open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hea

**Hea** (ka **headus**) on see, mida usutakse olevat moraalselt hinnatav, väärtuslik. Ta kuulub ühe poolena paari, mille moodustavad hea ja kuri. 

Tavaliselt peetakse inimese omaduste seas kõige soovitumaks headust või armastust ja kõige soovimatumaks kurjust.
Kaija Koo

**Kaija Koo** (kodanikunimega **Kaija Irmeli Kokkola**; sündinud 10. september 1962 Helsingi) on soome poplaulja.
Nailon

**Nailon** (DuPont **Nylon**) on tehis- ehk kunstkiud (sünteetiline kiud).

Nailon on üldine nimetaja kõigi sünteetilisi kiude moodustavate amiidide jaoks, millel oli valke meenutav keemiline struktuur ja mida iseloomustab ebaharilik sitkus ja tugevus. Esmalt kasutati materjali peamiselt hambaharjade harjaste valmistamiseks. Peagi kogus see aga populaarsust ka näiteks tamiilina, kangamaterjalina ja sukkade materjali koostisosana.

Kiud leiutas 1935. aastal Wallace Carothers. Nailoniks nimetati seda esimest korda 27. oktoobril 1938 ajalehes New York Herald Tribune ilmunud reklaamis. Carothers ise suri 1937 ega näinudki oma leiutise menu.

Kuulujuttude põhjal tulevat nailoni nimi New Yorgi ja Londoni nimedest. See ei vasta tõele. Ükski Londoni ettevõte ei ole nailoni leiutamise ega esialgse tootmisega kuidagi seotud.

## Viited
Mari Urbsoo

**Mari Urbsoo** (aastani 1966 **Mari Õunap**; 31. detsember 1941 Viljandi – 24. jaanuar 1994 Tallinn) oli eesti näitleja.

Lõpetas 1960. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1962. aastal Ugala teatristuudio ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3. lend).

Ta oli 1962. aastal Ugala ja 1962–1964 Rakvere Teatri näitleja. Oli 1968–1982 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teadur ning aastast 1982 Andres Särevi kortermuuseumi juhataja. Aastast 1968 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulukateedri näitlejameisterlikkuse õppejõud.

## Isiklikku

Oli abielus Ain Urbsooga. Lapsed Kadri Urbsoo ja Reet Urbsoo.
Leo Štarkov

**Leo Štarkov** (ka **Leo Starkov**; 16. märts 1942 Tallinn – 25. mai 2003) oli eesti jalgpallur, poliitik ja karikaturist.

Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 20. Keskkooli, pärast seda õppis kaugõppes Tallinna Majandustehnikumis, mille lõpetas 1974. aastal. Hiljem õppis kaugõppes Tallinna Polütehnilises Instituudis. 

Alates 1965. aastast töötas Tallinnas rahvaettevõttes Norma, algul kontrollmeistrina, siis varustusosakonna juhataja asetäitjana ja hiljem arendusdirektorina. Ta osales Eesti Vabariigi ettevõtluse raamseaduse töörühmas ning Eesti Töökollektiivide Liidu ja Vabariiklaste Koonderakonna programmide koostamisel. Oli Eesti Töökollektiivide Liidu juhatuse aseesimees ja Eesti Kongressi liige.

## Sportlasena
1959. aastal kuulus ta jalgpalliklubi Tallinna Kalev Eesti NSV noortekoondisse väravavahina.

Ta tuli kaks korda Tallinna Norma koosseisus Eesti NSV meistriks (1967, 1970) ning sai neli hõbemedalit (1966, 1968, 1969 ja 1972).

Ta oli Eesti Noorte Rahvusliku Jalgpalliliiga Päkapikuliiga president ja kuulus Eesti Jalgpalli Liidu volikokku.

## Poliitikuna
Leo Štarkov oli aastatel 1990–1992 Vabariiklaste Koonderakonna esimees.

13. veebruaril 1992 valiti ta Eesti Komitee majanduskokku, kuhu kuulus 15 tuntud majandusteadlastest ja majanduspraktikutest eksperti.

## Tunnustus
* 1982 ergutuspreemia Õhtulehe karikatuurivõistlusel "Tõkestame neile tee"

## Isiklikku
Vabal ajal joonistas ta karikatuure. Tema karikatuure on avaldatud ka ajakirjas Pikker ja mitmes endiste Kesk-Euroopa sotsialismimaade ajakirjandusväljaandes.

Leo Štarkov suri 25. mail 2003 ja ta maeti 29. mail 2003 Pärnamäe kalmistule.

## Viited
Jack Steinberger

**Hans Jakob Steinberger** (25. mai 1921, Bad Kissingen –  12. detsember 2020, Genf)) oli Saksamaa päritolu Ameerika Ühendriikide ja Šveitsi füüsik.

Tema vanemad olid juudid Berta ja Ludwig Steinberger, kes natsionaalsotsialistliku partei võimu suurenemise ja avaliku antisemitismi tõttu saatsid poisi välismaale. 13-aastaselt läks ta koos vennaga Ameerika Ühendriikidesse. 1968. aastal läks ta tööle CERNi.

1988. aastal anti talle, Leon Ledermanile ja Melvin Schwartzile Nobeli füüsikaauhind müüon-neutriino avastamise eest.
Nikolsk

**Nikolsk** on mitme asula nimi:

*Nikolsk on linn Penza oblastis.
*Nikolsk on linn Vologda oblastis.
*...

*Nikolsk on ka Ussuriiski endine nimi.
Eduard Prööm

**Eduard Prööm** (26. august (vkj)/ 8. september 1909 Jõelähtme vald, Jõelähtme kihelkond, Harjumaa – 9. märts 1944 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane.

Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi, 1932. aastal Sõjakooli aspirantide kursuse (lipnik, 1933) ja 1934. aastal Politseikooli kõrgema klassi. 1934–1938 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 

Talle kuulub tänini ainulaadne saavutus: aastatel 1932–1942 tuli ta järjepanu 10 korda (1941. aastal meistrivõistlusi ei toimunud) Eesti meistriks 5000 m jooksus. Neist parim tulemus 15.25,2 pärineb 1934. aastast. 8 korda tuli ta Eesti meistriks ka teatejooksudes (4 x 400, 4 x 800 ja 4 x 1500 m). Võistlustel esindas ta Tallinna Kalevit ja Politsei Spordiringi. Eesti rekordid püstitas ta aga 1500 ja 3000 m jooksus. Tipptulemuseks jäid 4.00,4 ja 8.42,8.

1. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1934) tuli ta oma lemmikdistantsil kaheksandaks.

Ta oli ka kergejõustikukohtunik.

Ta töötas konstaablina Tallinna-Harju prefektuuris. Ta hukkus 9. märtsil 1944 Tallinna märtsipommitamisel ametikohustuste täitmisel.

## Viited

## Välislingid
*
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Jaan Jürine

**Jaan Jürine** (19. aprill 1946 Pärnu – 27. mai 2019) oli eesti spordiajakirjanik ja -tegelane.

Ta lõpetas 1964. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse alal.

Alustas 1957. aastal Pärnu spordikoolis Jaan Kuuda juhendamisel tennisetreeningud. Sai Eesti NSV noortemeistrivõistlustel 1962 ja 1964 meespaarismängus pronksi, tuli 1964 ja 1965 Pärnu meistriks.

Ta töötas aastatel 1971–1982 Noorte Hääle, 1982–1992 Kehakultuuri ja Spordiilma, 1992–1994 Rahva Hääle, 1994–1995 Eesti Sõnumite, 1995–2000 Sõnumilehe ja 2000–2009 Eesti Päevalehe toimetuses ajakirjanikuna.

