open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Teaduskirjanik

**Teaduskirjanik** või **aimekirjanik** või **teadusajakirjanik** (ingl. *science writer* või *science journalist*) on teaduslikest arusaamadest populaarteaduslikus stiilis kirjutav ajakirjanik või teadlane, tihti teadusajakirjandusele spetsialiseerunud inimene.  

Peamised žanrid, milles teaduskirjanikud kirjutavad, on populaarteaduslik ehk aimeraamat ja teaduslik essee. 

Mõnikord tehakse vahet populaarteaduslikul kirjandusel, mis kirjutab üldisematest, ja teadusajakirjandusel, mis kirjutab pigem uuematest teadusprobleemidest. Vahet võib teha ka selle järgi, et aimekirjanik kirjutab üldarusaadavamal viisil, teaduskirjanik aga ühtaegu arendab teaduslikke arusaamu. Vastavalt võib siis ka vahet teha populaarteaduslike teoste kirjutajal (aimekirjanikul) ja teaduskirjanikul (või teadusajakirjanikul). 

Teadusajakirjanikeks kitsamas mõttes peetakse neid, kellele ajakirjandus on põhitööks. Teaduskirjanikeks peetakse sagedamini loodusteadustest kui humanitaarteadustest kirjutajaid.

Eestis on teaduskirjanikena viljakad olnud teadlastest näiteks Henn Käämbre, Harry Õiglane, ajakirjanikest näiteks Tiit Kändler ja Arko Olesk, teaduskirjanike hulka võib arvata ka Ilmar Vene ja Lennart Meri ("Hõbevalge", "Hõbevalgem"). Eesti teaduskirjanike ühendusena on loodud Eesti Teadusajakirjanike Selts.

Maailmas on teaduskirjanikena tuntud näiteks David Attenborough, Philip Ball, Fritjof Capra, Richard Dawkins, Jared Diamond, Martin Gardner, Stephen Jay Gould, Stephen Hawking, Kevin Kelly, Stefan Klein, Desmond Morris, Matt Ridley, Carl Sagan ja teised.

## Vaata ka
*Eesti Teadusajakirjanike Selts
*looduskirjanik
*teadus
Agaavilised

**Agaavilised** (*Agavaceae*) on taimede alamsugukond aspariliste sugukonnast asparilaadsete seltsist. 

Varasemad taimede klassifitseerimissüsteemid käsitlesid agaavilisi eraldi sugukonnana. APG III süsteem paigutas selle aspariliste alamsugukonnaks.

Sugukonda kuulub 640 liiki umbes 23 perekonnast. APG III süsteem liitis agaavilistega järgmised sugukonnad: *Anemarrhenaceae*, *Hostaceae*, *Yuccaceae*, *Anthericaceae*, *Hesperocallidaceae* ja *Chlorogalaceae*.

Agaavilised kasvavad põhiliselt troopilises ja lähistroopilises kliimas, kohati ka parasvöötme soojemates piirkondades.

Suur osa liike on sukulendid. Osal liikidest moodustavad lehed madala kodariku (agaavid), teised sarnanevad pigem puuga (lühilehine tääkliilia). Lehed on sageli pikad ja teravatipulised ning mõnikord ääristatud ogadega.

Agaaviliste sugukonda kuuluvad taimi kasutatakse näiteks haljastuses kõrbealadel ja teistes kuivades piirkondades, sest need ei vaja kastmist. Paljud liigid on väga dekoratiivsete õitega. Agaavilisi (sh agaave, tääkliiliaid ja rohtliiliaid) kasvatatakse palju ka toataimedena.

Paksulehelistest ja suure suhkrusisaldusega liikidest valmistatakse alkohoolseid jooke. Mõned liigid on väärtuslikud kiutaimed.

