open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Biplaan

**Biplaan** on fikseeritud tiibadega lennuk, mille üks tiib asub teise tiiva kohal.

Vendade Wrightide sooritatud maailma esimesel aerodünaamiliselt juhitava lennu lennumasinal oli samuti biplaanile omane tiibade asetust. Biplaan oli valitsev lennukikonstruktsioon lennunduse algusaastatel. Kuigi biplaani struktuur on monoplaani omast lihtsam, on üksteise kohal asetsevate tiibade rindtakistus õhuvoolus suurem. Arenev lennukiehitus, paremad teadmised aerodünaamikast ja paremad ehitusmaterjalid tõrjusid biplaanlennukikonstruktsiooni lennunduses tagaplaanile 1930. aastate lõpuks.

## Ülevaade
Biplaani kaks teineteise kohal asetsevat tiiba tekitavad väikestel lennukiirustel suuremat tõstejõudu võrreldes monoplaaniga. Mõlemad tiivad tekitavad tõstejõudu, kuid see ei ole kaks korda suurem kui sarnase konstruktsiooniga ühetiivalisel lennukil. Teineteise kohal asetsevad tiivad mõjutavad üksteist. Näiteks biplaanil, mille tiiva külgsuhe on 6 ja tiibade vaheline kaugus on tiiva üks kõõlu jagu, tekitab tiivaulatus umbes 20% rohkem tõstejõudu kui sama külgsuhtega ühetiivaline lennuk.

Tavaliselt on biplaani alumine tiib kinnitatud lennuki kere külge ning ülemine tiib on kinnitatud kere kohale. Eleroonid ehk kaldtüürid võivad olla mõlemal tiival, kuid tagatiivaga on tavaliselt varustatud ainult alumine tiib. Tiivad on omavahel kere suhtes sümmeetriliselt kinnitatud tugedega ning diagonaalsete pingutustrossidega või eriliste profileeritud teraslehtpingutitega.

### Eelised ja puudused
Biplaani peamine eelis monoplaani ees on võimalus saavutada lennuki konstruktsiooni suur jäikus väiksema kaalu ja mõõtmete juures. Biplaanlennuki kandepindadele saab anda lihtsamalt suure jäikuse, sest kaks tiiba toimivad teineteise suhtes suurema ruumilise n-ö karptarindina ning seetõttu on võimalik kasutada tiibade konstruktsioonis vähem materjali ja ehitada kergem lennumasin. Biplaanid on aeglasemad kui monoplaanid, sest nende aerodünaamiline kogutakistus on kõikvõimalike pingutite ja tugede tõtt suur. Biplaani tiibade väike pinnakoormus ja üksteise kohal paiknevus annavad ka väiksema tõenäosuse sattuda pöörisesse, sest selliste lennukite varisemiskiirus on väiksem. Biplaaniga on võimalik monoplaanist väiksemas õhuruumis manööverdada, samuti vajab biplaan maandumiseks ja õhkutõusmiseks lühemat rada.

### Tiiva astmeline paigutus
Biplaani tiivad olid algupäraselt täpselt üksteise kohal. Paljudel biplaanidel paiknevad tiivad astmeliselt üksteise kohal. Positiivseks astmelisuseks nimetatakse olukorda, kus ülemine tiib asetseb alumise suhtes eespool. Selline astmelisus aitab suurendada kogutõstejõudu, vähendades kahe tiiva omavahelist aerodünaamilist mõju. Samuti paigaldatakse alumise tiiva esiserv ettepoole ülemise tiiva esiservast (negatiivne astmelisus). Enamasti kasutatakse positiivse astmelisusega konstruktsioone, kuna see avardab vaatevälja alla ja lihtsustab pääsu kabiini.

## Viited
Eesti õhuruum

**Eesti õhuruum** on Eesti maa‑ala, territoriaal- ja sisevete ning piiriveekogude Eestile kuuluvate osade kohal asuv õhuruum.

Seda kontrollib Lennuliiklusteeninduse AS, mis on Eesti Vabariigi Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalasse kuuluv dünaamiliselt arenev ettevõte. Eesti õhuruumi ja Tallinna lennuinfopiirkonna kasutamist korraldab Lennuamet ning lennuliikluse teenindamise tsiviillennunduses tagavad sertifitseeritud aeronavigatsiooniteenuse osutajad.

## Lennuväljad

### Instrumentaallennuväljad
Instrumentaallennuväli on lennuväli, mis saab teenindada lende, nii starte kui ka maandumisi, visuaal- kui ka instrumentaallennureeglite kohaselt. Eestis on vastavalt varustatud järgmised lennujaamad: Lennart Meri Tallinn, Ämari, Tartu, Kärdla ja Kuressaare.

### Visuaallennuväljad
Visuaallennuväljad on instrumentaallennuväljadest erinevad, kuna seal on lendude vastuvõtmiseks ja startimiseks seatud konkreetsed ilmastikutingimuste nõuded: pilvede kõrgus vähemalt 450 meetrit, nähtavus maal vähemalt 5 kilomeetrit. Visuaallennuväljal ei ole raadionavigatsiooniseadmeid (võrdluseks: instrumentaallennuväljal on need kohustuslikud). Visuaallennuväljad Eestis on Pärnu, Kihnu ja Ruhnu.

### Kopteriväljakud
Kopteriväljak on rajatis, mis on mõeldud täielikult või osaliselt kopteritele: maandumine, väljakul liikumine ja tõusmine. Eestis on sertifitseeritud ainult üks kopteriväljak, mis asub Imara külas Salme vallas Saaremaal.

## Õhuruumiklassid
Terve Eesti õhuruum on eri piirkondades jagatud kolmeks õhuruumiklassiks. Õhuruumiklassid on kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ja mittekontrollitavad( ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi struktuuri kirjeldus on avaldatud Eesti lennundusteabe kogumikus (AIP).

### Õhuruumiklass C
Lubatud on IFR (instrumentaallennureeglid) ja VFR (visuaallennureeglid) lennud, lennujuhtimine hõlmab kõiki lende ning IFR-lennud on hajutatud teistest IFR-lendudest ja VFR-lendudest. VFR-lennud on hajutatud IFR-lendudest ja saavad liiklusinfot teiste VFR-lendude kohta.

### Õhuruumiklass D
Lubatud on IFR ja VFR-lennud, lennujuhtimine hõlmab kõiki lende, IFR-lennud on hajutatud teistest IFR-lendudest ja saavad liiklusinfot VFR-lendude kohta ning VFR-lennud saavad liiklusinfot kõigi teiste lendude kohta.

### Õhuruumiklass G
Lubatud on IFR ja VFR-lennud, lennujuhtimist ei teostata, lennud saavad nõudmisel lennuinfoteenindust.

## Viited
Alan Bean

**Alan LaVern Bean** (15. märts 1932 – 26. mai 2018) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, aeronautikainsener, katselendur ja NASA astronaut. Bean valiti 1963. aastal NASA 3. astronautide gruppi ning ta oli 4. inimene, kes kõndis Kuu pinnal. 

