetus koos laevaomanike liiduga laiendada oma seni Põhjamaadega piirdunud piirkonda Põhja-Euroopasse ning asutas 2001. aastal ingliskeelse ajakirja Scandinavian Shipping Gazette. Sestpeale hõlmas ajakirja temaatika kõiki Läänemere maid, sealhulgas Eestit. 2009. aastal sai Scandinavian Shipping Gazette uue, Svensk Sjöfarts Tidningist erineva kujunduse ning uue nime Shipgaz, kuid tõmbus majanduskriisi tõttu samal aastal tagasi oma põhiturule Põhjamaadesse.

## Merenduskirjastus
Svensk Sjöfartstidning andis alates 1970. aastatest välja iga-aastast "Illustreeritud Rootsi laevaregistrit" ning aeg-ajalt teisigi raamatuid, kuni raamatute kirjastamine eraldati käesoleval sajandil tütarettevõttesse Breakwater Publishing. Sügisel 2009 müüdi kirjastus selle töötajaile.

## Viited

## Välislingid
*Ajakirja koduleht (rootsi keeles)
*Kirjastus Breakwater Publishing (rootsi keeles)
Joseph von Lemm

**Carl Joseph von Lemm** (17. juuni 1840 Haapsalu – 20. veebruar 1890 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

## Elulugu
Õppis aastatel 1852–1858 Peterburi Peetri kirikukoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1859–1864. Ordineeriti õpetajaks Tallinnas 25. juulil 1865.

1865–1876 oli ta Katharinenfeldis (praegu Bolnissi, Gruusia) luterlik pastor. 1876–1880 oli ta Ludwigsthalis (Jekaterinoslavi kubermangus, praegu Dnipropetrovski oblastis) luterlik pastor. Aastatel 1880–1890 oli ta Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse diakonõpetaja, samaaegselt oli ta Toompea lossi ja vangla õpetaja.

## Isiklikku
Tema vend Daniel Burchard Lemm oli Kadrina, Kuressaare ja Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse õpetaja ning Eestimaa kindralsuperintendent. Väimees (tütar Emilie Wilhelmine abikaasa) Richard Georg von Hirschhausen oli Rakvere Kolmainu koguduse ja Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Poeg Waldemar von Lemm oli arhitekt ja insener.

## Vaata ka
*Lemm

## Viited

## Välislingid
*Stammtafeln nicht immatrikulierter baltischer Adelsgeschlechter
*https://eelk.ee/elulood/Lemm_carl.html
Proba

**Proba** on Euroopa Kosmoseagentuuri tehnoloogiademonstratsiooni missiooni *The Project for On-Board Autonomy* Maa seire väike tehiskaaslane. 

Kosmoseaparaat valmis Belgia, Suurbritannia, Soome ja Tšehhi firmade koostöös ning viidi päikesesünkroonsele polaarorbiidile 22. oktoobril 2001. Ringorbiidi kõrgus on umbes 600 km. 

Tehiskaaslane kaalub 94 kg, põhilised vaatlusriistad on kujutise spektromeeter CHRIS ja kõrglahutusega kaamera HRC. Proba on ainuke satelliit, mis mõõdab sama vaatlusala ühel ülelennul viies vaatesuunas, muutes satelliidi orientatsiooni. Proba mõõtmisressurss on väga väike – kaks või kolm mõõteseeriat ööpäevas. Proba mõõtmisi korraldab Euroopa Kosmoseagentuur. Kujutise spektromeetriga CHRIS on mitmel korral mõõdetud ka Järvselja Õppe- ja katsemetskonna metsa-ala.

### Aparaadid

**CHRIS**  (Compact High Resolution Imaging Spectrometer) on konfigureeritav kujutise spektromeeter, spektraalne piirkond 400–1050 nm, spektraalseid kanaleid 18 (piksli suurusega 17 m) või 63 (piksli suurusega 34 m). Kaadri suurus on nadiiris 13×13 km. Samal ülelennul mõõdetakse objekti nadiiris ning 30° ja 60° ette ja taha vaadates.

**HRC** (High Resolution Camera) on 10-meetrise piksliga must-valge kaamera, kaadri suurus on 5×5 km.

## Vaata ka
*Proba-V

## Välislingid
*ESA partnermissioon Proba
Läänetuuled

**Läänetuuled** on püsivad tuuled, mis on ülekaalus parasvöötmes. Nad puhuvad põhja- ja lõunapoolkera troopikapiirkondadest, kus kujuneb kõrgrõhuala, 60° laiuskraadide suunas, kus kujuneb madalrõhuala. Coriolisi jõu mõjul muutub õhu liikumise suund itta (põhjapoolkeral paremale, lõunapoolkeral vasakule) ning tuulte suund muutub vastavalt edela- ja loodesuunaliseks.

