open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Josef Allerberger

**Josef Allerberger** (24. detsember 1924 Steiermark, Austria – 2. märts 2010) oli 144. rügemendis 3. Mägidivisjoni Teise pataljoni Saksa snaiper, kes võitles idarindel. Tema arvel on 257 tapmist.

Sündis 24. detsembril 1924 (memuaarides väidab Allerberger, et sündis septembris) Steiemargis Austrias kohaliku puusepa pojana. Juunis 1943. aastal saadeti ta kuulipildurina idarindele, kus ta Stavropolis kergelt haavata sai. Taastumise ajal hakkas ta eksperimenteerima 3,5x suurendusega teleskoopsihikuga Nõukogude Liidu Mossin-Nagant 91/30 vintpüssiga. Juba enne seda, kui ta Seetaleralpesse snaiprikoolitusele saadeti, oli ta tapnud juba 27 vaenlast.

Pärast snaiprikoolitust sai Allerbergeri põhirelvaks K98 k, mis oli varustatud neljakordse suurendusega pöördkinnitusega optilise sihikuga, vajadusel kasutas ka automaatpüssi G43 ja püstolkuulipildujat MP40.

Lahingus kasutas Allerberger Wehrmachtis õpitud tehnikat, mille puhul kasutati enda varjamiseks vihmavarju, millelt oli eemaldatud kangas ja asendatud lehestikuga. See võimaldas tal end paremini peita ning tausta sulanduda. Meetodit peeti väga lihtsasti toimivaks ning kergeks.

2005. aastal avaldati teos "Snaiper idarindel. Wehrmachti snaipri, rüütliristi kavaleri Josef Allerbergeri mälestused", mis põhineb Albrecht Wackeri intervjuudel Allerbergeriga. Teos pälvis tähelepanu eelkõige ilustamata aususe, piinamiste kirjelduste ning Nõukogude sõdurite kannibalismi ja julmuste tõttu.

20. aprillil 1945 pälvis kapral Josef Allerberger kindralfeldmarssal Ferdinand Schörnerilt Raudristi Rüütliristi.

Pärast sõja lõppu töötas Allerberger, nagu ta isagi, puusepana. Ta suri 2. märtsil 2010 Wals-Siezenheimis.

## Viited


## Kirjandus
* Fellgiebel, Walther-Peer (2000). *Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939–1945 – Die Inhaber der höchsten Auszeichnung des Zweiten Weltkrieges aller Wehrmachtsteile* (Saksa keeles). Friedberg, Germany: Podzun-Pallas. ISBN 978-3-7909-0284-6.
* Scherzer, Veit (2007). *Die Ritterkreuzträger 1939–1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives* (Saksa keeles). Jena, Germany: *Scherzers Miltaer-Verlag*. ISBN 978-3-938845-17-2.
* Wacker, Albrecht (2005,2006), Snaiper idarindel. Wehrmachti snaipri, rüütliristi kavaleri Josef Allerbergeri mälestused. ISBN 1-84415-317-7
* Wacker, Albrecht (2000), *Im Auge des Jägers*, ISBN 978-3-932077-27-2.
Mehmed I

**Mehmed I** või **Mehmet I**, ka **Mehmed Çelebi** ("isand Mehmed") või **Mehmet Çelebi**, osmanitürgi keeles: دولت عليه عثمانیه, umbes 1389 – 26. mai 1421) oli aastatel 1413–1421 Osmanite riigi sultan.

## Elukäik
### Noorusaastad ja võimuvõitlus vendadega
Mehmed oli Bayezid I ja Devlet Hatuni poeg. Ta oli oma isa kolmas poeg, tema vanemad vennad olid İsa Çelebi ja Süleyman Çelebi ning nooremad Musa Çelebi ja Mustafa Çelebi. 1402. aastal sai Bayezid I Timurilt Ankara lahingus lüüa ja langes tema kätte vangi, see tõi kaasa Osmanite riigi lagunemise. Mehmed koos oma vendadega osales samuti lahingus, kuid pääses vangistusest tänu väejuht Bayezid Paşale, kes viis ta oma kodulinna Amasyasse. Hiljem tegi tänulik Mehmed Bayezid Paşast oma suurvesiiri.

Kui Bayezid I 1403. aastal suri, algas tema poegade vahel võimuvõitlus (nn Osmanite interreegnum, 1402 või 1403–1413). Esialgu olid võitluses edukaimad Süleyman ja İsa, kes said oma võimu alla Osmanite valdused vastavalt Euroopas (pealinnaga Edirnes) ja Aasias (pealinnaga Bursas). Tulevase Mehmed I võimu all olid esialgu vaid mõningad alad Kesk-Anatoolias, kuid tema positsioon paranes pärast Timuri surma 1405. aastal, misjärel tal õnnestus mitmed naaberemiraadid Anatoolias oma vasallideks teha. Samal aastal võitis ta ka İsat ja sai kõigi Osmanite Aasia-valduste valitsejaks. Järgnevatel aastatel toetas ta venna Musa võitlust Süleymani vastu Euroopas, kuni too 1411. aastal Süleymani võitis ja Edirne valitsejaks sai. Seejärel puhkes võimuvõitlus Musa ja Mehmedi vahel, milles viimane osutus edukamaks: 1413. aasta 5. juulil toimunud Çamurlu lahingus praeguse Bulgaaria aladel võitis ta Musat ja sai seejärel kõigi Osmanite valduste isandaks. Mehmedi võidule aitas olulisel määral kaasa see, et ta sõlmis liidu Bütsantsi keisri Manuel II-ga, kellega Musa oli konflikti sattunud ja isegi Konstantinoopolit piiranud.

### Valitsusaeg sultanina
Mehmed I valitsusajal tugevnes Osmanite riik oluliselt: ta vallutas osa Albaaniast ja allutas mitu Anatoolia piirkonda Osmanite ülemvõimule. Samuti võitis ta 1416. aastal oma nooremat venda Mustafat, kes püüdis Osmanite Aasia-valduste valitsejaks saada. 1420. aastal surus Mehmedi suurvesiir Bayezid Paşa maha Musa endise peavaimuliku šeik Bedreddini juhitud ja neli aastat väldanud ülestõusu.

1421. aastal suri Mehmed I ootamatult veidi üle 30-aastaselt, võimalik, et tema surma põhjustas hobuselt kukkumine. Mehmed I maeti Bursasse tema ajal ehitatud Rohelise mošee (türgi *Yeşil Cami*) juurde rajatud mausoleumi. Seejärel sai Osmanite riigi valitsejaks Mehmedi vanim poeg Murad II.

### Välislingid
Ohu allikas

**Ohu allikas** on ohvriallikas ajaloolise Risti kihelkonna ja nüüdisaegse Lääne-Harju valla alale jäävas Audevälja külas Harjumaal.

## Välislingid
* Ohu allikas kultuurimälestiste registris
*
Margarita Kornõševa

**Margarita Kornõševa** (vene *Маргарита Корнышева*; sündinud 1957. aastal) on venekeelne Eesti ajakirjanik, on olnud venekeelse Delfi üks toimetajaid. 

Margarita Kornõševa oli Eesti Ajakirjanike Liidu juhatuse liige (ta valiti EAL-i juhatusse 2003. aasta jaanuaris) ja MTÜ Avaliku Sõna Nõukogu aseesimees.

On olnud ajalehe Den za Dnjom ja venekeelse Postimehe ajakirjanik.