Bean lendas esimest korda kosmosesse Apollo 12 pardal, mis oli teine Kuule maandunud missioon. Teisel lennul osales ta 1973. aastal kui ta määrati Skylabi teise mehitatud missiooni komandöriks.  Bean lahkus mereväest 1975. aastal ja NASAst 1981. aastal, et tegeleda kunstiga ja maalis mitmeid Kuu-missioone kujutanud maale. Alan Bean oli Apollo 12 viimane elusolev liige. 

## Viited
Troon

**Troon** ehk **aujärg** on monarhi kallist materjalist ning kunstipäraselt kaunistatud iste audientsidel ja muudel ametlikel tseremooniatel. 

## Vaata ka
*Troonipärija
*Kroon

## Välislingid
Empire State

**Empire State** ('impeeriumiosariik') on Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigi hüüdnimi, mida hakati kasutama 19. sajandil.

## Etümoloogia

Arvatakse, et selle grandioosse väljendiga tuli esmalt lagedale George Washington, viidates ilukirjanduslikult osariigile kui "Ameerika tulevase impeeriumi aujärjele". Samuti on ta sellele viidanud kui "käigurajale impeeriumisse" (võimalik, et ta mõtles Põhja-Ameerikas võimu taotlenud ookeanitagusele Suurbritannia kuningriigile).

Nimetus oli New Yorgile ka kohane, sest osariik võttis enda haardesse imperiaalse hiilguse Euroopast ning peegeldas selle otseseid mõjutusi oma seljatagusele mandrile. Uue Maailma nii-öelda eesrindlikku sõlmjaama kogunes Vana Maailma ehk Euroopa keiserlik luksus ja kapital. Osariigi linnu ilmestab samas ka pompoosselt historitsistlik Euroopa-pärane arhitektuur, näiteks Šotimaalt lähtunud uusparunistiil või Kontinentaalse Euroopa *beaux-arts*'i stiilielementidega uusbarokk. Sisekujunduses andis stiilitooni jõukust ilmestav uusrokokoo.

Hüüdnime täpne päritolu pole teada. Kõigest hoolimata määrati riiki valitsevaks pealinnaks hoopis Washington, nii et New Yorgist sai kujuneda kalli kinnisvaraga ja turistirohke rahandus-, kultuuri- ja meelelahutuskeskus. See suurlinn on tänapäevalgi nii Euroopa värav Põhja-Ameerikasse kui ka viimase heidetud visiitkaart esimesele.

## Nime kasutusnäiteid
*1891. aastal avati New York Central Railroadi raudteeliin Empire State Express.
*1931. aastal valmis kuulsusrikas Empire State Building kui kõrgeim *art déco* stiilis pilvelõhkuja maailmas.
*1971. aastal asutati SUNY Empire State College, mis asub Saratoga Springsis. 
*1976. aastal valmis Empire State Plaza haldushoonete kompleks osariigi pealinnas Albanys.
*1978. aastal loodud Empire State Games on New Yorgi harrastussportlaste tähtsaim spordivõistlus.
*2001. aastast kasutatakse märget "Empire State" ametlikult New Yorgi osariigi mootorsõiduki numbrimärkidel.
*2003. aastal liitusid osariigi üheksa raamatukogu ühisesse võrgustikku Empire State Library Network.
*2004. aastal asutati Empire State Bank.
*2009. aastal avaldas Alicia Keys koostöös Jay-Z-iga singli "Empire State of Mind".
*2013. aastal esilinastus märulifilm "Empire State".
*2017. aasta alguses pandi alus rahvaalgatusele Empire State Indivisible, et võidelda Donald Trumpi administratsiooni vastu New Yorgi linnaosades.
*Iga aasta veebruaris toimuvad Lace Placedis talimängud Empire State Winter Games.

## Vaata ka

*New Yorgi suurlinnapiirkond
*USA osariikide hüüdnimed
*Ameerika imperialism
*Uusrikkus
*Keisririik
Donnie Yen

**Donnie Yen Chi Dan** (hiina 甄子丹; sündinud 27. juulil 1963 Guangzhous) on Hiina päritolu näitleja, võitluskunstide harrastaja ja režissöör.

## Välislingid
*
Stanislav Kutšer

**Stanislav Aleksandrovitš Kutšer** (vene keeles Станислав Александрович Кучер; sündinud 18. märtsil 1972 Leningradis Vene NFSV-s) on vene ajakirjanik.

Ta on raadiojaama Kommersant FM poliitikavaatleja ja ühtlasi 2017. aastast meediaprojekti Snob peatoimetaja, vahetades sellel ametikohal välja Nikolai Uskovi. 

Aastatel 1990–1996 oli Kutšer Komsomolskaja Pravda kaastööline. 1991. aasta suvel saatis ajaleht ta korrespondendina Ameerika Ühendriikidesse. Alates 1996. aastast töötas ta telekanalites. Aastatel 2005–2007 oli Kutšer ajakirja National Geographic Traveller venekeelse versiooni toimetaja.

2012. aastast on Kutšer Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuva kodanikuühiskonna arengu ja inimõiguste nõukogu liige.

## Haridus
Kutšer lõpetas 1994. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi rahvusvahelise ajakirjanduse erialal.

## Tunnustus
*2002 – Artjom Boroviki auhinna audiplom – dokumentaalfilmi "Русские грабли" eest (seda filmi ei ole näidanud mitte ükski Venemaa telekanal)

## Isiklikku
Tema isa Aleksandr Kutšer töötab ajakirjanikuna Peterburis. Ema Natalja Maksimova on ajakirjanik ja kirjanik, elab Orjolis. Abikaasa Jekaterina Varzar on fotograaf.

Stanislav Kutšer valdab inglise, prantsuse ja hindi keelt.

## Raamatud
*2018 – Станислав Кучер. "На одном дыхании. Хорошие истории". Москва: Центрполиграф. ISBN 978-5-227-07840-7 (352 lk) http://www.labirint-bookstore.ru/id/636893/

## Viited

## Välislingid

*Stanislav Kutšer . kommersant.ru
*Stanislav Kutšer raadiojaama Ehho Moskvõ saate "Особое мнение" külalisena. youtube.com, 9. detsember 2015
Balti Postiliit

**Balti Postiliit** on organisatsioon, mille eesmärk on edendada Balti riikide omavahelist ja rahvusvahelist koostööd postivahetuse valdkonnas. Postiliit asutati Eesti algatusel 29. jaanuaril 1994.

Postiliit on Ülemaailmse Postiliidu liige.

## Postiliidu presidente
*Peeter Raudsepp
*...

## Viited
DEA

**DEA** või **Dea** võib tähendada järgmist:
* Narkootikumidevastase Võitluse Amet, Ameerika Ühendriikide korrakaitseagentuur

*DEA, Saksamaa ettevõte
*DEA (digiteeritud eesti ajalehed), Eesti Rahvusraamatukogu eestvõttel valminud andmebaas
*Dea on naisenimi
Juri Ljubimov

**Juri Petrovitš Ljubimov** (vene keeles Юрий Петрович Любимов; 30. september (vkj 17. september) 1917 Jaroslavl, Jaroslavli kubermang – 5. oktoober 2014 Moskva) oli vene teatrilavastaja, näitleja ja pedagoog, Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik, Venemaa Kunstide Akadeemia auliige. 

