open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kõo valla lipp

**Kõo valla lipp** on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kõo valla lipp.

## Lipu kirjeldus
Kollasel (kuldsel) lipukangal on sinine andrease rist, mille keskel must kellatorn.

Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11 ja tavasuurus 105x165 cm.

Värvid rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi on kollane 116C ja sinine on 285C ja must Black C.

CMYK: kollane – C0;M10;Y100;K0, sinine – C91;M43;Y0;K0 ja must – C0;M0;Y0;K100.

RGB: kollane – R255;G259;B0, sinine – R26;G117;B208 ja must – R0;G0;B0.

## Põhjendus
Kollane tähistab piirkonna peamist majandusharu – põllumajandust (viljakasvatust). Kald- ehk Andrease rist on Pilistvere kiriku kui endise kihelkonnakeskuse sümbol ning sümboliseerib lootust paremale tulevikule. Kõo mõisaansambli kellatorn aga sümboliseerib rahva ühtekuuluvust ning vallaelanike ärksust ja kaitstust.

## Vaata ka
*Kõo valla vapp

## Välislingid
* Kõo valla lipp ja vapp valla kodulehel
Rannu valla vapp

**Rannu valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Rannu valla vapp.

Vapp kinnitati 21. juunil 1994 Riigisekretär Ülo Kaevatsi poolt.

Rannu valla vapi on kujundanud riigikantselei riigisümboolika osakonna nõunik Ivo Manfred Rebane 1994. aastal. 

## Vapi kirjeldus
Sinisel alt ümardunud tipuga kilbil kroon, ristikuleht ja lainelõikeline vapitüvi, kõik kuldsed. Vapil on kolm kuju: värviline, must-valge – sinise asemel must, kuldse asemel valge ning valge, joonega ääristatud kujunditega vapp.

## Põhjendus
Vapikilbi sinine värvus viitab Võrtsjärvele, aadlikroon meenutab lugu Barbara von Tiesenhausenist. Ristikuleht ja vapitüvi sümboliseerivad valla elanike peamist tegevusala – põllumajandust.

## Vapi kasutamise kord
Valla vappi võis kasutada:
#Volikogu, vallavalitsuse, valla asutuste ning äriühingute, mille ainuomanikuks on vald, pitsatitel ja dokumendiplankidel.
#Valla autasudel, suveniiridel, ametlikel trükistel ja tõenditel.
#Muudel juhtudel võib valla vappi kasutada ainult vallavalitsuse loal. Vallavalitsus võib anda tasuta loa, kui seda taotleval asutusel või isikul on üldtunnustatud teeneid valla ees, samuti kasutamiseks üldkultuurilistel, vallale kasulikel mitteärilistel eesmärkidel.
#Valla vapi kasutamisel ärilistel eesmärkidel tuleb vallavalitsuselt taotleda eriluba ja eraldada kokkuleppeline summa valla tuludesse.
#Vallavalitsusel on õigus luua valla lipp koos vapi kujutisega kasutamiseks Rannu omavalitsuse lipuna. Sellisel juhul paigutatakse vapp lipu valgele horisontaallaiule.

## Vaata ka
*Rannu valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
*Rannu valla sümboolika valla kodulehel
*Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Rannu vald
Kambja valla vapp

**Kambja valla vapp** on Tartu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kambja valla vapp.

Vapp on kinnitatud vallavolikogu poolt 2020. aasta augustis .

## Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil on kuldset värvi püstine helihark ja seda ümbritsev viljateradest moodustuv võru.

## Põhjendus

## Vaata ka
*Kambja valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
*Kambja valla sümboolika valla kodulehel
*Kambja valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Lindi looduskaitseala

**Lindi looduskaitseala** on viiest lahustükist koosnev ning Pärnumaal Tõstamaa ja Pärnu linna piiridesse jääv looduskaitseala, mille pindala on 10,95 km². Looduskaitseala suurima osa moodustab Lindi raba.

Lindi soo asub Pärnu madaliku edelaosas loode-kagusihilises nõos. Soo tekkis Litoriinamere laguunis ja tänapäevani piirab seda luitevall. Selle taha moodustuvad tiigid, mis enamasti kesksuveks ära kuivavad, kuid leidub ka palju mudaälveid ja laukaid. Suurema osa soost moodustab lageraba. Soo idaosas on kaks peaaegu kinni kasvanud järve.

Lindi kaitsealasse jäävad hariliku jugapuu kasvukohad, mis võeti kaitse alla 12. septembril 1958 Pärnu linna RSN TK otsusega nr. 376. 1981. aastal, kui hakati moodustama sookaitsealasid, võeti kaitse alla Lindi soo. Eesti NSV Ministrite Nõukogu võttis vastava määruse nr. 340 vastu 25. mail 1981. 1999. aastal liideti Lindi raba ja kõik selle ümbruses esinevad kaitsealuste liikide leiukohad üheks looduskaitsealaks.

Looduskaitsealal on täheldatud järgmisi haudelinde: merikotkas, must-toonekurg, sarvikpütt, sookurg, teder, rüüt, mudatilder, metstilder, punajalg-tilder, kägu, öösorr, põldlõoke, sookiur, metskiur, linavästrik, käblik, punarind, kadakatäks, laulurästas, vainurästas, väike-lehelind, salu-lehelind, must-kärbsenäpp, punaselg-õgija ja metsvint.

Kaitsealustest taimedest kasvavad Lindi looduskaitsealal väike käopõll, laialehine neiuvaip ja harilik jugapuu.


Seal ämblikud magavad.jpg
Hommiku valguses.jpg


## Viited

## Välislingid
*Lindi looduskaitseala Keskkonnaregistris
Sorgu

**Sorgu** (rootsi ja saksa keeles *Sorkholm*) on 5,88 hektari suurune asustamata saar Pärnu lahe ja Kihnu väina piiril, Manilaiust 5,5 kilomeetrit kagus. Halduslikult kuulub Pärnu maakonda Pärnu koosseisu. Saare rannajoone pikkus on 2 kilomeetrit.

Saar asub devoni aluspõhjalisel moreenkõrgendikul. Saare suurim kõrgus on 4,5 meetrit üle merepinna.

Saarel kasvab rohttaimestik. Lagealad hõlmavad saare maismaa-alast 79% ja põõsastik 21%. Puittaimede liikidest on esindatud harilik kadakas, kibuvits, verev kontpuu, harilik saar, harilik toomingas ja harilik pihlakas.

Saar on tähtis veelindude pesitsusala. Saarel on loendatud 12 haudelinnu liiki, sealhulgas kormoran. Sorgu saare linnustiku kaitseks nimetati kogu saar Sorgu saare kaitsealaks. Saar on looduskaitse all alates 12. juulist 1991. 2014. aastal moodustati Sorgu saare kaitseala ja Pärnu lahe hoiuala baasil Sorgu looduskaitseala.

Saarel asub Sorgu tuletorn, majakavahi maja, kelder, saun, ladu ja kaev, seal on 20. sajandil elanud majakavahid oma perega. Kirjanik Aadu Hint soovis saarele ehitada onni, vastavat luba saamata lasi ta oma onni rajada Ruhnu saarele. 

