open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
John Trusscott

**John Trusscott** (**Johann Treskot**, Truskot, Trescott, Tresscott, vene: Иван Фомич (Джон, Иоганн) Трускотт (Трескотт); 1. detsember 1721 Peterburi – 18. mai 1786) oli inglise päritolu vene geograaf ja kartograaf. 

Alates 18. juunist 1742 oli ta Keiserliku Teaduste Akadeemia Geograafia Osakonna adjunkt ja 1745. aastast Teaduste Akadeemia liige. 

John Trusscott ja temaga koos tegutsenud kartograaf ja adjunkt Jacob Friedrich Schmidt (1723–1786) olid Keiserliku Teaduste Akadeemia Geograafia Osakonna juhi Mihhail Lomonossovi õpilased.

Koostöös Jacob Friedrich Schmidtiga valmis neil 1776 Venemaa Keisririigi üldkaart "Tabula Geographica Generalis Imperii Russici" (695×1450 mm), mis oli parim üldkaart pärast 1734 Ivan Kirillovitš Kirillovi atlases "Atlas imperii russici" (vene Атлас Всероссийской империи) ilmunud "Imperii Russici tabula generalis: quo ad fieri potuit accuratissime descripta opera et studio Ioannis Kyrilow" (mõõtkava 1:11 700 000, 45×73 cm) ja 1745 Peterburi Teaduste Akadeemia atlases "Atlas Russicus" ilmunud, prantsuse astronoom Joseph-Nicolas Delisle (de l'Isle) (1688–1768) juhtimisel koostatud "Mappa Generalis Totius Imperii Russici" (mõõtkava 1:8 900 000) üldkaarti.

## Kaardid
*1753 План столичного города Санкт-Петербурга с изображением знатнейших оного проспектов. Санкт-Петербург: изд. трудами имп. Акад. Наук и художеств, 1753 (kunstnikud Mihhail Mahhajev (Махаев М.И) ja Giuseppe Valeriani, graveerija Jean Sokolof (Соколов И) Digitaalselt Digitaalselt
*1770 One general and twenty-nine particular Maps of the Russian Empire, by Schmidius, **Trescotius**, and Islenieff. 
**Nova Descriptio Insulae Oseliae: ad Observationes Astronomicas et Mesuras Geometricas a Grischovio Anno 1753 institutas exacta. Digitaalselt, Digitaalselt
*1771 Territorii Jakutensis pars orientalis. Digitaalselt
*1772 Mappa representans partem septentrionalem imperii Russici ab ostio Ieniseae Fluvii usque ad Mare Album. Digitaalselt
*1772 Восточная часть Якутского уезда. Digitaalselt
*1775 Pars territorii Mangaseiensis et Iakutensis ostiaque fluviorum Ienisseae et Lenae.
*1775 Mappa gubernii Sibiriensis, continens provincias Toboliensem et Jenisejensem. Digitaalselt
*1775 Карта Сибирской губернии, содержащая в себе Тобольскую и Енисейскую провинции. Digitaalselt
*1775 Mare Baikal cum partibus fluviorum Lenae, Argun, Selengae et Angarae ac circum jacentibus territoriis.
*1776 Tabula Geographica Generalis Imperii Russici ad normam novissimarum observationum astronomicarum concinnata a **Ioh. Trescotio** et Jac. Schmidio. (1. trükk) 695×1450, Digitaalselt
**Генеральная карта Псковской губернии, разделенной на пять провинций.
**Генеральная карта Иркутской губернии содержащая в себе Иркутскую, Якутскую и Удинскую провинции Digitaalselt
*1782 Tabula Geographica Generalis Imperii Russici. (2. trükk) Venetiis.
*1783 Mappa sistens regionem Cuban.
*1784 Tabula Geographica Generalis Imperii Russici. (3. trükk) Augsburg: T.C. Lotter (1717-1777)

## Viited

## Välislingid
*John Trusscotti kaarte Tartu Ülikooli Raamatukogus
*John Trusscotti kaarte Venemaa Rahvusraamatukogus
Bioloogiline oksüdatsioon

**Bioloogiline oksüdatsioon** (lühend **bn**) on organismides toimuv paljuetapiline redoksreaktsioonide ahel, mille tagajärjel moodustuvad lõppsaadustena peamiselt süsihappegaas, vesi ja ammoniaak, mis organismidest väljutatakse.

Biooksüdatsiooni eripära võrreldes paljude keemiliste oksüdatsiooniprotsessidega (näiteks põlemisega) on biooksüdatsiooni toimumine tunduvalt madalamal temperatuuril – selle tagab vastavate ensüümide katalüütiline toime.
Štokmani gaasimaardla

**Štokmani gaasimaardla** (vene keeles Штокмановское месторождение) on Barentsi meres 600 kilomeetrit Koola poolsaarest põhja pool asuv gaasileiukoht, mille Venemaa lootis esialgu tarvitusele võtta 2013.–2015. aastal. Gaasiväli on üks maailma suuremaid, selle varusid hinnatakse 3,8 triljonile kuupmeetrile.

Venemaa gaasiliidu juht Valeri Jazev on tunnistas 2008. aasta sügisel, et seoses globaalse finantskriisiga võib maardla kasutuselevõtt lükkuda plaanitust hilisemale ajale. 2010. aasta veebruaris teatas Gazprom seoses nõudluse vähenemisega Euroopas ja kildagaasi võidukäiguga Ameerika Ühendriikides, et lükkab Štokmani maardla tarvituselevõtu edasi 2016. aastasse. 

Maardla avastati 1988. aastal ja nimetati saksa päritolu nõukogude geofüüsiku Vladimir Štokmani järgi. Arendamist takistasid ekstreemsed arktilised tingimused ja sügav meri (enam kui 300 meetrit).

Štokmani gaasi kavatseti esialgu müüa veeldatud kujul USA turule. Hiljem teatas Gazprom, et suurem osa müüakse hoopis Euroopasse, transpordiks kasutatakse Nord Streami torujuhet.
Veeldatud gaasi tootmist kavatseti uue plaani järgi alustada 2014. aastal, rajades selleks tehase Murmanskist 100 kilomeetrit kirdes asuvasse Teribjorka külasse. Seoses nõudluse vähenemisega maailmaturul on tehase rajamine muutunud küsitavaks.

Štokmani leiukoha arendamiseks on kavatsetud kasutusele võtta ujuvtuumaelektrijaam.

Maardla gaasitootmisõigused kuuluvad Gazpromi tütarettevõttele Sevmorneftegaz.

Infrastruktuuri ehitamise ja opereerimisega tegelev ettevõte on Shtokman Development AG, milles Gazpromil on 51% osalus, 25% kuulub Prantsusmaa ettevõttele Total ja 24% Norra Statoilile. Venelastel endil pole maardla arendamiseks avameretehnoloogiat. Vähemusosanikud on aga kohustatud oma osaluse 25 aasta möödumisel maardla tootmiskõlbulikkuse saavutamisest Gazpromile loovutama.

## Viited

## Välislingid
* Штокмановский проект Gazpromi kodulehel
Los Angeles Lakers

**Los Angeles Lakers** on Põhja-Ameerika korvpalliliiga NBA klubi. Meeskond mängib läänekonverentsi Vaikse ookeani divisjonis. 

Klubi kodusaal on Staples Center, mida jagatakse kohaliku rivaali Los Angeles Clippersi, NHLi klubi Los Angeles Kingsi ja WNBA klubi Los Angeles Sparksiga. Lakers on NBA ajaloos üks edukamaid meeskondi, olles tulnud NBA meistriks 17 korda, viimati 2020. aastal.

