open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Christian Friedrich Neue

**Christian Friedrich Neue** (19. detsember 1799 (teistel andmetel 26. oktoober 1798) Spandau, Brandenburgi mark – 26. juuli (vkj 14. juuli) 1886 Stuttgart, Württembergi kuningriik) oli Saksamaalt pärit Eesti klassikaline filoloog.

## Elulugu
Christian Friedrich Neue oli sakslane, köösneri poeg.

Neue õppis Berliini Ülikoolis klassikalist filoloogiat, lõpetas 1822 filosoofiadoktori kraadiga, väitekiri "Basshylidis fragmenta commentatio" (Berlin, 1822 ; juhendaja Philipp August Böckh).

Pärast ülikooli lõpetamist oli ta Sulpfurtis (Naumburgi lähedal) vanade keelte vanemõpetaja, 1831–1861 Tartu Ülikooli kirjandusajaloo, klassikalise filoloogia ja pedagoogika professor. 1836–1838 ja 1842–1851 (teistel andmetel 1836–1839 ja 1843–1851) oli Neue Tartu ülikooli rektor, täitis 1833–1851 korduvalt dekaani kohustusi, 1843–1851 töötas ühtlasi tsensuurikomitees. Ta õpetas kreeka ja ladina meetrikat, etümoloogiat ja süntaksit, tekstikriitikat, antiik- ja keskaja kirjanduse ajalugu, kreeka keelt ning klassikalise filosoofia ajalugu, juhendas saksa keelest ladina keelde tõlkimise praktikume. 1833–1836 oli ta ajakirja "Dorpater Jahrbücher für Litteratur, Statistik und Kunst, besonders Russlands" väljaandjaid ja toimetajaid. Aastast 1848 oli ta Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige. 

Tartu ülikooli rektorina püüdis Neue edendada regionaalset teadustööd ning tegi 1837 koos teiste professoritega ettepaneku korraldada Balti ja Soome õpetlaste ühiseid teaduskongresse. Ettepanek leidis haridusministeeriumi toetust, ent soovitati kaasata ka Venemaa teadlasi. See ei rahuldanud idee algatajaid ning üritused jäid ära. Tegelik riiginõunik (1848).

## Teoseid
* Bacchylidis Cei fragmenta gollegit, recensult, interpretatus est. Berlin, 1822
* Sapphonis Mytileneae fragmenta specimen operae in omnibus artis Graecorum lyricae exceoto Pindaro collocandae. Berlin, 1827
* Sophoclis tragoediae, recognovit et brevi annotatione scholarum in usum instruxit N. Lipsiae, 1831
* Dr. Julius Walter, weil. ord. Prof. der praktischen Theologie an der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1835
* Observationum ad Tacitum specimen. I. Dorpat, 1836
* De Telesillae Argivae reliquiis commentatio. Dorpat, 1843
* De Praxillae Sicyoniae reliquiis commentatio. Dorpat, 1844
* Formenlehre der lateinischen Sprache. I-II. Mitau, 1861–1866; Berlin, 1875, 1877, 1888–1901

## Viited

## Kirjandus
* Friedrich August Eckstein: Nomenclator philologorum. Leipzig 1871, S. 399
* Levitski, G. V. "Biografitšeskij slovarj professorov i prepodavatelei Imperatorskogo Jurjevskogo, bõvšego Derptskogo universiteta za sto let jego suštšestvovanii (1802–1902)" Jurjev, 1902–1903, kd I, lk 422–423
* Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, lk 545
* Петербургская Академия наук и Эстония. Тлн, 1978, lk 212
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, kd II, lk 85–86, 174
* 

## Välislingid
* Нейе, Фридрих-Христиан // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
* Профиль Фридриха Фридриховича (Христиана Фридриха) Нейе на официальном сайте РАН
Pavel Nikitin

**Pavel Fjodorovitš Nikitin** (4. september 1879 Belgorod – 1931) oli arhitektuuri aluste õppejõud Tartu Ülikoolis 1911–1918, Tartu ülikooli arhitekt 1910–1918.

Nikitin koostas lõpliku projekti Tartu Maarjamõisa kliiniku hoonele (Puusepa 2), mille esialgne projekt pärines Rudolf von Engelhardtilt.

## Viited
Aleksandr Nikitski

**Aleksandr Vassiljevitš Nikitski** (vene keeles *Александр Васильевич Никитский*; 20. oktoober 1859 Marjino küla, Venemaa – 8. detsember 1921 Petrograd) oli klassikaline filoloog ja arheoloog.

Vaimuliku poeg. Õppis Peterburis. Töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia ja arheoloogia professorina 1896–1901, hiljem ka Moskvas. 

## Viited
Boriss Nikolski

**Boriss Vladimirovitš Nikolski** (vene keeles *Борис Владимирович Никольский*; 3. oktoober 1870 Peterburi – 11. juuni 1919 Petrograd) oli vene õigusteadlane ja filoloog

Kirjandusloolase poeg. Õppis Peterburis. Töötas Tartu Ülikoolis rooma õiguse ja klassikalise filoloogia professori kohusetäitjana 1913–1917 ja eradotsendina 1917–1918.

## Viited
Aleksandr Nevzorov (õigusteadlane)

**Aleksandr Serafimovitš Nevzorov** (10. august (teistel andmetel 12. august) 1861 (mõnedel andmetel 1862) Tšeljabinsk, Orenburgi kubermang – 9. detsember 1936 Voronež) oli Eestis tegutsenud Vene õigusteadlane.

## Elulugu
Aleksandr Nevzorov oli vaimuliku poeg.

Nevzorov õppis Tšeljabinski ja Ufa vaimulikes koolides ning 1880–1884 Jaroslavli juriidilises lütseumis, kus omandas õigusteaduse kandidaadi kraadi; väitekiri käsitles abielulahutust ning selle ajaloolist arengut. Ta jäeti lütseumi juurde valmistuma professori kutseks. 1889. aastal kaitses ta Moskva ülikoolis magistrikraadi õigusteaduses.

Jaroslavlis oli Nevzorov 1888 raamatupidaja ja varahoidja, 1889 Vjatkas kooliõpetaja. 1890–1891 oli ta Novorossiiski ülikooli dotsent Odessas, 1891–1894 Tartu Ülikoolis kaubandusõiguse dotsendi  (teistel andmetel 1890. aastast) (töötas dotsendi kohusetäitjana, sest ei omanud teaduslikke kraade), 1894–1917 erakorraline professor. Ta õpetas kaubandus-, veksli- ja merekaubandusõigust, börsiasjandust, Balti kubermangude kohalikku õigust jm.

1917. aasta novembrist oli Nevzorov taas Jaroslavlis, hiljem töötas Voroneži ülikoolis, kus talle anti teenelise professori aunimetus. Ta tegutses ka sealses kodu-uurimisühingus.

## Teadustöö
Aleksandr Nevzorov uuris alaealiste hooldusõigust ja naiste õiguslikku seisundit Venemaal, Balti kubermangude kohalikku õigust, selle allikaid, kirjandust ja õpetamist, börsiasjandust, kaubandusõiguse küsimusi jm. 1913–1915 oli ta Tartu Ülikooli üliõpilaste juriidilise ringi ajakirja Юридические известия toimetaja. Nevzorov aitas kaasa vene avaliku raamatukogu laiendamisele Tartus. Tema algatusel asutati 1898 Tartu Ülikooli üliõpilastele esimene kodusöökla.