Ta oli Taganka teatri asutaja ja aastatel 1964–2011 selle peanäitejuht.

Ljubimov lõpetas 1939. aastal Štšukini-nimelise teatrikooli. 1964. aastal asutas ta Taganka teatri, mille peanäitejuhina pälvis tähelepanu ja kuulsust kogu maailmas. 1980. aastatel sattus Ljubimov võimude põlu alla, tema lavastuste mängimine keelati ja 1984. aastal, kui ta parajasti Londonis viibis, võeti talt Nõukogude Liidu kodakondsus. Ta sai kodumaale naasta alles 1989. aastal.

2011. aasta juunis toimunud ringreisil Tšehhis tekkis Ljubimovil Taganka näitlejatega tüli väljamaksmata töötasu pärast ning ta lahkus oma teatrist. 

Ljubimov lavastas kodu- ja välismaal üle 100 draamanäidendi ja ooperi. Näitlejana mängis ta 37 teatrilavastuses ja 17 filmis.

## Tunnustus
*1952 – Stalini preemia (2. järk), teatrirolli eest 
*1954 – Vene NFSV teeneline kunstnik
*1992 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik
*1996 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 
*2000 – Kuldne Mask kategoorias eriauhind "Au ja väärikuse eest" 
*2003 – Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk 
*oli valitud Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks

## Mälestuse jäädvustamine
2017. aastal lasi Venemaa Pank käibele kaherublase hõbedast meenemündi Juri Ljubimovi sajanda sünniaastapäeva jäädvustamiseks.

## Viited

## Välislingid

*Juri Ljubimov. Näitlejad on kergesti riknev kaup. TMK 1999/06. ares.nlib.ee
*Teatrilegend Juri Ljubimov aitab taastada Katariina kirikut. epl.delfi.ee, 7. august 2003
*KÖP: Juri Ljubimov. arhiiv.err.ee, 2. märts 2007
*Juri Ljubimovi ja Jevgeni Ponassenkovi vestlus pärast Ljubimovi 2011. aasta intsidenti Taganka näitlejatega. Salvestatud Jevgeni Ponassenkovi saatesarja "Saatuse poeesia" raames. youtube.com, 10. detsember 2011
*Suri vene teatrilegend Juri Ljubimov. maailm.postimees.ee, 5. oktoober 2014
Esterm

**Esterm** (ka **ESTERM**) on mitmekeelne andmebaas, kuhu on koondatud eelkõige Euroopa Liidu ja Eesti vabariigi õigusaktide termineid ja terminitega seotud keeleline aines (näiteks definitsioonid, kontekstid). 

Aastast 2006 haldab andmebaasi Eesti Keele Instituut. Andmebaasis on 65 101 eestikeelset terminit.

Andmebaas loodi 1996 Eesti Õigustõlke Keskuses seoses õigusaktide tõlkimisega ning on tõlkepõhine.

## Viited

## Välislingid
*Esterm
Inimese Muuseum

**Inimese Muuseum** (prantsuse keeles *Musée de l'Homme*) on Prantsusmaal Pariisis Chaillot' palees asuv muuseum, mille näitused ja kogud käsitlevad inimesega seotut (antropoloogiline, ajalooline ja kultuuriline mitmekesisus). 

Muuseum avati 20. juunil 1938.

Muuseumi kogupindala on 16 000 m², millest näituste all on 3100 m². 

Muuseumi kaastööliste hulka kuulus Boris Vilde.

## Kirjandus
*Inimese Muuseumi ekspeditsioonid Eestisse : Boris Vilde ja Leonid Zurov Setomaal (1937-1938). Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituut, Seto Instituut. Tartu 2017
:ISSN 2346-5344 ; 2 
:ISBN 9789949954094 (köites)
:ISBN 9789949721504 (lisa : CD)
	
## Välislingid
*Muuseumi koduleht
L'Illustration

**L'Illustration** oli prantsuse nädalaleht, mis ilmus 1843–1944 ning uue numeratsiooniga 1945–1955 nimega **France Illustration**.  

Kokku ilmus 5293 numbrit kokku umbes 180 000 leheküljega. 

Ajalehe asutas Édouard Charton.
PLZ M-15

**PZL M-15** on reaktiivmootoriga biplaan, mida tootis Poolas ettevõte WSK PZL-Mielec. PZL M-15 loodi Nõukogude Liidu põllumajanduslennunduse tarbeks, mille prototüüp valmis aastal 1972 ja tootmine algas 1976 ning lõpetati 1981. Imeliku välimuse ja valju mootorimüra tõttu sai biplaan hüüdnime Belphegor (nime taga peitub tähendus 'lärmakas deemon').

## Väljatöötamine
Õhusõiduk oli kavandatud kasutamiseks Poolas Nõukogude Liidu uue põllumajandusplaani teostamiseks. Lennuk pidi sobima Nõukogude Liidu kolhooside ja sovhooside väga suurtele põllumajanduslikele aladele. Nõue oli, et uus õhusõiduk peaks olema ajakohasem ja tõhusam kui Antonov An-2SKh ja An-2R. Poola oli enne seda tootnud põllumajanduslikku lennukit Antonov An-2R ekspordiks NSV Liitu, seetõttu seda hakatigi Poolas keskenduma põllumajanduslikele lennukitele. Nõukogude Liidus nõuti, et uuel lennukil kasutataks reaktiivmootorit. Disainimeeskonna juhid olid Kazimierz Gocyła ja Riamir Izmailov.

Selleks et uurida erinevaid probleeme, mis tulenesid reaktiivmootori kasutamisest aeglasel biplaanil, ehitati eksperimentaalne lennuk Lala-1 ehk Lendav Labor 1 (Latające Laboratorium 1). Selle prototüüp valmis 10. veebruaril 1972. Lennuk koosnes An-2 esiosast ja tiibadest, kuid tagaosa raamistikul paiknes Ivchenko-Progress AI-25 reaktiivmootor (mida kasutatakse ka kolme mootoriga Yakovlev Yak -40 ja ühe mootoriga Aero L-39 Albatrosil). Lala-1 oli varustatud põllumajandusseadmetega ja selle testimine aitas edendada M-15 disaini.

M-15 esimene prototüüp tegi esimese lennu 30. mail 1973 ja teine ​​prototüüp 9. jaanuaril 1974. Järgnenud aastatel testiti prototüüpe intensiivselt. M-15 näidati 1976. aastal Pariisi lennundusmessil, kus see sai hüüdnime Belphegor.

Biplaani masstootmine algas 1976. aastal. Nõukogude Liidul oli plaan tellida kuni 3000 õhusõidukit, kuid esimene reaalne kasutus oli pettumust valmistav. Reaktiivlennuk ei olnud ökonoomne ja tootmine lõpetati 1981. aastal, kokku ehitati 175 lennukit ning neid kasutati ainult NSVLis. Arvatakse, et PZL M-15 on maailma ainuke põllundusreaktiivlennuk, maailma ainuke reaktiiv-biplaan ja maailma kõige aeglasem reaktiivlennuk, kui arvestada ainult masstoodetud lennukeid.