## Ajalugu
Klubi asutati 1947. aastal, kui ärimees Ben Berger ja spordimeelelahutaja Morris Chalfen ostsid tegutsemise lõpetanud NBL-i klubi **Detroit Gems**, mis viidi üle Minneapolise linna, kus see hakkas tegutsema **Minneapolis Lakersi** nime all. 1960. aastal kolis klubi Los Angelesse, kus tegutseb tänini.

## Mängijad hooajal 2020/2021
* LeBron James
* Anthony Davis
* Kyle Kuzma
* Kentavious Caldwell-Pope
* Alex Caruso
* Marc Gasol
* Montrezl Harrell
* Wesley Matthews
* Quinn Cook
* Talen Horton-Tucker
* Markieff Morris
* Dennis Schröder
* Jared Dudley
* Alfonzo McKinnie
* Devontae Cacok
* Kostas Antetokounmpo

## Endised tuntumad mängijad
* George Mikan
* Elgin Baylor
* Wilt Chamberlain
* Jerry West
* Kareem Abdul-Jabbar
* Magic Johnson
* James Worthy
* Shaquille O'Neal
* Kobe Bryant

## Välislingid
*Los Angeles Lakers
Madison Square Garden

**Madison Square Garden** on New Yorgis asuv Ameerika Ühendriikide tuntuim mitmeotstarbeline kontserdi- ja spordihall.

See ehitati 1968. aastal. Tavaliselt peetakse seal korvpalli- ja jäähokimatše ning kontserte. Madison Square Gardenis asub National Hockey League'i (NHL) klubi New York Rangersi ja National Basketball Associationi (NBA) klubi New York Knicksi koduväljak. Jäähokimängude ajal mahutab hall 18 006 pealtvaatajat, korvpallimängude ajal 19 812 pealtvaatajat ja kontsertide ajal 20 000 pealtvaatajat.

Hoone all paikneb New Yorgi peamine linnadevaheline raudteejaam Pennsylvania raudteejaam.

## Välislingid

*MSG koduleht
American Idol

**"American Idol"** on meelelahutussari, mis põhineb populaarsel Briti telesaatel "Pop Idol". Sarjas otsitakse noori andekaid lauljaid. Saate võitja saab auhinnaks plaadilepingu. Saadet kannab üle telekanal FOX.
*Õhtujuhid: Ryan Seacrest
*Kohtunikud: Randy Jackson, Steven Tyler, Jennifer Lopez

## Võitjad
*2002 – Kelly Clarkson
*2003 – Ruben Studdard
*2004 – Fantasia Barrino
*2005 – Carrie Underwood
*2006 – Taylor Hicks
*2007 – Jordin Sparks
*2008 – David Cook
*2009 – Kris Allen
*2010 – Lee DeWyze

## Välislingid
*"American Idoli" koduleht
Janno Kivisild

**Janno Kivisild** (sündinud 5. augustil 1977) on eesti jalgpallitreener. 

Janno Kivisild on olnud pikka aega  ja FC Flora abitreener, samuti on juhendanud Florat 2005. aastal ühe hooaja peatreenerina. 

Aastatel 2006–2007 töötas ta Kasahstani koondise abitreenerina.

## Tunnustus
* 2025 – EJLi hõbemärk 

## Viited

## Välislingid
* Janno Kivisild hakkab treenima Kasahstani pallureid Postimees, 12. jaanuar 2006
* Arno Pijpers ja Janno Kivisild, nüüd Kasahstani tšempionid sport.err.ee, 2. november 2006
* Andres Kalvik. Jalust löönud viirus sundis Janno Kivisilda koju tagasi tulema Postimees, 18. august 2007
Karl II (Mecklenburg-Strelitzi suurhertsog)

**Karl II** (*Karl Ludwig Friedrich*; 10. oktoober 1741 – 6. november 1816) oli Mecklenburg-Strelitzi valitseja 1794. aastast kuni oma surmani. Algselt valitseva hertsogina ülendati ta 1815. aastal suurhertsogiks. Enne troonile saamist teenis ta aastatel 1776-1786 Hannoveri kubernerina.

## Noorus ja teenistus Hannoveris

Mecklenburgi hertsog Karl Ludwig Friedrich sündis Mirowis hertsog Karli ja selle naise Elisabeth Albertine teise pojana. 11. detsembril 1752 suri tema onu Adolf Friedrich III, kelle järglane oli Karli vanem vend Adolf Friedrich IV. Kui vend hakkas valitsema, tõi Karl ülejäänud perekonna Mirowist pealinna Strelitzisse.

Alates neljandast eluaastast otsis Karl karjäärivõimalust Hannoveri teenistuses pärast kaptenivolituste saamist. Tema õde Sophie Charlotte abiellus 8. septembril 1761 Hannoveri kuurvürsti Suurbritannia kuninga George III-ga. Karl külastas tihti oma õde Suurbritannias ja astus lõpuks oma õemehe Hannoveri kuurvürsti teenistusse sõjaväe ülemjuhataja määranguga Hannoveri pärast teenistust Hispaanias.

1776. aasta sügisel määrati Karl tema õemehe poolt Hannoveri kindralkuberneriks. Hannoveri kubernerina omas Karl tegelikult kõiki suveräänse valitseja volitusi. Tema õemees ei soovinud elada Saksamaal, kuna oli läbini inglane. Vahetult pärast teist korda leseks jäämist 1785. aasta detsembris taotles Karl luba loobuda sõjalisest ametikohast Hannoveris ja lahkuda valitsusest. Tema õemees rahuldas tema taotluse, ülendas Karli välimarssaliks ja määras talle pensioni. Seejärel veetis Karl mõnda aega reisides, enne kui asus elama Darmstadti, kus temast sai keiserliku krediidikomisjoni president.

Pärast lastetu vanema venna Adolf Friedrich IV surma 2. juunil 1794 järgnes Karl talle kui Mecklenburg-Strelitzi valitsev hertsog.

## Mecklenburg-Strelitzi valitseja

Valitsejana julgustas Karl uusi põllumajandussuundumusi, rajas uue politseijõu ja kehtestas koolikohustuse. 1806. aastal ühines tema hertsogkond Reini Liitu. Pärast Viini kongressi ülendati ta 28. juunil 1815 suurhertsogiks.

1816. aasta suvel käis Karl ringreisil Rebbergis, Schwalbachis ja Hildburghausenis. Varsti pärast tagasitulekut haigestus ta kopsupõletikku. Ta suri Neustrelitzis pärast apopleksia käes kannatamist. Tema järglaseks sai tema vanem poeg Georg.

## Abielud ja lapsed

Pärast edutuid katseid abielluda Taani printsessi ja Saksi-Gotha printsessiga abiellus Karl 18. septembril 1768 Darmstadtis oma esimese naise Friederikega, kes oli Georg Wilhelm von Hessen-Darmstadti tütar. Nad said 10 last:

* Charlotte von Mecklenburg-Strelitz (1769–1818)
* Karoline Auguste (1771–1773)
* Georg Karl Friedrich (1772–1773)
* Therese (1773–1839)
* Friedrich Georg Karl (1774–1774)
* Luise (1776–1810)
* Friederike (1778–1841)
* Georg (1779–1860)
* Friedrich Karl (1781–1783)
* Augusta Albertina (1782–1782)

Pärast Friederike surma 1782. aastal abiellus Karl 28. septembril 1784 Darmstadtis tema õe Charlottega. Charlotte suri 12. detsembril 1785 varsti pärast poja Karli sünnitamist.
Friedrich Franz I

**Friedrich Franz I** (10. detsember 1756 Schwerin – 1. veebruar 1837 Ludwigslust) oli alates 1785. aastast Mecklenburg-Schwerini hertsog ja alates 1815. aastast kuni surmani suurhertsog.