## Viited

## Teoseid
* Опека над несовершеннолетними. Исторический очерк института и положение его в действующем русском законодательстве. Ревель, 1892
* Русская женщина в действующем законодательстве и в действительной жизни. Ревель, 1892
* Русское благотворительное общество в г. Юрьев. Юрьев, 1895
* Русские биржи. I–IV. Юрьев, 1897–1901
* Преподавание и литература местного права Прибалтийских губерний. Юрьев, 1901
* Конспектное изложение истории источников местного права Прибалтийских губерний. Юрьев, 1903
* Краткое изложение курса местного права Прибалтийских губерний. 1–2. Юрьев, 1910
* Пособие к изучению торгового права. Юрьев, 1912

## Kirjandus
*
* Научные работники СССР без Москвы и Ленинграда. Л., 1928, lk 274
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, kd II, lk 334
* Leesment, L. Ülevaade Tartu keiserliku ülikooli õigusteaduskonnast. // TÜ ajaloo küsimusi VII, lk 82
*
Vassili Netšajev

**Vassili Mihhailovitš Netšajev** (vene keeles *Василий Михайлович Нечаев*; 20. jaanuar 1860 Moskva – 1935 Moskva, täpne surmaaeg teadmata) oli Eestis tegutsenud vene õigusteadlane ja tõlkija.

## Elulugu
Vassili Netšajev oli rahvuselt venelane ja preestri poeg.

1881 lõpetas ta Moskva Ülikooli õigusteaduskonna, jäi samasse valmistuma professorikutseks ning 1885 sooritas magistrieksamid. 1886–1887 täiendas end Berliini, Leipzigi, Strasbourgi, Müncheni ja Pariisi ülikoolis. 

1888 töötas ta Jaroslavlis Demidovi juriidilises lütseumis dotsendina Rooma ja tsiviilõiguse alal ning 1889–1893 Odessas Novorossiiski Ülikoolis. 1893–1902 oli ta Tartu Ülikoolis Vene tsiviilõiguse ja kohtukorralduse professor, õpetas ka Baltimaade kohaliku õiguse kursust, aastast 1902 Peterburis kohtuministeeriumi juristkonsult, pidas ühtlasi dotsendina loenguid Peterburi Ülikoolis, hiljem oli Kõrgemate Naiskursuste professor. 

Netšajev tegutses ka advokaadina. Ta oli Venemaa tsiviilkoodeksi uue projekti erinõupidamise liige. Aastast 1922 oli ta Petrogradi Ülikooli tsiviilõiguse professor, hiljem teadur.

## Teadustöö
Netšajev avaldas artikleid tavaõiguse ja Vene ning välisriikide õiguse ajaloost, tegi kaastööd entsüklopeediatele, sh F. A. Brockhausi – J. A. Jefroni "Entsüklopeedilisele sõnaraamatule", tõlkis vene keelde teiste maade õigusalaseid teoseid.

## Teoseid
* Опыт исследования русского обычного права и его истории. // Юрид. вестник (1884) 4
* «Опыты по истории русского обычного права и его истории» (Журнал «Юридический Вестник», 1884, № 8),
* Из французских исследований по истории права. // Юрид. вестник (1886) 3
* Древнейшее германское и французское право в новейших исследованиях. // Юрид. вестник (1887) 3
* Теория договора. // Юрид. вестник (1888) 10
* Рефoрма юридического образования в Германии. // Юрид. вестник (1889) 1, 4
* Вестник права и юриспруденции XIX столетия. // Ж Мин-ва юстиции 3 (1899)
* С. А. Муромцев, как ученый и профессор. — С.-Петербург: Тип. т-ва «Общественная польза», 1910. — 16 с.

## Viited

## Kirjandus
* Levitski, G. V. "Biografitšeskij slovarj professorov i prepodavatelei Imperatorskogo Jurjevskogo, bõvšego Derptskogo universiteta za sto let jego suštšestvovanii (1802–1902)" Jurjev, 1902–1903, kd I, lk 600-602
* Энц. словарь, kd 20 (1897), lk 954
* Новый энц. словарь, kd 28 (1916), lk 414-415
* Гамбаров А. В спорах о Нечаеве: К вопросу об исторической реабилитации Нечаева. — М.; Л.: Московский рабочий, 1926. — 146 с.
* 

## Välislingid
* Нечаев, Василий Михайлович // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
August Nöschel

**August Jacob Alexander Nöschel** (8. august 1809 Viljandi – 25. märts 1877 Thbilisi) oli füüsik.

Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1828–1833 ja õpetas Tartus füüsikat aastatel 1840–1841. 

## Teoseid
*Nöschel, August. Einge physikalische Kleinigkeiten. Über die Formen, welche plötzlich erkaltete Tropfen geschmolzener Substanzen  unter gewissen Bedingungen anzunehmen pflegen. 1866 Korrespondenzbl. d. Naturf.-Ver. zu Riga Jg. 15, N. 6, S. 73-83
*Nöschel, August. Einiges über das kaukasische Insectenpulver. 1855 Korrespondenzbl. d. Naturf.-Ver. zu Riga Jg. 8, N. 2, S. 17-23, N. 3, S. 25-30
*Nöschel, August. Einiges über die Rheophoren als elektrische Spiralen. 1851 Korrespondenzbl. d. Naturf.-Ver. zu Riga Jg. 4, N. 3, S. 33-42
*Nöschel, August. Noch einige Worte über das Trevelyan-Instrument, als Antwort auf die Bemerkungen im Correspondenzblatte. 1870 Korrespondenzbl. d. Naturf.-Ver. zu Riga Jg. 18, N. 9, S. 129-131
*Nöschel, August. Über den Leidenfrostschen Versuch. 1851 Korrespondenzbl. d. Naturf.-Ver. zu Riga Jg. 4, N. 10, S. 145-155, N. 11, 161-175
*Nöschel, August. Über ein eigenthümliches Vorkommen von Glaubersalz im Kaukasus. 1870 Korrespondenzbl. d. Naturf.-Ver. zu Riga Jg. 18, N. 1, S. 8-13

## Viited

## Välislingid
*http://personen.digitale-sammlungen.de/baltlex/Blatt_bsb00000433,00193.html?prozent=
Pavel Obraztsov

**Pavel Jefimovitš Obraztsov** (vene Павел Ефимович Образцов; 8. detsember 1840 Novgorod – 23. november 1895 Tartu) oli vene usuteadlane.

Vaimuliku poeg. Õppis Peterburis. Töötas Tartu Ülikoolis õigeusu teoloogia professorina 1885–1892.

## Viited
Christian Friedrich Gottlieb Oesterlen

**Christian Friedrich Gottlieb Oesterlen** (22. märts 1812 Murrhardt – 19. märts 1877 Stuttgart) oli arstiteadlane.

Arsti poeg. Õppis Tübingeni Ülikoolis 1830–1842, oli seal professor 1843–1846. Töötas Tartu Ülikoolis dieetika, "materia medica", meditsiini ajaloo ja kirja professorina 1846–1848.

## Viited
Alexander von Oettingen

**Alexander Konstantin von Oettingen** (12. detsember 1827 Visusti mõis, Äksi kihelkond, Tartumaa – 8. august 1905 Tartu) oli baltisaksa usuteadlane.

Alexander Konstantin von Oettingen sündis Liivimaa maamarssali Alexander von Oettingeni ja Dorothea Helene von Knorringi pojana. Õppis 1837–45 Võrus H. Krümmeri erakoolis, 1845–46 Tartu Ülikoolis filoloogiat ja seejärel 1846–49 teoloogiat. Täiendas end Erlangeni, Berliini, Bonni ja Rostocki ülikoolides filosoofia, teoloogia ning idakeelte alal. 1850 cand. theol., 1853 mag. theol., 1856 dr. theol.

Töötas 1853-1856 Tartu Ülikoolis süstemaatilise usuteaduse eradotsendina ja 1856–1890 professorina. 1873–75 dekaan. Oli 1861–62 Meranos (Itaalia, Lõuna-Tiroolid) esimese evangeelse koguduse asutaja ja õpetaja. Emeriteerus 1890. Asutas 1888 hooldekodu töötute käsitööliste jaoks, oli 1889–1902 vaestelastekooli juhataja.