## Disain

Õhusõiduki reaktiivmootor asub kokpiti kohal. Korrosiooni vältimiseks valmistati teatud osad laminaadist. Ülemised ja alumised tiivad olid ühendatud kahe suure mahutiga, mõlema suurus oli 1450 l (377 USA gal). Kolmerattaline maandur oli fikseeritud. Meeskond koosnes ühest piloodist ning vajaduse korral lisandus 2 tehnikut. M-15 oli varustatud pihustus- ja tolmutamisseadmega, mis olid varustatud suruõhuga.

## Tehnilised andmed

* **Meeskond:** 1
* **Mahutavus:**
** Kaks istekohta tehnikutele
** 2900 l vedelaid kemikaale või
** 2200 l pulberkemikaale
* **Pikkus:** 12,72 m
* **Tiivaulatus:** 22,33 m
* **Kõrgus:** 5,34 m
* **Tiiva pindala:** 67,50 m²
* **Tühimass:** 3090 kg
* **Maksimaalne õhkutõusu mass:** 5650 kg
* **Mootor:** 1 × Ivchenko-Progress AI-25 reaktiivmootor, 14,7 kN

### Võimsus

* **Tippkiirus:** 200 km/h
* **Kruiisimiskiirus:** 140–164 km/h
* **Stallkiirus:** 108 km/h
* **Ulatus:** 400 km
* **Tõusukiirus:** 4,8 m/s

## Viited
Kanada ratsapolitsei

**Kanada ratsapolitsei** (ametlikult **Kanada kuninglik ratsapolitsei**; inglise keeles *Royal Canadian Mounted Police* (**RCMP**), prantsuse keeles *Gendarmerie royale du Canada* (GRC)) on Kanada föderaalne ja riiklik politseiüksus, mis tegeleb õiguskaitsega föderaalsel tasemel. 

RCMP on aktiivne kaheksas provintsis (Alberta, Briti Columbia, Manitoba, New Brunswick, Newfoundland ja Labrador, Nova Scotia, Prints Edwardi saar ja Saskatchewan), kolmel alal (Loodealad, Nunavut ja Yukon), 150 väiksemas omavalitsuses, 600 pärismaalaste kogukonnas ja kolmes rahvusvahelises lennujaamas. Ratsapolitsei ei tegutse ei Ontario ega Québeci provintsis.

Hoolimata säilinud nimetusest "ratsapolitsei" kasutab üksus tänapäeval hobuseid vaid tseremoniaalseteks ülesanneteks.

## Viited
Uudo Sepp

**Uudo Sepp** (sündinud 28. märtsil 1997 Kuressaares) on eesti laulja. Ta on võitnud meelelahutussaate "Eesti otsib superstaari" (2018).

Ta on lõpetanud 2016. aastal Kuressaare Gümnaasiumi ja 2023. aastal bakalaureuseõppes Tallinna Ülikooli suhtekorralduse erialal. 

2024. aastal lõpetas ta BCS Koolituse täiskasvanute ümberõppeprogrammi „Vali IT!“ intensiivkursuse tarkvaraarenduse alal, pärast seda on töötanud IT-valdkonnas.

## Muusika
Kümnenda klassi õpilasena võitis Sepp 2013. aastal Tallinna Ülikooli Konfutsiuse instituudis toimunud hiinakeelse lauluvõistluse. 

2018. aastal ilmus tema album "Sinule".

Lauluvõistluse "Eesti Laul" finaalis esitas ta 2020. aastal laulu "I'm Sorry. I Messed Up", mis sai 10. koha, ja 2024. aastal laulu "Still Love" (duetis koos Sarah Murrayga), mis sai 8. koha.

## Viited
Kama (pistoda)

**Kama** (pärsia قمه) (Eestis tuntud ka kui **kinžall**) on väike Pärsia mõõk, tuntud Kaukaasias kui *kina* ja Gruusias kui *kama*. See on pikk, lai kahepoolne võitlusnuga või lühike mõõk, mis on eriti levinud Tšerkessias ja teistes naaberregioonides Kaukaasias. Kamat on traditsiooniliselt kandnud ka kasakad, kes võtsid selle üle tšerkessidelt ja on üldtuntud "kasaka pistodana" ning kinžallina Venemaal ja Ukrainas. See sarnaneb Vana-Rooma gladiusega ja Šoti dirkiga.

## Viited
Astijärve mõis

**Astijärve mõis** ehk **Burtnieki mõis** (saksa keeles *Schloß Burtneck*, läti keeles *Burtnieku muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Burtniekis.

## Ajalugu
Gustav II Adolf andis selle mõisa riigikantsler krahv Axel Oxenstiernale, ent seejärel sai sellest mõisate reduktsiooni käigus riigimõis. Keisrinna Anna Ivanovna andis selle mõisa 29. septembril 1736 krahv Löwenwolde valdusse, ent aastal 1742 see konfiskeeriti temalt ja sellest sai taas riigimõis. 1744. aastal doneeriti see krahv Aleksandr Ivanovitš Rumjantsevile (1680−1749). Seejärel oli omanikuks tema poeg Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski. Aastal 1806 ostis Theodor Heinrich von Schroeder tolle pojalt kogusumma 489 120 rubla eest Astijärve, Rūte, Seķi, Ēķini, Zvārte, Dūre, Briede ja Pučurga mõisad. Hiljem päris need tema poeg, Hollandi konsul Johann Friedrich von Schröder.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 17 ja 3/8 adramaad, sellele allus 474 mees- ja 490 naishinge. Aastal 1637 oli mõisa suurus 94 ja 1/2 adramaad, aastal 1641  sada viiskümmend neli adramaad, aastal 1688 aga nelikümmend aadramaad. Aastal 1734 oli adramaid 33 ja 1/4, aastal 1757 aga 17 ja 5/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 15 ja 17/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 15 ja 17/20, aastal 1881 aga kuus, lisaks allus mõisale 17 ja 42/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 1474 hektarit.

## Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Kruse*.

## Mõisaansambel

Mõisakompleks, mille aladele jäävad  ka Asti ordulinnuse varemed, mõisavalitseja maja, kaks aita, tallid, piirdemüür, väravad ja kuivamaasild on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. 

Ka park on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Mõisa pargile panid aluse Schröderid umbkaudu aastal 1860. Pargis kasvab ligi 70 liiki puid ja põõsaid. Seda ehib Soomest toodud graniidist tehtud ühes tükis astmetega trepp. Pargis on vabaõhulava ja kaks pärnaalleed - armastuse ja õhkamiste allee. Pargi Hõbevärava juurest algab Vīsragsi  loodusrada. Looduskaitse all on pargis kasvavad Aedniku maja tamm, veel üks tamm ja läänepärn.

## Viited
Baloži mõis

**Baloži mõis** (saksa keeles *Ballod*, läti keeles *Baložu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Rencēni vallas Baložis. 