## Looming
Ta on mitme spordiraamatu kaasautor:
*1982 "XXII olümpiamängud: Moskva '80"
*2013 "Eesti Tennis 100"

## Liikmesus
*Eesti Spordiselts Kalev
*Eesti Ajakirjanike Liit
*Eesti Spordiajakirjanike Liit
*Rahvusvaheline Spordiajakirjanike Liit 
*Eesti Tennise Liit, olnud juhatuse liige 

## Viited

## Välislingid
*
Milvi Jürgenson

**Milvi-Maila Jürgenson** (aastani 1966 **Milvi-Maila Jõe**; sündinud 12. augustil 1942 Pikasilla külas Aakre vallas) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 1960. aastal Tõrva Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (II lend). 

Aastatel 1965–1980 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1983–1993 Eesti Draamateatris. 

1993. aastast elab ta Soomes.

## Viited
Ilse Rahnel

**Ilse Rahnel** (aastani 1952 **Ilse Uus**; 8. mai 1916 Suursaar, Soome Suurvürstiriik – 6. märts 1995 Abja-Paluoja) oli Eesti kergejõustiklane.

1934 lõpetas ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi. 

1933–1944 tuli ta individuaalselt 9 korda Eesti meistriks: 5 korda 100 m jooksus, 2 korda 400 m jooksus, 1 kord 200 m jooksus ja 80 m tõkkejooksus. Peale selle oli 7 korda Eesti meistrivõistlustel teine ja 7 korda kolmas. Ta tuli 10 korda Eesti meistriks 4 x 100 m teatejooksus.

Ta osales 1940 Balti matšil ja 1936–1937 SELLi mängudel.

1934–1940 oli ta Kergejõustikuliidu naisosakonna esinaise asetäitja ja Naiste Kehakultuuri Liidu varahoidja.

1944 ta arreteeriti NKVD poolt ja seejärel oli 5 aastat Nahhodka vangilaagris Venemaal. Hiljem töötas ta Tallinna Draamateatris ja 22 aastat Abja-Paluoja raamatupoes.

## Viited

## Välislingid
*
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
*Tunglakandja Mulgimaalt, Sakala, 13. mai 2006
Babajurti rajoon

**Babajurti rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Babajurt.

Rajoonis on 15 kohalikku omavalitsusüksust ja 22 asulat.

## Viited

## Välislingid
Antoni Macierewicz

**Antoni Macierewicz** (sündinud 3. augustil 1948 Varssavis) on Poola poliitik. Ta oli 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 Poola kaitseminister.

Antoni Macierewicz on õppinud Varssavi ülikoolis ajalugu (lõpetas 1971. aastal) ja omandanud magistrikraadi.

Antoni Macierewicz on töötanud Varssavi ülikooli Ibeeria uuringute teaduskonnas ja on õpetanud Poola ajalugu Krakówi ülikoolis.

Ta oli 23. aprillist 2003 kuni 19. juulini 2004 Euroopa Parlamendi liige.

Alates 16. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola kaitseminister. 23. detsembrist 1991 kuni 20. juunini 1992 oli ta Poola siseminister.

## Viited
Maarja Värv

**Maarja Värv** (sündinud 2. juulil 1985 Tartus) on eesti spordiajakirjanik.

Ta lõpetas Miina Härma Gümnaasiumi ning on õppinud Tartu ülikoolis ajakirjandust
. 

2005. aastal oli ta Eesti Päevalehe suvereporter, 2006 ajakirja Sport+ reporter, 2006–2013 Postimehe spordireporter. 2013. aasta maist on ta Eesti Rahvusringhäälingu spordiportaali vastutav toimetaja.

Aastast 2016 Eesti Spordiajakirjanike Seltsi juhatuse liige, sh aastast 2018 juhatuse esimees. Olnud 2019–23 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali liige.

Ta on mitme spordiraamatu (nt "Torino 2006. XX taliolümpiamängud" (ilmus 2006), "Peking 2008" (ilmus 2008), "London 2012. XXX olümpiamängud" (ilmus 2012), "Eesti tennis 100" (ilmus 2013), "Sotši 2014. XXII taliolümpiamängud" (ilmus 2014), "Tokyo 2020. XXXII olümpiamängud" (ilmus 2021), "Oma tsunft. Eesti spordipressi arengulugu" (ilmus 2023) kaasautor.

## Viited

## Välislingid
*
*
Aleksander Rängel

**Aleksander Rängel** (23. mai 1891 Hummuli vald – 2. mai 1985 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.

Aleksander Rängel oli renditalupidaja poeg.

Ta lõpetas 1910. aastal Riia Vaimuliku Seminari ja 1915. aastal Tartu Veterinaariainstituudi. 

Oli aastatel 1914–1918 samas kliinikuassistendi kohusetäitja ja kliinikuassistent ning Tartu hobuste sõjaväereservi osakonna veterinaararst.

Töötas veterinaararstina Viljandimaal Kõo vallas ja Helme jaoskonnas. 1920–1935 Tartu Ülikooli hobusekasvatuse ja kabjahaiguste dotsent ning õppesepikoja juhataja. Ta aitas kaasa seerumiinstituudi loomisel.

Uurimisvaldkonnad: hobusekasvatus ja loomatervishoid. Üle 50 teaduspublikatsiooni.

## Viited
John Bingham

**Richard John Bingham** (18. detsember 1934 – ...), tuntud kui **Lord Lucan** (aprill 1949 kuni jaanuar 1964), oli Briti peer, Lucani VII peer ja kahtlusalune mõrvas.

Väidetavalt kaaluti teda James Bondi osatäitjaks.

__TOC__

Lord jäi teadmata kadunuks 1974. aastal ning tunnistati surnuks 1999. aastal. Tema ametlik surmatunnistus väljastati 2016. aasta 3. veebruaril, misjärel tema ainus poeg George Charles sai ametlikult Lucani VIII peeriks.

## Teosed
* Moore, Sally (1987), *Lucan: Not Guilty*, Sidgwick & Jackson Limited, ISBN 028399536X
* Green, Jennifer; Green, Michael (2006), *Dealing with Death: A Handbook of Practices, Procedures and Law*, Jessica Kingsley Publishers, ISBN 1843103818
* Pearson, John (2007), *The Gamblers*, Arrow Books, ISBN 9780099461180
* Ranson, Roy; Strange, Robert (1994), *Looking for Lucan*, Smith Gryphon Limited, ISBN 1856850692
* Scott, Jeremy (2002), *Fast and Louche*, Profile Books, ISBN 1861974280

### Mitteilukirjandus
* Thompson, Laura (2014), *A Different Class of Murder*, Head of Zeus, ISBN 9781781855362
* Crosby, Ian (2011), *Lord Lucan: Africa a new beginning*, AngloBooks.co.uk, ISBN 0956533736
* Gerring, David (1995), *Lucan Lives*, Robert Hale ltd, ISBN 0709055595
* Lucas, Norman (1976), *The Lucan Mystery*, W.H. Allen/Virgin Books, ISBN 0491018959
* MacLaughlin, Duncan; Hall, William (2003), *Dead Lucky*, Blake Publishing, ISBN 1844540103
* Marnham, Patrick (1987), *Trail of Havoc: In the Steps of Lord Lucan*, Viking, ISBN 0670813915
* Ruddick, James (1995), *Lord Lucan: What Really Happened*, Headline Book Publishing, ISBN 0747246777
* Wilmott, Richard (2002), *The Troops of Midian*, Braiswick, ISBN 1898030626