Pärast Margarita Kornõševa vallandamist Delfi venekeelse toimetuse ajakirjaniku ametikohalt 15. aprillil 2015 kirjutas Postimehe veebiversioon järgmist:

:*Delfi peatoimetaja Urmo Soonvaldi sõnul oli Kornõševaga töösuhte lõpetamiseks mitu ajas kasvanud põhjust. *
:*«Ta ei pööranud tähelepanu tööandja korraldustele ja rikkus töökohustusi, mis puudutasid nii lugude toimetamist kui tasakaalu. Lisaks on tema ajakirjanduslik tegevus kasvatanud usaldamatust meie toimetuse vastu,» ütles Soonvald venekeelsele Postimehele. *
:*Margarita Kornõševa tegeles Delfi venekeelses toimetuses viimasel ajal uuriva ajakirjandusega. Avalikkuses on teda korduvalt süüdistatud Kremli-meelsuses. *

1. septembrist 2015 asus ta tööle Euroopa Parlamendi liikme Yana Toomi nõunikuna.

## Publikatsioone
* Drambjani lähedalt tundnud inimene: ta lasi end teistel tappa – Delfi, 11. august 2011
* Vene ajakirjanik pani Eesti-sõbralikkuse tõttu riiulile jäänud dokfilmi üles oma blogisse – Delfi, 2. oktoober 2012

## Viited
Aleksandr Šegedin

**Aleksandr Šegedin** (vene keeles *Александр Владимирович Шегедин*; sündinud 18. veebruaril 1961) on venekeelne Eesti ajakirjanik, Keskerakonna häälekandja Pravo i Pravda endine peatoimetaja.

On olnud ajalehtede Estonija, Molodjož Estonii, Den za Dnjom, Komsomolskaja Pravda ja venekeelse Delfi ajakirjanik.

Aleksandr Šegedin lõpetas Moskva Ülikooli ajalooteaduskonna. Tartu Ülikoolis kaitses ta kandidaadi väitekirja teemal "Eesti sotsiaalne struktuur välisautorite töödes".

## Allikad
*Социально-классовая структура Советской Эстонии и ее освещение в работах зарубежных авторов (1960-1985 гг.) : автореферат кандидата исторических наук / Александр Владимирович Шегедин ; Академия наук Латвийской ССР, Институт истории – E-kataloog ESTER

## Välislingid
*Online intervjuu: Aleksandr Šegedin Eesti Päevaleht, 2. juuni 2006
*Evhen Tsybulenko. Открытое письмо: Четыре ошибки Александра Шегедина Delfi.ee, 22. september 2009 (vene keeles)
Gregor Strasser

**Gregor Strasser** (31. mai 1892 Geisenfeld – 30. juuni 1934 Berliin) oli saksa poliitik.

Gregor Stasser oli pärit Baieri juristi ja riigiametniku Peter Strasseri viielapselisest perekonnast. Gregori noorem vend Otto Strasser oli samuti poliitik.

Ta lõpetas gümnaasiumi 1910. aastal ning õppis seejärel apteekriks. 1914. aastal asus ta Müncheni ülikoolis farmaatsiat õppima, kuid katkestas samal aastal õpingud, kuna läks vabatahtlikuna Esimesse maailmasõtta. 1918. aastal pöördus ta rindelt tagasi ja jätkas poolelijäänud õpinguid ülikoolis. 1919. astus Gregor Strasser koos venna Ottoga Vabakorpusesse ja võttis osa Baieri Nõukogude Vabariigi mahasurumisest. Samal aastal lõpetas ta ülikooli ning hakkas Landshutis apteeki pidama.

1921. aastal astus Gregor Strasser Natsionaalsotsialistlikusse Saksa Töölisparteisse. 1923. aasta novembris võttis ta osa Õllekeldriputšist, vahistati 1924. aasta veebruaris. 1924. aasta aprillis mõistei ta pooleteiseks aastaks vanglasse, kuid vabastati juba mõne nädala pärast.

Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei taastamise järel 1925. aasta veebruaris sai temast Alam-Baieri/Oberpfalzi gauleiter. Gregor Strasser oli NSDAP-i sotsialistliku ehk vasakpoolse tiiva liider.

1926. aasta veebruari keskel Bambergis toimunud parteikonverentsil kritiseeris Adolf Hitler teravalt NSDAP-i sotsialistlikku tiiba. Hoolimata sellest sai Strasserist 1926. aasta juunis NSDAP-i propagandajuht. Selles ametis oli ta kuni 1928. aasta alguseni, mil temast sai NSDAP-i riigiorganisatsioonijuht, kes ta oli kuni 1932. aasta detsembrini.

3. detsembril 1932 pakkus uus riigikantsler Kurt von Schleicher Gregor Strasserile asekantsleri ja riigi tööministri kohta. Strasser ei lükanud seda ilmselgelt presidendiga kooskõlastatud pakkumist küll tagasi, vaid võttis otsustamiseks aega, et Hitleriga pakkumist arutada. Enne veel kui ta Hitlerit oma kohtumisest riigikantsleriga informeerida jõudis, sai too sellest teada ning kutsus partei tippfunktsionärid 5. detsembril Kaiserhofi hotellinõupidamisele, kus Hermann Göring ja Joseph Goebbels moodustasid kõigepealt Strasseri vastu ühisrinde ja heitsid talle ette reetmist. Hitler keelas ära igasuguse koostöö valitsusega. 8. detsembril lahkus Strasser kõigist parteilistest ametitest.

Gregor Strasser mõrvati Pikkade nugade öö käigus Adolf Hitleri käsul.

On öeldud, et kui Hitler esindas parteis võimuiha ja Röhm selle vägivallaeelistust, siis Gregor Strasser esindas selle idealismi.

## Viited
Otsaju

**Otsaju** ehk **telentsefalon** (ladina *telencephalon* ) on kesknärvisüsteemiga loomadel embrüonaalses arengujärgus ajuosa, mis moodustub prosentsefalonist.

Koos vaheajuga on ta eesaju (*prosencephalon*) osa.

Otsaju on sekundaarsetest ajupõitest esimene, sellest areneb suuraju. 

Madude embrüotel on otsaju tuvastatav üsna kohe pärast munade väljutamist. 

## Viited

## Välislingid
*Mimi Halpern,The Telencephalon of Snakes, Comparative Neurology of the Telencephalon, 1980, pp 257-295, Veebiversioon (vaadatud 15.03.2014) (*inglise keeles*) 
*The Telencephalon (First Vesicle): Phylogenesis, Veebiversioon (vaadatud 15.03.2014) (*inglise keeles*)
*Bertola, Laura D; Ott, Elisabeth B; Griepsma, Sander; Vonk, Freek J; Bagowski, Christoph P, Developmental expression of the alpha-skeletal actin gene, Journal: BMC Evolutionary Biology Vol. 8 Issue 1, DOI: 10.1186/1471-2148-8-166, Published: 2008-12-01, Veebiversioon (vaadatud 11.03.2014) (*inglise keeles*)
*Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.09.0: Telencephalon. Telentsefalon
ACARS

**ACARS** (akronüüm ingliskeelsest sõnaühendist **''A**ircraft **C**ommunication **A**ddressing and **R**eporting **S**ystem*, *'õhusõiduki side adresseerimis- ja ettekandesüsteem''') on digitaalne andmeühenduse süsteem õhusõiduki ja maapealse jaama vahel lühisõnumite vahetamiseks. Andmevoog edastatakse satelliitside või VHF-sagedusala vahendusel. ARINCi poolt välja töötatud süsteem võeti kasutusele 1970. aastate teisel poolel.

## Viited
Eesti Pimedate Raamatukogu

**Eesti Pimedate Raamatukogu** on Eesti Hoiuraamatukogu osakond, mis asub Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis aadressil Suur-Sõjamäe tänav 44a. 