## Ajalugu

Algselt kuulusid selle mõisa maad Astijärve mõisale. Esimene mõisavaldaja oli kammerpreili Elisabeth von Franzen, kellele Jelizaveta Petrovna aastal 1749 sealsed maad annetas. Aastal 1774 müüs Carl Friedrich von Kruse mõisa oma ema Maria von Kruse (sündinud Franzen) nimel 24 000 taalri eest Benedict Jacob von Tiesenhausenile. Tolle lesk müüs mõisa aastal 1818 Caroline von Möllerile, hinnaks oli 23 000 hõberubla. 

Aastal 1832 ostis mõisa 15 000 hõberubla Anton Johann von Engelhardt. Veel samal aastal pantis ta mõisa 21 500 rubla eest Johann Kaasile, kes pandiõigused samal aastal sama summa eest Jaan Boschile edasi müüs. See loovutas omakorda aastal 1837 mõisa 27 650 rubla eest Heinrich von Smoliaule, kes aastal 1841 ka mõisa pärisomanikuks sai. Aastal 1844 müüs ta mõisa 30 000 rubla eest Constantin von Smoliaule. Constantin müüs aastal 1857 mõisa 53 000 rubla eest Reinhold Emil Gustav Mengdenile. Aastal 1875 ostis mõisa 20 000 rubla eest Adalbert Mengden.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/2 adramaad, sellele allus 83 mees- ning 98 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid neli, aastal 1757 aga 5 ja 1/2. Aastal 1823 oli mõisa suurus 3 ja 3/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 3 ja 14/5, aastal 1881 aga 3 ja 2/80, lisaks allus mõisale 4 ja 33/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

## Viited
Briede mõis

**Briede mõis** (saksa keeles *Wredenhof*, läti keeles *Briedes muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Briedese külas.

## Ajalugu

Mõisa maad kujunesid osaliselt Wolter von Plettenbergi poolt aastal 1518 Nicolaus Hagenile (või siis Claus Hagetolkile) läänistatud maadest. Ülejäänud maad ostis ta samal aastal Johann Kulelt. Omaniku surma järel läänistas Wilhelm Fürstenberg mõisa aastal 1559 Caspar Wredele, ent juba samal aastal sai selle omanikuks Caspari poeg Heinrich. Aastal 1685 müüs Gustav Johann Wrede mõisa 4000 taalri eest Nicolaus Priaudale. Aastal 1756 ostis tema pojalt Carl Gustav von Priaudalt 23 000 taalri eest mõisa kindralfeldmarssal Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski. Aastal 1806 ostis Theodor Heinrich von Schroeder tema pojalt kogusumma 489 120 rubla eest Briede, Astijärve, Seķi, Rūte, Zvārte, Ēķini, Dūre ja Pučurga mõisad.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 94 mees- ning 99 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus kolm adramaad, aastal 1688 aga 4 ja 3/8 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 2 ja 3/4, aastal 1757 aga 4 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 11/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 13/20, aastal 1881 aga 2 ja 24/80, lisaks allus mõisale 2 ja 16/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 317 hektarit.

## Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  *Skulte*.

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Viited
Jaunburtnieki mõis

**Jaunburtnieki mõis** (saksa keeles *Sternhof*, läti keeles *Jaunburtnieku muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Bērzaine vallas Bērzaines.

## Ajalugu
Mõisa kohta on esimesi teateid XVII sajandist, mil see kuulus Astijärve mõisa koosseisu. Viimane läänistati XVII sajandi alguses riigikantsler Axel Oxenstiernale. Reduktsiooni ajal redutseeriti mõis tema järeltulijatelt ja see oli kuni 1762. aastani riigimõis. Aastail 1703–1748 olid mõisa rendivaldajateks Vietinghoffid, seejärel oli see kaks aastat vabahärra Gustav Reinhold von Mengdeni valduses. Aastail 1750–1752 oli rentnikuks Narva kindluse komandant vabahärra Heinrich Wilhelm von Stein, seejärel Viiburi kubermangu nõunik Abraham Hegge. Seejärel valdasid seda Buddenbrockid. 1762. aastal doneeriti mõis Burchard Christoph von Münnichile ja tema abikaasale. Münnichitele kuulus mõis aastani 1774, mil see läks Rönnede valdusse. Vahepeal kuulus mõis veel Chreptowiczitele, aadliseisusse mitte kuulunud Schickide perele ja Smolianidele. Viimane omanik oli aastatel 1910−1920 vabahärra Axel Woldemar von Nolcken (1883−1954).

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 16 ja 5/8 adramaad, sellele allus 316 mees- ja 317 naishinge (neist osa olid Matīši kihelkonna hingekirjas). Aastal 1688 oli mõisa suurus 16 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 15 ja 1/8, aastal 1757 aga 15 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 12 ja 11/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 12 ja 11/20, aastal 1881 aga 6 ja 70/80, lisaks allus mõisale 16 ja 20/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

## Mõisaansambel
Mõisakompleksist on säilinud härrastemaja, mõisavalitseja maja, laut-tall, ait, sepikoda, piiritusevabrik ja park.

## Karjamõisad
Mõisa koosseisu kuulus aastal 1816 mainitud karjamõis, mis jäi Matīši kihelkonda: *Sehmel*.

## Viited
Astijärve kirikumõis

**Astijärve kirikumõis** ehk **Burtnieki kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Burtneck*, läti keeles *Burtnieku mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas.

Mõisakompleks, sealhulgas kirikuõpetaja maja  ja selle ahi, ait ning tall, on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastail 1988–1993 mõisakompleks restaureeriti.

Looduskaitse all on mõisa juures kasvab Burtnieki pärn ja veel üks nimetu põline pärn.

Kiriklas on hoiul täielik register kihelkonnas aset leidnud sündidest kuni aastani 1720.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/4 adramaad, sellele allus 68 mees- ja 66 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 3 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid kolm, aastal 1757 aga 3 ja 1/4. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 3/20, aastal 1881 allus mõisale 2 ja 36/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 571 hektarit.

## Viited
Sauļi mõis

**Sauļi mõis** (saksa keeles *Saulhof*, läti keeles *Sauļu muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Rencēni vallas Sauļis.

## Ajalugu

Sauļi ja Labrenči mõisa alad kuulusid kunagi Thomas Owerhagenile. 1549. aastal läänistas Johann von der Recke mõisa Valentin Hahnile. Poola kuningas Zygmunt II August kinnitas tema omandiõigust 1567. aastal ja lisas tema valdustele pool adramaad koos kõrtsiga. Selle valduse päris koos Lizdēni mõisaga tema poeg Libbert Hahn. Kuna viimase pojad jäi truuks Poola kuningale, langes Lizdēni XVII sajandi algul Rootsi kuninga kätte. Gustav II Adolf kinnitas 15. mail 1632 valdusõigust Norrköpingi otsuseõiguse alusel tema väimeestele kapral Johann von Wahlenile ja lipnik Heinrich Pfeilile. Nad jagasid valdused omavahel ära ja Sauļi omanikuks sai Pfeil. Pärast tema surma pärisid selle tema pojad.