## Elulugu

Ta sündis Schwerinis hertsog Ludwigi ja selle naise Charlotte Sophie pojana. Friedrich Franz sai 1785. aastal oma onu Friedrichi järel Mecklenburg-Schwerini hertsogiks.

Pärast Napoleoni sõdu ülendati Friedrich Franz Viini kongressil suurhertsogi seisusse. Koos oma Mecklenburg-Strelitzi nõoga oli ta tuntud ühe reaktsioonilisema Saksa valitsejana. Tema surma järel 1837. aastal sai võimule tema pojapoeg, suurhertsog Paul Friedrich.

## Abielu ja lapsed

1. juunil 1775 abiellus Friedrich Franz Gothas Luisega. Nad said järgmised lapsed:

* Friedrich Ludwig (13. juuni 1778 – 29. november 1819)
* Luise Charlotte (19. november 1779 – 4. jaanuar 1801)
* Gustav Wilhelm (31. jaanuar 1781 – 10. jaanuar 1851)
* Karl August Christian (2. juuli 1782 – 22. mai 1833)
* Charlotte Friederike (4. detsember 1784 – 13. juuli 1840)
* Adolf (18. detsember 1785 – 8. mai 1821)
Hans Egon Engell

**Hans Egon Theodor Otto Martin Engell** (15. november 1897 Hof Selmsdorf – 16. august 1974 Bad Salzdeutfurth) oli Saksamaa poliitik.
Walter Granzow

**Walter Granzow** (13. august 1887 Schönhagen – 3. detsember 1952 Bad Schwartau) oli Saksamaa poliitik.
Oskar Jaakson

**Oskar Jaakson** (1. oktoober 1907 Särevere, Järvamaa – 28. august 1942 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). 
Teda on autasustatud Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärgiga.

## Teenistuskäik
* 26. august 1931 – ülendatud nooremleitnandiks
* 18. veebruar 1936 – teenis 5. Suurtükiväegrupis, ülendatud leitnandiks
* 1. august 1939 – üle viidud Vabariigi Presidendi nooremaks käsundusohvitseriks
Elisabet Borsiin Bonnier

**Gudrun Elisabet Borsiin Bonnier** (12. veebruar 1950 – 21. juuli 2024) oli Rootsi diplomaat.

Aastatel 1998–2003 oli ta Rootsi suursaadik Eestis. 

Elisabet Borsiin Bonnier õppis Lundi ja Uppsala ülikoolis sotsiaalantropoloogiat ja politoloogiat. 

Ta töötas diplomaadina Hiinas, Stockholmis ja New Yorgis ning Viinis OSCE juures. Aastatel 2003–2007 oli ta suursaadik Rootsi alalises esinduses ÜRO juures Genfis. 

Aastatel 2007–2010 oli ta Rootsi suursaadik Iisraelis Tel Avivis. Seejärel sai temast Stockholmis resideeriv suursaadik Iirimaal.

## Tunnustus
* Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk (2003)
* Kaitseväe teenetemärk (2003)

## Viited

## Välislingid
* Betty Ester. Rootsi suursaadik hoiab Eda-Inesele pöialt Õhtuleht, 10. aprill 2000
* Annika Poldre. Rootsi suursaadik Elisabet Borsiin Bonnier: Heaolu eeldus on tasakaal kõiges Maaleht, 6. juuni 2002
* Allar Viivik. Uurimiskeskus Vaba Euroopa nõuab Rootsi saadiku kojukutsumist Õhtuleht, 10. juuni 2003
The All-American Rejects

**The All-American Rejects** on neljaliikmeline USA rokkansambel, mis asutati 1999. Nad on välja andnud 4 stuudioalbumit. Nende debüütalbum "The All-American Rejects" ilmus 2002. aastal.

## Liikmed

*Tyson Ritter – laul, basskitarr, klaver
*Nick Wheeler – kitarr, süntesaator, taustavokaal
*Mike Kennerty – kitarr, taustavokaal
*Chris Gaylor – trummid

## Diskograafia

### Albumid

*"The All-American Rejects" (2002)
*"Move Along" (2005)
*"When the World Comes Down" (2008)
*"Kids in the Street" (2012)
Koknese piiskopilinnus

**Koknese piiskopilinnus** (saksa *Kokenhusen*, *Schloß Kockenhusen*, läti *Kokneses pils*) on varemetes linnus Lätis Kokneses Pērse jõe suubumiskohal Daugavasse, 100 km kaugusel Riiast, Daugava jõge ülemjooksul.

## Ajalugu
Piiskop Alberti ajal, 1209. aastal Koknese puidust muinaslinnuse asemele ehitatud piiskopilinnus oli hiljem Tiesenhausenitele kuulunud vasallilinnus, mille päris Turaida foogt Engelbertus de Tisenhuseni poeg Johann von Tiesenhausen oma naise Sophie kaudu, kes oli lesestunud abielust rüütel Diedrich von Kokenhuseniga. 

Linnus on ehitatud 30 meetri kõrgusele kiilukujulisele künkale, endisele latgalite linnamäele. 1269. aastast läänistati linnus Tiesenhausenidele, kelle kontrolli alla oli linnus kuni 1397. aastani, mil lossi võttis üle Riia peapiiskop.

Viie torni ja eesõuega loss ehitati Riia peapiiskopkonnale, aastatel 1397–1566 oli linnus üks Riia peapiiskopi residentse ning selle kõrvale rajati ka kindlustatud Koknese linn. Koknese linnusest sai üks Riia peapiiskopi õukonna kolmest lossist. Linnus asus olulise kaubatee Daugava paremal kaldal ja Koknese linn oli ka Hansa Liidu liige.

15. sajandi esimesel veerandil, peapiiskop Henning Scharpenbergi valitsemisajal (1424–1448), lossi laiendati ja ehitati massiivne ja kõrge torn - Pikk Henning. 1529 viis Riia peapiiskop Thomas Schöning oma residentsi Raunast üle Koknesesse, Rauna jättis aga koadjuutorile Wilhelm von Hohenzollernile.

Pärast Liivi sõja lõppu sai Koknese linnuspiirkonnast Rzeczpospolita Liivimaa hertsogkonna Võnnu vojevoodkonna Koknese staarostkond.

1628. aastal vallutasid Koknese staarostkonna rootslased ja 1640. ja 1643. aastal kinkis kuningas suured piirkonna valdused Liivimaa kindralsõjakomissarile ja maanõunikule, Riia kodanikule Henrik Strubergile (Heinrich Struberg, aastast 1653 Kroneburgi vabahärra ja Jumprava (*Jungfernhof*) härra Henrik Cronstierna 1602–1678), kes 1676. aastast oli Liivimaa aadlilipkonna ooberst ja hiljem Liivimaa ülemkonsistooriumi ilmalik president. Tema pojalt Koknese valdused 1682. aastal redutseeriti.

1700. aastal alanud Põhjasõja ajal vallutasid Saksimaa ja Poola kuninga, August II Tugeva väed Koknese kindluse, ning kindlus oli ajutiseks peatuspaigaks August II Tugevale.

1965. aastal rajati Aizkraukle juurde Pļaviņase hüdroelektrijaam, mille tamm uputas linnuserajatise vundamendi Daugava ja Pērse jõe vee alla. Linnus, mis enne asus kõrgendikul, asub nüüd jõe kaldal. Sellest ajast tuleb Koknese linnusevaremetes liikudes olla ettevaatlik, sest selle all on ligi 40-meetrine sügavik.