## Ajalugu
Tallinnas pimedate artelli juurde loodi raamatukogu, kus hakati lisaks tavaraamatutele vahendama ka punktkirjas raamatuid ja heliraamatuid. Eesti Hoiuraamatukogu filiaalina loodi 2004. aastal Eesti Pimedate Raamatukogu ning 2010. aastal muudeti Pimedate Raamatukogu Hoiuraamatukogu osakonnaks.

## Viited

## Välislingid
* Eesti Pimedate Raamatukogu koduleht
Mardus (laev 1959)

**Mardus** oli taastatud Eesti mereväe abilaev (reidikaater). Ta kandis pardatähist A433.
## Kirjeldus
Relvastuseta ja puukerega laeva pikkus oli pisut üle 9 m. Meeskond oli 3-liikmeline.

## Ajalugu
Laev ehitati 1959. aastal Taanis ja esialgne nimi oli Rylen.

1994. aastal kingiti laev Eesti mereväele. Mardust kasutati abilaevana ja ranniku lähedal patrullsõitudeks. Suvel vedas laev ka demineerijaid Naissaarele.

1998. aasta aprillis tormi ajal uppus Mardus Miinisadamas mõne minutiga valesti tööle pandud veepumba tõttu (esmaversioon oli puust laevakere purunemine). Inimesi pardal ei olnud. Laev tõsteti üles, kuid kahjustused olid suured ja see otsustati maha kanda.

## Viited

## Välislingid
* Muis.ee
Värviline metallurgia

**Värviline metallurgia** on teadus- ja tööstusharu, mis erinevalt mustmetallurgiast uurib ja töötleb kõiki teisi metalle peale raua ja selle sulamite.

Tiheduse järgi eristatakse kergmetalle (tihedus väiksem kui 5 Mg/m³; nt alumiinium, magneesium, berüllium ja titaan) ja raskmetalle (tihedus suurem kui 5 Mg/m³; vask, plii, kuld, hõbe, koobalt jt). Sulamistemperatuuri järgi eristatakse kergsulavaid (tina, plii, antimon jt) ning rasksulavaid metalle (volfram, molübdeen, tantaal ja nioobium). Värvilisi metalle kasutatakse peamiselt sulameina, kuna nende omadused on oluliselt paremad ja mitmekesisemad kui puhastel metallidel.
Tallinna tänav (Tallinn)

**Tallinna tänav** on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe asumis. Tallinna tänav on Uueristi tänavalt algav idakirde-lääneedelasuunaline ligikaudu 355 meetri pikkune umbtänav. Tallinna tänav on paralleelne Pärnu maanteega.

Tänav sai nime 1937. aastal. Tol ajal oli Nõmme iseseisev linn. Tänav on saanud nime asukoha järgi: see asub Tallinna ja Nõmme piiri lähedal.

Märtsipommitamise ajal 1944. aastal hävis kolm Tallinna tänava maja ja veel kaks sai tugevalt kannatada.

## Viited
Kotka tänav (Tallinn)

**Kotka tänav** on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi ja Lilleküla asumis. Kotka tänav algab Nõmme tee ja Tulika tänava ristmikult, on esialgu loode-kagusuunaline, pöördub seejärel lõunakagusse ning kulgeb Tallinna–Keila raudteelõigu ääres, kuni lõpeb Tondi tänaval Tondi raudteepeatuse juures. Kotka tänav ristub Tikutaja, Tedre, Rähni ja Pardi tänavaga. Kotka tänav on ligikaudu 1430 meetri pikkune.

Kotka tänav sai nime 23. septembril 1936. Esialgu ulatus Kotka tänav ainult Tedre tänavani. Tondi raudteepeatuseni pikendati tänavat 1930. aastate lõpus.

## Tänaval asuvad ehitised ja asutused
*EJL Tallinna noorte treeningkeskus - Kotka 12A
*Kotka tänav 12 asus Tehnikakool nr 19 ja ühiselamu ning Tehnikakooli nr. 19 staadion
*Kotka tänav 44 kinnistul asub endise Tiesenhauseni suvemõisa hoone, mille omanik oli pärast Eesti iseseisvumist ja aadlike maamõisate riigistamist, 1932. aastal Woldemar von Tiesenhausen

## Viited
Rähni tänav

**Rähni tänav** on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi asumis. Rähni tänav algab Kotka tänavalt, ristub Pardi tänavaga ja lõpeb Lõokese tänaval. Rähni tänav on põhiosas põhjakirde-lõunaläänesuunaline ning ligikaudu 360 meetri pikkune.

Rähni tänav sai nime 23. septembril 1936.

## Viited
Ööbiku tänav (Tallinn)

**Ööbiku tänav** on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi asumis. Ööbiku tänav algab Tedre tänavalt, ristub Pardi tänavaga ja lõpeb Lõokese tänaval. Ööbiku tänav on põhjakirde-lõunalääne suunaline ja ligikaudu 445 meetri pikkune.

Tänava esialgne nimi oli alates 17. oktoobrist 1928 **Ööpiku tänav**, mis 10. oktoobril 1959 parandati õigeks ja tänava nimeks sai Ööbiku tänav.

## Viited
Eduard Käbin

**Eduard Käbin** (vene keeles Эдуард Кэбин; sündinud 17. aprillil 1945 Tallinnas) on eesti rahvusest Venemaa füüsik.

Tema isa oli Johannes Käbin.

Ta lõpetas aastal 1963 Tallinna 30. Keskkooli ja aastal 1968 Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna. Aastal 1981 kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.

Ta töötab pärast ülikooli lõpetamist Moskva Riiklikus Ülikoolis, aastast 1996 dotsendi ametikohal. Ta peab loenguid tuumafüüsikast ja automatiseeritud õppesüsteemidest.

Ta töötas aastatel 1984–1986 Havanna Ülikoolis Kuubal. Ta on üle 100 teadustöö autor. Ta on üldkasutatava veebilehe "Tuumafüüsika internetis" autor ja hooldaja.

## Kirjandus
* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

## Välislingid
*Eduard Käbini elulugu (vene keeles)
*Ядерная физика в Интернете ("Tuumafüüsika internetis")
*Jaanus Piirsalu, Eesti NSV esikommunisti poeg tõmbab kardina isa eluteelt, Postimees, 24. august 2019
AT-1

**AT-1** on Nõukogude Liidus, aastatel 1934–1937 projekteeritud ja katsetatud liikursuurtükk.

„Артиллерийский танк-1“ ehk AT-1 (tõlkes „suurtükiväe tank-1“) hakati projekteerima 1934. aastal Nõukogude Liidus S. M. Kirovi-nimelises tehases nr 185. Aluseks võeti tank T-26. Uus masin pidi välja vahetama tanki T-26-4, mille tootmine ei sujunud plaanipäraselt. Uue masina pearelvaks valiti 76 mm suurtükk PS-3, mis oli projekteeritud spetsiaalselt tankikahuriks ning oli varustatud panoraam- ja teleskoopsihikuga. Projekti juhiks määrati Pavel Sjatšintov. Kevadel 1935 valmis kaks katsemasinat. Katsetused, mis viidi läbi kevadel ja suvel, olid üsna edukad ja 1936. aastal plaaniti välja lasta 10 masinat. Hiljem lükati nende valmimise tähtaeg edasi 1937. aastasse. Kuid 1936. aasta lõpus arreteeriti selle projekti juht süüdistatuna spionaažis ja kõik tööd masina kallal lõpetati, ehkki kahes tehases oli AT-1 tootmist juba alustatud.

## Välislingid
*Kokkuvõte Nõukogude liikursuurtükist AT-1 *vene keeles*
Alfred Ots

**Alfred Ots** (21. mai 1918 Ilpla – 15. september 1992 Hollywood, Florida) oli eestlasest elektromehaanikainsener USA-s.