Tõi käibesse sotsiaaleetika mõiste.

Alexander Konstantin von Oettingen oli arstiteadlase ja ülikoolirektori Georg Philipp von Oettingeni, füüsikaprofessor Arthur Joachim von Oettingeni ning Liivimaa poliitilises elus aktiivsete ja mõjukate August von Oettingeni, Nicolai von Oettingeni ja Eduard von Oettingeni vend.

## Sugupuu

## Vaata ka
*Oettingeni maja

## Viited

## Välislingid

* Teoseid
* Moraalistatistika ja kristlik kõlblusõpetus. Sotsiaaleetika katse empiirilisel alusel. I. osa. Moraalistatistika, 1. väljaanne, 1868
* Tartu Ülikool. Usuteaduskond. Suurmehi ajaloost
* Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
* Ene Puusemp, Toome taga seisab ajalooline kultuuri maja, Tartu Postimees, 20.10.2009
*
Aavo Aaviksaar

**Aavo Aaviksaar** (20. september 1941 Põikva, Kivistiku talu – 28. juuli 2004 Tallinn) oli eesti biokeemik ja keemik-orgaanik.

Ta lõpetas 1956. aastal Laupa koolis 7. klassi (läbis 6 aastaga 7 klassi), seejärel õppis Türi Keskkoolis. Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli keemikuna 1965. aastal. Kaitses keemiadoktori väitekirja 1986. aastal Moskvas, professor 1987. aastast.

Aaviksaar töötas aastatel 1973–1980 Küberneetika Instituudi biokeemiasektori juhatajana ja 1980–1991 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi bioorgaanilise keemia laboratooriumi juhatajana. 1991. aastast oli ta EPMÜ Eksperimentaalbioloogia Instituudi direktor.

Aavo Aaviksaar sai 19 autoritunnistust ja 1987. aastal Eesti NSV riikliku preemia.
Jēkabs Osis

**Jēkabs Osis (Jakob Ohse)** (9. juuli 1860 Kabile, Kuramaa – 24. märts 1919 Voronež) oli läti filosoof.

Taluniku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1877–1882 alul teoloogiat ning seejärel filosoofiat. Töötas Tartus filosoofia eradotsendina 1888–1889 ja professorina 1889–1918.

Osis oli üks esimesi akadeemiliselt haritud läti filosoofe. Teda peetakse kriitilise personalismi loojaks. Osise tuntumate tööde seas on magistriväitekiri "Uurimusi substantsi mõistest Leibnizi filosoofias" ja doktoriväitekiri "Personalism ja projektivism Lotze filosoofias" (1896).

Osis oli seotud ka Läti Kõrgema Kooli rajamisega ning tahtis seal tööle asuda, kuid evakueerus Esimese maailmasõja tõttu Venemaale ja suri seal tüüfusse.

## Teaduspublikatsioonid
* Jakob Ohse. *Zu Platons Charmides: Untersuchung über die Kriterien der Echtheit der platonischen Dialoge im allgemeinen und des Charmides im besonderen*. Fellin: Feldt, 1886 
* Jakob Ohse. ''Untersuchungen über den Substanzbegriff bei Leibniz''. Dorpat: Laakman, 1888
* Gustav Teichmüller. *Neue Grundlegung der Psychologie und Logik*. Herausgegeben von J. Ohse, Breslau: W. Koebner, 1889. 
* Озе, Яков Фридрихович. *Персонализм и проективизм в метафизике Лотце*. Юрьев, 1896 
* Озе, Яков Фридрихович. *К вопросу постановки преподавания философской пропедевтики в средней школе*. Юрьев, 1911.

## Viited
Fjodor Openhovski

**Fjodor Matšeslavovitš Openhovski** (poola keeles **Teodor Opęchowski**; 29. mai 1854 – 1. jaanuar 1914, Berliin) oli Eestis tegutsenud poola arstiteadlane.

Aadlik. Õppis Tartu Ülikoolis 1838–1844, tudeeris ka Varssavi ja Kiievi ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis eksperimentaalpatoloogia eradotsendina 1884–1889. 

## Viited
Aleksandr Orlov (teadlane)

**Aleksandr Jakovlevitš Orlov** (vene keeles *Александр Яковлевич Орлов*, 25. märts 1880 Smolensk – 28. jaanuar 1954 Kiiev) oli vene geofüüsik ja astronoom.

Õppis Peterburis, Sorbonne'is, Lundis ja Göttingenis. Töötas Tartu Ülikoolis (tähetornis) astronoom-vaatlejana 1905–1906 ja 1907–1912, ka Odessas.. Kaitses Peterburi ülikoolis magistri- (1910) ja doktoriväitekirja (1915). Asutas Poltaava gravimeetrijajaama (1926) ja Ukraina NSV TA astronoomiaobservatooriumi. NSVL TA k-liige (1927), Ukraina NSV TA tegevliige (1939).

## Viited

## Välislingid
*Bibliograafia
Gottfried Wilhelm Osann

**Gottfried Wilhelm Osann** (26. oktoober 1797 Weimar – 9. september 1866 Würzburg) oli saksa keemik ja füüsik.

Osann oli ametniku poeg. Tema isa oli Weimari valitsusnõukogu liige Friedrich-Heinrich Osann. Tema vennad olid balneoloog Emil Osann (1787–1842) ja filoloog Friedrich Gotthilf Osann (1794–1858). Pärast isa surma abiellus ema Amalie Caroline Frederika (1766–1843) 1815 teist korda ja teine abikaasa Christian Gottlob von Voigt (1743–1819) oli samuti Weimari minister.

Gottfried Osann õppis Berliini, Jena, Erfurdi ja Erlangeni Ülikoolis. Neist viimase ta lõpetas, sai 1819 eradotsendiks ja töötas seal kuni 1821. aastani, seejärel töötas 2 aastat Jena Ülikoolis. Ta oli Tartu Ülikoolis keemia ja farmaatsia professor 1823–28. Sealtpeale töötas ta kuni surmani Würzburgi ülikoolis.

Koostöö Jöns Jacob Berzeliusega viis ta peaaegu ruteeniumi avastamiseni 1828. Nad lahustasid Uuralist pärit plaatinamaaki kuningvees ja sõelusid seda, mis järele jäi. Kui Berzelius ei leidnud midagi, siis Osann arvas, et avastas kolm uut metalli, ning nimetas need pluraaniumiks, ruteeniumiks ja poliiniumiks. Pluraaniumi nimi tuli sõnadest "plaatina" ja "Uural". Ruteeniumi nimi tuli sõnast Ruteenia, mis oli ladina sõna Venemaa kohta. Poliiniumi nimi tuli kreeka sõnast *polia*, mis tähendab hallijuukselist, ja see oli viide sõelutud jäägi värvile. Seda ei tohi segi ajada polooniumiga, mis avastati 70 aastat hiljem. Kuid metallide kogus oli väga väike, Osann ei suutnud neid isoleerida ja lõpuks loobus väidetest, et on metalle avastanud. Venemaa keemik Carl Claus suutis 1844 mõõdetavas koguses ruteeniumi eraldada ja tavaliselt nimetatakse just Clausi ruteeniumi avastajaks.

Suurem osa Osanni ülejäänud töödest kuuluvad küll füüsika alla, aga need käsitlevad galvanoplastikat ja elektrit ning on seetõttu tihedas seoses keemiaga. Keemiat ei puuduta vaid Osanni üksikud optika-alased tööd.

## Viited
Eduard August Osenbrüggen

**Eduard August Osenbrüggen** (24. detsember 1809 Uetersen, Holsteini hertsogkond – 9. juuni 1879 Zürich, Šveits) oli saksa õigusteadlane.