## Vaata ka
*Sorgu idapoi
*Sorgu lõunapoi
*Sorgu madal
## Pildid

Sorgu saar1.jpg|Sorgu saar
Kajakapoeg Sorgul.jpg|Kajakapoeg Sorgul
Kormoranid Sorgu saarel.jpg
Sorgu.jpg
Kormoranid pesal.jpg|Kormoranid pesal
Kormoranid Sorgul.jpg
Sorgu4.jpg
Kormoran ja majakas.jpg
Sorgu3.jpg
Sorgu ja majakas.jpg
Kormorani munad.jpg
Kormorani poeg pesal.jpg
Sorgu1.jpg
Sorgu2.jpg
Kormoranid Sorgul1.jpg
Pihlakas Sorgul.jpg
Murakas Sorgul.jpg

## Viited

## Kirjandus
*Marja-Liisa Meriste. "Sorgu looduskaitseala kaitsekorralduskava 2016-2025"

## Välislingid
*
*
*
Tõrvanõmme mänd

**Tõrvanõmme mänd** on Pärnu linnas Tõlli külas Tõrvanõmme talu juures kasvav looduskaitsealune põlispuu.

Mänd on 8-haruline. Puu kõrgus on 14,5 meetrit, võra läbimõõt 24 meetrit ja tüve ümbermõõt 90 sentimeetrit kõrguselt üle 4,5 meetri. 

Mänd võeti looduskaitse alla 1991. aastal.

## Välislingid
* 
*Tõrvanõmme männist Eesti giidi kodulehelt
Tõstamaa luitestik

**Tõstamaa luitestik** on luidete rühm Pärnu maakonnas Pärnu linnas.

Luidetel kasvab looduskaunis männik.

Luitestiku kõrgeim küngas on Levaroti mägi (28 m üle merepinna).

## Välislingid
*Tõstamaa luitestikust
Tõstamaa paisjärv

**Tõstamaa paisjärv** on Tõstamaa aleviku piires paiknev paisjärv. Järv rajati 1972. aastal, kui Tõstamaa jõel Laagisoos toimusid melioratsioonitööd.

Järve juurde ehitati 1991. aastal laululava.

## Välislingid
*Järve kirjeldus ja foto Tõstamaa valla koduleht
Tõstamaa kirik

**Tõstamaa Maarja kirik** on kirik Pärnu maakonnas Pärnu linnas Tõstamaa aleviku lõunaosas.

Tõstamaa kirik praegusel kujul ehitati aastatel 1763–1768. Varem asus selles paigas 1674. aastal rajatud puukirik.

Ebastabiilse pinnase tõttu hakkasid kiriku külgseinad 19. sajandil vajuma ja need toestati tugipiilarite rajamisega.

Kiriku kellatorn varises kokku 1972. aasta jaanipäeval, võttes kaasa kiriku lääneseina ja mattes enda alla oreli. Varingu põhjustas veetrassi rajamine kiriku juures.

Taastamistöid alustati 1983. aastal ning tänase kuju sai kirik 2000. aastal. Torn valmis 2001. aastal.

## Tõstamaa Maarja kogudus


Pilt:Tõstamaa kirik 01.jpg|Tõstamaa kirik
Pilt:Tõstamaa kirik 02.JPG|Kiriku eestvaade
Pilt:Tõstamaa kirik 03.JPG|Kiriku tugipiilarid
Pilt:Tõstamaa kiriku sisevaade.jpg|Kiriku sisevaade
Pilt:Tõstamaa kirik 2017.jpg|Tõstamaa kirik 2017

## Viited

## Välislingid

*Tõstamaa kirikust Tõstamaa valla kodulehel
*"Kui vana on Tõstamaa kirik?" Tõstamaa Tuuled, veebruar 2003 
*
*"Tõstamaa Maarja kirikul uueneb katus" Pärnu Postimees, 18. detsember 2007
Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik

**Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik** asub Pärnu linnas Kõpu külas ja on EAÕK haldusalas olev pühakoda.

## Ajalugu
Kirik valmis 1873. aastal Riia arhitekt Heinrich Scheeli 1871. aasta tüüpprojekti järgi. Pühakoda on Kreeka risti kujulise põhiplaaniga viie kupliga kirik maakivist seintega ning osaliselt krohvitud. Erinevalt teistest Pärnumaa pühakodadest puudub sellel hoonel peasissepääsu kohal olev kellatorn. Sama projekti järgi valmisid ka Uruste Issanda Taevaminemise kirik Pärnumaal, Arussaare Issanda Taevaminemise kirik Viljandimaal ning Ööriku Püha Kolmainu ja Leisi Püha Olga kirik Saaremaal. Kohalik õigeusu kogudus oli olemas juba 1847. aastast. Miks Kõpu külas asuva kiriku kogudus kannab ka Pootsi nime, pole selge.

Kirikus on mälestustahvel Eesti apostliku õigeusu kiriku esimesele piiskopile Platonile. Pootsis kirikuköstri pojana sündinud püha märterpiiskop Platon, kodanikunimega Paul Kulbusch, oli esimene eestlasest õigeusu märter-pühak.

Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirikut ja katust renoveeriti aastatel 2013–2016.

## Kogudus
Tänapäeval tegutseb hoones Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kogudus.

Pilt:Kõpu kirik 2.jpg|Kõpu kirik
Pilt:Pootsi-Kõpu kirik.jpg|Kõpu kirik
Pilt:Patriarh Bartolomeus.jpg|Patriarh Bartolomeus külastas Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirikut 09.09.2013
Pilt:Vaade Pootsi-Kõpu kiriku tornist Pänu suunas.jpg|Vaade kiriku tornist
Pilt:Pootsi-Kõpu kirik 2023 03.jpg|Vaade kirikule lõuna suunast


## Kirjandus
* Jaanus Plaat / Arne Maasik. Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 488–491

## Välislingid
*
*Tõstamaa valla vaatamisväärsused
Kastna kirik

**Kastna Püha Arseniuse kirik** on apostlik-õigeusu kirik Pärnumaal Pärnu linnas Ranniku külas. Kirik ehitati 1904. aastal.

Kirikus tegutses aastani 1986 Kastna Püha Arsenius Suure kogudus.

Praegu (aastal 2007) seisab kirik tühjana.

## Viited

## Välislingid
*Kastna kirikust Tõstamaa valla kodulehel
Södertälje vald

**Södertälje vald** on 2. järgu haldusüksus Rootsis Södermanlandi maakonnas Stockholmi läänis Läänemere ääres. Ta asub Stockholmist edelas Mälareni lõunakaldal.

Suuremad asulad on Södertälje, Järna, Pershagen, Hölö, Mölnbo, Ekeby, Tuna, Viksberg, Vattubrinken ja Sandviken.

Vallas asub vabaõhumuuseum ja bioloogiamuuseum.

## Vaata ka

*Tullgarni loss

## Viited

## Välislingid

*Valla koduleht
Nykvarni vald

**Nykvarni vald** on vald Rootsis Stockholmi läänis. See asub Stockholmist kagus.

Vald moodustati 1999. aastal, kui see eraldati Södertälje vallast.

Nykvarni vald hõlmab endiste Taxinge ja Turinge kihelkonna alad, mis liideti 1971–1998 Södertälje vallaga.

Vallas on vaid üks linnaline asula, valla keskus Nykvarn.

## Viited

## Välislingid

* Valla koduleht
Seli Püha Vassili kirik

**Seli Püha Vassili kirik** ehk **Seliste Püha Vassili kirik** on õigeusu kirik Pärnumaal Pärnu linnas Seliste külas.

Kirik püstitati Riia munkade poolt 1861. aastal. Hoone ehitati algselt Riias, võeti seejärel koost lahti, toimetati jääteed mööda praegusesse asupaika ja pandi uuesti kokku. Kirik pühitseti 1864. aastal. Kiriku kogudus asutati 1847. aastal ning see tegutses 1987. aastani. Alates 1998. aastast on kirikut tasapisi korrastatud, praeguseks on ta tuntud kontsertide toimumiskohana. Sisetööd lõpetati aastal 2004. Kirikut kasutab Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure kogudus.