## Vaata ka
*Koknese stiftifoogtide loend

## Viited

## Kirjandus
**"Livonijas piļu attēli no [[Filippo Paulucci|marķīza Pauluči]] albuma"* (*Abbildungen der livländiscen burgen im album des Marquis Paulucci*). (Ieva Ose kommentaaridega) Riia: Läti Ajaloo Instituudi Kirjastus 2008, ISBN 9984824047, lk.124
* lk. 78-79
*Skomantas: Ajaloolised romaanid: *"Nõiutud aare. Jumalate tahe."* (leedu keeles *"Užkeiktas Lobis. Dievų Valia."* tõlkinud Mihkel Loodus), Tiritamm 2008, ISBN 9789985552575

## Välislingid

* Koknese linnuse plaan, 1850
Aizkraukle ordulinnus

**Aizkraukle ordulinnus** (läti *Aizkraukles pils*, saksa *Ascheraden*) on varemetes ordulinnus Daugava jõe ääres Lätis Aizkraukles.

## Ajalugu

1224. aastal piiskop Alberti (surnud 1229) juhtimisel ehitatud linnus oli Liivi ordu Aizkraukle komtuurkonna keskus ja komtuuri residents, 15. sajandi lõpust allus see aga Liivi ordu maamarssalile, keda linnuses esindas linnusekomtuur.

5. märtsil 1279 toimus sealses piirkonnas leedulaste võiduga lõppenud Aizkraukle lahing Liivi ordu vastu, milles hukkus ka maameister Ernst von Ratzeburg.

1577. aastal vallutasid linnuse venelased.

Linnus hävis Rootsi-Poola sõjas ning sellest on järel ainult väike osa loodetornist ja müürist.

8. novembril 1630 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf linnuse kahurväe ooberstleitnant Simon Schultzile (1588–1633) ning sellest ajast kuulus see ja Aizkraukle mõis Schoultz von Ascheradeni aadlisuguvõsa valdustesse. Martin Schultz von Ascheraden (1617–1682) sai 18. aprillil 1674 Rootsi kuningalt Aizkraukle vabahärratiitli ja immatrikuleeriti 1675. aastal nr 58 all Rootsi rüütelkonda vabahärrade Schultz von Ascheradeni (ka Schoultz von Ascheraden) nimega.

## Pilte

Aizkraukles pilsdrupas 2000-04-21.jpg|
Aizkraukles pils drupas 3.jpg|

## Vaata ka
*Aizkraukle muinaslinnus
## Viited

## Kirjandus
**"Livonijas piļu attēli no [[Filippo Paulucci|marķīza Pauluči]] albuma"* (*Abbildungen der livländiscen burgen im album des Marquis Paulucci*). (Ieva Ose kommentaaridega) Riia: Läti Ajaloo Instituudi Kirjastus 2008, ISBN 9984824047, lk.128
* lk. 76-77

## Välislingid

*Aizkraukle ajaloost ja pilt Filippo Paulucci albumist (inglise keeles)
*Aizkraukle ordulinnus 
*Aizkraukle varemed Daugava jõe poolt aastast 1809 pilt Johann Christoph Brotze kogust
*Aizkraukle joonised, 1839 Friedrich Kruse jooniseid
Aizkraukle linnus

**Aizkraukle linnuse** all võidakse mõelda
***[[Aizkraukle muinaslinnus]]t** või 
***[[Aizkraukle ordulinnus]]t**
1974. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

**1974. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused** olid **23**. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 3.–10. veebruarini Sankt Moritzis Šveitsis. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 

## Tulemused

### Mehed

#### [[Slaalom]]




Finaal: 10. veebruar 
Osavõtjaid: 114
Maailmameister 1972: Francisco Fernández Ochoa, Hispaania 
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]




Finaal: 5. veebruar 
Osavõtjaid: 117
Maailmameister 1972: Gustav Thöni, Itaalia
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]




Finaal: 9. veebruar 
Osavõtjaid: 87
Maailmameister 1972: Bernhard Russi, Šveits 
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]




Finaal: 10. veebruar 
Osavõtjaid: 114
Maailmameister 1972: Gustav Thöni, Itaalia
Ametlikud tulemused


### Naised

#### [[Slaalom]]




Finaal: 8. veebruar 
Osavõtjaid: 62
Maailmameister 1972: Barbara Ann Cochran, USA
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]




Finaal: 3. veebruar 
Osavõtjaid: 65
Maailmameister 1972: Marie-Therese Nadig, Šveits
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]




Finaal: 7. veebruar 
Osavõtjaid: 50
Maailmameister 1972: Marie-Therese Nadig, Šveits
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]




Finaal: 8. veebruar 
Osavõtjaid: 62
Maailmameister 1972: Annemarie Moser-Pröll, Austria
Ametlikud tulemused


## Medalid






## Välislingid

* MM-i tulemused FIS-i kodulehel
1978. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

**1978. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused** olid **25**. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 29. jaanuarist 15. veebruarini Garmisch-Partenkirchenis Saksa FV-s. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). 

## Tulemused

### Mehed

#### [[Slaalom]]


  

Finaal: 5. veebruar 
Osavõtjaid: 102
Maailmameister 1976: Piero Gros, Itaalia
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]


 

Finaal: 2. veebruar 
Osavõtjaid: 104
Maailmameister 1976: Heini Hemmi, Šveits
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]


 

Finaal: 29. jaanuar 
Osavõtjaid: 70
Maailmameister 1976: Franz Klammer, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]




Finaal: 5. veebruar 
Osavõtjaid: 70
Maailmameister 1976: Gustav Thöni, Itaalia
Ametlikud tulemused


### Naised

#### [[Slaalom]]


 

Finaal: 3. veebruar 
Osavõtjaid: 74
Maailmameister 1976: Rosi Mittermaier, Saksa FV
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]


 

Finaal: 4. veebruar 
Osavõtjaid: 76
Maailmameister 1976: Kathy Kreiner, Kanada
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]


 

Finaal: 1. veebruar 
Osavõtjaid: 56
Maailmameister 1976: Rosi Mittermaier, Saksa FV
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]


 

Finaal: 4. veebruar 
Osavõtjaid: 58
Maailmameister 1976: Rosi Mittermaier, Saksa FV
Ametlikud tulemused


## Medalid






## Välislingid

* MM-i tulemused FIS-i kodulehel
1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

**1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused** olid **27**. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 28. jaanuarist-7. veebruarini Schladmingis Austrias. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele, kui naistele). 

## Tulemused

### Mehed

#### [[Slaalom]]


 

Finaal: 7. veebruar 
Osavõtjaid: 85
Maailmameister 1980: Ingemar Stenmark, Rootsi
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]


  

Finaal: 3. veebruar 
Osavõtjaid: 95
Maailmameister 1980: Ingemar Stenmark, Rootsi
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]


  

Finaal: 6. veebruar 
Osavõtjaid: 58
Maailmameister 1980: Leonhard Stock, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]


  

Finaal: 1. veebruar 
Osavõtjaid: 75
Maailmameister 1980: Phil Mahre, USA
Ametlikud tulemused


### Naised

#### [[Slaalom]]


  

Finaal: 5. veebruar 
Osavõtjaid: 76
Maailmameister 1980: Hanni Wenzel, Liechtenstein
Ametlikud tulemused


#### [[Suurslaalom]]


  

Finaal: 2. veebruar 
Osavõtjaid: 47
Maailmameister 1980: Hanni Wenzel, Liechtenstein
Ametlikud tulemused


#### [[Kiirlaskumine]]


    

Finaal: 5. veebruar 
Osavõtjaid: 39
Maailmameister 1980: Annemarie Moser-Pröll, Austria
Ametlikud tulemused


#### [[Alpi kahevõistlus]]




Finaal: 28. jaanuar ja 31. jaanuar 
Osavõtjaid: 
Maailmameister 1980: Hanni Wenzel, Liechtenstein
Ametlikud tulemused


## Medalid






## Välislingid

* MM-i tulemused FIS-i kodulehel
Anastassija Prõhhodko

**Anastassija Kostjantinõvna Prõhhodko** [prõhh'otko] (ukraina keeles Анастасія Костянтинівна Приходько, vene keeles Анастасия Константиновна Приходько; sündinud 21. aprillil 1987 Kiievis) on ukraina levilaulja. 