## Perekondi
**Agave* – agaav
**[[Anemarrhena]]* 
**[[Anthericum]]* 
**[[Behnia]]* 
**[[Beschorneria]]* 
**Camassia* – preeriaküünal
**[[Chlorogalum]]* 
**Chlorophytum* – rohtliilia
**[[Diamena]]* 
**[[Diora]]* 
**[[Echeandia]]* 
**[[Eremocrinum]]* 
**Furcraea* – sigiagaav
**[[Hagenbachia]]* 
**[[Hastingsia]]* 
**[[Herreria (plant)|Herreria]]* 
**[[Herreriopsis]]* 
**[[Hesperaloe]]* 
**[[Hesperocallis]]* 
**Hesperoyucca* – jumalaküünal 
**Hosta* – hosta
**[[Leucocrinum]]* 
**[[Manfreda]]* 
**Paradisea* – paradiisia
**Polianthes* – säraõis
**[[Prochnyanthes]]*
**[[Schoenolirion]]*
**Yucca* – tääkliilia

## Viited

## Välislingid
Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio

**Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio** (183–132 eKr) oli Vana-Rooma poliitik ja ülempreester (*[[pontifex maximus]]*).

Tema isa oli Publius Scipio Nasica Corculum ning ta oli ka Scipio Africanuse, Scipio Aemilianuse ja Tiberius Gracchuse lähisugulane. 141 eKr valiti ta tänu oma isa mõjule ülempreestriks. 138 eKr valiti ta ka Rooma konsuliks, kuid sattus pärast seda vangi, sest tema ajal oli vägesid halvasti juhitud. Kui Tiberius Gracchus valiti rahvatribuuniks, sattusid nad väga tõsisesse vastuollu ning 133 eKr, kui Gracchus tuli senatisse kõnet pidama, nõudis Scipio tema tapmist, mis ka toimus. Et pärast seda muutus tema elu Itaalias väga ebamugavaks, otsustas senat saata ta Väike-Aasiasse. Seal suri ta aga kõigest aasta hiljem, ilmselt mürgitatuna Gracchuste pooldajate poolt.
Vassili IV

**Vassili IV** (sünninimi vene *Василий Иванович Шуйский*, *Vassili Ivanovitš Šuiski*; 22. september 1552 – 12. september 1612) oli Vene tsaar aastatel 1606–1610 pärast Vale-Dmitri I tapmist. Tema valitsemise ajal jätkus *[[Segaduste aeg]]*.

Šuiski sündis Nižni Novgorodis bojaariperekonnas, kes põlvnes Suzdali vürstidest.

Ta tõusis troonile pärast Vale-Dmitri kukutamist ja tapmist 17. mail 1606 vandenõulaste poolt, keda ta juhtis. Kuulutati tsaariks 19. mail ja krooniti Novgorodi metropoliidi Isidori poolt 1. juunil.

Vassili ajal suruti maha Bolotnikovi ülestõus.

1607. aasta augustis alustas Poola Venemaa vastu järjekordset sõda, esitades uueks tsaarikandidaadiks Vale-Dmitri II. 1. mail 1608 sai Vassili Volhovi lahingus lüüa ja taganes Moskvasse. Sama aasta lõpuks oli suur osa Vene tsaaririigist juba Poola võimu all. Rahvas ja bojaarid lakkasid Vassilit toetamast ja ta võim oli sisuliselt olematu. Et võimul püsida, sõlmis ta 1609. aasta veebruaris Rootsi kuninga Karl IX-ga lepingu, et abivägesid saada, kuid vastutasuks oli sunnitud tegema Rootsile territoriaalseid järeleandmisi. Sobiva alternatiivse tsaarikandidaadi puudumine oli tõenäoliselt ainus põhjus, miks ta veel üldse võimul püsis.

Pärast lüüasaamist Poola vägedelt Klušino lahingus 24. juunil 1610 kukutasid kunagised poolehoidjad, Vorotinski ja Mstislavski bojaarisuguvõsa liikmed, Vassili ja tegid ta vastu tema tahtmist mungaks. Moskva liideti Rzeczpospolitaga ja Vene tsaariks sai Poola kuningapoeg Władysław. Vassili viidi sõjavangina Poolasse, kus ta suri 1612. aasta septembris Gostynini kindluses Varssavi lähedal.

1613. aastal troonile valitud Romanovid tunnistasid Vassilit pärast tema surma seadusliku tsaarina ja nõudsid läbirääkimiste ajal Poola võimudega korduvalt õigust matta ümber ta surnukeha Venemaale. 1634. aasta Polanówka rahulepingut järgides viidi Vassili säilmed lõpuks 1635. aastal Moskvasse ja maeti Peaingli katedraali kremlis, Moskva suurvürstide ja tsaaride viimsesse puhkepaika. 