Alfred Ots lõpetas 1938. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. 1944. aastal põgenes ta Rootsi ning teenis raha edasiõppimiseks. 1957. aastal lõpetas ta elektrotehnikainsenerina Göteborgis Chalmersi Tehnikaülikooli.

Seejärel emigreerus ta USA-sse, kus tegi kiiret karjääri NASA kosmoseprogrammis. 1992. aastal jäi ta pensionile ja kolis Californiast Floridasse.

Alfred Ots hukkus 15. septembril 1992 orkaani käes (talle kukkus väga suur puu selga). Juunis 2013 maeti urn tema tuhaga Reomäe kalmistule.

Kuna ta suri poissmehena, aga oli avaldanud soovi avada fond Eestist pärit tehnikaüliõpilastele Chalmersi Tehnikaülikoolis õppimiseks, loodi tema pärandi alusel Alfred Otsa fond Rootsis Chalmersi Tehnikaülikooli juures tema sõbra professor Sven Olvingu eestvedamisel. Fondist makstakse stipendiume eesti tehnikaüliõpilastele Chalmersi Tehnikaülikoolis õppimiseks.

## Viited

## Välislingid
* http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2880
Mantel (neuroanatoomia)

**Mantliks** (lad *pallium*) nimetatakse selgroogsete loomade peaajus paiknevat suuraju poolkerade perifeerset osa. 

Mantel koosneb (väljast sissepoole) hallainest koosnevast suurajukoorest ja  tema all paiknevast valgeainest.

Mantel katab suuraju ülejäänud osasid, nagu suuraju tuumad, haistmisaju, külgvatsakesed. 

## Viited
Suuraju

**Suuraju** (ladina keeles *cerebrum*) on kesknärvisüsteemiga loomadel aju osa. 

Suuraju paikneb koljuõõnes.

Suuraju areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 

## Imetajatel

Koduloomadel nimetatakse suuraju (*cerebrum*) ühtlasi ka otsajuks.  

### Inimestel

Inimestel paikneb suuraju koljuõõnes.

Sügav suuraju-pikilõhe (*fissura longitudinalis*) jaotab suuraju kaheks poolkeraks (*hemispherium*) – vasakuks ja paremaks suuraju poolkeraks, nende vahel paikneb paaritu valgeainest mõhnkeha (*corpus callosum*). Kummaski suuraju poolkeras paikneb ajuvatsake.

Suurajukoore, mille pinnal on hulgaliselt suurajusagaraid, välimise kihi moodustab umbes 3 mm paksune hallaine kiht. Suuraju keskel aga on valgeaine kiht, milles leidub nii müeliintupega kui ka müeliintupeta aksoneid. Vahel nimetatakse suuraju hall- ja valgeainest kihti ka mantliks.

## Vaata ka
*suuraju poolkerad
*suurajukoor

## Viited
Dieter Noll

**Dieter Noll** (31. detsember 1927 Riesa – 6. veebruar 2008 Zeuthen) oli saksa kirjanik.

Dieter Noll oli pärit apteekri perekonnast. Tema ema oli pooleldi juudi rahvusest. 1944. aastal võeti ta Saksa lennuväe abiteenistusse. Alates 1944. aasta lõpust teenis ta Wehrmachtis. Sõja lõpus langes Noll Ameerika vägede kätte vangi, ta oli lühikest aega vangilaagris. Sõja järel lõpetas ta poolelijäänud gümnaasiumiõpingud. 1946. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis samal aastal läks Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei koosseisu. 1948. aastal alustas ta õpinguid Jena Ülikoolis. 1950. aastast alates elas ta Berliinis ning töötas ajakirja Aufbau ja ajalehe Neues Deutschland toimetuses. Alates 1956. aastast oli ta vabakutseline kirjanik.

Dieter Nolli põhiteos on autobiograafiline romaan "Die Abenteuer des Werner Holt" (1. kd. 1960, 2. kd. 1963; eesti keeles "Werner Holti seiklused", 1967–1968). Romaani põhjal valmis 1965. aastal film.

1979. aastal kirjutas Dieter Noll avaliku kirja Erich Honeckerile, milles ta kritiseeris teravalt mitmeid dissidentlikke kirjanikke.

Elu lõpuperioodil elas Dieter Noll tagasitõmbunult Königs Wusterhausenis.

## Isiklikku
Dieter Nolli poeg Chaim Noll (sündinud Hans Noll, 1954) elab Iisraelis ja on saksa-iisraeli kirjanik.

## Viited
Strilkove

**Strilkove** (ukraina keeles Стрілкове) on küla Ukrainas Hersoni oblastis Henitšeski rajoonis.

Küla asub Arabati säärel.

## Ajalugu
1945. aastani oli küla nimi **Tšokrak** (vene Чокрак, krimmitatari Çoqraq, Чокъракъ). Aastal 2001 elas külas 1372 inimest. Pindala on 205,923 km².

15. märtsil 2014 tungisid külla Vene väed.

## Viited
Kalev Kukk

**Kalev Kukk** (sündinud 3. juunil 1951) on Eesti poliitik, 1994. aastast Eesti Reformierakonna liige.

Ta lõpetas Tallinna 42. Keskkooli 1969. aastal. 1974. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli geograafia erialal  . 1980. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis väitekirja "Специализация союзной республики во внешнеэкономических связях СССР: на примере ЭССР" (Liiduvabariigi spetsialiseerumine NSV Liidu välismajandussidemetes Eesti NSV näitel) ja sai majandusteaduste kandidaadi kraadi.

Ta on olnud VII Riigikogu liige ja VIII Riigikogu liige. Viimases peatusid volitused 6. novembril 1995, mil ta sai Tiit Vähi kolmanda valitsuse teede- ja sideministriks, volitused taastati 2. detsembril 1996. IX Riigikogu liige oli ta 25. märtsist 1999 ja X Riigikogu liige 16. maist 2006.

Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel  valimisringkonnas nr 2 ja sai 256 häält, kuid valituks ei osutunud.

Ta on olnud Domus Dorpatensise nõukogu liige.

## Tunnustus
* 2001 Saksamaa Liitvabariigi teeneteorden
*2. veebruaril 2001 Riigivapi V klassi teenetemärk
*6. veebruaril 2006 Riigivapi IV klassi teenetemärk
*16. novembril 2012 andis Liberalismi Akadeemia Swissôtel Tallinnas talle üle Aasta liberaali aunimetuse.

## Viited
Eteri Kekelidze

**Eteri Kekelidze** (vene *Этери Леонидовна Кекелидзе*; sündinud 26. detsembril 1944) on venekeelne Eesti ajakirjanik ja teatrikriitik.

Ta on Raadio 4 teatrisaate "Zanavess" ("Eesriie") autor ja saatejuht.

Ta on olnud ajalehtede Estonija ja Molodjož Estonii ajakirjanik.

## Raamatud
*"Советская Грузия: книга по внеклассному чтению для VIII–XI классов школы с эстонским языком обучения" (1983, Valgus, vene keeles)
*"Сцена и время. Русский драматический театр Эстонии, 1962–1994" ("Lava ja aeg: Eesti Vene draamateater, 1962–1994"; 2007, Kirjastus Aleksandra; vene keeles)

## Viited

## Välislingid
*Ardo Kaljuvee. Eteri Kekelidze raamat annab Vene Teatrile ajaloo – Eesti Päevalehe veebiväljaanne, 20. september 2008
Internetiraadio

**Internetiraadio** ehk **netiraadio** ehk **veebiraadio** on laiemas tähenduses audiosaadete edastamise tehnika, mis kasutab edastusmeediumina internetti.
	
