Hõlmikpuuseemned

**Hõlmikpuuseeme** (*Semen Ginkgo Bilobae*) on emase hõlmikpuu luuviljas paiknev pistaatsiapähklikujuline seeme, mida ekslikult nimetatakse vahel ka pähkliks. Hõlmikpuuseemned on traditsiooniline hiina toit ning neid kasutatakse traditsioonilises Hiina ja Jaapani meditsiinis köhavastase ja rögaeritust soodustava toime tõttu.

## Botaaniline lühikirjeldus

Hõlmikpuu seeme areneb umbes 4&nbsp;mm pikkust seemnealgmest. Vili on ploomikujuline ja tema välisiht on lihakas. Sisemine seemnekate on kõva. Ain Raali arvates on võimalik seemnekestal olevate väikeste pikisuunalsite harjakeste arvu põhjal kindlaks teha milline puu seemnest kasvab: 2-harjalistest seemnetest arenevad emas- ja 3-harjalistest isastaimed. (Raal, 397:2010a)

Arvatavasti tõi hõlmikpuuseemned  Nagasakist Euroopasse Saksa naturalist, arst ja maadeuurija Engelbert Kämpfer (ka Kaempfer) oma Jaapani reisilt 1689–1691. Mõnede allikate kohaselt on tema toodud seemned istutatud Utrechti botaanikaaeda.

Hõlmikpuusorte on aretatud u 70.

## Hõlmikpuuseeme toiduainena

Aasias tuntakse nimega *Gin-nan*.

Hõlmikpuuseemneid tarvitatakse Hiinas, Koreas ja Jaapanis söögiks. Seemned on magusad, nende maitse jääb kartuli ja magusa kastani vahepeale.

Hiinas on neid toiduks tarvitatud vähemalt 2. sajandist alates. Puu oli haruldane ja selle küpsetatud vilju on peetud delikatessiks. Hiina keisrikoda sai neid andamina kaguprovintsidest, kuni prints Li Wen-ho (kes elas 11. sajandi esimesel poolel) lasi istudada mõne hõlmikpuu oma residentsi lähedusse. Ta pidi esimeste viljade valmimist ootama suurema osa oma elust. Esimest 3-4 vilja serveeriti kuldkandikul.

Hõlmikpuuseemnete pakkumist teetseremoonial on kirjalikult mainitud alates 1492. aastast. Alates 18. sajandist on seemneid pakutud suupistena sake (riisiveini) juurde.

Seemned pannakse männivarraste otsa ja maitsestatakse soolaga ning grillitakse. Hõlmikpuuseemneid keedetakse, röstitakse ka küpsetatakse koos teiste juurviljade ja lihaga ja kasutatakse täidistes, suppides, magustoitudes. Seemned on hästivarustatud müügikohtdades saadaval ka konserveeritult, ja Ameerikas Hiina poodides võidakse müüa kui "Valgeid pähkleid" ( *bai-guo*).

Hiinas kasvatatakse hõlmikpuuseemneid Guangxis, Sichuanis, Henanis ja Shandongis.

Kuna hõlmikpuuseemned on hooajalised, need valmivad sügisel enne lehtede langemist, siis müüakse neid ka kuivatatult ja soolvette pandult. Populaarsus USA-s on kasvanud, kuid see pole väga laialdane, sest ameeriklased ei ole eriti tuttavad selle kasutamisega toidus.

### Hõlmikpuuseemne toiteväärtus 100 grammi kohta

100 grammi hõlmikpuuseemneid annab ligi 403 kalorit. Seemnete valgusisaldus on 10,4 g ja rasvasisaldus 3,3 g. Süsivesikuid on ligi 83 g ja kiudaineid 1,3 g. Mineraalainetest leidub neis kaltsiumi 11&nbsp;mg; fosforit 327&nbsp;mg; rauda 2,6, naatriumi 15 grammi ja kaaliumi 1139&nbsp;mg. Vitamiinidest on tuvastatud A-, B<sub>1</sub>-, B<sub>2</sub>- B<sub>3</sub>- ja C-vitamiini (vastavalt 392&nbsp;mg; 0,52&nbsp;mg; 0,26&nbsp;mg; 6,1&nbsp;mg ja 54&nbsp;mg).

Söögiks tarvitatakse ka seemnetest pressitud rasvõli. Rasvõli on kasutatud ka kütuse valmistamiseks ja valgustusõlina.

## ''Gin-nan'' toidumürgistus

Seemneid tuleb käsitseda ettevaatlikult, sest kokkupuude viljade mahlaga (sisaldavad tõenäoliselt urušiooliga väga sarnast ühendit)
võib mõnel inimesel allergilist põletikku (vt ka urušiooli põhjustatud allergiline kontaktdermatiit) tekitada.

Seemned sisaldavad mõru ühendit – tõenäoliselt 4'-metoksüpüridoksiini (ginkgotoksiin) (seda sisaldavad ka hõlmikpuulehed), mis võib lagundada B<sub>6</sub>-vitamiini, seega soovitatakse neid enne söömist termiliselt töödelda, seega tasub lastel neid seemneid tarbides tähelepanelik olla. On teateid mürgistuse kohta lastel, kes on söönud 15–50 või ka kuni 574 seemet. Mürgistuse sümptomid on oksendamine, kõhulahtisus, krambid, teadvusekaotus ja surm (ühe allika kohaselt suremus 27%  ). Hõlmikpuuseemne toidumürgistuse korral on manustatud veenisiseselt B6-vitamiini (2&nbsp;mg/kg kohta).

## Viited

## Kirjandus
* TCM Basics
*Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 397-398, 2010
*Ain Raal, "Farmakognoosia: õpik kõrgkoolidele", Tartu Ülikooli Kirjastus (toimetaja Udo Margna, illustreerija Franz Eugen Köhler), lk 334, 2010 
* Owen Johnson. "Euroopa puud", tõlkinud Olev Abner, Anu Kaur ja Ivar Sibul, Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 20, 2005