Vassili Šuiski oli abielus Jelena Repninaga, keda on nimetatud bojaar Mihhail Repnini tütreks, kuid viimaste uurimuste järgi oli tollel vaid poeg Aleksandr. Jelena suri 1592. aastal.. Sellest abielust ei sündinud lapsi.

1608. aastal abiellus Vassili Maria Buinossova-Rostovskajaga, vürst Pjotr Buinossov-Rostovski tütrega. Abielust sündis kaks tütart: Anna (1609) ja Anastassia (1610). Mõlemad surid väikelastena ja nii polnud Vassili Šuiskil järeltulijaid. Maria suri 1626. aastal. 

## Viited
Vassili Šuiski

**Vassili Šuiski** nime on kandnud mitu Šuiskite vürstisuguvõsa liiget:
***Vassili Ivanovitš Šuiski**, Vene tsaar **[[Vassili IV]]**
***[[Vassili Vassiljevitš Šuiski|Vassili Vassiljevitš Nemoi Šuiski]]**
***[[Vassili Vassiljevitš Blednõi Šuiski]]**
***[[Vassili Vassiljevitš Grebjonka Šuiski]]**
*...
Tiberius Gracchus

**Tiberius Sempronius Gracchus** (168–133 eKr) oli Vana-Rooma poliitik, kes on peamiselt tuntud oma rahvatribuunina esitatud maareformi idee pärast.

Tiberius oli Tiberius Gracchus Maiori ja Cornelia Africana, Scipio Africanuse tütre poeg. Et Scipio naine Aemilia Paula oli Lucius Aemilius Paulus Macedonicuse õde ja Tiberiuse enda õde Sempronia oli Scipio Aemilianuse tütar, siis olid tal väga mõjukad sugulased.

Kolmandas Puunia sõjas teenis Tiberius oma õemehe Aemilius Scipio alluvuses sõjaväetribuunina. 137 eKr sai ta kvestoriks ning vastutas rahu sõlmimise eest Numantias. See sõda läks Roomale halvasti ning Gracchus päästis nõnda tegelikult armee totaalsest lüüasaamisest. Kuid Scipio Aemilianus pidas ta käitumist argpükslikuks, lasi rahu tühistada ning vallutas linna. Sestpeale olid nende suhted väga halvad.

133 eKr valiti Tiberius rahvatribuuniks ning ta asus tegelema lihtrahva jaoks pakilisima küsimuse, maaprobleemiga. Viimastel sajanditel oli enamik Rooma maadest koondunud jõukate isikute kätte latifundiumiteks, samas kui vaestel inimestel oli liialt väike maatükk, et end elatada. See hakkas mõjutama ka sõjaväe moraali, sest sõjaveteranid pidid saama maatüki, kuid selle suurus üha vähenes. Lahenduseks pakkus Tiberius riigistada enamik latifundiumite maadest ja jagada need siis sõjaväelastele ja teistele maasoovijatele. Ent enamik senati liikmetest, kes ise olid jõukad maaomanikud, olid sellele muidugi vastu. Tiberiuse peavastaseks tõusis teine tema sugulane, *pontifex maximus* Publius Cornelius Scipio Nausica Serapio, kes ühe Tiberiuse kõne ajal senatis nõudis tema tapmist. Senaatorid sööstsidki talle kallale ja tapsid ta.

Hiljem jätkas maareformi elluviimist Tiberiuse vend Gaius.
Gaius Servilius Ahala

**Gaius Servilius Structus Ahala** oli Vana-Rooma poliitik ja legendaarne kangelane.

Aastal 439 eKr, kui Spurius Maelius kavatses end kuulutada Rooma kuningaks ja vabariigi kukutada, valis Senat Cincinnatuse diktaatoriks ning too nimetas ratsaväe ülemaks ehk oma peamiseks abiliseks Ahala. Viimane nõudis, et Maelius ilmuks Senati ette ja et ta mõistetaks süüdi riigipöördes. Maelius püüdis aga senaatorite toetajate juurest pageda ja enda toetajate juurde pääseda. Ahala tormas aga talle järele ning tappis ta pistodaga. Hilisemad Rooma autorid, eriti Cicero, pidasid seda üheks silmapaistvaimaks Rooma patriotismi näiteks. Enamik Ahala elust ongi teada ainult hilisemate autorite, näiteks Titus Liviuse kaudu ja päris kindel pole seegi, kas ta tegelikult üldse elas.