Kitsamas tähenduses on netiraadio raadiojaam, mille saateid saab kuulata voogedastusena  vastava päringu esitamisel. Niisiis jõuab valitud programm saatja serverist selle päringu esitanud kuulaja arvutisse või netiraadiosse. Selle poolest erineb internetiraadio põhimõtteliselt ringhäälingust, mis teatavasti teeb programmi kättesaadavaks kõigile, kes on saatja raadiosignaali leviulatuses.

Võimalik on kuulata nii tavaliste raadioringhäälingujaamade otsesaateid (*online*-raadio) ja helisalvestisi (sealhulgas tellitud saadetena taskuhäälingu kujul) kui ka tuhandeid ainuüksi internetis töötavaid raadiojaamu (inglise keeles *internet broadcaster*), mis edastavad valdavas osas muusikaprogramme.

## Netiraadio eriomadusi
Vastuvõetavate saatjate hulk ja saadete valik on võrreldamatult suurem kui tavalise, maapealse raadioleviga vastuvõtu korral. Võimalik on vastu võtta maailma eri paigust edastatavaid saateid, kusjuures helikvaliteet ei sõltu saatja kaugusest, vaid ainult saatja poolt kasutatavast ülekandetehnikast.

Lisaks audiosignaalile edastavad internetiraadiod mitmesugust teksti- ja pildiinfot jaamade endi edastatavate žanrite, esitajate ja palade kohta. Info on seejuures oluliselt mahukam ja mitmekülgsem kui RDS-is.
 
Internetiraadio signaal on võrdlemisi tugevalt tihendatud (kokku pakitud). Tihendamise määra iseloomustab andmeedastuskiirus ehk bitikiirus (sekundis edastatavate bittide arv), mis on vajalik andmete reaalajas ülekandmiseks. Kõige sagedamini kasutatav helivorming MP3 näeb ette andmevoo kiirusi vahemikus 32–320 kbit/s. Peamiselt kasutatava kiiruse 128 kbit/s korral tihendatakse audioandmeid 10–12-kordselt. Sellel kiirusel tajub enamik kuulajaid teatavat kvaliteedikadu, näiteks CD-ga võrreldes.

Veelgi tugevamat tihendamist sama helikvaliteedi juures võimaldab signaaliedastus AAC-vormingus (*Advanced Audio Coding*). 

Kuulamiseks kasutavad vastuvõtuseadmed meediamängijat (arvutiprogrammi), näiteks:
*Winamp Player, vormingutele MP3, AAC jt;
*RealPlayer, vormingud MP3, RealAudio jt;
*Windows Media Player, kuulub operatsioonisüsteemide MS Windows ja MacOS koosseisu;
*VLC, taasesitab mitmesugustes vormingutes audio- ja videovooge.

## Netiraadiovastuvõtjad
Interneti kaudu levivate raadiosaadete kuulamiseks ilma arvuti vahenduseta toodetakse alates 2000. aastast paikseid ja kaasaskantavaid raadiovastuvõtjaid. Wi-Fi-liides annab võimaluse raadiot kuulata Wi-Fi-võrgu leviulatuses. Niisugusel netiraadiol võib olla ka DAB-raadio ja tavalise FM-raadio vastuvõtuosa. 

Netiraadio on kättesaadav ka nutitelefonis, samuti uuemates mängukonsoolides.

## Netiraadiote portaale
*SHOUTcast (u 50 000 jaama)
*Mediaguide
* Radio-locator
*TuneIn (üle 100 000 jaama
*Internetiraadiod

## Esimene Eesti netiraadio
18. mail 2011 alustas teegvust üheksa kanaliga Netiraadio, esimene ainult Eesti muusikat mängiv internetiraadio.

## Vaata ka
*Voogedastus
*MP3

## Viited

## Välislingid
*"Kuidas kuulata internetiraadiot ilma arvutita?" Digitark, 3. detsember 2008
Irina Ristmägi

**Irina Ristmägi** (vene keeles *Ирина Эрнстовна Ристмяги*; sündinud 8. veebruaril 1940 Leningradis) on venekeelne Eesti ajakirjanik, ajalehe Molodjož Estonii peatoimetaja aastatel 1979–1989. 

Ta õppis aastatel 1957–1959 Tartu Riiklikus Ülikoolis arstiteadust.

1966. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal ja 1971. aastal Leningradi Kõrgema Parteikooli.

Ta on töötanud ajalehes Molodjož Estonii, algul korrespondendi, hiljem propagandaosakonna juhataja, peatoimetaja (1979–1989) ja peatoimetaja asetäitjana (1989–1997).

Aastatel 1974–1979 oli ta ajalehe Vetšerni Tallin (Вечерний Таллин) vanemkorrespondent ja osakonnajuhataja. 

1998. aastast on ta töötanud ajalehes Estonija, hiljem olnud ajalehe Vesti Dnja peatoimetaja asetäitja.

## Tunnustus
*Eesti NSV Ajakirjanike Liidu preemia (1972).
*Eesti NSV teeneline ajakirjanik (1982). 

## Isiklikku
Tema isa Ernst Ristmägi (1907–1976) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

## Allikad
*Ristmägi, Irina – Eesti entsüklopeedia
Jenakijeve

**Jenakijeve** on linn Ukrainas Donetski oblastis. Asub Krinka jõe ääres umbes 55 km kaugusel Donetskist.

Asula rajati 1853. aastal. 1925. aastal sai Jenakijeve linnaõigused. 1928–1936 ja 1941–1943 oli linna nimi **Rõkove**. 1936–1941 ja 1943–1944 kandis nime **Ordžonikidze**.

Tänapäeval on linna olulisemad tööstusharud söetööstus, keemiatööstus, metallurgia ja masinatööstus. Linna läbib raudtee.

Jenakijevest on pärit Viktor Janukovõtš.

2014. aastast on linn Donetski Rahvavabariigi kontrolli all.

## Viited

## Välislingid
* 14. november 2014. *[[Ukrajinska Pravda]]*. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (*ukraina keeles*)
* Jenakijeve koduleht
Ružomberoki Katoliiklik Ülikool

**Ružomberoki Katoliiklik Ülikool** (slovaki keeles *Katolícka univerzita v Ružomberku*) on ülikool, mis asub Ružomberoki linnas Slovakkias.

Ülikool asutati aastal 2000.

Ülikoolil on neli teaduskonda: teoloogiateaduskond (asub Košices), filosoofiateaduskond, pedagoogikateaduskond ja terviseteaduskond. 

Selle ülikooli on lõpetanud Tartu Katoliku Hariduskeskuse presidendid Magdalena Krajnakova ehk õde Katarina ja Monika Komorova ehk õde Veronika.
Sarkandaugava asum

**Sarkandaugava** (saksa keeles *Rote Düna*, eesti keelde tõlgituna 'Punane Daugava') on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 7,596 km². Asub Daugava haru Sarkandaugava kaldal. Asum piirneb lõunas Skanste ja Pētersala-Andrejsala asumiga, läänes Kundziņsalaga, idas aga Mežaparksiga. 19 189 elanikku (2010).

Sarkandaugava asub üldiselt madalal ja tasasel alal Daugava deltas, mis ulatub 1–4 meetrit üle merepinna. Asumi keskosas asub kõrgem osa; Aldarise pargis asub Sarkandaugava kõrgeim koht (21 meetrit üle merepinna).

## Ajalugu
Keskajal asusid Sarkandaugavas karjamaad. Karjamaade juurde viivast teest kasvas hiljem välja üks asumi tähtsamaid tänavaid, mis karjamaadede järgi sai nimeks Ganību dambis. Karjamaade ja linna vahel asus Riia kindlustiste vöönd. Sarkandaugava läks Riia koosseisu suuremalt jaolt aastal 1828, aga aastal 1861 liideti linnaga ka Mīlgrāvise asumisse inglase Hunti aurusaeveski juurde viiv tee.