Prõhhodko hääleliik on kontraalt. Tema repertuaaris on valdavad minoorsed rahvamuusika sugemetega laulud.

Ta võitis 2007 Vene Tähevabriku konkursi. 

Prõhhodko esindas Venemaad 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, saavutades 11. koha. Tema salvestatud Eurovisiooni võistluslaul "Mamo" jõudis 30 esitatuma laulu sekka Läti, Ukraina ja Venemaa raadiotes. Samuti oli ta Soomes internetist alla laaditud laulude edetabelis 22. kohal. 

## Viited

## Välislingid
*Prõhhodko koduleht
*Venemaad esindab Eurovisioonil kiievlanna, ERR-i uudised, 8.03.2009
Chinụa Achebe

**Chinụa Achebe** (**Albert Chinụalụmọgụ Achebe**; 16. november 1930 – 22. märts 2013) oli Nigeeria kirjanik. 

Achebet peetakse tänapäevase Nigeeria kirjanduse rajajaks. Tal oli omapärane kohalikule traditsioonile tuginev stiil, mis sisaldas rahvajutte ja vanasõnu.

Ta kirjutas inglise keeles, kuid tema emakeel oli ibo keel. Tema romaanid keskenduvad ibo ühiskonna traditsioonidele, kristlikele mõjudele ning väärtuste konfliktidele koloniaalajastul ja pärast seda. Tema esikromaan "Kõik vajub koost", mis ilmus 1958. aastal, on kujunenud Aafrika kirjandusklassikaks. Lisaks romaanidele ilmus temalt lühijutte, luulet, lasteraamatuid ja esseekogumikke.

Ta oli aktiivne Biafra iseseisvuse pooldaja. Biafra iseseisvuse ajal 1967–1970 reisis ta Euroopas ja Ameerikas ning palus oma rahvale abi, mida aga ei tulnud. Pärast seda, kui Nigeeria oli uuesti vallutanud Biafra, osales Achebe mõnda aega poliitikas, kuid pettus selles korruptsiooni ja elitismi tõttu, mis sel ajal Nigeeria poliitikas lokkas. Ta elas mitu aastat vahepeal USA-s.

1990. aastast elas ta taas USA-s. Ta oli New Yorgi Bard College'i professor. 1990. aastal jäi ta autoõnnetuse tagajärjel puusadest allapoole halvatuks.

## Tunnustus
* 2007 – Bookeri auhind

## Romaanid
* "Things Fall Apart", 1958, eesti keeles "Kõik vajub koost" (2018, tõlkinud Heili Sepp)
* "No Longer at Ease", 1960
* "Arrow of God", 1964
* "A Man of the People", 1966
* "Chike and the River", 1966
* "Anthills of the Savannah", 1988

## Välislingid
*http://www.postcolonialweb.org/achebe/achebeov.html
*http://www.kirjasto.sci.fi/achebe.htm
*http://www.guardian.co.uk/books/2007/jul/10/chinuaachebe
*Chinua Achebe, African Literary Titan, Dies at 82. The New York Times, 22. märts 2013
Move Along

**"Move Along"**  on ansambli The All-American Rejects teine album. See ilmus 2005. aasta juulis. Album püsis Billboard 200 edetabelis üle saja nädala.

## Lood
#"Dirty Little Secret" – 3:13
#"Stab My Back" – 3:10
#"Move Along" – 4:00
#"It Ends Tonight" – 4:04
#"Change Your Mind" – 3:40
#"Night Drive" – 3:23
#"11:11 PM" – 3:04
#"Dance Inside" – 4:00
#"Top of the World" – 3:25
#"Straitjacket Feeling" – 3:37
#"I'm Waiting" – 3:34
#"Can't Take It" – 2:52
#"Night Drive" (acoustic) (UK bonus track) – 3:48
#"Eyelash Wishes" (UK bonus track) – 4:09
Komarovo

**Komarovo** (soome Kellomäki) on alev Venemaal Peterburi haldusalas Kurortnõi rajoonis. Piirneb läänes Zelenogorski ja idas Repinoga.

## Ajalugu
Pärast Soome iseseisvumist Venemaast 1917. aastal kuulus Viiburi kubermangu Terijoki valda kuulunud Kellomäki küla Soome Vabariigile, kuid Soome kaotas Karjala kannase alad 1940. aastal pärast Talvesõda NSV Liiduga.

Pärast ajutist territooriumi hõivamist Jätkusõja käigus (aastail 1941–1944) oli Soome sunnitud sõja kaotamise järel uuesti loobuma 1944. aastal Karjala kannase aladest (sh Kellomäki külast) NSV Liidu kasuks.

## Nimemuutus
1948. aastani kandis nime *Kellomäki*. Nimetati seal elanud botaaniku, NSV Liidu Teaduste Akadeemia presidendi Vladimir Komarovi auks Komarovoks.

## Tähelepanuväärsused
Komarovos asuvad peamiselt suvilad. 2001. aastal oli Komarovos 1100 elanikku.

Asub Peterburi kesklinnast umbes 40 km kaugusel ning pärast Peterburi – Viiburi raudtee valmimist 1870. aastal sai ta Peterburi elanike puhkekohaks, 1916. aastal oli külas umbes 800 suvilat ja seal viibis ka juveliir Peter Carl Fabergé.

Pärast Teist maailmasõda olid asulas Leningradi Kirjandusfondi puhkemajad, kus elas enne surma Anna Ahmatova, kes on sinna ka maetud 1966. aastal.
Komarovos on elanud ka akadeemik Dmitri Lihhatšov, näitleja Innokenti Smoktunovski, heliloojad Vassili Solovjov-Sedoi ja Dmitri Šostakovitš, teatrilavastaja Georgi Tovstonogov ning kirjanikud Daniil Granin ja Jevgeni Švarts.

## Viited

## Välislingid
* Komarovo koduleht
* Olev Remsu. Kodunt kaugel. Suurlinna tunne. Eesti Raamat, 2008. 
* 'Their Fate Has Been Decided': Monuments Of Russia's Silver Age Vanish From Environs Of St. Petersburg [Nende saatus on otsustatud": Peterburi ümbrusest kaovad Venemaa hõbedase ajastu mälestusmärgid.] RFE/RL, 17. juuli 2023
Kuldhänilane

**Kuldhänilane** (*Motacilla citreola*) on linnuliik västriklaste sugukonnast västriku perekonnast.

Kõige lähedasem liik talle on hänilane, kellega kuldhänilane kipub ristuma. Praegu liigitatakse nad kaheks liigiks, aga see teema on vaidlusalune.

## Levila

Kuldhänilane on levinud Euraasias Ida-Euroopast kuni Mandžuuria, Ida-Hiina ja Himaalajani. Talvitub Aasias, sageli mägedes. Tänapäeval laieneb levila lääne suunas.

Eestis, nagu mitmel Euroopa  maal, on kuldhänilane uustulnuk: teda on siin kohatud alates 1990. aastatest. 21. sajandi algul on kuldhänilane Eestis harv haudelind, kelle pesitsusaegne arvukus viimase hinnangu järgi on vahemikus 40–80 paari.

## Välimus

Tema üldpikkus on 15–17 cm. Kuldhänilane meenutab välimuselt nii hänilast kui ka linavästrikku, kellega samasse perekonda ta kuulub. Häälitsused sarnanevad hänilase häälega. Nagu teistel västrikel, nii ka kuldhänilasel on pikk pidevalt võnkuv saba.

Vanal isaslinnul on sidrunkollane pea ja alapool, hall selg ja kuklal must poolkaelus. Talvesulestikus on kollane alapool segatud valgega, pea on pruunikas kollase ribaga üle silma.