### Ilukirjandus
* Coles, William (2009), *Lord Lucan: My Story*, Legend Press, ISBN 1906558116
* Holmes, Nancy (1990), *Nobody's Fault*, Bantam Dell Pub Group, ISBN 0553057324
* Prior, Allan (1996), *Peter Haining*, ed., "The Day Lucky's Luck Ran Out", London After Midnight (Barnes Noble Books), ISBN 0760703450
* Rose, Heather (2005), *The Butterfly Man*, University of Queensland, ISBN 0702235350
* Scott, Jeremy (1980), *Hunted*, Wyndham Books, ISBN 0671421875
* Spark, Muriel (2002), *Aiding and Abetting*, Anchor, ISBN 0385720904
* Whitfield, Dickon (1995), *Get Lucky!: The Diary of Lord Lucan*, Boxtree ltd, ISBN 0752207458

## Viited

## Välislingid

* Official Website of the Countess of Lucan - "Setting the record straight"
* BBC Motion Gallery - contemporary footage of the case may be found here
Tiit Nuudi

**Tiit Nuudi** (sündinud 22. oktoobril 1949 Tallinnas) on Eesti tennisist, sporditegelane ja poliitik.

Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1973. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusinsenerina. 

1969. aastal sai ta Eesti meistrivõistlustel tennise meespaarismängus pronksmedali. Aastatel 1967–1971 kuulus ta kuus korda Eesti tennisekoondisse.

1978–1989 oli ta olümpiaehitiste direktsiooni peainsener ja direktor. 

1982–1988 oli ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee aseesimees. 1988–1889 oli ta Eesti NSV Riikliku Looduskaitse ja Metsamajanduse Komitee esimees ning 1990 Eesti keskkonnaminister. 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimehe nõunik. Aastatel 1993–2012 oli ta AS Paulig Balticu juhatuse esimees.

Aastatel 1992–1997 oli ta Eesti Olümpiakomitee asepresident, 1997–2001 selle president ja 2001. aastast selle esindajate kogu liige.

2014. aastast on ta MTÜ Spordijuhtide Selts juhatuse liige. 

## Tunnustus
* 2003 – Valgetähe III klassi teenetemärk 
* 2008 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk  
* 2023 – Riiklik spordi elutööpreemia

## Isiklikku
Tema tütar on maailma naiste tennise edetabelisse kuuluv tennisist Maileen Nuudi (sündinud 24. mail 2000).

## Viited

## Välislingid
* Biograafia ESBL-is
* Andres Vaher. Nuudide „perefirma” pürib läbi mõistuse hääle tähtede poole Delfi Sport, 22.04.2017 (sisaldab Tiit ja Maileen Nuudi fotot)
Ilmar Vaino

**Ilmar Vaino** (20. detsember 1927 – 24. veebruar 1997) oli eesti pedagoog, ajakirjanik ja karikaturist.

Tema karikatuure on avaldatud ajakirjas Pikker ja ajalehes Õpetajate Leht.

Ilmar Vaino suri 24. veebruaril 1997 ja ta maeti 1. märtsil 1997 Liiva kalmistule.

## Tunnustus
* 1974 – ajalehe Edasi karikatuurivõistluse III koht
* 1975 – ajalehe Edasi karikatuurivõistluse II koht
* 1976 – karikatuurivõistlus "Meist ja meie linnast", Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Puhkeparkide Direktsiooni eripreemia
* 1977 – karikatuurivõistluse "Meri ja mehed" Eesti NSV Vetelpääste Ühingu Harju Komitee ergutusauhind teemal "Uppuja päästmine ei ole enam uppuja isiklik asi"
* 1977 – Eesti NSV Siseministeeriumi, Tuletõrje Valitsuse ja Õhtulehe – Vetšerni Tallinna korraldatud tuletõrjekarikatuuride võistluse II ja III koht
* 1978 – Eesti NSV Ajakirjanike Liidu Tartu satiirisektsiooni karikatuurivõistluse III koht
* 1982 – Õhtulehe karikatuurivõistluse "Tõkestame neile tee" erqutuspreemia
* 1983 – Tallinna Tuletõrjeühingu ja ajalehe Õhtuleht – Vetšerni Tallinn toimetuse korraldatud tuletõrjealasele satiirivõistluse III koht

## Näitused
* 1976 – karikatuurinäitus "Meist ja meie linnast"
* 1977 – karikatuurinäitus "Meri ja mehed"
* 2007 – Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum teatriteemaliste karikatuuride videoinstallatsioon. Muuseumi kogust pärinevad karikatuurid olid esitatud 1969., 1970., 1973. ja 1974. aastal Teatriliidu ja Õhtulehe korraldatud teatriteemalisele karikatuuride võistlusele "Teater ja meie". Karikatuuride autorid olid Jüri Aljak, Peeter Ernits, Olimar Kallas, Teet Kallas, Feliks Kark, Ants Kasesalu, Mati Kütt, Peeter Malla, Illar Mõttus, Tõnu Puustusmaa, Janno Põldma, Elmar Rõigas, Tõnis Teemaa, Elle Tikerpäe, Eduard Tüür, Mart Ummelas, Kuulo Vahter, Ilmar Vaino, Aarne Vasar, Kurti Vool.

## Karikatuurikogumikud
* "У нас в гостях эстонский журнал сатиры и юмора «Пиккер». U nas v gostjah estonskii žurnal satirõ i jumora «Pikker» (48 lk, 1974)- Ilmar Vaino, Heinz Valk, Edgar Valter, Olimar Kallas, Jüri Kerem, Lembit Kivirand, Kalju Kurepõld, Stanislav Malahhov, Roman Ohlau, Avo Paistik, Evald Piho, Elle Tikerpäe ja Hugo Hiibuse karikatuurid.
* "И смех и грех" (1976) – karikatuurikogumik –

## Viited

## Välislingid
*Sirp ja Vasar, nr. 1, 4 jaanuar 1970 (lk 5) – foto Ilmar Vainost
Torukübar

**Torukübar** ehk **silinderkübar** (ka *silinder*) on lameda põhjaga kõrge silindrikujulise rummu ja suhteliselt laia äärega kõvast materjalist kübar.

Torukübar oli populaarne peamiselt meeste peakattena 18. sajandi lõpust 20. sajandi keskpaigani. Teatud puhkudel kantakse torukübaraid Suurbritannias veel ka 21. sajandil.

Torukübarat seostati enamasti kõrgklassiga ja see oli karikaturistide töödes levinud sümbol kapitalismi või ärimaailma kujutamisel.

Torukübaral on oluline roll traditsioonilises mustkunstis sooritatavates kübaratrikkides.
Kõvakübar

**Kõvakübar** ehk **oktoober** on kumera ilma lohuta põhjaga jäigast vildist kübar.

Kõvakübar võeti kasutusele 1849. aastal. Viktoriaanlikul ajastul oli see populaarne töölisklassi seas ja hiljem kesk- ja kõrgklassi meeste peakattena Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides.
Energia tänav (Narva)

**Energia tänav** on tänav Narvas Kerese linnaosas. Tänava pikkus on umbes 360 m. Tänav algab Tallinna maanteelt ja lõpeb Paul Kerese tänavaga ristudes.

1905. aasta linnaplaanil oli oletatavasti samas kohas **Средняя Форштадская улица**, 1912. aasta plaanil **Kesk Alewi tänav** ja 1927. aasta plaanil **Kesk Aguli tänav**. 

## Vaata ka
*Energia põik
*Energia tänav

## Viited
Hans-Joachim Heusinger

**Hans-Joachim Heusinger** (7. aprillil 1925 Leipzig – 26. juuni 2019) oli saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane.