Et õhurõhuvöötmed nihkuvad aastaajati põhja või lõuna poole, muutuvad ka läänetuulte esinemise piirkonnad.

## Viited
Juhan Ekbaum

**Juhan Ekbaum** (ka **Johann Ekbaum**; 15. mai 1912 Suure-Kõpu vald – 31. mai 1945 Leningrad) oli eesti vaimulik.

Alghariduse sai Suure-Kõpu Supsi algkoolis ja Suure-Kõpu 6-klassilises algkoolis. Seejärel õppis Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumis. Vanema venna toetusel õppis Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1931. Aastatel 1931–1932 teenis kaitseväeaega Tondi sõjakoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1933–1940, osaledes Akadeemilises Usuteadlaste Seltsis (oli 8 semestrit sekretäriks) ja Eesti Kristlikus Üliõpilasühingus, töötas Usuteaduskonna Seminari Raamatukogus, Riigi Keskarhiivis ja Ristiusu Arheoloogia Muuseumis. Oli prooviaastal Pärnu Eliisabeti II koguduses praost August Arumäe juures. Ordineeriti õpetajaks 30. märtsil 1941 Pärnu Niguliste kirikus.

Juhan Ekbaum määrati EELK Konsistooriumi täiskogu otsusega 26. märtsist 1941 (teenis juba veebruaris 1941) Saarde Katariina koguduse õpetajaks. 1944 sügisest jäljetult kadunud. On aga säilinud köster Otstaveli kiri EELK Konsistooriumile 1. märtsist 1945 ja palju hilisem teade tema kinnivõtmise kohta. Neil aegadel kadus õpetaja Ekbaum jäljetult.

Ametlikel andmeil – mis Nõukogude okupatsiooni ajal olid salastatud – arreteeriti Juhan Ekbaum 27. oktoobril 1944 Pärnumaal Saarde vallas NKVD poolt, Nõukogude tribunali otsusega mõisteti ta 17. veebruaril 1945 surma. Hukati kinnipidamiskohas Leningradis 1945.

## Isiklikku
Juhan Ekbaumi vend Artur Ekbaum oli seotud ühistegevusega, vend Arturi abikaasa oli farmatseudi haridusega kirjanik Salme Ekbaum. Ka Juhani vennad Viktor (arreteeriti 8. märtsil 1946, suri 12. august 1953 Mordva ANSV Dubravlagi vangilaagris) ja Eduard (arreteeriti 15. novembril 1944, suri 18. detsembril 1945 Komi ANSV Vorkutlagi vangilaagris) hukkusid stalinlikes laagrites.

## Viited

## Välislingid
*Otsing · Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
Krusensterni neem

**Krusensterni neem** (inglise keeles *Cape Krusenstern*) on neem Põhja-Ameerika  loodeosas USA osariiki Alaska looderanniku, Kivalina küla lähedal. Selle geograafilised koordinaadid on .

Krusensterni neem on piir Kotzebue lahe ja Tšuktši mere vahel.

Krusensterni neem sai nime baltisaksa päritolu Vene meresõitja, admirali  Adam Johann von Krusensterni järgi.

1978 kuulutati seda Cape Krusenstern National Monumentiks.
Oskar Frey

**Oskar Johannes Frey** (31. mai 1859 Tartu – 28. aprill 1955 Berliin) oli Eesti vaimulik.

Frey lõpetas Tartus gümnaasiumi ja õppis aastatel 1879–1884 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Halliste Püha Anna koguduses. Ordineeriti õpetajaks 14. juulil 1885.

Ta töötas aastatel 1885–1888 adjunktpastorina Viljandi Jaani koguduses ja selle kõrvalt kooliõpetajana Viljandi kreiskoolis. Aastatel 1888–1913 oli ta Moskva kubermangus eestlasi teeniv vikaar, 1913–1918/1904–1920 Moskvas Eliisabeti koguduse (Moskva eesti kogudus) õpetaja ja 1919–1920 Moskva reformeeritud koguduse vikaarõpetaja. Moskvas olles oli ta ka Peeter-Pauli koolis usuõpetaja. Aastatel 1920–1921 oli ta Valga Peetri koguduse õpetaja ning 1922–1924 töötas kooliõpetajana Viljandis ja 1924–1925 usuõpetajana Põltsamaal.. 1929. aastal oli ta kolm kuud Kambja koguduse õpetaja. 

1939. aastal põgenes Saksamaale, kus elas Danzigis ja Berliinis tütre juures.

## Isiklikku
Tema poeg Erik Frey oli Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, tütar Ellen Frey oli Tartus ja Põltsamaal arst.

## Viited