## Elupaik
Kuldhänilane asustab soist avamaastikku: soid, niite, luhti ja tundraid. Ta pesitseb maapinnal ja toitub putukatest. Kurnas on 4–5 täpilist muna.

## Viited

## Välislingid
*
Jõgivästrik

**Jõgivästrik** (*Motacilla cinerea*) on linnuliik västriklaste sugukonnast västriku perekonnast.

## Süstemaatika
Liigi kirjeldas inglise ornitoloog Marmaduke Tunstall 1771. aastal. Carl von Linné käsitles liiki nimetuse all *Motacilla boarula*.

## Levila
Jõgivästrik on levinud katkeliselt Euraasias, Aafrikas ja Madagaskaril. Oma levila pehmema kliimaga aladel, näiteks Lääne-Euroopas, on ta paigalind, kuid põhja- ja idapoolsed populatsioonid rändavad Aafrikasse, Lõuna-Aasiasse ja Paapua Uus-Guineale.

Eestis on jõgivästrik korrapäratu ja juhuslik haudelind.

## Välimus
Jõgivästrik on Euroopa västrike seas kõige lühemate jalgade ja kõige pikema sabaga. Ta üldpikkus on 17–20 cm. Kõigis sulestikes on iseloomulik hall selg. Enamikus sulestikes on ka ere rohekaskollane päranipuala. 
Käitumiselt sarnaneb linavästrikuga: jookseb samamoodi nobedalt ja kõigutab saba koos tagakehaga üles-alla. Kutsehüüd on linavästrikust teravakõlalisem *tzit* või *tzi-tit*. Jõgivästriku laul on kutsehüüdude jada.

## Elupaik
Jõgivästrik elab selgeveeliste ja kiirevooluliste jõgede, ojade, kärestike ja koskede ääres.

## Pesitsemine

Pesa rajab kalju või kivide vahelistesse tühemikesse, jõekalda rohttaimestikku või mõne muu varje alla. Kurnas on 3–6 muna.

**Pesitsemine Eestis**

Pesitsusajal on jõgivästrikku kohatud põhiliselt Lääne-Eestis. Liigi esmakordne pesitsemine tehti kindlaks 1975. aastal Lahemaal Nõmmeveskil Valgejõe kärestikulises kohas. 19. sajandi lõpus vaadeldi teda Hellenurmes Tartumaal. 20. sajandil kuni esimese pesa leiuni Lahemaal oli juhuvaatlusi Tartumaal, Harjumaal, Virumaal ja Saaremaal.

## Toitumine
Jõgivästriku toiduks on putukad, keda püüab jõekividelt, ojadest ja kaljudelt.

## Viited

## Välislingid
*
Taigakiur

**Taigakiur** (*Anthus hodgsoni*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast. Taigakiur on Aasia liik. Taigakiuru teaduslik nimetus on pühendatud Briti ornitoloogile Brian Houghton Hodgsonile.

## Levila
Pesitsusajal on taigakiur levinud kirdepoolseimast Euroopast, Siberist, Kesk-Aasia põhjaosast ja Himaalaja regioonist läbi Hiina kuni Korea ja Jaapanini. Talvitub laialdaselt Aasia lõunaosas Indiast kuni Kagu-Aasia ja Filipiinideni.

Taigakiur on Eestis eksikülaline.

## Välimus
Taigakiuru üldpikkus on umbes 15&nbsp;cm. Ta on metskiurust väiksem ja oliivrohelisema seljaga, tema kõrvaala hele ja tume laik eristuvad selgemini kui metskiurul. Kutsehüüd on "*tsiip*".

## Elupaik
Taigakiur asustab avamaastikku, elupaiga valiku poolest sarnaneb metskiuruga.

## Pesitsemine
Ta pesitseb maist juulini. Samblast ja rohust koosneva kausja pesa rajab maapinnale mätta või võsa varju. Kurnas 3–5, tavaliselt 4 muna. 
Aastas pesitseb tavaliselt kaks korda.

## Viited

## Välislingid
*
Tõmmu-linavästrik

**Tõmmu-linavästrik** (*Motacilla alba yarrellii*) on linavästriku alamliik. Ta on levinud Briti saartel ja nendega piirneva Mandri-Euroopa rannikul. Tõmmu-linavästrik on Eestis eksikülaline.
Joosu vald

**Joosu vald** (saksa keeles *Waimel-Neuhof*) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas.

Vald loodi 1866. aastal.

Aastal 1883 oli valla hingekirjas 627 elanikku ning valla territooriumil asus 27 talu. Aastal 1891 Joosu vald likvideeriti ning territoorium läks uue Aleksandri valla alla.

Joosu vallakohtu fondis leidub viis aastatest 1859–1874 ja 1877–1888 pärinevat protokolliraamatut.

## Välislingid
* Joosu vallakohtust
Randkiur

**Randkiur** (*Anthus petrosus*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.

## Levila
Randkiur pesitseb Euraasia ja Põhja-Ameerika mäestikes, kaljusaartel ja kaljustel rannikutel. Talvitub Põhja-Ameerika lõunaosas, Kesk-Ameerikas ja Vahemere maades, Ees-Aasias, Indohiinas, Lõuna- ja Ida-Hiinas, Koreas ja Jaapanis.

Eestis on randkiur haruldane läbirändaja rannikul ja üliharuldane pesitseja mõnel kaljusel või kivisel saarekesel.

## Välimus
Randkiur sarnaneb metskiuruga, kellest on veidi suurem. Randkiuru üldpikkus on 15,5–17 cm. Ta on üldvärvuselt tume. Jalad on mustad või tumelillakad. Kuna ta on sulestiku poolest varieeruv, on teda mägikiurust raske eristada.

## Pesitsemine
Randkiur on Eestis haruldane haudelind, tema arvukust hinnatakse 5–10 paarile.

Liigi esmakordne pesitsemine tehti kindlaks 1961 Vaika saartel Vilsandi looduskaitsealal. Kurnas leidub 4–6 hallikasrohelist paljude mustade laikudega muna. Pojad saavad lennuvõimeliseks juuni lõpul – juuli algul. Randkiur saabub meile märtsis ja lahkub oktoobris.

## Viited

## Kirjandus
* "Loomade elu", 6. kd, lk 357–358.

## Välislingid

*
Mongoolia kiur

**Mongoolia kiur** (*Anthus godlewskii*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.

Ta arvatakse kõige vähem ohustatud lindude hulka.

## Süstemaatika
Esimesena kirjeldas mongoolia kiuru Władysław Taczanowski 1876. aastal. Mongoolia kiuru on käsitletud nõmmekiuru alamliigina.

## Levila
Mongoolia kiur on taimtoiduline rändlind, kes pesitseb Lõuna-Siberis, Mongoolias, Mandžuurias ja Tiibetis ning talvitub Lõuna-India ja Sri Lanka madalikel avamaastikul. Eestis on ta eksikülaline. Soomes on teda alates 10. oktoobrist 1974 kohatud 16 korda.

## Välimus
Mongoolia kiur on suur kiur, 15,5–17 cm pikk ja 25–29 g raske. Väliselt meenutab ta niidukiuru, kes on mongoolia kiurule kõige lähedasem liik ja kellega teda on lihtne segi ajada. Lisaks nad ka talvituvad samas piirkonnas. Mongoolia kiur on veidi väiksem, lühemate jalgadega ja lühema tumeda nokaga. Ta on pealtpoolt pruun tumedate triipudega ja altpoolt kahvatu. Mõlemad sugupooled on sama värvi.
Mongoolia kiur laulab lennul. Kutsehüüd on iseloomulik "pšii", natuke kõrgema tooniga kui niidukiurul.