Sauļi päris Heinrichi vanem poeg, noorem poeg Libbert päris aga Sauļist eraldatud Labrenči mõisa. Et aga Libberti vend suri lastetuna, sai Libbertist 1654. aastal ka Sauļi omanik. 1736. aastal said mõisate restitutsiooni käigus Sauļi enda valdusse kapten Carl Gustav Pfeil ja tema õde Johanna Maria Drath. Carl Gustavi tütar abiellus 1757. aastal Carl Gideon Laudohniga, edaspidi kuulus mõis nende järeltulijatele. Viimane omanik oli vabahärra Harald von Loudon.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 7/8 adramaad, sellele allus 55 mees- ja 71 naishinge. 1641. aastal oli mõisa suurus (sel aastal koos Labrenči mõisaga) 8 ja 1/2 adramaad, 1688. aastal aga kolm adramaad. 1734. aastal oli adramaid 2 ja 3/8, 1757. aastal aga 3 ja 1/8. 1823. aastal oli mõisa suurus 2 ja 9/20 adramaad. 1832. aastal oli mõisal adramaad 2 ja 9/10, 1881. aastal aga 2 ja 3/80, lisaks allus mõisale 3 ja 64/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Viited
Labrenči mõis

**Labrenči mõis** (saksa keeles *Labrentz*, ka *Labbrenz*, läti keeles *Labrenču muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Sauļi kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Rencēni vallas.

## Ajalugu

Aastal 1654 pantis Libbert von Pfeil selle Sauļi mõisast eraldatud mõisa 800 marga eest Gabriel Brandesele. Too maksis veel samal aastal Libbertile 900 marka juurde ja sai mõisa pärisomanikuks. Aastal 1680 omandas mõisa advokaat Gottlieb Jahny. Aastal 1723 oli mõisa omanikuks Libbert Pfeili järeltulija Karl Gustav von Patkul (1686−1750), kes selle Quistide suguvõsale loovutas. Aastal 1774 müüs Paul Wilhelm von Völckersahm mõisa 15 259 taalri eest vabahärra Gustav Wilhelm von Fersenile, kes selle samal aastal sama hinna eest Adrian Balthasar von Hagemeisterile (1744−1790) edasi müüs. Järgmine omanik oli Georg Heinrich von Loudon, kes mõisa aastal 1781 Gustav Wilhelm von Strohkirchile (1747−1825) 16 000 taalri eest edasi müüs. Tolle lesk müüs mõisa aastal 1790 sama raha eest Johann Georg Gustav von Reusnerile (1747−1825). Tolle poeg pantis aastal 1807 mõisa 22 000 taalri eest Georg Friedrich von Bruiningkile (1780−1845), ent hiljem ostis selle taas välja. Aastal 1819 pantis ta mõisa taas 17 500 rubla eest Anton Johann von Engelhardtile. 

Aastal 1821 ostis mõisa pandiõigused 19 000 rubla eest Dorothea Maria Palmzweig (sündinud von Nolde), kes aastal 1821 ka mõisa täieõiguslikuks omanikuks sai. Aastal 1836 pantis ta mõisa 19 000 rubla eest Friedrich Magnus von Engelhardtile, kes aastal 1840 mõisa 23 550 rubla eest Paul Salomon Faberile (1798−1875) loovutas. See omakorda loovutas aastal 1843 mõisa 25 000 rubla eest Hollandi konsulile Johann Friedrich von Schroederile (1800−1880). Sajandi lõpul läks mõis Loudoni suguvõsa valdusse. Viimane omanik oli vabahärra Harald von Loudon.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 3/8 adramaad, mõisale allus 72 mees- ja 88 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus (sel aastal koos Sauļi mõisaga) 8 ja 1/2 adramaad, aastal 1688 aga 3 ja 1/8 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 2 ja 7/8, aastal 1757 aga 4 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 19/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 13/20, aastal 1881 aga 2 ja 6/80, lisaks allus mõisale 3 ja 65/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

## Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: *Mahlenhof* ja *Semmgall*.

## Viited
Rūte mõis

**Rūte mõis** (saksa keeles *Ruthenhof*, varem *Smaeling*, läti keeles *Rūtes muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Andruvese külas.

## Ajalugu

Esimesed teated sellest mõisast pärinevad aastast 1404, mil see kuulus Albert Krammerile. Aastal 1523 andis Wolter von Plettenberg selle mõisa Goswin Smoelingile. Smoelingite valduses oli mõis ka aastal 1537 ja 1599.   

Gustav Adolf andis selle mõisa riigikantsler Oxenstiernale, ent seejärel sai sellest mõisate reduktsiooni käigus riigimõis. Anna Ivanovna andis selle mõisa 29. septembril 1736 krahv Löwenwolde valdusse, ent aastal 1742 sai Rūtest taas riigimõis. 1744. aastal doneeriti see krahv Aleksandr Ivanovitš Rumjantsevile (1680−1749). Aastal 1806 ostis Theodor Heinrich von Schroeder Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski pojalt kogusumma 489 120 rubla eest Rūte, Astijärve, Seķi, Ēķini, Zvārte, Dūre, Briede ja Pučurga mõisad.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 7/8 adramaad, sellele allus 145 mees- ja 178 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus 5 ja 7/8 adramaad, aastal 1823 aga 4 ja 4/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 8/15, aastal 1881 aga 2 ja 4/80, lisaks allus mõisale 5 ja 72/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 486 hektarit.

## Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  *Zahlit*.

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Viited
Seķi mõis

**Seķi mõis** (saksa keeles *Seckenhof*, läti keeles *Seķu muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas.

## Ajalugu
Anna Ivanovna doneeris selle mõisa 29. septembril 1736 krahv Löwenwolde valdusse, ent aastal 1742 sai Seķist taas riigimõis. 1744. aastal doneeriti see krahv Aleksandr Ivanovitš Rumjantsevile (1680−1749). Temalt ostis mõisa (koos Pučurga mõisaga) tema tütar, kes oli abiellunud Trubetskoide perre. 1762. aastal müüs ta need mõisad edasi von Siversite suguvõsale. 1806. aastal ostis Theodor Heinrich von Schröder Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski pojalt kogusumma 489 120 rubla eest Seķi, Pučurga, Astijärve, Rūte, Zvārte, Ēķini, Briede ja Dūre mõisa.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 1/4 adramaad, sellele allus 135 mees- ja 165 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus 7 ja 1/4 adramaad, aastal 1823 aga 6 ja 1/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 1/10, aastal 1881 aga 1 ja 69/80, lisaks allus mõisale 6 ja 19/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 435 hektarit.

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Viited
Zvārte mõis

**Zvārte mõis** (saksa keeles *Swarten*, läti keeles *Zvārtes muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Ēķini mõisa kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Zvārtese külas.

## Ajalugu

Anna Ivanovna andis selle mõisa 29. septembril 1736 krahv Löwenwolde valdusse, ent aastal 1742 sai sellest taas riigimõis.