Seli kirik 2023 02.jpg|Seli kirik
Seliste kirik, Tõstamaa vald.jpg|Seli kiriku põhjakülg
Seliste kirik sügisel.jpg|Seli kirik sügisel
Seliste kirik 140119.jpg|Seli kirik talveõhtul


## Välislingid
*Seliste kirikust Tõstamaa valla kodulehel
Norrtälje vald

**Norrtälje vald** on 2. järgu haldusüksus Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis Läänemere ääres. Ta asub Stockholmist kirdes. See on lääni põhjapoolseim ja pindalalt suurim vald. Valda kuulub ka väike osa Märketi saarest, kus on ka jupike maismaapiiri Soomega.

Suuremad asulad on Norrtälje, Hallstavik, Rimbo ja Älmsta.

## Viited

## Välislingid

*Valla koduleht
Peterburi metroo

**Peterburi metroo** (kuni 1992. aastani **V. I. Lenini nimeline Leningradi metroo**; vene *Петербургский метрополитен*) on Peterburis alates 1955. aastast töötav metroo.

Peterburi metrool on 5 liini kogupikkusega 112,5 km ja 67 jaama.

Metroo rajamist alustati 1940. aastal. Metroo rajati geoloogiliste tingimuste tõttu tavalisest sügavamale. 

## Liinid ja jaamad

Paksus kirjas on märgitud ümberistumisjaamad teisele metrooliinile.

Peterburi metroos on ärilise eesmärgiga pildistamine ja filmimine ilma metroo kirjaliku loata keelatud. Juuresoleva Avtovo metroojaamas oleva foto autorit trahviti pildistamise eest 100 rublaga.

## Vaata ka
*Peterburi metroo pommiplahvatus

## Välislingid

*Metroo koduleht
Hylte vald

**Hylte vald** on 2. järgu haldusüksus (vald) Rootsis Hallandi läänis.

Esialgsetes piirides loodi Hylte vald 1952. aastal.

## Viited

## Välislingid

* Hylte valla koduleht
Paul Burman

**Paul Wilhelm Burman** (28. veebruar (vkj 16. veebruar) 1888 Kamjanets-Podilskõi, Ukraina – 3. juuni 1934 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti maalikunstnik ja graafik, Karl Burman vanema vend.

Burman oli esimene animalist Eesti kunstis.

## Elukäik
1892. aastal kolis pere Tallinna, kus Paul Burman õppis Peetri Reaalkoolis.
 
Hiljem õppis ta Ants Laikmaa ateljeekoolis ja 1907 vabakuulajana Peterburi Kunstide Akadeemias professor Roubaud' loomamaaliklassis. Täiendas ennast 1908–1909 Moskvas Stroganovi kunstikoolis graafika osakonnas ning 1911 Riia linna kunstikoolis Vilhelms Purvītise juures. Viibis 1912 lühemat aega Pariisis Académie Russe'is.

1912–1913 elas Pariisis eesti kunstnike koloonias, kus suhtles lähemalt Jaan Koorti, Nikolai Triigi ja Aleksander Tassaga.

Aastal 1914 viibis Krimmis ja Saksamaal, 1915. aastast vabakunstnik Tallinnas.

1918. aastast kuni surmani elas ta Seewaldis. Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule, sektor Jaani vana M I.

## Looming

Loomingu algperioodil maalis ja joonistas peamiselt looma- ja looduspilte, maastikuvaateid ning natüürmorte. On loonud ka mõned portreed, joonistusi, oforte, puulõikeid ning illustreerinud lasteraamatuid ("Koduloomad", "Metsloomad" 1912). Tema maalitud oli dekoratiivne pannoo "Kari" vend Karl Burman vanema projekteeritud "Kalevi" seltsimajja.

Kujutuslaadilt on tema linna-, lille- ja maastikupildid maalilised, koloriidilt heledad, vaheldusrikkad. Teda on peetud üheks Eesti esimeseks impressionistiks. Hilisem looming oli rahutum, teosed väljendusjõulised.

III Eesti kunsti näitusel 1910 oli väljas juba 46 tema teost. 1911 esines koos vennaga Riias. 1919. eesti kunsti esimesel ülevaatenäitusel oli välja pandud 15 tema maali ning Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu (EKKKÜ) esimesel näitusel koguni 35. Tema isikunäitused olid Tallinnas 1917. ja 1924. aastal. Lisaks näitustele Eestis esines ta ka näitustel Moskvas, Pariisis, Roomas jm.

## Näited loomingust

Fail:Paul Burman Estonian Kunst.jpg
Fail:Paul Burman - Stockholm painting.jpg|Stockholm
Fail:Paul burman Stroomi.jpg|Stroomi ranna motiiv
Fail:Paul Burman. Tolli str.jpg|Tolli tänav
Fail:Paul burman maastik hobustega.jpg|Maastik hobustega
Fail:Burman Bulvaar.jpg|Bulvaar


## Viited

## Kirjandus
* Aino Kartna, *Paul Burman 1888-1934*. Kunst, 1971.
* Kristi Burman, *Paul Burman : Living and Existential Space*, Umeå (doktoritöö Umeå Ülikoolis), 2002.
* Kristi Burman, *Paul Burman. Peidus pool = Hidden side : Tartu Art Museum, Kivisilla Gallery 17. aprill - 2. juuni 2002 : seminar "Contemporary readings of art from the beginning of the 20th century", Tartu Art Museum / Umeå University April 26, 2002*. Umeå, 2002.
* **Paul Burman**. Kirjastus Mart Lepp, 2008. ISBN 9789949156641

## Välislingid
* 
* E-kunstimuuseum, Paul Burman
* Tartu Kunstimuuseum - Peidus pool - Paul Burman
* Burmani peidus ratsanikud. Eesti Ekspress / Areen
* Peidus pool - Paul Burman
Hüpopaatia

**Hüpopaatia** on seisund, mille korral tundmuste tekitamiseks on vaja tunduvalt intensiivsemat ärritust kui tavaliselt. 

Hüpopaatia korral ei ole inimene kaotanud võimet tundmusi läbi elada nagu apaatia korral, kuid tema tundmused on tagasihoidliku intensiivsusega. 

Üsna raske on tõlgendada hüpopaatiat kliinilisest vaatevinklist – on ju küllalt palju inimesi, kelle tundmused on tagasihoidliku intensiivsusega. Tõlgendamisel tuleb arvestada inimese eelnevaid eluetappe – kas on ta olnud kogu aeg selline või on muutus toimunud mingil teadaoleval perioodil? Kuna ollakse arvamusel, et inimese isiksus kujuneb põhijoontes välja juba kolmandaks eluaastaks, siis elava ja rõõmsameelse inimese muutumine tuimaks omab kliinilist tähendust.
Kõrge päritolu luul

**Kõrge päritolu luul** on luul, mille puhul haige on ekslikult veendunud, et ta on kõrgest soost vanemate järeltulija.

Sageli ei avalda inimene kõrge päritolu luulu, kuid käitub sellest veendumusest lähtuvalt, ootab erilist kohtlemist, käitub "aristokraatlikult" vms.

Kõrge päritolu luul kuulub suurusluulude hulka.
Leidurlusluul

**Leidurlusluul** on luul, mille puhul haige on ekslikult veendunud, et ta on leiutanud midagi väga olulist. Sageli on haige veendunud, et ta on leiutanud *[[perpetum mobile]]* või mingi universaalse ravimi kõigi haiguste vastu. Tavaliselt pole inimese taust selline, et ta saaks oma avastuse tõelevastavust kontrollida või tõestada.