Hans-Joachim Heusinger oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1939–1942 elektrimehaanikuks. 1942–1945 teenis Wehrmachtis. 1945–1951 töötas ta elektrimehaaniku ja kaablimonteerijana. 1946. aastal astus ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse ja 1947. aastal Saksamaa Liberaaldemokraatlikku Parteisse. 1951–1952 oli ta Leipzigi Kesklinna linnaosa volikogu liige. 1952–1957 oli Heusinger Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Leipzigi ringkonna piirkonnasekretär. 1955–1960 õppis ta kaugõppe teel Potsdamis asuvas Saksa Riigi- ja Õigusteaduste Akadeemias juristiks. 1957–1959 oli Heusinger Cottbusi ringkonna Tööstus- ja Kaubanduskoja direktor ning samal ajal ka Cottbusi ringkonna Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei piirkonnaorganisatsiooni esimees.

Alates 1957. aastast oli Hans-Joachim Heusinger Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Keskjuhatuse liige. Aastatel 1959–1973 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Keskjuhatuse sekretär ja 1972–1980 Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees.

16. oktoobrist 1972 kuni 11. jaanuarini 1990 oli Hans-Joachim Heusinger Saksa DV justiitsminister.

1961. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1972–1989 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.

## Viited
Aadu Aavik

**Aadu Aavik** (sündinud 26. september 1937 Põltsamaal) on eesti ehitusinsener ja majandustegelane, endine Eesti NSV riigitegelane.

Ta lõpetas 1956. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1961. aastal TPI tööstus- ja tsiviilehituse erialal insenerina. 

Ta töötas aastatel 1959–1970 erinevates ametites kuni osakonnajuhatajani TPI Mustamäe kompleksi ehitusel.

Aastatel 1970–1983 oli ta Eesti NSV varumisministri asetäitja, kes kureeris Keila ja Tamsalu Teraviljakombinaadi ehitamist. 

Alates 1984. aastast töötas ta Eesti Kolhoosiehituse juhatuse esimehe asetäitjana. Hiljem oli ta EKE Ehituse peadirektor.  

## Kirjandus
*"Aadu Aavik". // Ehitusinsenerid TPI-st. Valgus. Tallinn 1986. Lk 175

## Välislingid
*Vastab Aadu Aavik. *Maaleht*, 5. mai 1988.
Sügav töö

**Sügav töö** (inglise keeles *deep work*) on USA Georgetowni ülikooli professori Calvin Newporti järgi inimese kognitiivsete võimete maksimumpiiril läbi viidud keskendunud kutsealane või loometegevus.

Sügav töö loob uusi väärtusi, võimendab inimese võimeid ja suurendab oskusi.

Sügavat tööd võib olla väga keeruline korrata.

## Vaata ka
* inspiratsioon
* looming
* loovus

## Välislingid
* Mis on «sügav töö» ning kuidas tegi see Bill Gatesist maailma rikkaima inimese? Postimees.ee, 2. veebruar 2016
Vahur Laiapea

**Vahur Laiapea** (sündinud 7. septembril 1960 Tallinnas) on eesti filmirežissöör, filmiprodutsent ja filmioperaator ning viipekeele uurija.

Ta lõpetas 1985. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogia erialal. 2006. aastal lõpetas ta Tartu ülikoolis magistrantuuri lõputööga eesti viipekeelest.

Aastatel 1983–1994 oli ta Porkuni Kurtide Kooli õpetaja ja ühtlasi aastatel 1990–1994 viipekeele uurija. Aastatel 1995–1998 oli ta Eesti Tervisekasvatuse Keskuse südameprojekti juht ja sel perioodil tootis ta mitu õppefilmi. Alates 1998. aastast tegutseb ta sõltumatu produtsendina. Aastatel 1999–2001 oli ta Kanal 2 originaalprogrammi juht, kus ta tootis muuhulgas telesaated "Uudistekütid" ja "Subboteja". Aastast 2001 on ta filmistuudio Ikoon OÜ omanik.

2007. aastal ilmus tema monograafia "Keel on lahti. Tähendusi viipekeelest" (kirjastas Eesti Keele Sihtasutus).

2017. aastal sattus ta Afganistanis kaheks kuuks Talibani kätte vangi. Kogetust kirjutas ta 2018. aastal ilmunud raamatus "Afganistani vang".

## Produtsendi- ja muid töid
*"Meie sõdurid" (Ikoon OÜ, toodetud Kanal 2-le)
*"Keelekümblejad" (Ikoon OÜ, toodetud ETV-le)
*"Positiivne Narva" (2005, režissöör Kristiina Davidjants)
*"Üitsainus Mulgimaa" (2010, toimetaja Juhani Püttsepp)

## Viited

## Välislingid

*
*Eesti filmidokumentalist sattus Afganistanis kaheks kuuks vangi. ERR uudised, 15 juuni 2017
Toomas Mattson

**Toomas Mattson** (sündinud 1970) on Eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.

Ta töötas üle kümne aasta Postimehe, olles algul reporter ja erikorrespondent, hiljem ka tegevtoimetaja. Praegu töötab ta Riigikontrollis kommunikatsioonijuhina.

## Tunnustus
* 2016 Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*
Säästev metsamajandamine

**Säästev metsamajandamine** tagab elustiku mitmekesisuse, metsa tootlikkuse, uuenemisvõime ja elujõulisuse ning ökoloogilisi, majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi rahuldava mitmekülgse metsakasutuse võimaluse.

## Vaata ka
*Eesti Metsa Abiks
*Eesti säästva metsanduse standard
*mahemetsandus

## Viited
Valikraie

**Valikraie** on raie, mida tehakse metsa majandamiseks püsimetsana puistus, mis on saavutanud kehtestatud raievanuse. Valikraiel raiutakse üksikuid puid ja väikehäile. Väikehäilude läbimõõt võib olla kuni pool puistu keskmisest kõrgusest.  Püsimetsana majandamine on välja raiutud või välja langenud puude pidev asendumine või asendamine uute kasvukohale looduslikult omaste puudega. 

## Vaata ka
*põlismets
*turberaie

## Viited
Uuendusraie

**Uuendusraie** on raie, mida tehakse, et võimaldada metsa uuendamist või uuenemist. Ühtlasi on uuendusraie ka peamisi puiduvarumise viise. Uuendusraiet tehakse lage- või turberaiena puistus, mis on saavutanud raievanuse.

## Vaata ka
*metsauuendus
Häilraie

**Häilraie** on turberaie alaliik, mille eesmärk on uue metsapõlve kasvatamine vana metsa külgvarjus. 

Häilraie korral raiutakse uuendamisele kuuluv mets puudegruppide haaval mitme raiejärguga, moodustades metsauuenemiseks sobilikke ja järk-järgult suurenevaid häile. Häilraiet sobib kasutada puistutes, kus on varem tekkinud häiludes või hõredamates kohtades juba olemas grupiti paiknevat looduslikku uuendust. Häilude puudumisel raiutakse puistusse kuni 5 häilu hektari kohta läbimõõduga, mis võiks olla võrdne või veidi suurem puistu keskmisest kõrgusest. Häilude paigutus sõltub olemasoleva järelkasvu hulgast ja paiknemisest. 

Häilraie eeliseks on see, et see võib aidata kokku hoida metsakultiveerimise kulusid ning soodustada kohaliku genofondiga puude looduslikku uuenemist. Häilraiega ei toimu ka väga järsku ulatuslikku muutust metsast lagedaks alaks, mistõttu see on lageraiest vastuvõetavam raieviis asulate läheduses, puhke- ja looduskaitsealadel.
Häilraie puuduseks on see, et viimasteks raiejärkudeks püsti jäetud puud jäävad häilude tõttu sageli tuulte meelevalda ja neis esineb sageli tormikahjustusi. Häilraie on lageraiest ka majanduslikult ebaefektiivsem ja võib olla raiutud puidukoguse kohta keskkonda saastavam.