## Elupaik ja toitumine
Elab kuivadel kivistel kõrgendikel ja mäekülgedel. Toitub selgrootutest ja seemnetest.

## Pesitsemine
Mongoolia kiur teeb pesa maa peale. Selles on 3–5 muna, mida emaslind haub 12–14 päeva.

## Viited

## Välislingid
*
Joosu mõis

**Joosu mõis** (saksa keeles *Waimel-Neuhof*) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Põlva maakonda Põlva valda.

## Ajalugu
Joosu mõis eraldati 1731. aastal Väimela mõisast. Mõis on kuulunud Mülleritele, Brömsenitele ja Budbergidele. Oma lapsepõlve on veetnud mõisas ka Ferdinand von Wrangell.

Esimeseks omanikuks oli major Gotthard Johann von Müller.

1759. aastal ostis mõisa leitnant Bernhard von Helmsersen.

1766 müüdi edasi major Robert von Brömsenile.

1774. aastal sai omanikuks Justus Johann Ludwig Briesemann.

1784 ostis mõisa kindralleitnant (kindralporutšik) Ferdinand Magnus von Freymann.

Kui von Freymanni tütar Dorothea Margarethe abiellus aastal 1799 Hurmi mõisniku kaptenmajor Peter von Wrangelliga, läks mõis Wrangellidele.

1809. aastal ostis mõisa major Leonhard von Budberg.

1850. aastal sai omanikuks major Konstantin von Budberg.

1853. aastal müüs ta mõisa meditsiinidoktor Otto Georg von Rückerile.

1857 ostis mõisa leitnant Friedrich von Möller.

1895 päris mõisa tema poeg Georg von Möller.

1908 ostis mõisa Leonhard von Roth.

1916. aastal ostis mõisa Rudolf Schultz.

## Mõisakompleks

18. sajandi lõpus rajati pikk ühekorruseline poolkelpkatusega varaklassitsistlik ning baroksete sugemetega härrastemaja. Peahoone saali laed olid kaunistatud geomeetrilise ornamendiga. Härrastemaja esise väljaku äärde rajati ait ning tall-tõllakuur.

Kaua aega tühjana seisnud härrastemaja on mitmest kohast varisenud. Majandushoonetest on säilinud ait.


Pilt:Joosu Waimel-Neuhof manor park 01.jpg|Allee Joosu mõisa pargis (2010)
Pilt:Joosu Waimel-Neuhof manor park 02.jpg|Joosu mõisa park (2010)
Pilt:Joosu Waimel-Neuhof manor avenue.jpg|Mõisa juurde viiv puiestee (2010)


## Välislingid

* Joosu mõisast Eesti mõisaportaalis
Niidukiur

**Niidukiur** ehk **stepi-niidukiur** (*Anthus richardi*, ka *Anthus novaeseelandiae richardi*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.

## Levila
Niidukiur on levinud Aasia lõuna- ja idaosas ning Malai saartel. Pesitseb Lõuna-Siberis, Mongoolias, Kesk-Aasia osades ja Hiina põhja-, kesk- ja idaosas. Talvitub India subkontinendil, Kagu-Aasias ja Hiina lõunaosas; veel rohkem lõunas on teda kohatud Sri Lankal, Singapuris ja Kalimantani põhjaosas. Ta on hõre läbirändaja Koreas ja Jaapanis. 
Väike osa populatsioonist liigub regulaarselt sügiseti lääne suunas, ja nõnda on niidukiure kohatud enamikus Euroopa riikides, Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas. Euroopas kohatakse niidukiure tavaliselt septembri ja novembri vahel rannikualadel, harva kevadel.

Eestis on ta eksikülaline, keda on kohatud peamiselt Saaremaal Sõrve poolsaarel.

## Välimus
Niidukiur on kiuru perekonnas üks suuremaid liike. Ta on põldlõokesesuurune püstise kehahoiaku ja pikkade jalgadega sale lind, üldpikkusega 17–20 cm ja kaalub 25–36 g. 
Ta sarnaneb väga mongoolia kiuruga, kuid niidukiurul on pikem nokk, pikemad jalad ja saba, pikem ja sirgem tagavarba küünis, sabal rohkem valget ja ülapoolel vähem triibustust. Niidukiur on nõmmekiurust suurem, jalad ja saba on pikemad, nokk on jämedam, valjasriba ebamääraselt hele ja silmatriip silma ees ähmasem. 
Niidukiuru ülapool on peamiselt pruun ja alapool hele, seljal ja rinnal on tume triibustus. Saba äärmised tüürsuled on valged. Pea sulestikus on iseloomulikud hele valjasriba ja kulmutriip ning tume silmatriip, haberiba ja lõuariba. Tiival on kaks vööti, mis on moodustunud keskmiste ja suurte kattesulgede heledatest tippudest. 
Niidukiuru lend on jõuline ja lainjas, lennul häälitseb koduvarblaselaadselt "*psriup*". Laulab lennul, laul koosneb korduvatest üksluistest siutsuvatest või sirtsuvatest häälitsustest.

## Elupaik
Niidukiur asustab avamaastikku, eriti lauskmaa madalikke. Elab steppides ja kultuurmaastikul.

## Pesitsemine
Pesa ehitab maapinnale rohupuhma varju, pesa koosneb rohust ja samblast.

## Toitumine
Niidukiur on putuktoiduline. Ta toitub peamiselt maapinnal, kuid võib teha ka lühikesi lende putukate püüdmiseks.

## Viited

## Välislingid
*
Tilsi mõis

**Tilsi mõis** (saksa keeles *Tilsit*) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Põlva valda Põlva maakonnas.

## Ajalugu
Tilsi mõis eraldati Väimela mõisast 1749. aastal. Alates 1833. aastast kuulus mõis Rothidele. Nende omandusse jäi see 1919. aasta võõrandamiseni.

## Mõisaansambel
18. sajandil alustati härrastemaja rajamist. Pikk ühekorruseline puidust peahoone valmis mitmes järgus. 19. sajandi teisel poolel sai hoone oma lõpliku pikkuse ja kuju. Kaks kolmnurkviiludega eenduvat külgrisaliiti ilmestavad Tilsi mõisa peahoone fassaadi. Härrastemaja keskel asuva sissepääsu ees on väike veranda. 1921. aastal asus endises härrastemajas lastekodu. 1978. aastast on hoone seisnud ilma kindla kasutuseta.

Tilsi Pikkjärve ja tee vahelisel alal paiknesid mõisa kõrvalhooned ja väike park. Vanalt Tartu-Võru maanteelt viis Tilsisse 3 kilomeetri pikkune tee. Selle viimased mõnisada meetrit olid kujundatud peahoone keskteljele viiva sirge sihiteena. Härrastemaja ees asus auring ning seda eraldas maanteest tuulelippudega kaunistatud historitsistlik värav.

Säilinud on väravaehitis ja ümberehitatud kujul ka mitu kõrvalhoonet.

## Välislingid
*Tilsi mõis Laheda vallavalitsuse kodulehel
*Tilsi mõis Eesti mõisaportaalis
Allüülne ümbergrupeering

**Allüülne ümbergrupeering** ehk **allüülne isomerisatsioon** on orgaaniline reaktsioon, milles allüülse ühendi funktsionaalrühm nihkub asendist 1 asendisse 3 ja samaaegselt nihkub kaksikside vastassuunas järgmiste süsiniku aatomite vahele. 