Osenbrüggen oli kantori poeg. Pärast Hildesheimi gümnaasiumi lõpetamist õppis ta aastatel 1830–1841 Leipzigi ja Kieli Ülikoolis klassikalist filoloogiat, ajalugu ja õigusteadust. 1835. aastal sai ta Kielis filosoofiadoktori kraadi ja 1841 samas õigusteaduse doktori kraadi. 

Aastatel 1842–1843 oli ta Kieli Ülikoolis eradotsent, õpetades filosoofiat ja Rooma õigust. 

1843. aastal valis Tartu ülikooli nõukogu ta kriminaalõiguse ja -prot­sessi, õiguse ajaloo ja juriidilise kirjanduse korraliseks professoriks. Tartus õpetas ta ka rooma õigust, võrdlevat õigusteadust, õiguse entsüklopeediat, rahvusvahelist õigust, kriminaalõiguse ja -protsessi üldosa, lõpuks ka tsiviil­protsessi. 

Aastatel 1843–1851 töötas ta Tartu Ülikoolis õigusteaduskonna kriminaalõiguse professorina ning õpetas seal kohtupidamist kriminaalprotsessides, õiguse ajalugu ja kohtukõnet. Sooviga äratada üliõpilastes huvi teaduse vastu, avaldas ta 1849. aastal oma õpilaste parimatest teostest raamatu "Dorpater juristische studien". Osenbrüggen õpetas sageli kolme-nelja ainet korraga, lisaks tegeles ta kuue poolaasta jooksul kriminaalõiguse praktiliste uurimistöödega. Peale selle oli ta viis aastat õigusteaduskonna dekaan, ühe aasta apellatsiooni- ja revisjonikohtu lihtliige ja kaks aastat esimees. Ta avaldas uurimuse Liivimaa, Eestimaa ja Kuramaa kri­minaalõiguse teooriast ja praktikast ("Theorie und Praxis des livländischen, estländischen und kurländischen Krimi­nalrechts", Dorpat 1846-1847). 

Ta vallandati poliitilistel põhjustel (vastuolud Nikolai I ja Vene valitsevate ringkondadega) 14. augustil 1851 ning kriminaalõiguse kateedri võttis temalt üle Franz Victor Ziegler.

Alates 1852. aastast oli ta Zürichi ülikooli professor ja kolmel ametiajal rektor. Zürichi ülikooli kriminaalõiguse kateedrit juhatas ta 27 aastat – kuni surmani.

## Viited

## Kirjandus
*Heinrihs Strods. Professor Eduard Osenbrüggen ja tema Liivimaa skitsid. Ajalooline Ajakiri, 1999: 2, lk 23–29

## Välislingid
* Teoseid
Orest Ostrogradski

**Orest Ivanovitš Ostrogradski** (5. detsember 1868 Brovarki – 26. juuli 1915 Tartu) oli õigusteadlane.

Ta õppis Kiievi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis finantsõiguse eradotsendina aastatel 1895–1913.

## Viited
Carl Eduard Otto

**Carl Eduard Otto** (14. august 1795 Dresden – 20. aprill 1869 Jena) oli saksa õigusteadlane.

Professori poeg. Õppis Leipzigi Ülikoolis 1814–1820, tudeeris ka Göttingeni Ülikoolis, oli dotsent Leipzigis 1819–1822. Töötas Tartu Ülikoolis rooma ja saksa tsiviilõiguse professorina 1832–1857.

## Viited
Leonard Sydney Owen

**Leonard Sydney Owen** (4. detsember 1851 St. Leonards, Inglismaa – 16. juuni 1915 Tartu) oli inglise keele lektor Tartu Ülikoolis 1909–1915.

## Viited
Jevgeni Passek

**Jevgeni Vjatšeslavovitš Passek** (vene keeles Евгений Вячеславович Пассек; 14. detsember 1860 Ahtõri maakond, Harkovi kubermang, Vene Keisririik (tänapäeval Ukraina) – 1. oktoober 1912 Moskva) oli vene õigusteadlane.

Mõisaomaniku poeg. Õppis Moskva ja Berliini Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis Rooma õiguse eradotsendina 1891–1893 ja professorina 1893–1912. Ta oli 1905–1908 Tartu Ülikooli rektor.

Õpetamise kõrvalt oli Passek pikemat aega Tartu Ülikooli toimetiste toimetaja. 1905.–1907. aasta revolutsiooni ajal oli Tartu Ülikool tänu Passeki diplomaatilisusele ainus ülikool Vene Keisririigis, mis ei katkestanud tööd vaatamata keerulisele poliitilisele olukorrale.

1905. aastal avas Passek rektorina ülikooli naisvabakuulajatele, ootamata ära ministeeriumi korraldust. Selle omavoli eest anti ta hiljem kohtu alla.

4. septembril 1911 läks Passek tervislikel põhjustel erru ning sõitis Moskvasse, kus järgmisel aastal suri.

1886. aastal abiellus Jevgeni Passek Aleksandra Amfiteatrovaga, kelle vend oli kirjandus- ja teatrikriitik Aleksandr Amfiteatrov. Nende tütar Maria Grabar-Passek (1893–1975) oli vene filoloog ja antiikkirjanduse tõlkija, õigusteadlase Vladimir Grabari naine.

## Viited

## Kirjandus
* Пассек, Евгений Вячеславович // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
* Пассек Е.В. Неимущественный интерес и непреодолимая сила в гражданском праве. — М.: Статут, 2003. — 399 с.
Magnus Georg Paucker

**Magnus Georg von Paucker** (vkj 15. november 1787 Simuna – 19. august 1855 Jelgava) oli baltisaksa matemaatik ja astronoom, kolleegiuminõunik.

## Elulugu
Magnus Georg sündis koguduse õpetaja Heinrich Johann Pauckeri (1759–1819) ja tema esimese naise, Hedwig Eleonore Christine Halleri (1766–1791) pojana.

Ta omandas alghariduse kodus ja Rakveres ning õppis aastatel 1805–1808 Tartu Ülikoolis, mille lõpetamise järel töötas Peterburis ja Viiburis matemaatika- ja loodusteaduste õpetajana. 

1811. aastast töötas ta Tartus astronoom-vaatlejana ning õpetas ülikoolis diferentsiaal- ja integraalarvutust ning analüütilist ja kujutavat geomeetriat. 1812. aastal kaitses ta doktoriväitekirja,1813. aastal sai ta filosoofia doktorikraadi ja töötas Tartus professorina 1813. aastal.

Seejärel oli 1813. aastast Miitavi (Jelgava) Gümnaasiumi ülemõpetaja kuni pensionini 1846, aadeldati 1845. aastal. Ta oli Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Seltsi ja Kuramaa Provintsiaalmuuseumi kaasasutaja. 

1822. aastal avastas ta esimese viisi korrapärase 257-nurga konstrueerimiseks. 

## Tunnustus
*1822. aastal valiti ta Keiserliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
*1832. aastal pälvis ta Demidovi täisauhinna metroloogias

## Isiklikku
Tema poolvendadest dr. Carl Julius (1798–1856) oli õigusteadlane ja ajaloolane, Heinrich Wilhelm (1797–1883) koguduse õpetaja Simunas, med. dr. Friedrich August (1801–1837) 1828. aastast vabatahtlik sõjaväearst Türgi sõjas (Püha Anna ordeni 3. klassi kavaler) ja Gattšina linnahaigla ülemarst, ning Hugo Richard (1807–1872) Virumaa praost ja Põhja-Eesti konsistoriaalpiirkonna vaimulike leksikoni koostaja.

Magnus Georg Pauckeri poeg, Hermann Julius Georg von Paucker (1822–1889) oli Venemaa keisririigi sõjaväeinsener, kindralleitnant ning 1888. aasta novembrist kuni 1889. aasta märtsini Venemaa keisririigi teedeminister.