Turberaietest sobib häilraie Eesti oludes paremini männikutesse, sest need on tormikindlamad kui kuusikud ja valgusnõudlik mänd vajab uuenemiseks lagedamat ala kui kuusk.
Kalevi (Narva)

**Kalevi** on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Rakvere tänav loodes, Kangelaste prospekt läänes, Aleksander Puškini tänav idas ja Tallinna maantee edelas.

Kalevi linnaosa piirneb põhjas ja loodes Pähklimäe, idas Vanalinna ning edelas Kerese linnaosaga.
Veerraie

**Veerraie** on kombineeritud raieviis, mille eesmärgiks on uue metsapõlve väljakasvatamine vana metsa turbe all ja/või külgvarjus.

Veerraie korral raiutakse uuendamisele kuuluvas metsas puud langi servast lageraie korras korduvate raiejärkudena, kusjuures ühe raiejärguga lagedaks raiutav riba ei tohi olla metsa keskmisest kõrgusest laiem. Sisuliselt on tegemist väga kitsa langiga lageraiega. Metsa keskmisest kõrguse laiuselt naaberribalt võib veerraie käigus järelkasvu olemasolul raiuda hajali paiknevaid üksikpuid või puudegruppe. 

Ühe raiejärguga lagedaks raiutav ala ei tohi olla laiem metsa keskmisest kõrgusest. Korraga lagedaks raiutava ala kuju võib olla ebakorrapärane, olenevalt loodusliku uuenduse paigutusest. Raiet alustatakse sageli sellest puistu servast, kus on olemas looduslik uuendus. Eesti oludes tuleb raiesuuna valikul siiski lähtuda peamiselt valitsevate tuulte suunast, liikudes veerraie järkudega reeglina idast läände.

Veerraiega lagedaks raiutud ala võib laiendada pärast eelmise raiejärguga lagedaks raiutud metsaosa uuenemist.

Veerraie on raiejärgu järel säilivas metsaosas kõige parema tormikindluse tagav turberaieliik, mis on sobib praktiliselt kõigi Eesti puuliikide puistute uuendamiseks. Veerraie ei soodusta juurepessu levikut sellisel määral, nagu teised turberaieviisid.

Veeraie puuduseks on see, et see on siiski majanduslikult oluliselt ebaefektiivsem kui lageraie, sest metsatöö masinaid on vaja korduvalt ümber paigutada ning väiksemate korraga raiutavate puidukoguste juures võib osutuda ebaotstarbekaks kallimaid puidusortimente eraldada. Veerraie põhjustab ka üsna järsu muutuse võrreldes raie-eelse olukorraga, sest veerraie lank ei erine välimuse poolest oluliselt mõnest väiksemast lageraielangist, ja see võib häirida teatud maastikuvaatega harjunud inimesi.
Ludwig Knoop

**Johann Ludwig Knoop** (vene keeles *Лев Герасимович Кноп*) (15. mai 1821 Bremen – 16. august 1894 (ukj) Bremen) oli saksa tööstur.

1840. aastal kolis Johann Ludwig Knoop ärimees Franz Holzhaueri abina Hamburgist Moskvasse, kus oli hiljem seotud mitme ettevõttega. Hiljem arendas ta ärisidemeid Inglismaa puuvillavabrikutega. Äritegevusega sai ta nii jõukaks, et 1850. aastatel oli tema mõjusfääris Venemaa keisririigi 120 puuvillavabrikut.

1856 sai ta endale Narva jões asuva Kreenholmi saare, kus 1857 hakati ehitama puuvillaketramise ja kudumise vabrikut (hilisem Kreenholmi puuvillamanufaktuur). Knoop juhtis vabrikut kuni oma surmani 1894. aastal.

Tema järglaste seas on mitu kuulsat poliitikut, näiteks endine Alam-Saksi peaminister Ernst Albrecht ja tema tütar Ursula von der Leyen, kes valiti 2019. aastal Euroopa Komisjoni presidendiks.

## Viited

## Kirjandus
* ByStuart Thompstone2002.IV, THE RUSSIAN TECHNICAL SOCIETY AND BRITISH TEXTILEMACHINERY IMPORTS

## Välislingid

* Hillar Kala "Ludwig Knoop – Eesti Rockefeller" arileht.delfi.ee, 16. mai 2007
Feleknas Uca

**Feleknas Uca** (sündinud 17. septembril 1976 Celles) on kurdi rahvusest Saksa ja Türgi poliitik. 

Ta sündis 1976. aastal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Celles kurdi rahvusest jezidistlikus perekonnas. Tema vanemad olid välja rännanud Türgist. Tal on meditsiiniline haridus.

Ta oli aastatel 1999–2009 Euroopa Parlamendi liige ja osales Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni töös.
Marcel Reich-Ranicki

**Marcel Reich-Ranicki** (sünninimi **Marcel Reich**; 2. juuni 1920 Włocławek – 18. september 2013 Frankfurt) oli Poola juudi päritolu Saksa publitsist ja kirjanduskriitik.

Marcel Reich-Ranicki oli pärit keskklassi kuulunud juudi perekonnast, tema isal oli väike ehitusmaterjalide vabrik. 1929. aastal asus perekond elama Berliini. 1938. aastal lõpetas Reich-Ranicki Berliinis gümnaasiumi ja ta oleks tahtnud ülikoolis edasi õppida germanistikat. 28. oktoobril 1938 ta aga vahistati ja saadeti välja Poolasse. Pärast Poola okupeerimist Saksamaa poolt paigutati Reich-Ranicki 1940. aasta novembris Varssavi getosse, kus ta töötas Judenratis kirjutaja ja tõlkijana. Ta vanemad David ja Helene deporteeriti 1942. aasta septembri algul Treblinka koonduslaagrisse, kus nad hukati. Marcelil ja tema naisel Tosial õnnestus 3. veebruaril 1943 getost põgeneda ja ennast poolakatest tuttavate juures varjata.

1944. aasta oktoobri lõpus asus Reich-Ranicki tööle postitsensorina. 1945. aasta märtsist alates töötas ta Varssavis Tsensuuri Peaametis, alates juulist osakonnajuhataja asetäitjana. Ta astus ka Poola Töölisparteisse. 1946. aastal töötas ta Poola sõjaväemissioonis Berliinis. 1948–1949 oli ta Poola konsul Londonis. Londonist Poolasse tagasipöördumise järel vabastati ta välisteenistusest ja heideti parteist välja. Seejärel tegutses ta ajakirjanduse, kirjanduse ja kirjanduskriitika alal. 1958. aasta suvel sõitis Marcel Reich-Ranicki õppereisile Lääne-Saksamaale ja ei pöördunud enam Poolasse tagasi.

Lääne-Saksamaal võttis ta osa kirjandusrühmituse Gruppe 47 tegevusest. Alates 1. jaanuarist 1960 töötas Marcel Reich-Ranicki ajalehe Die Zeit kirjanduskriitikuna. 1973–1988 oli ta ajalehe Frankfurter Allgemeine Zeitung kirjandusosa juhataja. 1988–2001 oli ta telekanali ZDF-i kirjandussaate "Das Literarische Quartett" üks saatejuhte.

## Viited
Limerik

**Limerik** on inglise päritolu luulevorm. See on viievärsiline naljaka või absurdse sisuga luuletus, kus kolmas ja neljas värss on teistest lühemad ning mille riimiskeem on aabba, kusjuures riimitakse mõnd koha- või isikunime. 