Krundid ja hooned hakkasid Sarkandauga loovasse tekkima pärast Põhjasõda, mil tsaar Peeter I rajas sinna korrapärase planeeringuga aia. Parki rajati tiigid, ehitustööde jaoks toodi Hollandist lupja ja telliseid. Tsaar kavatses aia juurde rajada ka kivist lossi, aga see kavatsus ei saanud teoks. Tsaar sattus sõdurite rajatud aeda vaid korra – aastal 1723. XVIII sajandi teisel poolel tegutses pargi juures puukool.

XVIII sajandi lõpus oli asumisse jäänud vaid lihtrahvas – lootsid ja kalurid. Aedniku maja juurde ehitati toona elamute kompleks, kuhu rajati invaliidide kodu. Tsaar Nikolai I lasi sinna aastal 1827 rajada ka töömaja, mis sai valmis aastaks 1836. Tänapäeval asub seal kompleksis Riia Psühhoneuroloogia Haigla.

Aiast on säilinud mõned vanad puud ja tiigid; seda on laiendatud Riia kindlustusvööndi aladele. Aastal 1878 rajati pargi serva tellistest uusgooti stiilis luteri kirik. Selle juures asus ka väike kalmistu, mis suleti aastal 1964. Aastal 1935 õnnistati sisse ka Sarkandaugava katoliku kirik.

Sarkandaugava suvemõisade juurde kerkisid mitmed tööstusettevõtted, nii et asumist sai üks vanemaid tööstuspiirkondi Riias. Põhjuseks oli jõe lähedus, mis võimaldas kaupade transporti. Sinna kerkisid mitmed puutööstused, jalatsivabrik, keemiatehas. Vanimaks ettevõtteks oli Raawe mõisa juurde tekkinud Raawe suhkruvabrik. Teine tähtsam tööstusettevõte oli Vogti mõis. Aastal 1865 asutati õllevabrik, millest on välja kasvanud praeguse aja suurim õllevabrik Lätis – Aldaris. 

Vabriku juures asub Aldarise park, mille kavandas Georg Kuphaldt. Pargi servas asub endine Kārlis Ulmanise suveresidents, kus asub praegu Läti kunstimuuseum Dauderi.

Asumis on säilinud mitmeid XIX sajandil ehitatud puithooneid. Asum sarnaneb selles mõttes Āgenskalnsiga, ka asus seal nagu Āgenskalnsiski oma turg.

Aastal 1872 avati asumi servas platvorm Aleksandra Augstumi, millest aastal 1915 sai Sarkandaugava raudteejaam. Jaamast sai alguse Mežaparksi asumisse viiv kitsarööpmeline nn lasteraudtee, mis suleti aastal 1997. Aastal 2024 avati seal veel Dauderi raudteepeatus.

## Vaata ka
*Holsti mõis

## Välislingid
*Sarkandaugava koduleht (*läti keeles*)
*Asum portaalis CitaRiga (*läti keeles*)
Sootaguse Tornimägi

**Sootaguse Tornimägi** asub Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kallukse maastikukaitsealal (abs. kõrgus 113 m). Seda on kutsutud ka Linnamäeks, Hüüukambrimäeks ja Tarvenpää mäeks. Mäe otsas valvanud vahimees, kes vaenlase tulekut märgates ümbruskonna elanikele lokku lüües (mõne teise mälestuse järgi lipu langetamisega) ohust teada andis. Sellepeale kiirustati Linnamäe järsus põhjanõlvas olnud koobastesse. Tornimägi asub Vahi talu maadel, seega on põhjust uskuda, et selline ametikoht on tõesti olnud.

## Viited
Jelagini saar

**Jelagini saar** (vene keeles *Елагин остров*) on saar Neeva jõe deltas Peterburi haldusalal. Kuulub Petrogradi rajooni koosseisu.

Saare pindala on 94 ha.

Algselt tunti seda Melgunovi saare nime all, praeguse nime sai saare endise omaniku Ivan Jelagini järgi. Saar oli kõrgklassi puhkekohaks. Pärast 1917. aasta revolutsiooni muudeti saar avalikuks pargiks.

Tänapäeval on saar Peterburi elanike seas populaarne nädalavahetuse veetmise paik. Saab laenutada paate ja jalgrattaid, lapsed saavad sõita ponide ja lasterongiga, mängida mänguväljakutel.
Vaarika tänav (Tallinn)

**Vaarika tänav** on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. 

Vaarika tänav algab Lille tänavalt, ristub Maasika tänavaga ja lõpeb Endla tänaval. 

Vaarika tänav on põhiosas ida-läänesuunaline, lõpuosas aga kirde-edelasuunaline. Tänav on ligikaudu 240 meetri pikkune.

Vaarika tänav moodustab koos Maasika tänavaga Eestis ainulaadse 14 funktsionalistlikus stiilis kahe- ja ühekorruselisest majast koosneva arhitektuuriansambli. Majad ehitas aastatel 1932–1933 Aedlinna Ehitusühing "Uus Tare". Vaarika tänava majad projekteerisid arhitektid August Volberg ja Erich Jacoby.

Vaarika tänav sai nime 26. oktoobril 1932.


Fail:Tallinn, elamu Vaarika 6-Maasika 8, 1931-1932 (2).jpg|Vaarika 6 / Maasika 8
Fail:Tallinn, elamu Vaarika 7-9, 1931-1932 (2).jpg|Vaarika 7-9
Fail:Tallinn, elamu Vaarika 11-13, 1931-1932 (1).jpg|Vaarika 11-13


## Viited
Maasika tänav

**Maasika tänav** on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. 

Maasika tänav algab Paldiski maanteelt ja lõpeb Vaarika tänaval. 

Algul on Maasika tänav põhjaloode-lõunakagusuunaline, seejärel põhiosas põhja-lõunasuunaline. Tänav on ligikaudu 155 meetri pikkune.

Maasika tänav moodustab koos Vaarika tänavaga Eestis ainulaadse 14 funktsionalistlikus stiilis kahe- ja ühekorruselisest majast koosneva arhitektuuriansambli. Majad ehitas aastatel 1932–1933 Aedlinna Ehitusühing "Uus Tare". Maasika tänava majad on projekteerinud arhitektid Edgar Kuusik, Franz de Vries ja Elmar Lohk.

Maasika tänav sai nime 26. oktoobril 1932.


Tallinn, elamu Maasika 3, 1931-1932.jpg|Elamu Maasika 3
Tallinn, elamu Maasika 5, 1931-1932.jpg|Elamu Maasika 5
Tallinn, elamu Maasika 6, 1931-1932.jpg|Elamu Maasika 6
Tallinn, elamu Maasika 7, 1931-1932.jpg|Elamu Maasika 7
Tallinn, elamu Maasika 9, 1931-1932 (1).jpg|Elamu Maasika 9


## Viited
Mustjala mõis

**Mustjala mõis** (saksa keeles *Mustelhof*) oli Saaremaal Mustjala kihelkonnas asunud riigimõis.

Mõis rajati 1605. aasta paiku. Küla on mõisast vanem.

Nüüdisajal on peahoones Mustjala raamatukogu ja avalik internetipunkt, varem on seda kasutatud kooli internaadina. Mõisakompleksist on säilinud jääkelder, mida kasutatakse köögiviljakeldrina. Mõisa sepikoda, laut ja teenijatemaja on hävinud.

1990. aastate lõpus avastati veetrassi paigaldamise käigus peahoonet ja jääkeldrit ühendav maa-alune tunnelkäik.