Leidurlusluul kuulub suurusluulude hulka.

## Vaata ka
*Missiooniluul
*Reformaatorlusluul
Missiooniluul

**Missiooniluul** on luul, mille korral on haige ekslikult veendunud, et tal on mingi ülioluline ülesanne siin elus täita. Haige võib näiteks rääkida, et tema ülesandeks on kogu maailma inimeste pööramine headuse rajale või panna kõiki inimesi uskuma Jeesuse kõikvõimsusesse.

Inimese mõttekäigu tõlgendamine on komplitseeritud, kui ta väljendab religioosseid tõekspidamisi ja sellega seotud missioonimõtteid.

Missiooniluul kuulub suurusluulude hulka.
Reformaatorlusluul

**Reformaatorlusluul** on luul, mille korral haige on ekslikult veendunud, et ta on viinud või viib läbi mingit ühiskonna aspektist olulist muudatust. Näiteks võib inimene uskuda, et ta on leidnud kõigi haiguste ravimi, leiutanud uue kütuse, leidnud viisi, kuidas kuritegevusest lõplikult lahti saada või hakkama saanud muu inimkonda ulatuslikult muutva teoga. Tavaliselt pole sel inimesel tausta, mis võimaldaks tal selliseid muudatusi teha. Nagu iga luulu puhul, pole inimest ennast võimalik veenda tema tegude, avastuste või saavutuste ebaotstarbekuses.

Reformaatorlusluulu võib pidada spetsiifiliseks missiooniluulu juhuks. Mõlemad kuuluvad suurusluulude hulka.
George Mountbatten, teine Milford Haveni markii

**George Louis Victor Henry Serge Mountbatten**, **teine Milford Haveni markii** (6. detsember 1892 – 8. aprill 1938) oli Battenbergi printsi Louisi ja printsess Victoria poeg. 

George'il olid õed printsess Alice (prints Philipi ema) ja Louise ning vend Louis. 

1916. aasta 15. novembril abiellus George Londonis Torby krahvinna Nadežda Mihhailovnaga. Nad elasid Lyndeni mõisas Holyportis Berkshire'is. 

Lapsed:
* Lady Tatiana Elizabeth Mountbatten (16. detsember 1917 – 15. mai 1988)
* David Mountbatten (12. mai 1919 – 14. aprill 1970), Milford Haveni 3. markii

George Mountbattenil oli suur erootilise kirjanduse kogu, mida praegu säilitatakse Briti Raamatukogus.

George Mountabtten suri 45-aastaselt luuüdivähki.

## Tiitlid
*Tema Hiilgus Battenbergi prints George (1892–1917)
*George Mountbatten (1917)
*Medina krahv (1917–1921)
*Kõige Auväärsem Milford Haveni markii (1921–1938)
Hampshire

**Hampshire** on krahvkond Lõuna-Inglismaal La Manche'i ääres.

Hampshire jaguneb 11 omavalitsusüksuseks (ringkonnaks): 

# Gosport
# Fareham
# City of Winchester
# Havant
# East Hampshire
# Hart
# Rushmoor
# Basingstoke and Deane
# Test Valley
# Eastleigh
# New Forest

Ajaloolisest krahvkonnast on eraldatud kaks tervikomavalitsust: Southampton (12) ja Portsmouth (13).

## Viited

## Välislingid

*http://www.hants.gov.uk/hcc/
Anaesthesia dolorosa

***Anaesthesia dolorosa*** ehk **valuline tundetus** on tundeelu häire, mille korral haige on kaotanud võime läbi elama positiivseid tundmusi. Ja see asjaolu, et ta ei suuda rõõmu tunda, vaevab patsienti. Sageli võib patsient vääriti kasutada mõistet apaatia – "Ma olen apaatne", mis võib anda aluse patsiendi seisundit tõlgendada kui tundeelu tuimenemine. Kuid tundeelu tuimenemise korral on hääbunud nii positiivsed kui negatiivsed tundmused.

Valuline tundetus väljendab depressiooni olemasolu.
Konguta valla vapp

**Konguta valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Konguta valla vapp.

Vapp kinnitati 2. mail 1996.

## Vapi kirjeldus
Paremalt langeva hõbedase kaldvardaga poolitatud vapikilbi ülemisel, rohelisel väljal tammeleht ja alumisel, sinisel väljal veskikivi - mõlemad hõbedased.

## Põhjendus

## Vaata ka
*Tartu maakond
*Konguta valla lipp

## Välislingid
* Konguta valla sümboolika valla kodulehel
* Konguta valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Õlikanep

**Õlikanepiks** nimetatakse kanepit, mida kasvatatakse tema seemnetes sisalduva õli pärast. 

Kanepiseemnetest pressitud õli saab tarvitada toiduks või kosmeetikatoodete valmistamiseks, samuti saab sellest valmistada biodiislikütust. Kanepiõli sisaldab palju küllastumata rasvhappeid ning on seega toiduks tarvitamiseks kasulik, kuid rikneb õhuga kokkupuutumisel kiiresti. 
Kanepiõli kasutatakse värnitsa, laki, värvide jms valmistamiseks.
Laeva valla vapp

**Laeva valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laeva valla vapp.

Vapp kinnitati 4. detsembril 1998.

## Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil kahe punase õie ja marjaga roheline jõhvikas; selle all sinine ja kuldne varras ning roheline vapitüvi - kõik lainelõikelised.

## Põhjendus
 

## Vaata ka
*Laeva valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
* Laeva valla sümboolika Riigikantselei lehel
Kiukanep

**Kiukanep** on kultuurkanep, mida kasvatatakse kiu saamise eesmärgil. Kanepi kiud leiavad kasutamist "mööbli- ja tekstiilitööstuses, sellest saab valmistada mitu korda rohkem tselluloosi kui puidust, kiud ja puitlaastud sobivad ehitusmaterjaliks, kiudu on kasutatud isegi luksusautode sisustuse valmistamisel"

Kiukanepit kasutatakse ka kanepiõlle tootmiseks.

## Viited
Luunja valla vapp

**Luunja valla vapp** on Tartu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Luunja valla vapp.

Vapp kinnitati 29. septembril 1994.

## Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil rukkihakk ja lainelõikeline langetatud varras, mõlemad kuldsed; vapitüvi sinine.

## Põhjendus
Vapikilbi roheline värvus ja kuldne rukkihakk sellel sümboliseerivad eestlaste põlist tegevusala - põlluharimist ning nende peatoitu - rukkileiba. Need kuuluvad ka valla elanike elulaadi koostisse. Kuldne lainelõikeline varras ja sinine vapitüvi viitavad asjaolule, et vald asub Emajõe läheduses.

## Vaata ka
*Luunja valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
* Luunja valla sümboolika valla kodulehel
* Luunja valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Staffa

**Staffa** on Suurbritanniale kuuluv saar.

Staffa kuulub Sise-Hebriidide hulka. Saare pindala on 33 hektarit. Suurim kõrgus on 42 meetrit. Lähimaks maismaapunktiks on umbes 10 km kaugusel asuv Mulli saar.

Saar on väike ja asustamata, kuid on ometi turistide poolt sagedasti külastatud. Põhjuseks on saare rannikul paljanduv sammasbasalt, mis on üks ilusamaid omataolisi maailmas. Basaldist koosneb ka ülejäänud osa saarest. 


