Üldlaulupidu

**Üldlaulupidu** on Eesti üleriigiline laulupidu, kus osalevad eri kooriliigid ja puhkpilliorkestrid. See on tänapäeval üks maailma suuremaid koorimuusikaüritusi. Alates 2003. aastast on üldlaulupidu osana Eesti, Läti ja Leedu laulu- ja rahvatantsupidude traditsioonist kantud UNESCO inimkonna suulise ja vaimse pärandi meistriteoste nimekirja.

Tallinna lauluväljakul tavaliselt iga viie aasta tagant peetavaid üldlaulupeo kontserte korraldab Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutus. Viimane üldlaulupidu toimus juulis 2025, järgmine üldlaulupidu toimub erandina juba 2028. aastal.

## Ajalugu
I üldlaulupidu toimus 1869. aastal Tartus. Esimese üle-eestilise laulupeo idee algataja, peamine elluviija ja üldjuht oli Johann Voldemar Jannsen. Teine üldjuht oli Aleksander Kunileid. Üldlaulupeo korraldas meestelauluselts Vanemuine ning laulupeo peakomisjoni esimees oli Adalbert Hugo Willigerode. Nüüdisajal asub selle laulu- ja mänguseltsi kunagises majas laulupeomuuseum. 

Esimesed seitse üldlaulupidu toimusid ajal, mil Eesti oli Venemaa Keisririigi koosseisus. Kuni VI üldlaulupeoni olid laulupeod seotud mõne keiserliku tähtpäevaga. Üle-eestilise laulupeo korraldamise olid enda peale võtnud eesti laulu- ja mänguseltsid. I, II, IV ja V üldlaulupidu toimusid Tartus ning alates VI üldlaulupeost (1896) on need edaspidi toimunud Tallinnas.

Teadmine 1884. aastal valmistatud eestlaste esimesest sinimustvalgest lipust ja värvidest, mis Tartus rahvuslikel põhjustel olid keelatud, levis aegamööda ka teistes Eestis asuvates rahvuslikes ringkondades, neid värve kandsid mõned eesti üliõpilased ka oma kodukohas. V üldlaulupeol Tartus 1894. aastal, kus eesti üliõpilased olid korrapidajateks, ehiti lauluväljak sinimustvalgete lintidega ja sinimustvalge lipuga esinesid kaks koori: Tartu-Maarja ja Suure-Jaani koor. Järgmisel, VI üldlaulupeol Tallinnas 1896. aastal keelasid Venemaa võimuesindajad sini-must-valge sümboolika kasutamise. Vaatamata sellele esinesid kolm koori siiski oma sinimustvalge lipuga.

Iseseisvas Eesti Vabariigis toimus enne teist maailmasõda kokku neli üldlaulupidu. 1923. aasta laulupeoga pandi alus iga viie aasta tagant toimuvate üldlaulupidude tavale. 1928. aastast toimuvad laulupeod Tallinna lauluväljakul. VIII–XI üldlaulupeo korraldas Eesti Lauljate Liit.

1943. aasta üldlaulupidu, mida maailmasõjast hoolimata ette valmistati, jäi siiski toimumata. Nõukogude ajal peeti kümme laulupidu. 1950. aastal kaotati laulupidude nummerdus ning laulupeo toimumisaeg viidi vastavusse okupatsioonivõimu aastapäevadega. Erandiks oli 1969. aasta juubelilaulupidu.

Alates 1950. aastast hakkasid üldlaulupeod toimuma jälle iga viie aasta järel. Erandiks oli 1969. aasta, mil tähistati juubelilaulupeoga 100 aasta möödumist esimesest üldlaulupeost. XXII üldlaulupeoga, mis toimus Tallinnas 1994. aastal, viidi üldlaulupidude viieaastane tsükkel lähtuvaks esimese üldlaulupeo aastast. 

Tallinna lauluväljakul peeti esimene (pidude järjekorras üheksas) üldlaulupidu 1928. aastal selleks spetsiaalselt ehitatud laval. Praegune laululava valmis XV üldlaulupeoks 1960. aastal. Suurim osavõtjate arv sellel laval esinenud ühendkooris oli juubeli üldlaulupeol 1969. aastal – 24 500 lauljat. Tavaliselt ulatub ühendkoori lauljate arv 20 000-ni, kogu osavõtjate arv aga 25 000 – 30 000-ni. 

Nõukogude okupatsioonivõimud sidusid laulupeod punaste tähtpäevadega. Võõraid pealesunnitud propagandalaule laulsid eestlased siiski üksnes selleks, et säiliks oma südamelähedaste laulude esitamise võimalus. Eredaks näiteks eestlastele armsatest lauludest kujunes Gustav Ernesaksa "Mu isamaa on minu arm" Lydia Koidula tekstile, mis kujunes okupatsiooniaastatel eestlaste jaoks mitteametlikuks hümniks – iga laulupeo lõpus kandis ühendkoor laulu ette püsti seisnud kuulajaskonna ees. Märgilised laulud olid Nõukoguse ajal ka "Koit" (Mihkel Lüdig / Friedrich Kuhlbars), "Leelo" (Mart Saar / rahvaluule), "Su põhjamaa päikese kullast" (Tuudur Vettik / Markus Univer), "Meeste laul" (Miina Härma / Juhan Liiv), "Laul Põhjamaast" (Ülo Vinter / Enn Vetemaa) jt.

Üldlaulupidude traditsioon aitas kaudselt kaasa ka 1980. aastate lõpu laulvale revolutsioonile osana üldrahvalikust vägivallatust vabadusvõitlusest, mis viis Eesti Vabariigi taasiseseisvumiseni 1991. aastal. 


Tallinna laulupidu püüne 1896, AM13813F11684 156.jpg|VI üldlaulupidu, vaade lavale (Tallinn, 1896)
VIII üldlaulupidu.jpg|VIII üldlaulupidu (1923)
IX üldlaulupeo rongkäik, 034825 ERM Fk 2670 185.jpg|IX üldlaulupeo rongkäik (Tallinn, 1928)
Laulupidu 1928.a. dirigendipuldis Miina Härma., AM 12853-145 F 11687-145.jpg|Miina Härma IX üldlaulupeo dirigendipuldis (1928)
19330624 x yldlaulupidu tallinn yldjuhid 01.jpg|thumb|X üldlaulupeo üldjuhid: (vasakult) Raimund Kull, Tuudur Vettik, Juhan Aavik, Juhan Simm ja Verner Nerep (Tallinn, 1933)
1950. aasta üldlaulupidu.jpg|1950. aasta üldlaulupidu Tallinnas
Lauluväljak Nõukogude ajal.jpg|1980. aasta üldlaulupeo kontsert Tallinna lauluväljakul
Neeme Järvi at Laulupidu.jpg|Dirigent Neeme Järvi XXV üldlaulupeol (Tallinn, 2009)
Üldlaulupidu 2014 - 19.JPG|XXVI üldlaulupidu (2014)
Üldlaulupidu 2014 - 06.JPG|Lauljad XXVI üldlaulupeol (2014)


## Vaata ka
*Noorte laulu- ja tantsupidu

## Viited

## Välislingid