## Viited
Pii päev

**Pii päev** ehk **π-päev** on 14. märtsil tähistatav päev pii auks.

14. märts seostub piiga selle poolest, et osades riikides märgitakse seda kuupäeva kujul 3/14.

Esimest korda tähistati pii päeva 1988. aastal San Francisco Exploratoriumi muuseumis. Idee autor oli füüsik Larry Shaw.

## Viited
No Reason to Cry

**"No Reason to Cry"** on Eric Claptoni neljas stuudioalbum, mis ilmus 1976. aasta augustis. 

Plaadi lindistus toimus märtsis ansambli "the Band" Shangri-la Studios. Clapton rääkis "the Band" Rock And Roll Hall of Fame võtmise kõnes, et oli tahtnud väga saada selle ansambli liikmeks, alates sellest ajast, kui kuulis nende debüütalbumit "Music from Big Pink". Oma neljanda plaadi lindistaski ta koos selle ansambli liikmetega. Rick Danko laulis koos Claptoniga loos ”All Our Past Times”, mille nad olid ka kahekesi kirjutanud. Plaadil on duett Bob Dylaniga, kellega koos nad esitavad Dylani varem salvestamata laulu “Sign Language”. Enda sattumist salvestusele kirjeldab Dylan oma plaadi "The Bootleg Series Volumes 1-3 (Rare & Unreleased) 1961-1991" voldikus. Ta räägib, et elas sel ajal telgis aia tagumises nurgas. Ta tuli stuudiosse, et vaadata mis toimub. Dylan pakkus Claptonile mõnda enda kirjutatud laulu. "Sign Language" meeldis Claptonile, teise ”Seven Days” lükkas ta aga tagasi. Viimase aga salvestas oma albumil "Gimme Some Neck" Ron Wood.
Laulu “Innocent Times” laulis sisse Marcy Levy ning ta laulis koos Claptoniga lugu “Hungry”. Naislaulja partiid esitab ka Yvonne Elliman.

## Lugude järjekord CD-l

#"Beautiful Thing" (Rick Danko, Richard Manuel) – 4:26
#"Carnival" (Clapton) – 3:44
#"Sign Language" (Bob Dylan) – 2:58
#"County Jail Blues" (Alfred Fields) – 4:00
#"All Our Past Times" (Clapton, Danko) – 4:40
#"Hello Old Friend" (Clapton) – 3:36
#"Double Trouble" (Otis Rush) – 4:23
#"Innocent Times" (Clapton, Marcy Levy) – 4:11
#"Hungry" (Levy, Dicky Simms) – 4:39
#"Black Summer Rain" (Clapton) – 4:55
1990. aasta CD lisalugu
"Last Night" (Walter Jacobs) – 4:52

## Singlid
*1976 – "Hello Old Friend"
*1976 – "Sign Language"
*1977 – "Carnival"
*1977 – "Beautiful Thing"

## Edetabelikohad
### Album

### Singlid

## Muusikud

*Eric Clapton – soolokitarr, vokaal
*Bob Dylan – laul
*Robbie Robertson (the Band) - kitarr
*Rick Danko (the Band) – basskitarr
*Richard Manuel (the Band) – trummid
*Ron Wood (Faces, Rolling Stones) - kitarr
*Terry Danko – löökpillid
*Jesse Ed Davis – kitarr
*Yvonne Elliman – vokaal
*Bobby Ellis – trompet
*Georgie Fame – klahvpillid
*Albhy Galuten – klaver
*Levon Helm – trummid
*Sandy Castle – vokaal
*Garth Hudson – klahvpillid, saksofon
*Chris Jagger – vokaal
*Marcy Levy – vokaal
*Jamie Oldaker – trummid
*Billy Preston – klahvpillid
*Carl Radle – basskitarr
*Dick Sims – klahvpillid
*Georg Terry – kitarr
*Wah-Wah Watson - kitarr

## Viited

## Kirjandus
* Eric Clapton, "Autobiograafia". Inglise keelest tõlkinud Siiri Sau. Olion, Tallinn 2009, 352 lk ISBN 9985-66-586-2

## Välislingid
* EC ametlik koduleht
* EC Fänniklubi ajakiri
* diskograafia – MusicBrainz
Eesaju

**Eesaju** ehk **prosentsefalon** (ladina *prosencephalon* ) on embrüonaalses arengujärgus kesknärvisüsteemiga loomadel ajuosa.

Eesaju on loote aju esiosa, esimene kolmest esmasest ajupõiekesest, millest moodustuvad otsaju ja vaheaju. 
 
Lootel toimub eesaju jagunemine kaheks suuraju poolkeraks emakasiseselt 8. nädalal.

Kui ajupoolkeradeks jagunemist ei toimu võivad inimlootel kaasneda näodeformatsioonid – seda nimetatakse holoprosentsefaaliaks.

## Vaata ka
*Eesajukoor

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Encyclopaedia Britannica-s

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Prosencephalon]] seisuga 16.03.2014.*
Raawe mõis

**Raawe mõis** (*Rāves muižiņa*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus praegusel Tvaika tänaval. Saksa keeles *Raawe Gelegenheit*.

Mõis rajati XVIII sajandi teisel poolel. Mõisa esimene omanik oli Ventspilsist pärit majaomanik Christian Konrad Raawe. Mõisa kõrval asus Raawe suhkruvabrik, üks esimesi suuri tööstusettevõtteid Riia linnas. Johann Christoph Brotze andmeil asus mõisa juures enne suhkruvabrikut laevatehas, aga omanik oli mitmel põhjusel sunnitud sellest tegevusalast loobuma.

Mõis ja suhkruvabrik eksisteerisid kuni aastani 1829, mil vabrik suleti. Kogu selle aja olid need Raawede perekonna valduses.

Suhkruvabrik oli viie kuni seitsme korrusega suur ehitis, selle kõrval asus palkidest ühekorruseline mõisa peahoone. Tänapäevaks on Raawe mõisa hooned hävinud.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Bruyni mõis

**Bruyni mõis** (*Broina muižiņa*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus praegusel Tvaika tänaval, Raawe mõisast natuke maad põhja pool. Saksa keeles *Bruyn's Gelegenheit*.

Mõis rajati XVIII sajandi teisel poolel. Mõisa esimene omanik oli Hollandist pärit ja XVII sajandi lõpus Lätimaale kolima sunnitud ettevõtja Jacob de Bruyn.

Mõisa kõrval asus Bruyni suhkruvabrik, mida ta pidas koos oma väimehe Heinrich Strauchiga. Kui Strauch 1794. aastal suri, siis suhkruvabrik suleti ja de Bruynid hakkasid mõisa juures õlut pruulima.

XIX sajandi alguses oli Bruyni mõis vendade Hlebnikovide valduses. Nemad jätkasid vahepeal soiku jäänud suhkrutootmist, kuigi nende tootmishoone asus mõisa peahoonest veidi eemal. Tänapäevaks on Bruyni mõisa hooned hävinud.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Vogti mõis

**Vogti mõis** (*Fogta muižiņa*, vanasti ka *Bernera muižiņa*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Aptiekas ielā 7/9. Saksa keeles *Vogts Höfchen*, ka *Bernersche Hof*.

Vogti mõisa rajas pärast 1740. aastat Riia Suurgildi vanem Gabriel Leonhardt Berner. Mõisa hooned asusid viljatul liivasel tasandikul Peeter I rajatud aia kõrval. Berneritelt sai mõisa õuenõunik Johan Gottlieb Kristian Voigt. Tema järgi sai mõis ka oma praeguse nime.