Limerik on saanud nimetuse arvatavasti Limericku linna järgi.
Baltijets

**Baltijets** oli tehas (aastatel 1988–1993 tootmiskoondis) Narvas, mis tegutses aastatel 1947–1993 Linda tänava hoonetes 2–24.

Tehas rajati 1947. aastal haruldaste muldmetallide tootmisega seotud tehnoloogiate väljatöötamiseks. See asus samas kohas, kus aastal 1927 asutatud värvivabrik. Seepärast kutsuti seda rahvasuus nimega "красилка". Algul rajati katsetsehhid, kus töötasid noored edukad insenerid. Ettevõte pakkus teistest kõrgemat palka, paremaid töö- ja olmetingimusi ning karjäärivõimalusi. Tehas oli Nõukogude Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumi otsealluvuses nn üleliiduline tehas. Aastatel 1947–1966 oli see salastatud sõjatehas ametliku nimetusega "Postkast nr 22". Tehases tegeleti uute seadmete tootmise ja katsetamisega, radiatsiooni ja tuumaenergeetikaga seotud seadmete väljatöötamisega. Selle toodang läks rohkem kui 100 NSV Liidu asulasse ja 40 riiki.

Tehas ehitas oma elumajad, polikliiniku, Valentina Tereškova nimelise pioneerilaagri ja puhkekodu Mereranna Narva-Jõesuus, puhkekodu Krimmis.

Aastatel 1966–1988 tegutses ettevõte nime all tehas Baltijets (vene keeles завод "Балтиец"). Tehase peadirektorid oli Viktor Lavrov ja Valeri Tšetvergov.

1967. aastal rajati tehase toel aadressil Puškini tänav 8 kultuurimaja, mis kandis 1993. aastani nime "Oktoobri 50. aastapäeva nimeline kultuurimaja" ja oli 1992. aastani tehase Baltijets ametiühingukomitee nr 114 ametkondlik asutus.

1985. aastal toodeti tehases esimesena NSV Liidus kooliarvuteid Juku.

Tehasel olid puhkebaasid Peipsi järve rannikul Remnikus, 1987. aastal rajati Narva-Jõesuus Vabaduse tänaval profülaktoorium Põhjarannik, praegu on see hoone maha jäetud.

1988. aastal nimetati NSV Liidu Aatomienergiatööstuse Ministeeriumi tehas ümber tootmiskoondiseks Baltijets (vene keeles Производственное объединение "Балтиец"), 1992. aastal riiklikuks aktsiaseltsiks Tootmiskoondis Baltijets (vene keeles Государственное Акционерное Общество Производственное объединение "Балтиец"). Töötajate arv oli umbes 4500 inimest.

Aastatel 1989–1992 ilmus tehase ajaleht Baltijets.

7. juuli 1993 ettevõte likvideeriti Eesti Vabariigi Valitsuse otsusega. Endise tootmiskoondise hoonetes jäid tegutsema ettevõtted AS Balti ES, RD Electronic, MP & Partners Engineering OÜ jm.

Alates 1997. aastast tegutses ettevõte **AS Balti ES** nime all, kui selle ostis ära Taani kontsern A. P. Moller-Maersk Group.

Aastal 2007 kasvas Soome ettevõtte Cargotec tellimuste maht üle 50% ning juhtkond otsustas osta tehase oma allettevõtte Hiab jaoks. Tehase nimeks sai **Hiab Balti** ja hiljem **Cargotec Estonia**. Sel ajal ehitati uus tootmishoone, investeeriti kaasaegsete tootmisvahendite ostmisesse ja koolitati välja spetsialistid.

Hiljem müüs Cargotec tehase oma allhankijale Komas Group ja tehase nimeks sai **Komas Estonia**. 2013. aastal tekkis ettevõtete Komas Group ja Ruukki Engineering (Soome ettevõtte Rautaruukki osakond) liitumise tagajärjel uus firma Fortaco ning tehase nimeks sai **Fortaco Estonia**. Tehase direktor on Larissa Šabunova. Tehases töötab 350 inimest (2014).

## Viited
Intriigikomöödia

**Intriigikomöödia** on komöödia, mille tegevuse käivitavad tegelaste vastandlikud huvid.

## Vaata ka
*Intriigidraama
Coldstream Guards

**Coldstream Guards** (COLDM GDS) on Briti armee väeüksus.

Coldstream Guards on vanim katkematult tegevteenistuses olev Briti regulaararmee üksus.

Rügemendi asutas Šotimaal Coldstreamis 1650. aastal kindral George Monck.

## Galerii

Soldier from No7 Company Coldstream Guards With Regimental Colours MOD 45152569.jpg|
Bastille Day 2014 Paris - Color guards 003.jpg
Face to face.jpg


## Viited

## Kirjandus
* Sir Julian Paget, Bt&nbsp;– *Second to none : the Coldstream Guards, 1650–2000* (2000) ISBN 0-85052-769-4
* 
* Roberts, Andrew; *Waterloo: Napoleon's Last Gamble*, 2005, London: HarperCollins Publishers, ISBN 0-00-719075-1

## Välislingid

* Koduleht
* The Guards Museum Containing the history of the five regiments of Foot Guards, Wellington Barracks, London.
* The Queen's Footguards
* Shiny Capstar (unofficial site)
* "Milanollo - Quick March of the Coldstream Guards" Youtubeis
* The Coldstream Guards Association Windsor Branch No.18
Karl Virma

**Karl Johannes Virma** (5. märts 1879 Tallinn – 19. november 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik.

1905. aasta revolutsiooni ajal oli ta Raudteelaste Liidu asutajaid ja ühtlasi üks raudteelaste streikide korraldajaid. 1905 põgenes ta Rootsi ja sealt 1906 Soome.

1914 sai ta loa naasta Tallinna. Ta töötas 1918. aasta aprillini Vene-Balti laevatehases varustusosakonna asjaajajana. 1917. aasta revolutsiooni ajal kuulus ta Tallinna tööliste ja soldatite saadikute nõukogusse. 1917. aasta suvel valiti ta üürnikkude rühma kandidaadina Tallinna linnavolinikuks. Septembris 1917 sai ta Ajutise Maanõukogu liikmeks.

Oli Tallinna linnavalitsuses Tallinna linnapea Anton Uesson juures linnapea abi.

Ta oli Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei esindajana Asutava Kogu, I, II ja III Riigikogu liige.

Arreteeriti NKVD poolt Tallinnas. Suri Vjatlagi vangilaagris Venemaal.

## Viited
Alexandre del Valle

**Alexandre del Valle** (sündinud 6. septembril 1969 Marseilles) on prantsuse politoloog, esseist ja ajakirjanik. 

## Teoseid
* *Islamisme et États-Unis, une alliance contre l'Europe*, L'Âge d'Homme, 1997, Lausanne/Paris (ISBN 2-8251-1060-4). versions en italien et serbo-croate.
* *Guerres contre l'Europe : Bosnie, Kosovo, Tchétchénie*, Les Syrtes, 2001 (ISBN 2-84545-045-1). (versions en espagnol, brésilien, portugais, italien et serbo-croate).
* *Le Totalitarisme islamiste à l'assaut des démocraties*, Les Syrtes, Paris, 2002.
* *Le complexe occidental : Petit traité de déculpabilisation*, L'artilleur/Toucan Essais, Paris, 2014.
* *Le Chaos syrien, printemps arabes et minorités face à l'islamisme*, Dhow, Paris, 2014 (Préface de Renaud Girard)

## Viited
Wilhelm Küchelbecker

**Wilhelm Küchelbecker** (10. juuni 1797 Gattšina – 11. august 1846 Tobolsk) oli baltisaksa päritolu Vene kirjanik ja dekabrist.