## Viited

## Kirjandus
*Paucker, Magnus Georg von,  Dr. Magnus Georg von Paucker, geb. zu St. Simonis in Ehstland d. 15. Nov. 1787. - gest. zu Mitau d. 19., bayr. d. 22. Aug. 1855 : (Sonderabdruck aus dem "Inland"). Dorpat: Heinrich Laakmann, 1855. BSB: 
*Magnus Georg Paucker. Inhalts-Uebersicht des Werkes über Maaß, Gewicht und Münze des Russischen Reichs und seiner deutschen Ostseeländer. St. Petersburg, 1832. BSB: 
*Magnus Georg Paucker.  Fünf berühmte Fragen aus der Bildlehre. Mitau: Fr. Lucas, 1845.  BSB: 
*Magnus Georg Paucker. Die Bildlehre. Mitau : Friedr. Lucas, 1846.   BSB: 
*Magnus Georg Paucker. Der Ausgleichungsbau. Mitau: Fr. Lucas, 1850  BSB: 

## Välislingid
*
Ivan Pavlovski

**Ivan Jakovlevitš Pavlovski** (vene Иван Яковлевич Павловский; 5. oktoober (23. september vkj) 1800 Riia – 25. juuli (13. juuli vkj) 1869 Riia) oli vene filoloog, Tartu Ülikooli vene keele lektor aastail 1837–1869. 

## Elulugu
Pavlovski lõpetas Riias gümnaasiumi. EnneTartu Ülikooli tööle asumist oli ta vene keele õpetaja Valgas ja Riias. Aastatel 1837–1858 oli ta Tartu Ülikooli vene keele lektor ning samal ajal, aastatel 1837–1839, ka Tartu Gümnaasiumi vanemõpetaja ja kohusetäitja. Tartu õpperingkonna kuraatori ülesandel kontrollis ta 1846. aastal vene keele õpetamist Riia koolides. Lahkus 1858 tervislikel põhjustel Tartu Ülikooli lektori kohalt. Õpetas peamiselt vene keele grammatikat, koostas õppevahendeid (sh ka geograafia alal maakonnakoolidele) ja sõnastikke, millest mitmed ilmusid 19. sajandi teisel poolel kordustrükkidena.

## Teoseid
* Russische Sprachlehre für Deutsche. Dorpat, 1838
* 2. trükk Mitau, 1843
* Начертание географии Российской империи (для уездных училищ). Dorpat, 1841
* Русская хрестоматия. Митава, 1842
* Полный немецко-русский словарь. Рига, 1856, 2. trükk 1867, 3. trükk 1888, 4. tr. 1897
* Краткая славянская грамматика для немцев. 1857.

## Viited

## Kirjandus
* Левицкий II, 370–371, 649.
Peter Pell

**Peter Pell** (ka **Peeter**; 14. september (vkj 2. september) 1807 Peterburi – 30. detsember (vkj 18. detsember) 1861 Peterburi) oli Eesti põllumajandus- ja loodusteadlane ning pedagoog.

## Elulugu
Peter Pell lõpetas 1830 Tartu Ülikooli loodusteaduste osakonna, kus 1836. aastal kaitses filosoofiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Über die ölingen und fettigen Stoffe in Pflanzen und Thieren". 1836–39 oli ta Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituudi adjunktprofessor ja direktori abi. Instituudis õpetas ta zooloogiat, koduloomade füsioloogiat, taimede süstemaatikat ja füsioloogiat, teoreetilist ja praktilist vene keelt, samuti juhendas taimede külvi- ja hooldustöid ning jälgis taimede kasvamist.

1838–41 täiendas Pell end põllumajandusteaduses välismaal. 1841–59 töötas ta Kaasani Ülikoolis põllumajanduseriala õppejõuna, õpetades 1845–48 ühtlasi sama ainet ka Kaasani vaimulikus akadeemias.

## Viited

## Teoseid
* О превращении растений. Казань, 1857.

## Kirjandus
*
*

## Välislingid
*Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat
Thupten Gyatso

**Thupten Gyatso** (27. mai 1876 – 17. detsember 1933) oli 13. dalai-laama. Ta sündis Lhasast 130 km kagus, viidi 14. veebruaril 1878 Lhasasse ning tunnistati järgmiseks dalai-laamaks. 

Ta oli uuendusmeelne ja osav poliitik. Tema valitsemisajal tungisid Tiibetisse Briti (1904) ja Hiina (1910) väed. Pärast Hiina vägede lahkumist kuulutas ta 1912 Tiibeti iseseisvaks ja standardiseeris Tiibeti lipu selle praegusel kujul. 1913 naasis ta pagulusest Darjeelingis Lhasasse.
Vassili Perevoštšikov

**Vassili Matvejevitš Perevoštšikov** (vene keeles *Василий Матвеевич Перевощиков*; 1. aprill 1785 Saransk, Venemaa – 6. oktoober 1851 Peterburi) oli keeleteadlane.

Sõjaväelase poeg. Õppis Kaasani ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis vene keele ja kirjanduse professorina 1820–1830.

## Viited

## Välislingid
*Artikkel biograafiate sõnastikus (vene keeles)
*
Mihhail Pergament

**Mihhail Jakovlevitš Pergament** (vene Михаил Яковлевич Пергамент; 28. juuli 1866 Odessa – 21. märts 1932 Leningrad) oli vene õigusteadlane.

Kaupmehe poeg. Õppis Novorossiiski Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis vene tsiviilõiguse professorina 1903–1906 ja 1911. aastal, töötas ka Peterburis.

Tema vend Joseph Pergament (ka Ossip Pergament; 1868–1909) oli tuntud jurist.

## Viited
Carl Heinrich Johann Paucker

**Carl Heinrich Johann Paucker** (19. detsember (7. detsember vkj) 1820 Jelgava – 19. august (7. august vkj) 1883 Tallinn) oli filoloog ja riiginõunik.

Professori poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1838–1850, tudeeris ka Berliini Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia professorina 1861–1875 ning oli ka Tartu õpperingkonna Kuramaa 1875–1878 ja 1878–1880  Eestimaa kubermangu koolidirektorja Tallinna Kubermangugümnaasiumi direktor.

Ta abiellus Simuna kihelkonnas Võiveres 1872 Elise Marie Dorothea von Baggehufwudtiga (1850–1920), kes oli Võivere mõisaomaniku Gustav von Baggehufwudti (1820–1895) ja Sophie Anna Karoline von Muelleri (surnud 1895) tütar. 1883. aastal lesestunud abikaasa abiellus 1901 Tallinna Oleviste kiriku pastori Anton Halleriga (surnud 1905).

## Viited

## Välislingid
*
Charles Vincent Francois Pezet de Corval

**Charles Vincent Francois Pezet de Corval** (6. märts 1800 Pussy, Prantsusmaa – 3. august 1861 Baden-Baden) oli Tartu Ülikooli prantsuse keele lektor 1825–1861.

## Viited
Carl Friedrich Ludwig Petersen

**Carl Friedrich Ludwig Petersen** (ka **Karl**; 16. juuni 1775, Tartu – 31. detsember 1822, Tartu) oli baltisaksa luuletaja, saksa keele lektor ja raamatukogundustegelane.

1783. aastal lõpetas ta Dorpati Linnakooli. Õppis teoloogiat ja üldist kirjanduslugu kuni 1793. aastani Halle ülikooli usuteaduskonnas ja aastatel 1795–1798 Jena ülikooli usuteaduskonnas.

1802–1822 töötas Tartu ülikooli raamatukogus sekretärina (raamatukoguhoidja abi). Korraldas süstemaatilise kataloogi ettevalmistustööd ja teostamist, koostas üksikasjalikke juhendeid ajalookirjanduse registri ümberkirjutajale. Tegeles ka lugejateenindusega.