Staffa from the air.jpg|Staffa
Staffa_beside_14624.JPG|Sammasbasalt
Nõo valla vapp

**Nõo valla vapp** on Tartu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Nõo valla vapp.

Vapp kinnitati 27. mail 1996.

## Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil selle alumisest servast tõusev hõbedane kiriku viiluväli koos torniga; saatena kaks kaheksaharulist kuldset tähte - 1+1.

## Vaata ka
*Nõo valla lipp

## Välislingid
* Nõo valla sümboolika valla kodulehel
* Nõo valla sümboolika Riigikantselei lehel
Peipsiääre valla vapp

**Peipsiääre valla vapp** on Tartu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Peipsiääre valla vapp.

## Vapp 1998–2017

Vapp kinnitati 23. novembril 1998.

### Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil on kuldne laineline tüvimik, milles sinine ortodoksse usutunnistuse kaheksaharuline rist. Kilbi ülemisest servast laskub kiilukujuliselt hõbedne kalavõrk.

### Põhjendus
Sinine tähistab Peipsi järve ning sümboliseerib lootust, rahu ja armastust. Kuldne tähistab liivast järveranda ja päikest, sümboliseerib õnne, üllust ja taevast tõde. Hõbe tähistab puhtust ja ausust. Kaheksaharuline rist märgib oma usku ja kombeid läbi kõigi raskuste säilitada suutnud Peipsi-äärset vanausuliste kogukonda.

## Vaata ka
*Peipsiääre valla lipp

## Välislingid
* Peipsiääre valla sümboolika valla kodulehel
* Peipsiääre valla sümboolika Riigikantselei lehel
Piirissaare valla vapp

**Piirissaare valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Piirissaare valla vapp.

## Vapi kirjeldus
Valgel kangal roheline kala punaste uimedega. Kala kohal punane pügalrist, milles omakorda must rist.

## Vaata ka
*Piirissaare valla lipp
*Tartu maakond
Puhja valla vapp

**Puhja valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Puhja valla vapp.

Vapp kinnitati 29. septembril 1998.

## Vapi kirjeldus
Pikuti poolitatud kilbi parem pool on roheline, vasak pool sinine. Kilbi alumisest servast tõuseb hõbedane hundinui. Selle kaks lehte paiknevad kilbi alumisel poolel kaksiksarikakujuliselt, lisaks kakshõbedast tähtristi.

## Põhjendus
Roheline värv tähistab maad ja taimestikku; sümboliseerib tasakaalukust, lootust, arengut. Sinine värv tähistab rahu, usku ja tõde ning viitab Puhja valla veerohkusele; hõbe märgib valgust, elu, puhtust; vapivärvid osutavad ka Tartumaa vapile ja Liivimaa lipule; hundinui on Puhja soomaastike tüüpiline taim; tähtristid sümboliseerivad vaimuvalgust ja sihikindlust.

## Vaata ka
*Puhja valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
* Puhja valla sümboolikast valla kodulehel
* Puhja valla sümboolika
Rõngu valla vapp

**Rannu valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Rõngu valla vapp.

Vapp kinnitati 29. novembril 1996.

## Vapi kirjeldus
Punasel kilbil kuldne viieharuline rist tipuga allapoole ja selle peal kuldne rõngas, milles risti harude keskel punased sõõrid ja nende kohal rõngast väljuvad kuldsed kolmiklehed. 

## Põhjendus
Viis ristiharu tähistavad Tartu, Valga, Otepää, Rannu ning Tõrva teeristi ja osutavad sellisena Rõngu geograafilisele asendile. Valla peamist tootmisharu, samuti suuri puuvilja ja marjaaedu tähistavad sõõrid. Rõngas on valla ühtsuse sümboliks ja viitab kaudselt Rõngu nimele. Värvid sümboliseerivad küpsust ja viljakust. 

## Vaata ka
*Rõngu valla lipp

## Välislingid
* Rõngu valla sümboolika valla kodulehel
* Rõngu valla sümboolika Riigikantselei lehel
Meeksi valla vapp

**Meeksi valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Meeksi valla vapp.

Vapp kinnitati 23. oktoobril 2002. See oli kasutusel kuni 2017. aastal aset leidnud Eesti omavalitsuste haldusreformini, mille käigus ühines Meeksi vald Räpina ja Veriora vallaga.

## Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil hõbedane majakas kuldse tule ja kahe musta aknaavaga ning lainelõikeline hõbedane vapitüvi kahe sinise kalaga 1+1.

## Vaata ka
*Meeksi valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
* Meeksi valla sümboolika valla kodulehel
* Meeksi valla sümboolika Riigikantselei lehel
Mäksa valla vapp

**Mäksa valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Mäksa valla vapp.

Vapp kinnitati 4. juulil 1997.

## Vapi kirjeldus
Sinisel kilbil tuulik ja selle all lainelõikeline palk - mõlemad hõbedased ning roheline vapitüvi.

## Põhjendus
Sinine ja roheline, mis on ka Tartumaa vapi värvused, meenutavad, et Mäksa vald asub selles maakonnas. Sinine on ühtlasi vaimsuse ja karskuse  värvus ning taeva sümbol. Roheline on looduse ja põllunduse, samuti nooruse ja lootuse võrdkuju. Põllumehe töö eesmärgi ning tulemuse - leiva ja üldisemalt toiduga on otseses seoses vapi keskne kujund tuulik. Lainelõikeline hõbedane palk on vallaga piirneva Emajõe sümbol. 

## Vaata ka
*Mäksa valla lipp

## Välislingid
* Mäksa valla sümboolika valla kodulehel
* Mäksa valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Tartu valla vapp

**Tartu valla vapp** on Tartu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tartu valla vapp.

Vapp kinnitati 2. juunil 1994.

## Vapi kirjeldus
Hõbedasel kilbil kuue lehega rukkilille õis ja laineline varras, mõlemad sinised. Õie südamik on kuldne ring.

## Põhjendus
Rukkilille kuus õielehte viitavad sellele, et Tartu vald on kujunenud endiste Raadi, Sootaga, Tammistu, Tartu, Vesneri ja Äksi valdade maadest ning elanikkonnast. Nende valdade inimeste töö ja vaimne looming moodustavad Tartu valla jõukuse ja on osa Eesti kultuurist - sellele osutab rukkilille õie kuldne südamik. Sinine laineline varras meenutab, et valla piires asuvad Amme jõgi ja Saadjärv. 

## Vaata ka
*Tartu valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
* Tartu valla sümboolika Riigikantselei lehel
Tähtvere valla vapp

**Tähtvere valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tähtvere valla vapp.

Vapp kinnitati 11. juunil 1998.

## Vapi kirjeldus
Kaldjaotusega vasakult poolitatud hõbe-rohelisel kilbil vaheldumisi kaks lainelist sinist tala ja hõbedast varrast. Ülemisel, hõbedasel väljal must-hõbedane rohunepp ja alumisel rohelisel väljal kaks püstist kuldset viljapead, mis ulatuvad osaliselt laineliste talade-varraste peale.

## Põhjendus
Sinised lainelised laiud sümboliseerivad Tähtvere valla paiknemist Suur-Emajõe ääres. Kollased viljapead viitavad hästi arenenud põllumajandusele Tähtvere vallas. Rohunepp sai koha vapil tänu Tähtvere valla territooriumil Emajõe luhal asuvale rohuneppide mänguplatsile (rohunepp on eriti ohustatud liigina kantud Eesti punasesse raamatusse). Vapil sümboliseerib rohunepp arukat põllumajandust ja loodushoidu.