Tema isa oli Saksamaalt pärit agronoom, kes sai Venemaa keiser Paul I-lt kingiks Avinurme mõisa. Lapsepõlves, aastatel 1801–1811 elas Wilhelm Küchelbecker Avinurmes. 1811. aastal asus ta õppima Tsarskoje Selo lütseumi, kus ta õppis koos Aleksandr Puškini ja Anton Delwigiga.

Kirjandusloomingus oli Wilhelm Küchelbecker romantismi esindaja. Luuletustes ja proosateostes meenutas ta ka oma lapsepõlveaastaid Avinurmes. Koos Vladimir Odojevskiga toimetas ta almanahhi "Mnemozina". 1824. aastal avaldas ta ajaloolise jutustuse "Ado" eestlaste muistsest vabadusvõitlusest 13. sajandil.

1825. aastal võttis ta osa dekabristide ülestõusust. Pärast ülestõusu mahasurumist ta vahistati ja viibis vangistuses. Ta suri 1846. aastal Tobolskis tuberkuloosi.

## Viited
Maitsestamine

**Maitsestamine** on toidule maitseainete (näiteks soola, maitseürtide ja vürtside) lisamine, et tugevdada, tekitada või muuta toidu maitset.

Lisaks eri maitseainete valikule mõjutab maitsestamise tulemust ka maitseainete lisamise aeg, näiteks enne või pärast küpsetamist.
Anīsah Makhlūf

**Anīsah Makhlūf al-Asad** (1930 Latakia – 6. veebruar 2016 Damaskus) oli Süüria presidendi Ḩāfiz̧ al-Asadi abikaasa ja hilisema presidendi Bashshār al-Asadi ema. 

Anīsah Makhlūf abiellus Ḩāfiz̧ al-Asadiga 1957. aastal, kui mees oli vanemleitnant. Neil sündis viis last. Lastest on elus Bashshār, Māhir ja Bushrá al-Asad. Ülejäänud kaks, Bāsil ja Majid, on surnud.

Anīsah saatis presidenti välisvisiitide ajal. Ta tundis huvi eelkõige naiste, perede, märtrite, vanurite ja orbude probleemide vastu.
 
Anīsah Makhlūf suri pärast pikka haigust. Ta oli käinud end ravimas muu hulgas Saksamaal.

## Viited
Anamorfoos

**Anamorfoos** (kreeka keeles *anamorphōsis*, kujumoonutus) on filmitehnikas optilise kujutise erinev suurendus eri suundades silinderläätsede abil.
Korrelatsioon (muusika)

**Korrelatsioon** (prantsuse keeles *corrélation*) on muusikas Pierre Schaefferi kasutatud mõiste, mille all mõistetakse helisignaali kui füüsikalise heli ja heliobjekti kui tajutava heli vastastikust seost.
Jūrmala lennujaam

**Jūrmala lennujaam** (varem ka *Tukumsi lennujaam*, toonane ICAO: EVTA, EVTJ; läti keeles *Tukuma lidosta*) on lennujaam Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas, Tukumsi kesklinnast 4 kilomeetri kaugusel.

## Ajalugu

Tukumsi lennujaama hakati rajama aastal 1939, varem oli aerodroomina kasutusel Tukumsi järve jää. Aastal 1935 põrkasid sealsel jäisel väljal kokku kaks lennukit. Teise maailmasõja ajal paiknesid seal Luftwaffe väed.

Pärast sõda rajasid sinna oma baasi NSV Liidu mereväed. Tukumsis hakkasid paiknema merevägede 668. polgu pommitajad Jak-28I ja Jak-28L. Pärast Läti taasiseseisvumist paiknes seal mõnda aega 240. Sevastopoli-Berliini mereründelennuväe kaardiväepolk, seal asusid ka polgu 29 pommitajat Su-24.

Pärast Venemaa vägede lahkumist läks lennuväli Läti relvajõudude kasutusse. Lennuvälja kavatseti kasutada reservlennuväljana juhuks, kui Riia lennujaam oleks olnud mingil põhjusel blokeeritud. Osaliselt läks lennuväli toona ka eravaldusesse või hakkas kuuluma ümbritsevatele valdadele. Aastal 2005 loodi lennuvälja haldamiseks SIA "Tukums Airport". Aastal 2010 ehitati sinna reisiterminal, ka rajati sinna öisel ajal maandumist võimaldav tulede süsteem. Lennujaam kavatseti rajada odavlennufirmadele kui alternatiiv Riia lennujaamale.

Tsiviillende ei alustatud, kuna keskkonnamõjude hindamine venis. 2015. aastal kaotas lennujaam kasutusloa, kuna lennujaama kasutuselevõttu takistas oht, et lennujaama võidakse kasutada salakaubaveoks (pool sihtasutusest kuulus salakaubaveoga seostatud firmale "K.S.AVIA").

## Viited

## Välislingid

*Lennujaama koduleht
Euroopa saunamaraton

**Euroopa saunamaraton** on Eestis Otepääl igal aastal toimuv võistlus. Eesmärgiks on teatud aja jooksul külastada võimalikult paljusid Otepää saunu. Üritust korraldavad Otepää Kultuurikeskus ja Otepää Vallavalitsus.

Saunamaratonil saab külastada mitut tüüpi saunu: Soome saun, maasaun, iglusaun, kümblustünn, torusaun, indiaanisaun, tünnisaun, telksaun, suitsusaun, kilesaun ja tantsusaun. Pärast saunas käimist lähevad osalejad jääauku ja jääujulasse. Saunamaratoni lõpetab kontsert ehk järelpidu.

## Reeglid
Võistkonnad on neljaliikmelised. Võistkonna liikmed peavad kõikides saunakategooriates vastu pidama vähemalt kolm minutit. Stardis jagatakse võistkondadele orienteerumis- ja saunakaardid. Saunakaardile lisab sauna omanik kinnituse, et võistkond on saunas käinud vastavalt reeglitele. Võitjaks osutub võistkond, kes läbib võimalikult vähese ajaga kõige rohkem saunu.

## Seitsmes saunamaraton
2016. aasta 6. veebruaril Kääriku Spordikeskuse juures toimunud seitsmendal saunamaratonil osales 217 võistkonda, millest rahvusvahelisi oli 12 (Kreekast, Leedust, Lätist, Venemaalt, Prantsusmaalt, Saksamaalt, Inglismaalt). Maratonil osales umbes 900 võistlejat. Võitnud võistkond Here4Beer läbis saunamaratoni 21 sauna 2 tunni ja 55 minutiga. Osalejate arvates tegi parima sauna Sokka Puhkekeskus. Poliitikutest osales seitsmendal saunamaratonil oma meeskonnaga Briti suursaadik Eestis Chris Holtby.

## Kümnes saunamaraton
10. Euroopa Saunamaratonil Otepääl finišeerus kokku 134 võistkonda. Osalejaid oli üle 20 riigist.

## Üheteistkümnes saunamaraton
XI Euroopa Saunamaraton toimus 15.02.2020. Start anti suurele saunapeole Pühajärve äärest lauluväljakult. Uhke auhinnagala peeti maha Otepää Gümnaasiumi spordihoones. Osales 162 meeskonda, läbida tuli 19 saunapunkti. Osalejaid oli 18 erinevast maast.