1802–1819 oli ta Tartu Ülikooli saksa keele lektor. Kuulus ka ülikooli tsensuurikomiteesse.

Osales kirjandusringides, kus loeti ühiselt raamatuid ja arutleti.

## Viited

## Kirjandus
*Jegór von Sivers "Deutsche Dichter in Russland", Berliin 1855, lk 222–223
*Jeannot Emil Freiherr von Grotthuss, "Das Baltische Dichterbuch", Tallinn 1895, lk 443–445
Mitrofan Petrov

**Mitrofan Petrovitš Petrov** (8. juuli 1862 – surma aeg teadmata) oli õigusteadlane.

Õppis Demidovi juriidilises lütseumis. Töötas Tartu Ülikoolis finantsõiguse dotsendina 1891–1894.

## Viited
Georg Paul Alexander Petzholdt

**Georg Paul Alexander Petzholdt** (29. jaanuar 1810 Dresden – 5. mai 1889 Breisgau, Saksamaa) oli Tartu Ülikooli põllumajanduse ja tehnoloogia professor 1846–1872.

Ta oli arsti poeg ja omandas meditsiinilise hariduse Leipzigi ülikoolis. Arstipraktika kõrval õppis ta keemiat, osalt kuulsa Justus von Liebigi juures, ning asutas Dresdenis hästi sisustatud laboratooriumi koos auditooriumiga, milles pidas keemialoenguid. 

Tartu ülikooli keemia- ja farmaatsiaprofessori Carl Christoph Göbeli ettepanekul määrati ta 1846. aastal põllumajanduse ja tehnoloogia professoriks Tartusse, kus ta mitmesuguste kursuste õpetamise kõrval seadis agronoomiat õppivate üliõpilaste jaoks esimesena sisse agrokeemia praktikumid, mis toimusid ökonoomikakabineti juures tema enda loodud laboratooriumis.

## Viited
Jevgeni Petuhhov

**Jevgeni Vjatšeslavovitš Petuhhov** (6. veebruar 1863 Tomsk – 2. november 1948 Simferopol) oli vene keeleteadlane ja pedagoog.

Petuhhovi isa oli veinitehase kontoritöötaja. Petuhhov oli kolmest lapsest vanim. Vend Vassili suri väikelapsena, oli ka õde Zoja. Petuhhov õppis maakonnakoolis ja aastatel 1873–1881 Tomski gümnaasiumis, mille lõpetas kuldmedaliga. Seejärel õppis Peterburi ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonnas, mille lõpetas 1885. aastal kandidaadina. Ülikoolis õppimise viimastel aastatel töötas ta Jakov Groti abilisena vene keele sõnaraamatu koostamisel. 8. mail 1888 kaitses ta Peterburi ülikoolis magistritöö, sai magistrikraadi ja hakkas sealsamas eradotsendina loenguid pidama. 

Ta pidas loenguid ka Bestuževi naiskursustel ja Maria instituudis. Seejärel saadeti ta komandeeringusse Tšehhimaale ja Slovakkiasse, mis tollal kuulusid Austria-Ungari koosseisu. 

Venemaale naasis ta järgmisel aastal. Ta sai pakkumise Nežinist ja juhatas järgmised kuus aastat Krahv Bezborodko instituudis vene sõnakunsti kateedrit. Hiljem ta kahetses, et provintsi sõitis.

Petuhhov töötas Tartu Ülikoolis vene keele ja slaavi filoloogia professorina aastatel 1895–1918. 1902. aastal, kui tähistati Tartu ülikooli 100. aastapäeva, koostas ta kaheköitelise Tartu ülikooli ajaloo, mille eest teda autasustati Püha Anna ordeni 2. järgu ja Püha Vladimiri ordeni 4. järguga.

1918. aastal evakueeriti Tartu ülikool Voroneži. Petuhhov juhatas seal ülikooli vene kirjanduse kateedrit, kuid juba järgmisel aastal jättis Voroneži koos valgekaartlastega maha ja sõitis Simferopolisse, kus sai Tauria ülikooli professoriks. 1920. aastal sõitsid paljud Tauria ülikooli professorid välismaale, ent Petuhhov jäi kuni surmani Simferopolisse. Ta sai Venemaa Teaduste Akadeemia (mis 1925. aastal reorganiseeriti NSV Liidu Teaduste Akadeemiaks) liikmeks. 1931 sattus ta oma artikli "Gribojedovi surmast. Gribojedov ja Puškin" pärast bolševistliku kriitika alla ning vallandati, 1939. aastal võeti ülikooli tagasi.

Petuhhovil oli poeg, kes hukkus GULAG-is.

## Viited
Friedrich Adolph Philippi

**Friedrich Adolph Philippi** (15. oktoober 1809 Berliin – 29. august 1882 Rostock) oli saksa usuteadlane, üks kiriklik-konfessionaalse teoloogia juhtfiguure, Tartu Ülikooli usuteaduskonna mõjukamaid professoreid, nn balti luterluse oluline kujundaja.

Juudi päritolu pankuri poeg õppis Berliinis Joachimthaleri gümnaasiumis, sellele järgnesid klassikalise filoloogia ja teoloogia õpingud Berliinis Friedrich Wilhelmi Ülikoolis ja Leipzigi ülikoolis. 1829. aastal pöördus kristlusse. 1830 promoveeriti ta Leipzigis filosoofiadoktoriks, 1837 Berliinis teoloogialitsentsiaadiks. Töötas vanade keelte õpetajana Berliini ja Dresdeni gümnaasiumis, alates 1837 oli ta eradotsent Berliini ülikoolis.

1841–1851 Tartu ülikooli süstemaatilise usuteaduse professor. Peale oma õppetooli kohustuslike ainete (dogmaatika, teoloogiline eetika) käsitles Philippi Tartus veel uue testamendi sissejuhatust, dogmadelugu, sümboolikat ja mitmeid uue testamendi kirju.

Tartu-perioodil osales Philippi ka kohalikus kirikuelus. Tema juhtimisel murti 19. sajandi Liivimaal valgustusajale iseloomuliku teoloogilise ratsionalismi ülemvõim. Tartu ülikooli usuteaduskonnas ja nn balti provintside vaimulikkonnas kujunes valitsevaks nn kiriklik-konfessionaalne suund. Olulise ettevalmistuse oli teinud Philippi eelkäija Ernst Sartorius. Philippi oli tuntud oma võitlusega "sektide", eriti hernhuutluse vastu. 1843 promoveeriti ta Erlangeni ülikooli teoloogiadoktoriks.

1851. aastast oli ta Rostocki ülikooli uue testamendi eksegeesi professor.

Philippi lahkumise järel oli Tartu Ülikoolis süstemaatilise usuteaduse (dogmaatika ja teoloogilise eetika) õppetooli hoidja Theodosius Harnack, seejärel aastakümneid Alexander von Oettingen.