## Vaata ka
*Tähtvere valla lipp
*Tartu maakond

## Välislingid
* Tähtvere valla sümboolika valla kodulehel
* Tähtvere valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Sophia (Gloucesteri printsess)

**Sophia, Gloucesteri printsess** (Sophia Matilda; 29. mai 1773 Mayfair, Middlesex – 29. november 1844 Blackheath, Kent) oli Briti kuningliku perekonna liige ning kuulus Hannoveri dünastiasse. 

## Vanemad ja vanavanemad
Printsess Sophia sündis Grosvenor Streetil Mayfairis prints William Henry ja hertsoginna Maria lapsena. Kuna Sophia oli isaliini pidi George II lapselapselaps, sai ta sünnijärgselt tiitli Tema Kõrgus Gloucesteri printsess.

## Tema Kuninglik Kõrgus
Kui Sophia vend prints William Frederick 22. juulil 1816 abiellus oma nõo printsess Maryga, andis printsregent talle tiitli Tema Kuninglik Kõrgus. Järgmisel päeval anti sama tiitel ka Sophiale, et tagada talle vennaga võrdne positsioon.

Sophia ei abiellunud kunagi ega saanud lapsi. Ta elas New Lodge'is Winkfieldis Windsori lähistel Berkshire'is, kus ta 29. novembril 1844 suri. Sophia maeti St. George'i kabelisse Windsori lossis.

## Tiitlid
*Tema Kõrgus Gloucesteri printsess (29. mai 1773 – 22. juuli 1816)
*Tema Kuninglik Kõrgus Gloucesteri printsess (22. juuli 1816 – 29. november 1844)
The Ghost of You

**"The Ghost of You"** on neljas ja viimane singel ning kuues lugu My Chemical Romance'i teiselt stuudioalbumilt "Three Cheers For Sweet Revenge".

Laul räägib hirmust kaotada lähedane inimene. See on bändi kaheksas singel.

## Lugude nimekiri

**Versioon 1**
#"The Ghost of You" – 3:16
#"Helena" (live) – 4:32

**Versioon 2**
#"The Ghost of You" (faded ending) – 3:16
#"I'm Not Okay (I Promise)" (live) – 2:59
#"Cemetery Drive" (live) – 2:58

## Välislingid

* "The Ghost Of You" sõnad
Vara valla vapp

**Rannu valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vara valla vapp.

Vapp kinnitati 8. mail 1996.

## Vapi kirjeldus
Rohelisel kilbil kolm kuldset nartsissiõit 2 + 1.

## Põhjendus
Vara valla vapi kujund – kolm kuldset nartsissi – meenutab, et valla territooriumil (Sookalduse) asub teadaolevalt Baltikumi ainus kollase nartsissi looduslik kasvukoht. Roheline on lootuse ja nooruse värv. Kuld on aususe, lojaalsuse ja jõukuse värv. 

## Vaata ka
*Vara valla lipp
*Kollase nartsissi loodusliku kasvukoha kaitseala
*Tartu maakond

## Välislingid
* Vara valla sümboolika Riigikantselei lehel
Võnnu valla vapp

**Võnnu valla vapp** on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Võnnu valla vapp.

Vapp kinnitati 9. juunil 2000.

## Vapi kirjeldus
Sinine vapikilp on pikuti poolitatud hõbedase hanesulega, saateks paremal kirikukell ja vasakul tamme kaksikleht tõruga – kõik kuldsed.

## Põhjendus

## Vaata ka
*Võnnu valla lipp

## Välislingid

* Võnnu valla sümboolika Riigikantselei lehel
Vampires Will Never Hurt You

**Vampires Will Never Hurt You** on teine singel ja kolmas lugu My Chemical Romance'i debüütalbumilt "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love".

## Välislingid

* "Vampires Will Never Hurt You" sõnad
Our Lady of Sorrows

"**Our Lady of Sorrows**" on neljas singel ja viies lugu My Chemical Romance'i debüütalbumilt "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love". See laul räägib sõprusest ja sellest, et sõprade nimel ollakse kõigeks valmis.

## Välislingid

* "Our Lady Of Sorrows" sõnad
Headfirst for Halos

"**Headfirst for Halos**" on kolmas singel ja kuues lugu My Chemical Romance'i debüütalbumilt "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love".

"Headfirst for Halos" ilmus 5. aprillil 2004.

## Laulude nimekiri

#"Headfirst for Halos" – 3:30
#"Our Lady of Sorrows" (live) – 3:05

## Välislingid

* "Headfirst For Halos" sõnad
Sophia Dorothea (Preisimaa kuninganna)

**Sophia Dorothea** (16. märts 1687 Hannover – 28. juuni 1757) oli Briti kuningapere liige ning George I ainus tütar. Aastail 1713–1740 oli ta Preisimaa kuninganna.

## Sünd
Sophia Dorothea sündis 16. märtsil 1687 Hannoveris Braunschweig-Lüneburgi prints George Ludwigi (hilisem Hannoveri kuurvürst ning Suurbritannia kuningas) ja kuninganna Sophia Dorothea perekonnas.

Sünnijärgselt kandis ta tiitlit Braunschweig-Lüneburgi hertsoginna, kuid kui ta isa maade hulka arvati ka Hannover, sai ta tiitliks Tema Hiilgus Hannoveri printsess.

## Perekond
28. novembril 1706 abiellus Sophia Dorothea oma nõo, Preisi kroonprintsi Friedrich Wilhelmiga ning sai tiitliks Tema Kuninglik Kõrgus Preisimaa kroonprintsess.

1713. aastal sai tema abikaasast Preisimaa kuningas Friedrich Wilhelm I nime all ning Sophia Dorotheast Preisimaa kuninganna.

Kui pärast kuninga surma sai Preisi troonile prints Friedrich, hakati Sophia Dorothead Inglismaal kutsuma *Queen Mother* (kuninga lese tiitel) ning ta sai tiitli Tema Majesteet Preisimaa kuninganna Sophia.

*Friedrich Ludwig (23. november 1707 – 13. mai 1708)
*Wilhelmine (3. juuli 1709 – 14. oktoober 1758), oli abielus Brandenburg-Bayreuthi markkrahv Friedrichiga
*Friedrich Wilhelm (16. august 1710 – 31. juuli 1711)
*Friedrich II (24. jaanuar 1712 – 17. august 1786), Preisimaa kuningas
*Charlotte Albertine (5. mai 1713 – 10. juuni 1714)
*Friederike Luise (28. september 1714 – 4. veebruar 1784), oli abielus Brandenburg-Ansbachi markkrahv Karl Wilhelm Friedrichiga
*Philippine Charlotte (13. märts 1716 – 17. veebruar 1801), oli abielus Braunschweig-Lüneburgi hertsog Karliga
*Ludwig Karl Wilhelm (2. mai 1717 – 31. august 1719)
*Sophie Dorothee Marie (25. jaanuar 1719 – 13. november 1765), oli abielus Brandenburg-Schwedti markkrahv Friedrich Wilhelmiga
*Louise (Lovisa) Ulrika (24. juuli 1720 – 2. juuli 1782), oli abielus Rootsi kuningas Adolf Fredrikiga
*August Wilhelm (9. august 1722 – 12. juuni 1758), Preisi väejuht
*Anna Amalie (9. november 1723 – 30. märts 1787), Quedlinburgi vürstabtiss, oli abielus vabahärra Friedrich von der Trenckiga
*Heinrich (18. jaanuar 1726 – 3. august 1802), Preisi väejuht
*August Ferdinand (23. mai 1730 – 2. mai 1813), Preisi väejuht

## Tiitlid
*Tema Hiilgus Braunschweig-Lüneburgi hertsoginna (1687–1692)
*Tema Hiilgus Hannoveri printsess (1692–1706)
*Tema Kuninglik Kõrgus Preisimaa kroonprintsess (1706–1713)
*Tema Majesteet Preisimaa kuninganna (1713–1740)
*Tema Majesteet Preisimaa kuninganna Sophia (1740–1757)
Kar 98k

**Karabiner 98'' (''Kar98**; **K98**) on poltlukuga 7,92x57 mm Mauser padrunit kasutav vintpüss.

Alates 1935. aasta 21. juunist oli K98 Wehrmachtis kasutusel standardjalaväerelvana. 