## Kaheteistkümnes saunamaraton
Kahel aastal koroona tõttu ära jäänud Euroopa Saunamaraton naasis Eesti spordi- ja festivalimaastikule 2023. aastal, suuremalt ja uhkemalt kui kunagi varem. Osales ligi 800 inimest 22 riigist ning esimest aastat saunatati maratonil kahel päeval. 

## Viited

## Välislingid
*http://www.delfi.ee/teemalehed/saunamaraton
Lembit Kolk

**Lembit Kolk** (sündinud 18. juulil 1944 Helme vallas Valgamaal) on Eesti kergejõustiklane, karatetreener ja politseiametnik.

## Elukäik
Kolk veetis noorusaja Tõrvas ja lõpetas 1972. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Ta võitis aastatel 1969–1975 Eesti meistrivõistlustel teivashüppes 2 kuldmedalit ja 6 hõbemedalit, osales 1970–1982 ka karatevõistlustel ja oli 1978–1992 Eesti karatekoondise peatreener. 

Kolk oli aastal 1991 Eesti Politseiakadeemias käsitsivõitluse õpetaja, 1992–2003 Politseiameti K-komando politseikomissar. 2003. aastal asus ta abikaasa Linda töökohustuste tõttu elama Türki.

Kolk on asutanud karatekooli Lembitu, töötanud Tallinna 1. keskkoolis kehalise kasvatuse õpetajana ning olnud kaskadöör ja aastatel 2009–2013 Haabersti halduskogu esimees.

2016. aastal ilmus tema elulooraamat – ajakirjanik Enno Tammeri "Raudse rusika looja. Lembit Kolk ja K-komando".

Kolk oli aastatel 2006–2014 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige ja kuulub 2017. aastast Reformierakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 230 häält ning ei osutunud valituks. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Haabersti linnaosas, kogus 59 häält ning ei osutunud valituks.

## Isiklikku
Tema poeg on karateka, kergejõustiklane ja politseiametnik Ivo Kolk.

## Viited

## Välislingid
*
Arved Eichhorn

**Arved Eichhorn** (20. mai 1879 Väike-Maarja – 21. veebruar 1922 Tartu) oli Eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1897. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis aastatel 1899–1901 Riia Polütehnilises Instituudis inseneriks ja 1901–1907 sealsamas arhitektiks.

Pärast instituudi lõpetamist oli ta Tartu linnaarhitekt ja lühikest aega Tartu Ülikooli arhitekt.

## Töid
*1912 – koolihoone Kroonuaia tänaval (praegune Tartu Kesklinna Kooli vana hoone Kroonuaia 7)
*1913 – Kuradisild (selle Aleksander I bareljeefi autor on Constanze von Wetter-Rosenthal)
*1914–1918 – Saksa Käsitööliste Seltsi teatrimaja (praegune Vanemuise väike maja)
*1914–1920 Elva luteri kirik
*1921–1922 – Tammelinna planeering
*1921–1922 – Ropka aianduslinnaosa planeering

## Viited

## Kirjandus
*Leo Gens. "Eichhorn, Arved". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 64
*Deutsches Geschlechterbuch. 109 Bd., Genealogisches Handbuch bürgerlicher Familien. s. 121. Eichhorn 2. Orraw, aus Woiseck in Livland, Görlitz 1940
Riho Kuld

**Riho Kuld** (sündinud 10. mail 1936 Tallinnas) on eesti sõudja ja skulptor.

Ta lõpetas 1956. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1962. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.  

Aastatel 1962–1967 töötas ta sealsamas õppejõuna. 

## Sõudjakarjäär
Sportima hakkas 1950. aastal keskkoolis, tema sõudmistreenerid olid Erich Seiler ja Jüri Kurul. Võitis 1958. aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel paarisaerulisel kahepaadil pronksmedali ja spordiühingu Spartak üleliidulistel meistrivõistlustel hõbemedali.  

Tulnud seitse korda Eesti meistriks: 
*1957 roolijata kahepaadil,
*1956–1959 paarisaerulisel kahepaadil,
*1958–1959 kaheksapaadil.

Olnud Spordipropaganda Föderatsiooni presiidiumi liige. 

## Skulptorikarjäär
1967. aastast on ta vabakunstnik. 

### Teoseid
* Tehumardi mälestussammas ‎(1967)
* Energia (1980)

## Tunnustus

* 1973 Kristjan Raua preemia ("Raju" (pronks))
* 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Kirjandus
* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 216.

## Välislingid
*
Voldemar Peil

**Voldemar Peil** (5. november 1907 Narva – 17. oktoober 1999) oli eesti teatrikunstnik.

Voldemar Peili isa töötas malmivalajana Sinovjevi tehases ja ema kangruna Kreenholmis. 

Ta õppis Narva Eesti Kooliseltsi algkoolis ja seejärel Narva linna 3. algkoolis. 1926. aastal lõpetas ta Narva I Ühisgümnaasiumi ja 1930. aastal Pallase kunstikooli joonistusõpetajana. Esimest korda esines oma loominguga 1929. aastal Narva Kunstiühingu näitusel.

Aastatel 1932–1940 töötas ta Narva Teatri dekoraatorina. Aastatel 1940–1964 oli ta Vanemuise teatri, 1964–1970 Tallinna Draamateatri ja 1971–1977 Vene Draamateatri peakunstnik. 

Ta kujundas üle 300 lavastuse. Oli kuue üldlaulupeo kujundaja, lisaks kujundas rahvakunstiõhtuid, vabariiklikke pidulikke miitinguid ja kontserte, näiteks Tammsaare juubelikontserdi Moskva Suures Teatris ja "Haapsalu legendi" nimelise vabaõhuetenduse Haapsalus.

1973. aastast hakkas tegelema rohkem maalikunstiga ning eksponeeris oma loomingut kolmel isikunäitusel. 

1946. aastal ilmus temalt raamat "Lavakujunduse alged".

## Tunnustus
*1955 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
*1968 Eesti NSV rahvakunstnik

## Viited

## Kirjandus
*Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 378
Lilian Hansar

**Lilian Hansar** (neiuna **Lilian Virveste**; sündinud 6. septembril 1949 Kuressaares) on Eesti arhitekt, muinsuskaitsja ja Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor.

Aastal 1968 lõpetas ta Kingissepa Keskkooli ja aastal 1975 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. 

Pärast kooli lõpetamist töötas aastani 1979 Vabariiklikus Restaureerimisvalitsuses. 1979–1994 oli ta Saaremaa peaarhitekt. 1994–2003 oli ta Kuressaare peaarhitekt. 2003–2007 töötas ta Muinsuskaitseametis Saare maakonna vaneminspektorina.

2007. aastast õpetas ta Eesti Kunstiakadeemias. Oli 2010–2015 Eesti Kunstiakadeemia muinsuskaitse ja restaureerimise osakonna juhataja ning 2016–2021 Kunstikultuuri teaduskonna dekaan.

## Tunnustus
*1982 – Eesti NSV riiklik preemia
*1988 – Alar Kotli arhitektuuripreemia
*1997 – Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium
*2003 – Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri aastapreemia (linnakeskkonna pikaajaline ja eeskujulik arendamine linnaarhitektina)
*2004 - Telesaate "Tantsi mu tantsu" hooaja võitja
*2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

## Viited

## Kirjandus
*Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 98
Jean-François Regnard

**Jean-François Regnard** (7. veebruar 1655 Pariis – 4. september 1709 Dourdan) oli prantsuse näitekirjanik.

Looming:
*"La sérénade" (1694)
*"Le bal" (1696)
*"Le joueur" (1696)
*"Le distrait" (1697)
*"Démocrite amoureux" (1700)
*"Les folies amoureuses" (1704)

## Välislingid