## Teosed
**Peateosed** 
**Kommentaar Pauluse kirjale roomlastele*, I-III (1850–1852, 2. väljaanne 1856, 3. parandatud ja täiendatud väljaanne 1866) 
**Kiriklik usuõpetus*, I-VI (1854–1879; ilmus ka 2. ja osaliselt 3. väljaandes).
**Tõlkeid**
*Commentary on St Paul's Epistle to the Romans, Edinburgh: T. & T. Clark, 1879
*Forklaring over brevet til de Romer, C. Floors forlag, 1863

## Viited

## Välislingid
*Philippi teosed Tartu Ülikooli raamatukogu digitaalses repositooriumis
*De Celci, adversarii Christianorum, philosophandi genere, 1836 
*Der thätige Gehorsam Christi. Ein Beitrag zur Rechtfertigungslehre, 1841
* Herrn Dr. von Hofmann gegenüber der lutherischen Versöhnungs- und Rechtfertigungslehre, 1856
*Kirchliche Glaubenslehre. III. Die Störung der Gottesgemeinschaft, Stuttgart, 1859
* Commentar über den Brief Pauli an die Römer, 3. Aufl. 1866
* Kirchliche Glaubenslehre. IV. Die Wiederherstellung der Gottesgemeinschaft. Erste Hälfte, 1861
*Kirchliche Glaubenslehre. IV. Die Wiederherstellung der Gottesgemeinschaft. Erste Hälfte, 2. verbesserte Auflage, 1868
*Symbolik. Akademische Vorlesungen, 1883
*T. K. Kuhn, Philippi, Friedrich Adolf, in: BBKL
Lev Pissarževski

**Lev Vladimirovitš Pissarževski** (vene keeles *Лев Владимирович Писаржевский*; 13. veebruar (1. veebruar vkj) 1874 Chișinău – 23. märts 1938 Dnepropetrovsk) oli ukraina keemik ja füüsikalise keemia rajajaid Ukrainas. Ta oli Ukraina NSV Teaduste Akadeemia akadeemik alates 1925. aastast ning NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige alates 1928. ja akadeemik alates 1930. aastast.

Ta sündis aadlipäritolu notari perekonnas. Õppis Novorossiiski ülikoolis (praegune Odessa Ülikool). Aastatel 1904–1908 töötas ta Tartu Ülikoolis keemiaprofessorina.

1927. aastal asutas ta Ukrainas Füüsikalise Keemia Instituudi ning oli selle esimene direktor. Alates 1938. aastast kannab asutus tema nime, Pissarževski-nimeline Füüsikalise Keemia Instituut.

Pissarževski teadustöö käsitles peamiselt peroksiidide ja peroksohapete struktuuri ning omadusi, samuti elektrokeemiat. Ta andis olulise panuse oksüdatsioonireaktsioonide ja katalüüsi uurimisse ning füüsikalise keemia arengusse Ukrainas.

## Viited

## Välislingid
*Bibliograafia
*Lev Pissarževski rindportree
Valerian Podvõssotski

**Valerian Jossifovitš Podvõssotski** (vene Валериан Осипович Подвысоцкий; 18. jaanuar (vkj. 6. jaanuar) 1822, Maksimovka küla, Kiievi kubermang – 10. juuli (vkj. 28. juuni) 1892, Kaasan) oli vene farmakoloog.

Sõjaväelase poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1872–1878 ning ka Kiievi ja Harkovi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis farmakoloogia eradotsendina 1879–1885, seejärel suundus Kaasanisse.

1880. a avastas ta podofüllotoksiini kilpjast jalglehest (*Podophyllum peltatum*).

## Viited
Jossif Pokrovski

**Jossif Aleksejevitš Pokrovski** (vene keeles Иосиф Алексеевич Покровский; 19. september (vkj. 7. september) 1868 Pustogorodi, Tšernigivi kubermang, Venemaa – 14. aprill 1920 Moskva) oli vene õigusteadlane.

Vaimuliku poeg. Õppis Kiievi ja Berliini Ülikoolis. Töötas Kiievis, Peterburis ja Moskvas ning oli ka Tartu Ülikooli Rooma õiguse eradotsent aastatel 1894–1896. 

## Viited

## Välislingid
*Foto perekonnaga
Konstantin Pokrovski

**Konstantin Dorimedontovitš Pokrovski** (vene Константин Доримедонтович Покровский; 11. mai 1868 Nižni-Novgorod, Venemaa – 1. juuli 1945 Kiiev) oli vene astronoom, Tartu tähetorni direktor 1908–1915.

Vaimuliku poeg. Õppis Moskva Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas 1887–1891. Pärast lõpetamist töötas ta mittekoosseisulise astronoomina Moskva Ülikooli observatooriumis ja juhatas samal ajal O. Schwabe eraobservatooriumi. 1893 siirdus ta ennast täiendama Pulkovo observatooriumi ja 1895 saadeti Tartusse. 

Töötas Tartu Ülikooli tähetornis astronoom-vaatlejana 1895–1907, alates 1896. aastast pidas ülikoolis ka astronoomia- ja matemaatikaloenguid. 1902 kaitses Moskva ülikoolis magistriväitekirja "Komeetide päritolust". 1907–1917 tegutses Tartu Ülikoolis astronoomia professorina. 1908. aastast oli Pokrovski ka Tartu tähetorni juhataja. 1915 evakueerus ta koos ühe osa tähetorni varadega Permi, kus Pokrovskist sai Petrogradi ülikooli Permi filiaali rektori kt. 1916. aasta aprillis omandas ta astronoomiadoktori kraadi. 1919 suundus ta Tomski ülikooli astronoomia kateedri juhatajaks ja 1920 Pulkovo observatooriumi vanemastronoomiks. 1927 valiti ta [NSV Liidu Teaduste Akadeemia] korrespondentliikmeks. 1934–1944 töötas ta observatooriumi direktorina Odessas. Suri Kiievis siseministeeriumi vangla haiglas süüdistatuna kodumaa reetmises.

Pokrovski teadustöö oli seotud peamiselt komeetide, meteooride ja helkivate ööpilvede vaatlustega. Ta organiseeris Tartu perioodil kaks ekspeditsiooni päikesevarjutuste vaatlemiseks: [Keeni raudteejaama 17.04.1912 (rõngakujuline päikesevarjutus) ja Feodossiasse 22.08.1914 (täielik päikesevarjutus). Tartu tähetornile osteti uus teleskoop (Zeissi refraktor, 1911) koos astrograafiga ja tehti plaane tähetorni täielikuks ümberehitamiseks, kuid alanud Esimese maailmasõja tõttu need plaanid ei realiseerunud. 

Pokrovski oli aktiivne astronoomia populariseerija. Ta pidas avalikke loenguid Tartu Ülikooli aulas ja mujal, kirjutas populaarteaduslikke artikleid ajakirjadele ja raamatu "Taeva teejuht" (1894, kordustrükid 1897, 1923). Tartus tegutses ta ühtlasi õpetajana Hugo Treffneri gümnaasiumis ja oli A. H. Tammsaare "Tõe ja Õiguse" II osa Mauruse kooli kosmograafiaõpetaja prototüüp.

## Viited
Johann Pfaff

**Johann Wilhelm Andreas Pfaff** (5. detsember 1774 Stuttgart – 26. juuni 1835 Erlangen) oli saksa matemaatik.

Ülemrahandusnõuniku poeg. Tuntud matemaatiku Johann Friedrich Pfaffi vend. Õppis Tübingeni Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis puhta ja rakendusmatemaatika professorina 1804–1809, seejärel Nürnbergi ülikoolis ja oli 1817–1818 professor Würzburgis ning kuni oma surmani Erlangeni Ülikoolis.

1805–1807 rajas Johann Pfaff esimese ajutise observatooriumi Poe tänava ja Küüni tänava nurgale, pannes aluse Tartu Tähetornile.

## Viited

## Välislingid
* Bibliograafia
* Teoseid
Pjotr Poljakov

**Pjotr Andrejevitš Poljakov** (15. jaanuar 1862 Donimaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eestis töötanud vene arstiteadlane.

Ta oli urjadniku (kasakaväe allohvitser) poeg. Lõpetas 1888. aastal Peterburi Sõjalis-Meditsiiniline Akadeemia ning oli sealsamas prosektor, meditsiinidoktor (1894). Töötas Tartu Ülikoolis võrdleva anatoomia, embrüoloogia ja histoloogia kateedri juhataja 1903–1910, aastast 1911 professor.

Lahkus 1911. aastal Eestist Harkivisse. Kirjutas kolmeköitelise histoloogia ja embrüoloogia käsiraamatu (1908–1909, maht 1820 lk) ja koostas võrdleva anatoomia õppevahendeid (1907–1908). Vaadetelt darvinist.