C=C–C-Y    Y-C–C=C

Allüülse ümbergrupeeringuga tuleb arvestada paljude orgaaniliste reaktsioonide korral (eriti happelise komponendi olemasolul). Keemilise reaktsiooni käigus või kuumutamisel (ka toatemperatuuril seismisel) võivad allüülsed ühendid kergesti isomeriseeruda, sest termodünaamiline kontroll viib stabiilsema isomeeri moodustumisele. Näiteks isopreeni hüdrokloorimisel moodustub tertsiaalne kloriid 3-kloro-3-metüül-1-buteen, mis protsessi käigus või seismisel või fraktsioneerimisel kergesti isomeriseerub kuni tasakaalu seguni, milles toatemperatuuril on 90% stabiilsemat primaarset isomeeri – prenüülkloriidi. 

СН2=С(СН3)–СН=СН2 +  HCl   → CH3–CCl(СН3)-СН=CH2  →  CH3–С(СН3)=СН–CH2–Cl 

Nukleofiilse asenduse korral S<sub>N</sub>1 reaktsiooni tingimustes moodustub karbokatioonne intermediaat, mis edasi võib anda nukleofiiliga isomeerse produkti – nimetatakse seda **S<sub>N</sub>1<sup>'</sup> asendusreaktsiooniks**. Näiteks 1-kloro-3-metüül-2-buteen annab asendusreaktsioonis tertsiaarse alkoholi 3-metüül-2-buten-1-ooli (85%):

CH3–С(СН3)=СН–CH2–Cl  +  H2O  →  CH3–СOH(СН3)-СН=CH2 

Võimalik on ka nukleofiili otsene atakk asendisse 3 samaaegse lahkuva rühma elimineerumisega asendist 1 – see on  **S<sub>N</sub>2<sup>'</sup> asendusreaktsioon**. See saab toimuda steerilise takistuseta allüülse ühendi ja tugeva nukleofiili korral. Näiteks:

CH3–CH=СН–CH2–Cl  +  NaOH  →  CH3–CHOH–СН=CH2

## Vaata ka
*Allüülsed ühendid
Ben Okri

**Ben Golden Emuobowho Okri** (sündinud 15. märtsil 1959) on Nigeeria luuletaja ja proosakirjanik. 

Tema teoseid on sageli liigitatud maagiliseks realismiks, ent autor ise on sellist määratlust eitanud. 1991. aastal anti talle romaani "Näljutatud tee" ("The Famished Road", e.k. 1998) eest Bookeri auhind. Eesti keeles on temalt ilmunud veel ka romaanid "Jumalaid hämmastades" ("Astonishing the Gods", e.k. 2012) ja "Vabadusekunstnik" ("The Freedom Artist", e.k. 2019) ning luulekogu "Aafrika eleegia" ("An African Elegy", e.k. 2014).

Ta kirjutab inglise keeles. 

## Tunnustus

* 1987 Rahvaste Ühenduse kirjandusauhind 
* 1988 The Guardiani ilukirjandusauhind
* 1991 Bookeri auhind 
* 1993 Chianti Ruffino-Antico Fattore rahvusvaheline kirjandusauhind 
* 1994 Premio Grinzane Cavour 
* 1995 Crystal Award 
* 2000 Premio Palmi 
* 2001 Briti impeeriumi ordu ohvitser (Officer of the Order of the British Empire, lühendtähistus: OBE)

## Teosed

* *Flowers and Shadows* (romaan); Longman, 1980
* *The Landscapes Within* (romaan); Longman, 1981
* *Incidents at the Shrine* (romaan); Heinemann, 1986
* *Stars of the New Curfew* (lühijutud); Secker & Warburg, 1988
* "Näljutatud tee", romaan (*The Famished Road*; Cape, 1991); Kupar, 1998, tlk. Anne Lange; ISBN 9985611594
* "Aafrika eleegia", luuletused (*An African Elegy*; Cape, 1992); Allikaäärne, 2014, tlk. Mathura; ISBN 9789949951314
* *Songs of Enchantment* (romaan); Cape, 1993
* "Jumalaid hämmastades", romaan (*Astonishing the Gods*; Phoenix House, 1995); Allikaäärne, 2012, tlk. Mathura; ISBN 9789949918539
* *Birds of Heaven*; Orion, 1995
* *Dangerous Love* (romaan); Phoenix House, 1996
* *A Way of Being Free* (esseed); Phoenix House, 1997
* *Infinite Riches* (romaan); Phoenix House, 1998
* *Mental Fight* (luuletused); Phoenix House, 1999
* *In Arcadia* (romaan); Weidenfeld & Nicolson, 2002
* *Starbook* (romaan); Rider, 2007
* *Tales of Freedom* (lühijutud); 2009
* *The Age of Magic* (romaan); Head of Zeus, 2014
* *The Freedom Artist* (romaan); Head of Zeus, 2019
Amos Tutuola

**Amos Tutuola** (20. juunil 1920 Abeokuta – 8. juuni 1997 Ibadan) oli Nigeeria (joruba) kirjanik.

Ta sündis kristlike kakaokasvatajate peres. Ta sai kuus aastat kooliharidust ja asus 1939. aastal tööle sepasellina. Aastatel 1942–1945 töötas ta mehaanikuna Royal Air Force'is.

Ta kirjutas inglise keeles. Tema esimene romaan "The Palm-Wine Drinkard" ('palmiveinijoodik') tugines joruba mütoloogiale ja oli kirjutatud vigases inglise keeles. Romaani tõi Euroopas laiema avalikkuse ette luuletaja Dylan Thomas. 

## Teosed
* "Palmiveinijoodik" (*The Palm-Wine Drinkard*, 1946, avaldatud 1952, eesti keeles 2015)
* *My Life in the Bush of Ghosts (1954)
* *The Brave African Huntress* (1958)
* *Simbi and the Satyr of the Dark Jungle* (1962)
* *Feather Woman of the Jungle* (1962)
* *Ajaiyi and his Inherited Poverty* (1967)
* *The Witch Herbalist of the Remote Town* (1981)
* *Yoruba Folktales* (1986)
* *Pauper, Brawler and Slanderer* (1987)
* *The Village Witch Doctor and Other Stories'' (1990, jutustused)
Selitamine

**Selitamine** ehk **selitus** on veepuhastusvõte, millega veest vabastatakse (setitatakse) heljum. 

Selitamine toimub harilikult peaaegu seisva veega mahutis. 

Enamasti tahked osakesed koondatakse koagulantide abil.

## Vaata ka
*Setitamine

## Kirjandus
* Keskkonnasõnaraamat 2004
Vladislav Hovalõg

**Vladislav Tovarištštajevitš Hovalõg** (vene keeles Владислав Товарищтайевич Ховалыг, tõva keeles Владислав Товарищтай оглу Ховалыг; sündinud 24. detsembril 1967) on Tõva poliitik, alates 7. aprillist 2021 Tõva Vabariigi juhi ajutine kohusetäitja ja 28. septembrist 2021 Tõva Vabariigi juht.

2008–2018 oli ta Tõva pealinna Kõzõli linnapea ja 2007–2008 Tõva maa ja omandisuhete minister. 
2018–2021 kompanii «Тываэнергосбыт» peadirektor.

## Isiklikku
Hovalõg on abielus, tal on kaks poega.

## Välislingid
*Foto
Kasvatus

**Kasvatus** on Peeter Põllu järgi
“*teadlik sihipärane tegevus*, mis vanema põlve poolt ette võetakse, et viia arenemisele kasvava põlve kehalisi ja vaimlisi jõude nende väärtuste alalhoidmise ja täiendamise sihis, milles peitub üksiku ja kogu inimkonna elu-eesmärk".

## Välislingid

* Kodukoha põhimõte õppe- ja kasvatustöös, Kasvatus nr 1 1936
Šerig-ool Ooržak

**Šerig-ool Dizižikovitš Ooržak** (Шериг-оол Дизижикович Ооржак; sündinud 24. juulil 1942) on Tõva poliitik, Tõva Vabariigi president 1992—2007. 1990–1992 oli ta Tõva ANSV ministrite nõukogu esimees.