18. augustil 1776 andis Katariina II selle mõisa koos Ēķini mõisaga kindralfeldmarssal Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski valdusse. 1806. aastal ostis Theodor Heinrich von Schroeder tema pojalt kogusumma 489 120 rubla eest Zvārte, Ēķini, Astijärve, Seķi, Rūte, Dūre, Briede ja Pučurga mõisa.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 5/8 adramaad, sellele allus 77 mees- ja 83 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus (koos Ēķini mõisaga) 1/2 adramaad, aastal 1688 kuulus mõisatele 4 ja 1/8 adramaad. Aastal 1734 oli mõisatel adramaid 4 ja 1/4, aastal 1757 aga 5 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisate suurus 5 ja 3/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisatel adramaid 5 ja 5/20, aastal 1881 aga 2 ja 4/80, lisaks allus mõisatele 5 ja 73/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

## Viited
Luteri mõis

**Luteri mõis** (saksa keeles *Luthershof*, läti keeles *Luteru muiža*) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Andruvese külas.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 3/4 adramaad, sellele allus 99 mees- ja 140 naishinge. 1688. ja 1734. aastal oli mõisa suurus 4 ja 1/4 adramaad, 1757. aastal aga 4 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 13/20, aastal 1881 allus mõisale 2 ja 44/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 152 hektarit.

## Viited
Dūre mõis (Astijärve kihelkond)

**Dūre mõis** (saksa keeles *Duhrenhof*, ka *Lindenhof*, läti keeles *Dūres muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Dūre külas.

## Ajalugu
1417. aastal andis Siegfried Lander von Sponheim sealsed maad Peter von Dürenile. Tema suguvõsa järgi sai mõis ka nime. 1599. aastal suri Walter von Düren meessoost järeltulijateta ja mõisa päris tema kasupoeg Wilhelm Möller.   

Aastal 1647 kaotasid tema pojad mõisate reduktsiooni käigus selle valduse. Aastal 1682 sai mõisa omanikuks Heinrich Möller, aastal 1699 bürgermeister Conrad Stael von Holsteini lesk Elisabeth, aastal 1717 Marcus Wentzlau, aastal 1720 Gregorius Wittorff. 1740 oli selle mõisa omanikuks Benjamin Fischer. Tema lesk müüs aastal 1762 mõisa 12 300 taalri eest Michael von Buschenile, aastal 1770 müüs too aga mõisa 15 500 taalri eest Otto George von Oettingenile. Aastal 1786 ostis temalt 25 000 taalri eest mõisa kindralfeldmarssal Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski. Aastal 1806 ostis Theodor Heinrich von Schroeder tema pojalt kokku 489 120 rubla eest Dūre, Astijärve, Seķi, Rūte, Zvārte, Ēķini, Briede ja Pučurga mõisa.

## Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/8 adramaad, sellele allus 134 mees- ning 141 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus 3 ja 1/2 adramaad, aastal 1688 aga 4 ja 3/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid neli, aastal 1757 aga5 ja 1/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus neli adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid neli, aastal 1881 aga 2 ja 31/80, lisaks allus mõisale 4 ja 29/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 432 hektarit.

## Vaata ka
*Fideikomiss

## Viited
Sissi Nylia Benita

**Sissi Nylia Benita** (sündinud 25. märtsil 1999) on Eesti laulja. 

Ta saavutas 2018. aastal võistluslikus saatesarjas "Eesti otsib superstaari" (seitsmendal hooajal) teise koha.

Võistlusel Eesti Laul 2019 osales ta lauluga "Strong", mis pälvis 4. koha.

Võistlusel Eesti Laul 2021 osales ta lauluga "Time", mis pälvis 2. koha.

2021. aastal oli ta Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti žürii liige, kes edastas Eesti antud punktid rahvusvahelises otsesaates Rotterdami.

2024. aastal osaleb ta võistlejana meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt". Ta võitis sarja neljanda saate Sinéad O'Connorina lauluga "Nothing Compares 2 U."

### Filmid
* 2024 "Igavene suvi"

### Telesarjad
* 2018 "Lõks" – baaridaam

## Isiklikku
Tema isa on Dave Benton. Tema vanaisa oli kontrabassimängija Andi Villenthal (1948–2021).

## Välislingid
* Saa tuttavaks | Staariankeet: Sissi Nylia Benita kirjutab luuletusi ja ületab hirmusid. kroonika.delfi.ee, 14. märts 2018
Diego Ribas da Cunha

**Diego Ribas da Cunha** (tuntud kui **Diego** või **Diego Ribas**; sündinud 28. veebruaril 1985 Ribeirão Pretos) on Brasiilia endine jalgpallur (poolkaitsja).

Ta mängis Brasiilia, Portugali, Saksamaa, Itaalia, Hispaania ja Türgi liigades ning Brasiilia jalgpallikoondises.

## Klubikarjäär
2014. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Madridi Atléticoga, et mängida seal kuni hooaja 2013–2014 lõpuni. Madridi Atléticos tegi ta debüüdi 2. veebruaril 4:0 võidumängus Real Sociedadi vastu, lüües mängu viimase värava. 1. aprillil lõi ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis värava Barcelona vastu, aidates sellega Madridi Atlético Euroopa karikasarja poolfinaali esimest korda pärast 1974. aastal. Madridi Atlético jõudis lõpuks finaali, kus kaotati linnarivaalile Real Madridile. Sellest hoolimata õnnestus tal Madridi Atléticoga tulla Hispaania meistriks (enne seda oli see klubil õnnestunud 18 aastat varem).

2016. aasta juulis suundus ta Brasiiliasse, liitudes Flamengoga. Ta sai kiiresti Flamengo üheks kõige olulisemaks liikmeks. Flamengos tegi ta debüüdi 21. augustil 2016 kõrgliiga mängus Grêmioga, lüües mängu võiduvärava. Kuigi ta sai Flamengo meeskonnas platsile hooaja jooksul vähem kui pooltes mängudes, valiti ta kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta tuli 2019. aastal Flamengoga Brasiilia meistriks ja võitis lisaks Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused.

## Koondisekarjäär
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 30. aprillil 2003 mängus Mehhiko vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondise särgis 2003. aasta CONCACAF Gold Cupi alagrupimängus 14. juulil Hondurase vastu.

Ta on kuulunud Brasiilia koondisse ka 2004. ja 2007. aasta Copa Américal. Mõlemal korral tuldi turniiri võitjaks.

2008. aasta suveolümpiamängudel kuulus ta Brasiilia meeskonda. Ta lõi turniiril kaks väravat ja võitis meeskonnaga pronksmedali.

## Saavutused
;Santos
*Campeonato Brasileiro Série A: 2002, 2004
;Porto
*Intercontinental Cup: 2004
*Primeira Liga: 2005–06
*Supertaça de Portugal: 2004
;Bremeni Werder
*DFB-Ligapokal: 2006
*DFB-Pokal: 2008–09
;Madridi Atlético
*UEFA Euroopa Liiga: 2011–12
*La Liga: 2013–14
;Flamengo
*Campeonato Brasileiro Série A: 2019, 2020
*Supercopa do Brasil: 2020, 2021
*Copa Libertadores: 2019
*Recopa Sudamericana: 2020
*Campeonato Carioca: 2017, 2019, 2020, 2021

## Viited
Hele-Mai Mängel

**Hele-Mai Mängel** (sündinud 13. oktoobril 1998) on eesti laulja. Ta osales seitsmendal hooajal saates "Eesti otsib superstaari", kus jäi kümnendaks.
Aleksei Jermolov (1777−1861)

**Aleksei Petrovitš Jermolov** (vene: Алексей Петрович Ермолов, 4, juuni [v.k 24 .mai] 1777 Moskva – 23. aprill [v.k 11. april] 1861 Moskva) oli Vene Impeeriumi kindral, kes juhatas Vene vägesid Kaukaasia sõjas.