Relv töötati välja Mauseri tehases 1898. aastal eeskätt ratsaväe ja suurtükiväe vajadusi arvestades. Juba esimene mudel oli kindlalt üle vanemast 1891. aasta vintpüssist ja 1888. aasta karabiinist. 1907. aastal hakati uue relvaga Karabiner 98 AZ varustama Baieri ja Preisi üksusi. 1908. aastal relvastati selle relvaga kogu Saksa armee.

Pärast esimest maailmasõda töötati 1920. aastail Saksamaal välja relva edasiarendus, mis sai nimeks Karabiner 98a. 1935. aastal võeti relvastusse relva lühendatud versioon Karabiner 98 Wehrmachti standardkäsitulirelvana. Hiljem arendati sellest edasi ka Karabiner 98b. Sõja lõpuni toodeti neid karabiine mitu miljonit tükki. 
Täpne toodanguarv ei ole teada. Kasutusele jäi vähemal määral ka relva vanemaid versioone. Pärast sõda oli K98 veel mõned aastad mõnede võitjariikide (näiteks Prantsusmaa) relvastuses, kes neid relvaabina omakorda Kolmanda Maailma riikidele edasi kinkisid. Mõned tuhanded jäid pärast sõda kuni 1950. aastate alguseni ka Saksamaa jõustruktuuride käsutusse.

Oli olemas ka nn jäägrikarabiin, mida nimetati K98k-ks (k = kurz). See oli lühem kui K98 ja tagumine sihik oli ülemise laesääre keskel.

## Viited
I'm Not Okay (I Promise)

**"I'm Not Okay (I Promise)"** on teine singel ja viies lugu My Chemical Romance'i teiselt stuudioalbumilt "Three Cheers For Sweet Revenge". Tihti arvatakse ekslikult, et see on nende esimene singel, kuigi see on nende kuues singel. See laul jõudis 19. kohale Suurbritannia singlimüügi edetabelis. See laul aitas ka suurendada My Chemical Romance'i fännide arvu.

## Välislingid

* "I'm Not Okay (I Promise)" sõnad
Thank You for the Venom

**Thank You for the Venom** on esimene singel ja üheksas lugu My Chemical Romance'i teiselt stuudioalbumilt "Three Cheers For Sweet Revenge". See jagati singlina Euroopa raadiojaamadele mängimiseks. See on üldse bändi viies singel.

## Välislingid

* "Thank You For The Venom" sõnad
Sturmgewehr 44

**Sturmgewehr 44** ehk **StG 44** on teise maailmasõja ajal Saksamaal väljaarendatud käsitulirelv.

Wehrmachtis oli StG 44 kasutusel sõja lõpus põhiliselt eliitjalaväeallüksustes.

Relva koos uue poolpika padruniga töötas välja konstruktor Hugo Schmeisser 1943. aastal, relv sai nimeks MP 43. Pärast mõningaid täiendusi sai relv nimeks MP 43/1 ja omakorda hiljem edasiste muudatusteta MP 44-ks. Täiesti uut padrunitüüpi vajavast automaatrelvast ei olnud Adolf Hitler esialgu üldse vaimustuses, kuid veendunud relva vajaduses, muutis ta oma arvamust, andes siiski loa seeriatootmiseks. Uut tüüpi automaatrelv, mis võeti Hitleri algse vastuseisu tõttu suure hilinemisega tootmisse, sai Hitlerilt nüüd hoopis poliitilis-propagandistliku nime Sturmgewehr ('rünnaktulirelv').

MP-44-ga oli võimalik tulistada nii üksiklaskude kui ka valangutega. Tulistamise täpsuselt oli automaat võrreldav Kar 98k-ga. Seetõttu saavutas StGw rindeüksustes kiiresti suure tunnustuse. StGw-dega relvastatud rühmad ei olnud enam nii suures sõltuvuses kuulipildujate kattetulest. Automaadi MP-44 laskekiirus (kadens 500 lasku minutis) võimaldas sõduritel ka ise üksteist lahingus automaattulega toetada. Tõhusalt kaugtulelt 400 meetrilt sai relva lähivõitluseks lihtsalt ja kiirelt automaattulele seadistada. MP-44 padrunisalv mahutas 30 padrunit. Juba 1944. aasta lõpuks vajati üksustes uusi automaattulirelvi rohkem, kui Saksamaa hävingus tööstusvõimsus toota võimaldas. Relva jaoks töötati veel välja ka tänapäeva mõistes küll kohmakas, kuid oma aja kohta uudne infrapuna-öövaatlusseade. Pärast sõja lõppu võtsid selle relvasüsteemi mõningate täiustustega üle veel mitmed riigid. 

Arvatakse, et ka Mihhail Kalašnikovi legendaarse automaadi AK-47 konstruktsioonis on kopeeritud palju olulisi ideid ja lahendusi just MP-44-lt. Bundeswehr aga kasutas pikka aega StGw´st 7,62 x 51 padrunile modifitseeritud arendust Heckler & Koch G3, mida tootsid litsentsi alusel veel mitmed kolmandad riigid.
MG 34

***Maschinengewehr 34*** (**MG 34**) on Saksamaal toodetud 7,92x57 mm padrunit kasutav täiskuulipilduja.

Teise maailmasõja ajal oli see Wehrmachtis kasutusel standardkuulipildujana. 

Vajadus uue, senisest kergema kuulipilduja järele selgus Saksamaal juba esimese maailmasõja päevil. Kerget kuulipildujat vajati eeskätt tuletoetuseks rünnakul. Hoolimata Versailles' keelavatest lepingutest alustati Saksamaal juba 1920. aastate lõpus salaja uue kerge kuulipilduja väljatöötamist. 

Pärast mitmeid katsetusi töötas 1934. aastal Rheinmetalli tehases nõuetekohase relva välja konstruktor Louis Stange. Seeriatootmine algas juba samal aastal. MG 34 oli esimene igati õnnestunud ja valmimise ajal ka moodsaim universaalkuulipilduja: seda sai kasutada nii kergekuulipildujana (laskmiseks harkjalalt), raskekuulipildujana (laskmiseks kolmjalgstatiivilt), kui ka tankikuulipildujana. Tankikuulipildujal oli õhksärk asendatud õhuaukudeta soomusvutlari-ümbrikuga. Suhteliselt mugavalt oli võimalik vahetada ka lukku ja vintrauda. Valmistati veel mõningaid parandatud või kohandatud eriversioone nagu MG 34/41 ja MG 81. MG 34 oli Wehrmachti põhiline ja levinuim kuulipilduja teises maailmasõjas. Kokku valmistati seda kuulipildujat umbes 390 000 eksemplari. 

