Peamine koesobivuskompleks

**Peamiseks koesobivuskompleksiks** ehk **MHC-geenideks** ehk **koesobivusantigeenideks** ehk **suuremaks koesobivuskompleksiks** (lühend MHC, inglise *major histocompatibility complex*) nimetatakse paljude selgroogsete lümfoid(-immuunsüsteemi) geenikompleksi, mis paikneb ühes kromosoomis.

Peamise koesobivuskompleksi geenide ülesandeks on lümfoid-(immuun-) süsteemi rakkude vahelise kommunikatsiooni hõlbustamine, raku pinnal olevate koesobivusantigeenide olemasolu kontrollimine ja äratundmine (organismiomaste rakkude eristamine võõrastest rakkudest) ja immuunvastuse esilekutsumine ning tõenäoliselt osalemine sugulises valikus. 

Nii näiteks tunnevad T-rakkude pinnal paiknevad T-rakkude retseptorid ehk TCR-molekulid ära kehavõõraste antigeenide olemasolu viirusega nakatatud raku välispinnal koos raku enda peamise koesobivuskompleksi (inimestel HLA) antigeenidega.

## Klassifikatsioon
MHC-geenid esitlevad MHC-taskus peptiide ja kodeerivad kolme klassi koesobivusantigeene ehk MHC valke (glükoproteiinid):
#MHC klass I valke
#MHC klass II valke
#MHC klass III valke.

### MHC klass I valgud

Klass I MHC valgud transporditakse raku seest ja need on avaldunud enamikul keharakkude membraanidel. Igal rakul võib avalduda ligi 100 000 klassi I MHC-molekuli. Klass I MHC valgud eksponeerivad raku pinnal rakuvalkude käibes tekkinud peptiidfragmente ja seonduvad harilikult tsütotoksiliste T-rakkudega ning lasevad ATC-rakul neile käsilolevat antigeeni esitleda. 

## Inimestel

Inimeste peamine koesobivuskompleks kannab nimetust **[[HLA geenikompleks]]** (ka HLA-antigeenid), kuna nad avastati leukotsüütide pinnal. HLA-lookuses paiknevad geenid on väga polümorfsed.

Inimestel on HLA-geenikompleks (ka: geenikogum) (MHC) kodeeritud 6. kromosoomis (hiirtel H-2 geenid 17. kromosoomis). HL-antigeenid paiknevad kõikide tuumaga rakkude pinnal ja neid kasutatakse koesiirdamise proovide uurimisel, garanteerimaks transplantatsioonis doonori ja haige sobivuse.

### HLA antigeenide ja alleelide määramine elundite siirdamisel

Enne elundite ja rakkude siirdamist määratakse eelnevalt nii doonori kui ka retsipiendi HLA antigeenid/alleelid (näiteks PCR-iga).

## Patogeensus

**MHC-geenidega** seostatakse inimestel mitmeid immuunpuudulikkuse vorme ja perekondlikke haigusi, näiteks:
*Addisoni tõbi (HLA-DR3) (II klass)
*anküloseeriv spondüliit (HLA-B27) (I klass) 
*Hashimoto tõbi (HLA-DR5) (II klass)
*juveniilne reumatoidartriit (HLA-DR8) (II klass)
*Goodpasture'i sündroom (HLA-DR2) (II klass) 
*Gravesi tõbi (HLA-DR3) (II klass)
*insuliinisõltuv suhkurtõbi (HLA-DQ2/8) (II klass)
*krooniline maksapõletik (HLA-DR3) (II klass)
*polüskleroos (HLA-DR2,DR6) (II klass)
*primaarne hüpotüreoos (HLA-DR3) (II klass)
*psoriaas (*psoriasis vulgaris*) (HLA-Cw6) (I klass)
*Reiteri sündroom (HLA-B27) (I klass)
*reumatoidartriit (HLA-DR4) (II klass)
*Sjögreni sündroom (HLA-DR3) (II klass)
*tsöliaakia (HLA-DR3) (II klass)

*MHC II klassi defitsiiti ehk **HLA II klassi defitsiiti** põhjustab II klassi molekulide transkriptsiooni vahendavate valkude defitsiit. Sellega seostatakse mitmeid geenimutatsioone ja ka rakulise immuunsuse häirumist – T-abistajarakkude vähenenud arvu tõttu muutub antikehade ja immuunglobuliinide sünteesi hulk väiksemaks.

## Ajaloolist
*1945. Georg D. Snell koos kaastöötajatega aretasid geneetiliselt identseid, välja arvatud üks geneetiline piirkond raku membraanil, mis kontrollis võõraste *‘histocompatibility (H) genes’*- geenide hülgamist, laborihiiri
*1970. aastatel hakati immuunvastust seostama MHC-molekulide, täpsemalt MHC-molekulide ja T-lümfotsüütide vahelise rakulise kommunikatsiooniga.

## Vaata ka
* Lõhn

## Viited

## Välislingid
* Dr Gene Mayer and Dr Jennifer Nyland,IMMUNOLOGY - CHAPTER TEN: MAJOR HISTOCOMPATIBILITY COMPLEX (MHC) AND T-CELL RECEPTORS - ROLE IN IMMUNE RESPONSES, veebiversioon (vaadatud 9.03.2014) (*inglise keeles*) 
* Janeway CA Jr, Travers P, Walport M, et al., The major histocompatibility complex and its functions., Immunobiology: The Immune System in Health and Disease. 5.trükk, New York: Garland Science; 2001, veebiversioon (vaadatud 6.07.2014) (*inglise keeles*) 
* Peeter Hõrak, Parasiitide roll peremehe (elukäigu) evolutsioonis, kirjutatud 2001-2014, veebiversioon (vaadatud 9.03.2014)
* S.C.L Gough ja M.J Simmonds, The HLA Region and Autoimmune Disease: Associations and Mechanisms of Action, Curr Genomics. Nov 2007; 8(7): 453–465, doi: 10.2174/138920207783591690, PMCID: PMC2647156, veebiversioon (vaadatud 9.03.2014) (*inglise keeles*)
*Sissekanne Encyclopædia Britannicass