Ta võttis osa kõigist Vene armee kampaaniatest prantslaste vastu, v.a Aleksander Suvorovi 1799 aasta kampaania põhjapoolses Itaalias ja Šveitsis. Sel ajal oli ta süüdistatav vandenõus keiser Paul I vastu ja saadetud asumisele. Kahe aasta pärast talle andestati ja ta asus Aleksander I teenistusse. Ta tõusis esile Napoleoni sõdade aegsetes lahingutes: Austerlitzi lahingus, Eilau lahingus, Borodino lahingus, Kulmi lahingus ja Pariisi lahingus. 

Hiljem juhatas ta Venemaa vallutussõda Kaukaasias, kus ta sai tuntuks oma brutaalsete võtete poolest (m.h põletatud maa taktikat kasutades). Oma kirjas keiser Aleksander I-le teatas ta muuhulgas: "Ma soovin, et hirm minu nime ees hoiaks meie piire tugevamalt kui ketid või kindlused." Kaukaasia ekspert Charles King on tema tegevust Kaukaasia sõja ajal nimetanud "riiklikult toetatud terroriks".  Aleksei Jermolovi loetakse Groznõi linna asutajaks ja Tšerkessi genotsiidi üheks peamiseks korraldajaks.

## Viited
Ljudmila Nikolajeva

**Ljudmila Valerjevna Nikolajeva** (vene keeles Людмила Валерьевна Николаева; sündinud 1969. aastal Megino-Kangalassõ rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi pangajuht.  
 
Ta on 2014. aastast Jakuutias suurima kommertspanga aktsiaseltsi AKB Almazergienbank juhatuse esimees.

2015. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Iluvõimlemise Föderatsiooni presidendiks.

## Haridus
Nikolajeva lõpetas 1993. aastal Peterburi Majanduse ja Rahanduse Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal ökonomisti kvalifikatsiooniga.

## Isiklikku
Tema abikaasa on Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea  Aissen Nikolajev. 
Peres kasvab kolm last.

## Viited
Sünkrotron

**Sünkrotronid** on elektronide kiirendid, mida kasutatakse sünkrotronkiirguse loomiseks.

Sünkrotronides saadakse kiirgust (valgust) valguse kiirusel liikuvate elektronide aeglustamisel magnetväljas. Elektronide aeglustumine toimub sünkrotroni võngutis (ingl *undulator*), loksutis (ingl *wiggler*) või pöördemagnetis (seadmed, kus sünnivad footonid). Tekkinud kiirgus läbib kiirekanali eelosa (ingl *front end*), mis eemaldab liigse soojuse ja kaitseb kasutajaid soovimatu kiirguse eest. Seejärel jõuab valgus kiirekanali põhiossa, mille kaudu juhitakse iga teadlase jaoks sobivate omadustega kiirgus (valgus) eksperimendiseadmeni.

## Allikas
* www.finestbeams.eu/wordpress/wp-content/uploads/2014/05/2Synkrotronkiirgusest.png (01.06.2018)
Aissen Nikolajev

**Aissen Sergejevitš Nikolajev** (jakuudi keeles Сэргэй уола Ньукулаайап Айыы Сиэн; vene keeles Айсен Сергеевич Николаев; sündinud 22. jaanuaril 1972 Leningradis Vene NFSV-s) on jakuudi rahvusest Venemaa riigitegelane, Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea.  
 
Ta oli aastatel 2004–2007 Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahandusminister ja 2011–2012 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe esimene asetäitja. 2012. aastal sai ta Jakutski meeriks. 

28. mail 2018 määras Venemaa president Vladimir Putin Nikolajevi Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea kohusetäitjaks ning alates 27. septembrist 2018 on ta Vabariigi juht. 

Nikolajev on Ühtse Venemaa liige.

## Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 16-aastaselt kuldmedaliga füüsika-matemaatika kallakuga Verhneviljuiski keskkooli Jakuutias ja 1994. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna. Samal aastal lõpetas ta ka Venemaa Föderatsiooni Valitsuse juures asuva Rahvamajanduse Akadeemia rahandusjuhi kvalifikatsiooniga.

Aastatel 1995–1998 oli Nikolajev Jakuutias tegutseva kommertspanga aktsiaseltsi AKB Almazergienbank juhatuse liige ja 1998–2003 juhatuse esimees.

1997. aastal valiti ta 25-aastaselt Sahha parlamendi Il Tümene rahvasaadikuks. Parlamendi liikmeks jäi ta 2004. aastani. Ta oli aastatel 2004–2007 Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahandusminister, 2007–2011 Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi ja valitsuse administratsiooni juht, 2011–2012 Sahha (Jakuutia) Vabariigi valitsuse esimehe esimene asetäitja ning 2012–2018 munitsipaalmoodustise linnaringkond "Jakutski linn" administratsiooni pea.

Nikolajev oli aastatel 1998–2017 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ratsaspordi Föderatsiooni president. Presidendiamet tuli maha panna seoses muudatusega seadusandluses, mille järgi omavalitsusjuht ei tohi osaleda tulundus- ega mittetulundusühingu juhtimises.

## Tunnustus
*2008 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline rahvamajanduse töötaja 
*2022 – Püha suurvürst Aleksander Nevski orden (Vene Õigeusu Kirik) 
*2022 – Sõpruse orden (Venemaa)

## Isiklikku
Aissen Nikolajev on pärit õpetajate perekonnast. Tema abikaasa Ljudmila Nikolajeva on pangajuht. Peres kasvab kolm last.

## Viited

## Välislingid

*Aissen Nikolajevi koduleht. aisennikolaev.ru
*Aissen Nikolajev Twitteris. twitter.com
Katriņa kihelkond

**Katriņa kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel St. Katharinen*, läti keeles *Katriņas draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

## Ajalugu
Katriņa kihelkond tekkis 19. sajandil eraldumisel Lemsalu kihelkonnast. Kihelkond iseseisvus juba aastal 1669, ent liideti aastal 1709 tsaarivõimude poolt taas Lemsaluga. Patronaadiõigus kuulus varem Riia linna raele, XIX sajandi lõpust alates aga Riia linnamõisate valitsusele.

Eduard Heinrich von Buschi andmetel oli Katriņa kihekonnas üks kihelkonnakool, kus oli 18 õpilast.

## Katriņa kihelkonna mõisad
*Dreiliņi (*Badenhof*) rüütlimõis
*Pāle (*Sepkull*) rüütlimõis
*Rūstuži (*Rüssel*) rüütlimõis
*Suceni (*Sutzendorf*, ka *Suzzen*) rüütlimõis, fideikomiss
*Šķirstiņi (*Napkull*) rüütlimõis, fideikomiss
*Viļķene (*Wilkenhof*) Riia linnamõis

## Viited

## Kirjandus
*Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.