Aastatel 1942–1943 hakati seda pikkamisi asendama paremate laskeomaduste ja lihtsama tootmisprotsessiga MG 42-ga. Siiski jäeti endine relv edasi kasutusse tankikuulipildujana, millena osutus MG 42-st sobivamaks. Relva puudustena ilmnesid ebapiisav töökindlus, eriti niisketes, poristes ja külmades ilmastikuoludes ning seeriatootmise keerulisus ja kallidus. Ühe relva valmistamiseks kulus tervelt 150 töötundi. Hoolimata uue ja parema kuulipilduja kasutuselevõtust toodeti MG 34 veel 1945. aastani ikkagi pea 20 000 eksemplari. Pärast sõja lõppu jäi relv veel mõneks aastaks mitme riigi (näiteks Portugal, Prantsusmaa, Tšehhoslovakkia ja Iisrael) relvastusse.
MG42

**MG 42** (*Universal-Maschinengewehr Modell 42*) on 1942. aastal Saksamaal arendatud 7,92x57 mm (Mauser) kaliibriga täisautomaatne kuulipilduja. 

MG42 oli laialdaselt kasutusel Wehrmachtis ja Waffen-SS-is Teise maailmasõja teisel poolel.

Relva MG 34 (kaal 12,1 kg) tootmistehnoloogia täiustamise tulemusel II maailmasõja ajal saadi tehniliselt paremate omadustega kuulipilduja MG-42 (kaal 10,6 kg). Uue, kiirema tootmisprotsessi juurutaja oli ettevõtte Metall- ja Lackwarenfabrik Johannes Großfuß lehtmetalli stantsimise ja metalli pressimise tehnoloogia spetsialist Werner Gruner. MG-42 mehhanismi rullikute ja teiste täiustuste autorid pole teada.

Kuulipilduja oli oma eelkäijast MG 34-st peaaegu kõigi näitajate poolest parem. Relva raua sai vajadusel 4 sekundi jooksul lihtsalt vahetada. Rulliku kasutamisega mehhanismis suurenes laskekiirus märgatavalt (kadents 1200–1500 lasku/min). See oli nii suur, et ainuüksi ühe sekundiga väljus relva rauast kuni 25 kuuli. Sõja käigus sai MG 42 hüüdnime Hitleri saag. Kasutusele jäi MG 34 harkjalg ja kolmjalgstatiiv. Tootmise käigus parendati ka relva raua suudmel oleva tagasilöögivõimendit tuletiheduse (kadentsi) suurendamiseks. Tavaliselt andis heale positsioonile paigutatud MG 42 75% jao tulejõust. Öeldi, et 10 meetri pealt vaenlast kaela tabanud kuulipildujavalang niitis ohvril pea otsast. 

Sõja jooksul toodeti umbes 750 000 MG-42. Sõja ajal toodetud originaalkuulipildujad on tänini kasutusel mõnes arengumaas. 1960. aastatel võttis Bundeswehr kasutusele MG 42 NATO padrunile 7,62x51 ümber tehtud kaliibriga versiooni MG3. MG3 ja selle analoogid on tänapäeval paljude riikide relvastuses, sealhulgas ka Eestis.
Parabellum 08

**Püstol Parabellum** ehk **P 08** (saksa keeles *Parabellum-Pistole*; Ameerika Ühendriikides ka *Luger P08*) on 9 mm kaliibriga poolautomaatne püstol.

P08 oli Wehrmachtis kasutusel standardkäsitulirelvana, mida kandsid peamiselt allohvitserid ja ohvitserid, aga näiteks lisarelvana ka kuulipildurid. Lugeri P08 oli seeriatootmises aastatel 1900–1999. Laskemoonana kasutatakse 9x19 mm Para(bellumi) padruneid.

Relva algtööpõhimõtte töötas välja relvakonstruktor Hugo Borchardt 1890. aastatel, vt Borchardt C-93. 1899 alustas Saksa firma DWM (*[[Deutsche Waffen und Munitionsfabriken]]*) Georg Lugeri (1849–1923) parandatud püstoliversiooni tootmist. Pärast mõningaid edasiarendusi võeti relv 1908. aastal Kaiserliche Heeris kasutusele püstolina **Pistole 08**. 1914–1917 relva moderniseeriti, mille tulemusena tekitati võimalus paigaldada püstoli käepideme külge õlatugi-kaba.

Esimese maailmasõja lõpuni toodeti **P08**-t Saksamaal DWM-is kuni 1,5 miljonit tükki. Pärast sõda jätkati püstoli tootmist väikeste partiidena. Samas müüdi neid Ameerika Ühendriikidele, Hollandile, Soomele, Lätile, Portugalile, Pärsiale, Hispaaniale, Peruule, Brasiiliale, Bulgaariale ja Türgile. Vahepeal toodeti ka 7,65 mm kaliibriga versiooni (7,65×21mm Parabellum), kuna suurem kaliiber oli sakslastel Versailles' rahuga ära keelatud. Uue padruni valmistasid sakslased aga pudelikujulise, mis suurendas kuuli algkiirust. 1930. aastal võttis relva tootmise üle Mauser AG. 

P08-t loeti üldiselt täpseks ja töökindlaks relvaks. Seeriatootmise keerukuse tõttu hakati P08-t alates 1942. aastal aga asendama lihtsama Walther P38-ga. Kuna uusi püstoleid vanade asendamiseks sõja jooksul piisavalt toota ei jõutud, jäi P08 praktiliselt sõja lõpuni vägede relvastusse.

## Viited

## Välislingid

* Paul L. Regnier: The Birth and History of the 1898 Parabellum
* Maßtafeln zur Pistole 08 und langen Pistole 08
* Luger P08 (full disassembly and operation)
* Luger selfloading pistol
* German Naval P04 Luger
Walther P38

**Walther P 38** on 9mm poolautomaatne püstol, mida Wehrmachtis kasutati standardkäsitulirelvana. Püstolit kandsid peamiselt allohvitserid ja ohvitserid, aga näiteks lisarelvana ka kuulipildurid.

Püstoli töötas 1938. aastaks välja Carl Walther GmbH Sportwaffen, samal aastal algas seeriatootmine. 

Relva tööpõhimõte sarnanes oma eelkäijate, Walther PP ja Walther PPK, omaga. Waltheri 9x17 padrun oli asendatud Wehrmachtis kasutatava 9x19 Para padruniga. Püstol oli mugavamini kaitseriivistatav ja ohutum kui tema eelkäija Parabellum P08. Relva tootmine oli samuti eelkäijast lihtsam ja odavam. 1942. aastast alates hakati P 08-t järjest P 38-ga asendama. Uus relv võitis kiiresti üksustes populaarsuse. Täielikult P 38-ga aga sõja lõpuks tema eelkäijat asendada ei suudetud. Pärast sõda 1957. aastal võttis Bundeswehr P 38 väiksemate moderniseeringutega (sh kaalu vähendati 160 g) uuesti kasutusele nimetusega P 1. Seda relva kasutavad armees ka näiteks Norra ja Portugal. 1990. aasta alguses otsustas Bundeswehr relva välja vahetada moodsama H&K P8 vastu. Vana relva kahjuks rääkisid armeepüstoli kohta salve väike maht ja valmistamisel kasutatavate kergete polümeeride kallidus.
Eihandgranate M39

**Eihandgranate M39** oli Wehrmachtis laialt levinud kerge käsigranaat. 

Granaadi tootmist alustati 1940. aastal. Granaat oli kerge ja kompaktne, kuid seda ei loetud sageli piisavaks. Kokku toodeti seda sõja jooksul u. 84 miljonit tk.

Sõduritele tekitas see granaat tihti "pahandust" sest roomates kippus sütik ennast lahti kerima ja seega lasid mitmed sõdurid ennast ise õhku.