## Teoseid
* Сравнительная анатомия позвоночных животных. Краткий повторительный курс для студентов-медиков. Юрьев, 1907
* Атлас рисунков к "Сравнительной анатомии позвоночных животных". Юрьев, 1908
* Основы гистологии с элементами эмбриологии человека. 1–2. Юрьев, 1908–1909.

## Viited

## Kirjandus
* TÜ ajalugu II, 361
* III, 148
* Toomsalu, M., 158. 

## Välislingid
*biographiya.com
Vassili Popov

**Vassili Nikolajevitš Popov** (vene Василий Николаевич Попов; 10. jaanuar 1863 (vkj. 29. detsember 1862) Irkutsk, Venemaa – 31. detsember vkj. 19. detsember) 1895 Tartu) oli vene arstiteadlane.

Õpetaja poeg. Õppis Moskva Ülikoolis, kus ka töötas. Oli Tartu Ülikooli füsioloogia professor 1894–1895.

## Viited
Moritz Conrad Posselt

**Moritz Conrad Friedrich Ferdinand Posselt** (14. aprill 1804 Fääri saared – 25. veebruar 1875 Wiesbaden) oli saksa filosoof ja loogik.

## Elulugu
Posselt oli vaimuliku poeg. Õppis Halle ja Heidelbergi ülikoolis, filosoofiadoktor (1832 Kieli Ülikool). Ta valiti 1834 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna eradotsendiks, õpetas 1834–1844 filosoofiat, 1834–1845 ka psühholoogiat. Oli 1845–1851 saksa keele õpetaja Moskvas ja Peterburis, aastast 1851 Peterburi Keiserliku Avaliku Raamatukogu bibliotekaar.

## Teadustöö
Avaldanud töid 18. sajandi filosoofiast, väejuhtide elulugusid.

## Töö Tartu Ülikoolis
Töötas Tartu Ülikoolis filosoofia eradotsendina 1834–1844. Kokku õpetas ta Tartu Ülikooli 22 semestrit, sealhulgas psühholoogiat 17 semestri jooksul. Tema peamiseks õpetamissuunaks oli filosoofia ajalugu ja loogika.. Lahkus Tartust 1845.aastal. 
Esialgu õpetas ta psühholoogiat kolmel korral iseseisva ainena kolm kuni neli tundi nädalas, aga seejärel koos loogikaga mõlemat ainet kuus tundi nädalas (2 korda 5 tunni kaupa). Hinnates tema poolt avaldatud kahe filosoofia teemalise töö alusel, oli Posselt sarnaselt Jäschega oma teaduslikelt huvidelt eelkõige "filosoof". Tema poolt loetud psühholoogiakursuste olemuse üle saame me otsustada ainult nende kursuste aluseks olnud õpikute põhjal. Aga me ei näe tal sellist kindlat joont või sellist konservatismi nagu Jäschel, kes 22 aasta jooksul, kaks semestrit välja arvatud, õpetas psühholoogiakursust sellesama Jakobi järgi. Posselt õpetas psühholoogiakursust kord Scheidleri õpiku järgi, kord Fischeri õpiku järgi ja lõpuks Erdmanni õpiku järgi. Sellal kui Scheidler ja Fischer ei kuulu oma õpikutega ühegi tollal Saksamaal valitsenud filosoofilise suuna juurde ja pöörduvad laiema lugejate ringi poole, on Erdmann üks silmapaistvamaid saksa hegellasi ja esineb oma "Psühholoogias" Hegeli õpetuse järjekindla poolehoidjana. Posselti kui ülikooli õppejõu iseloomustamiseks võib veel mainida, et mõningate olemasolevate tõendite alusel oli tema loengute väline külg vähe rahuldav. 
Anonüümsena avaldatud raamatu "Dorpati saksa ülikool" autor Neander kirjutab temast nii: "Omal ajal oma täiesti võimatute loengute poolest küllaltki tuntud dotsent M. Posselt…"

## Teoseid
* Handbuch der Geschichte der Philosophie. Dorpat, 1839
* Posselt, Moritz Conrad, 1805–1875: Peter der Grosse und Leibnitz. Von Dr. Moritz C. Posselt. (Dorpat, Moscau, F. Severin, 1843)
* Der General Und Admiral Franz Lefort V1: Sein Leben Und Seine Zeit (1866) 
* Peter Der Grosse Und Leibnitz (German Edition) by Moritz Conrad F.F. Posselt (1 Jan 1901)
* Tagebuch des Generals Patrick Gordon, während seiner Kriegsdienste unter den Schweden und Polen vom Jahre 1655 bis 1661, und seines Aufenthaltes in Rußland vom Jahre 1661 bis 1699. Zum ersten Male vollständig veröffentlicht durch Fürst M. A. Obolenski und Dr. phil. M. C. Posselt (1849–1853)

## Viited

## Allikad
* Psühholoogia ajalugu. SOPH.00.316 − J. Allik.

## Kirjandus
* Левицкий II, 408–409
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 152, 156.
*
Mstislav Prahhov

**Mstislav Viktorovitš Prahhov** (1840 Mstislavl, Venemaa – surmaaeg teadmata) oli Tartu Ülikooli vene keele dotsent 1876–1878.

## Viited
Ludwig Preller

**Ludwig Preller** (15. september 1809 Hamburg – 21. juuni 1861 Weimar) oli Saksa klassikaline filoloog.

Ludwig Preller sündis kaupmehe pojana.

Ta õppis Leipzigi, Berliini ja Göttingeni Ülikoolis. Oli eradotsent Kieli Ülikoolis 1822, töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia professorina 1838–1842, seejärel suundus Jena Ülikooli.

## Viited
Alexander Pridik

**Heinrich Alexander Pridik** (24. jaanuar 1864 Tallinn – 29. veebruar 1936 Tartu) oli eesti filoloog.

Ta oli sõjaväelase poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1883–1888, hiljem ka Berliini Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia eradotsendina 1892–1897, dotsendina 1897–1904 ja professorina 1921–1936. 

## Viited
Pjotr Pustoroslev

**Pjotr Pavlovitš Pustoroslev** (vene Пётр Павлович Пусторослев; 22. jaanuar 1854 Ussovka, Venemaa – 1928 Moskva) oli vene õigusteadlane.

Pustoroslev oli mõisaomaniku poeg ja pärines sajanditevanusest aadliperekonnast.

Ta lõpetas Moskva ülikooli õigusteaduskonna. Hiljem õpetas ta Moskva ülikoolis seitse aastat eradotsendina kriminaalkaristusõigust (tollase nimetusega vanglapidamist). 

1891. aastal ilmus ajakirjas "Juriditšeski vestnik" temalt pikk artikkel kerjamise uurimise ja kerjuste eest hoolitsemise Moskva komitee kohta (neid komiteesid Venemaal ainult kaks oligi: Moskvas ja Peterburis). Ta kaitses väitekirja "Omakohus kui kriminaalõiguse institutsioon" ja sai magistrikraadi, seejärel kaitses väitekirja "Kuriteo mõiste analüüs" ja sai doktorikraadi.

Ta töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse ja kriminaalprotsessi professorina 1892–1918, aastatel 1894–1899 oli ta õigusteaduskonna dekaan ja Tartu ülikooli rektor 1915–1917. 

Kui Tartu ülikool evakueeriti Voroneži, lahkus ta Eestist. Ta suri 1928. aastal Moskvas ja maeti Novodevitšje kalmistule.

## Viited
Nikolai Petrovitš Popov

**Nikolai Petrovitš Popov** (3. märts 1884, Tartu – surma aeg teadmata) oli eesti botaanik.

Kaupmehe poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1905–1910, tudeeris ka Pariisi ja Viini Ülikoolis. Töötas Tartus botaanika eradotsendina 1915–1918.

## Viited