Aastast 1828 elas mõisas inglasest ettevõtja Rohard Hunt. Ta rajas Mīlgrāvise asumisse auru jõul töötava saeveski, aastal 1832 püstitas ta aga Vogti mõisa juurde rauasulatustöökoja. Aasta hiljem ta suri ja mõis läks Vehrmannide perekonna valdusse. Selleks ajaks oli suvemõis muutunud suvilast tööstuspiirkonnaks. Vahvärkstiilis mõisa hooned on tänapäevaks hävinud.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Holsti mõis

**Holsti mõis** (*Holsta muiža*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus Dunte ja Dambja tänava ristumiskohas aadressil Dambja iela 3. Saksa keeles *Holsts Höfchen*, ka *Holstenhof*.

Holsti mõisa rajas XVIII sajandil Riia Mustpeade vennaskonna vanem Johann Holst. Poissmehest kaupmees veetis suved mõisas, lisaks temale elasid seal veel aednik ja viis teenrit. Kaupmees pärandas oma varandusest 22 000 taalrit oma kaugetele sugulastele, 99 000 taalrit aga heategevuseks, eriti orbudest aadlilastele hariduse andmiseks.

Holsti mõisa omandas ettevõtja J. T. Pyhlau. 1824. aastal pani ta mõisas tööle puuvilla töötlemise ettevõtte. XIX sajandi teisel poolel kuulus mõis lätlasest kalurile Indrikis Udersile. 
 
Holsti mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. 1970. aastal rajati mõisa peahoone asemele Dambja tänava pikendus; pole täpselt teada, kas hooned hävisid ehitustööde käigus või olid need juba varem lagunenud.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
*Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Eesti sotsiaalminister

**Sotsiaalminister** on Eesti Vabariigi valitsuse liige, kes juhib Sotsiaalministeeriumi ja vastutab riigi sotsiaalpoliitika juhtimise eest. Alates 25. märtsist 2025 on sotsiaalminister Karmen Joller.

## Ajalugu
Sotsiaalministri eelkäijaks oli töö- ja hoolekandeministri ametikoht, mis eksisteeris aastatel 1918–1929. Aastal 1929 ühendati haridusminister ning töö- ja hoolekandeminister haridus- ja sotsiaalministriks. 1. aprillil 1936. aastal lahutati haridus- ja sotsiaalministri ametikoht haridusministri ja sotsiaalministri ametikohaks.

24. oktoober 1991 nimetati sotsiaalminister ümber Eesti Vabariigi Tööministeeriumi tööministriks. Sotsiaalministi ametikoht taastati 21. oktoobril 1992.

2. juulil 2014. aastal jagati sotsiaalministri ülesanded sotsiaalkaitseministri ning tervise- ja tööministri vahel. Sotsiaalkaitseministri vastutusvaldkonnas on olnud sotsiaalse turvalisuse, sotsiaalkindlustuse ja -hoolekande, laste, perede ja puudega inimeste elukvaliteedi, võrdse kohtlemise ning naiste ja meeste võrdõiguslikkuse küsimused. Tervise- ja tööministri ülesanneteks on olnud rahvatervise, tervishoiu, e-tervise, ravimite alase poliitika kujundamine. 

2019. aastal ühendati Jüri Ratase teises valitsuses kaks ministritooli jälle sotsiaalministri ametikohaks.

2021. aastast jagati Kaja Kallase esimeses valitsuses sotsiaalministri ametikoht taas sotsiaalkaitse- ning tervise- ja tööministri vahel.

2025. aasta 25. märtsist taasühendati ministeeriumi juhtimine ühe sotsiaalministri alla.

## Eesti sotsiaalministrid 1929–1940
**Parteid**

### Märkused

* 16. märts 1936 – 31. märts 1936 oli sotsiaalministri ülesandeks ettevalmistuste tegemine eraldiseisva Sotsiaalministeeriumi loomiseks. Haridus- ja sotsiaalministri ülesanded jagati haridusministri ja sotsiaalministri vahel 1. aprillil 1936.

## Eesti sotsiaalministrid eksiilis

## Eesti sotsiaalministrid 1991–
**Parteid**

## Viited
Vējzaķsala mõis

**Vējzaķsala mõis** (läti keeles *Vējzaķsalas muiža*, ka *Stāles muiža*) oli rüütlimõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Uriekstes iela 3. Saksa keeles *Vegesacks Hof*, ka *Vegesacksholm*.

Vējzaķsala mõisa asukohaks on samanimeline saar, mis kandis liivi keeles nime *Osmasar*. Rootsi võimu ajal said saare omanikuks Vegesackid, nende järgi saigi saar nime. Kanal, mis saart eraldas, täitus aja jooksul ja nii oli XIX sajandiks saarest jäänud vaid mälestus, mida kandis lätikeelne liide "-*sala"* mõisa nimes. XVIII sajandil kuulus see Berensitele.

XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses kuulus mõis Stahlide suguvõsale. Vaatamata väikesele pindalale (mõisale allus vaid 14 kaluriperet) säilitas see rüütlimõisa staatuse. Riia linn keeldus rüütlimõisa maadel heakorrastustöid tegemast, mõis ise oli aga vaene ning nii soostusid ja metsistusid Vējzaķsala maad kuni mõisa võõrandamiseni.

Mõisa peahoone oli barokkstiilis. Hoone ehitamisel kasutati vahvärktehnikat. Tänapäevaks on Vējzaķsala mõisa hooned hävinud.

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Metatalamus

**Metatalamuseks** ehk **tundekühmu-tagaalaks** (ladina *metathalamus*) nimetatakse kesknärvisüsteemiga loomadel aju osa. Metatalamus liigitatakse vaheaju koosseisu.  

Metatalamus koosneb tema padjandi (*pulvinar*) all paiknevatest põlvikkehadest. Põlvikkehad, mediaalne põlvikkeha (*corpus geniculatum mediale*) (kuulmiskeskus) ja lateraalne põlvikkeha (*corpus geniculatum laterale*) (nägemiskeskus), paiknevad kummalgi pool talamust. 

## Viited

 
## Välislingid
*Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.08.301: Metathalamus. Metatalamus
Dunte mõis (Riia)

**Dunte mõis** (*Duntes muižiņa*, ka *Kaminga muiža* ja *Kūmiņa muiža*, saksa keeles *Eichenheim*, ka *Kummings Hof*) oli suvemõis Lätis Riia linna Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus Dunte ja Pededze tänava ristumiskohas.

Dunte mõis rajati 17. sajandil Sarkandaugava kõrgele kaldapealsele. Mõisa esimesed omanikud olid Dunted, kellele kuulus ka Dunte mõis Salatsi piirkonnas.

18. sajandi teisel poolel ostis mõisa inglasest kaupmees Patrick Cumming, kes liitis sellega veel mitu muud krunti. Koos teise kaupmehega asutasid nad ettevõtte Cumming-Fenton & Co, mis tegutses vaatamata välismaalastest ettevõtjaile kehtestatud kõrgemale maksumäärale edukalt. Ettevõte jätkas tööd ka kontinentaalblokaadi ajal; Cummingid tegutsesid toona Dunte mõisa asemel küll Suurbritannias.

Aastast 1872 tegutses Dunte mõisas mitu heategevusorganisatsiooni. Mõisas asus toona ka kool, mis suleti seoses venestamisega. Mõisa juures asus supluspaik.

19. sajandi teisel poolel kandis mõis ka Eichenheimi ja Ozolaine nime. Põhjuseks olid mõisa pargis asuvad ja selleks ajaks suureks sirgunud tammed. Dunte mõisa hooned on tänapäevaks hävinud.
## Galerii

File:BM06185Am.jpg|Cummingshofi mõisa majandushooned Daugavpilsi jõe ääres 1795. aastal. Johann Christoph Brotze kogust

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)