Ahala nimi viitab tema etruski päritolule.
ERÜ

**ERÜ** on lühend, mis võib tähistada järgmisi Eestis tegutsevaid organisatsioone:
*Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing
*Eesti Raamatuühing
*Eesti Radioloogia Ühing
*Eesti Rakenduslingvistika Ühing
*Eesti Rindemeeste Ühendus
*Eestimaa Rahvuste Ühendus
*Eesti Rahva Ühisabi
Scipio

**[[Scipio (hüüdimi)|Scipio]]** on Vana-Rooma hüüdnimi (*[[cognomen]]*), mida kasutas üks Corneliuse hõimu (*gens*) harusid. Seda on kandnud mitmed tuntud inimesed ja selle järgi on nimetatud mitmed kohad.

## Isikud
*Publius Cornelius Scipio Africanus, Rooma väejuht Teises Puunia sõjas
*Publius Cornelius Scipio Aemilianus, Rooma poliitik  ja väejuht Kolmandas Puunia sõjas
*Caecilius Maetellus Scipio, Rooma väejuht ja Caesari vastane 
*Publius Cornelius Scipio Nasica, Rooma konsul
*Publius Cornelius Scipio Nasica Corculum, Rooma konsul, eelmise poeg
*Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio, Rooma konsul ja *pontifex maximus*

## Kohad
*Scipio (Indiana) (Jenningsi maakonnas)
* Scipio (New York)
* Scipio (Utah)
* Scipio vald (Allen, Indiana)
* Scipio vald (LaPorte, Indiana)
* Scipio vald (Michigan)
* Scipio vald (Ohio)
Libertaarimperatiiv

**Libertaarimperatiiv** on Undo Uusi sõnastatud filosoofiline norm. Ta sõnastas selle nii: "Tuleb alati püüda tegutseda kooskõlas teesiga, et omatakse libertaarset vaba tahet", st universaalse determinismiga ühitamatut vaba tahet.

Juhul kui meil on selline vaba tahe, on meie niisugune püüd kooskõlas tõega. Kui meil aga vaba tahet ei ole, ei muuda see püüd midagi, sest ta on niikuinii determineeritud. Seetõttu on see püüd igatahes "episteemiliselt" mõistlik, st mõistlik meie tunnetussituatsioonis.

Struktuurilt sarnaneb libertaarimperatiiv Pascali kihlveoga.

## Vaata ka
*imperatiiv (filosoofia)

## Viited

## Kirjandus
*Undo Uus. Libertaarimperatiiv. – *[[Akadeemia (ajakiri)|Akadeemia]]*, 1997, nr 10, lk 2087–2112.
Essonne

**Essonne** on jõgi Prantsusmaal, Seine'i vasakpoolne lisajõgi. 

Jõe pikkus on 97 km.

Essonne läbib peamiselt Loiret' ja Essonne'i departemangu; viimane ongi selle jõe järgi nime saanud. 

Essonne on saanud nime jõejumalanna Acionna järgi.
Yvelinesi departemang

**Yvelines** () on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas. Seda ümbritsevad põhjas Val-d'Oise'i, idas Hauts-de-Seine'i, kagus Essonne'i, edelas Eure-et-Loiri ja läänes Eure'i departemang.

Yvelines loodi 1. jaanuaril 1968 endise Seine-et-Oise'i departemangu lääneosast.

Departemang jaguneb halduslikult:

## Vaata ka
* Yvelinesi departemangu haldusüksuste loend

## Viited

## Välislingid
Essonne'i departemang

**Essonne'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Île-de-France'i piirkonnas. Ta on saanud nime Essonne'i jõe järgi.

Departemang jaguneb poliitiliselt:

Departemangus on 21 kantonit (alates 2015):

## Vaata ka
* Essonne'i departemangu haldusüksuste loend

## Viited
Dumas

**Dumas** võib tähendada järgmist
*Dumas (perekonnanimi)
** Alexandre Dumas vanem, prantsuse kirjanik
** Alexandre Dumas noorem, prantsuse kirjanik, eelmise poeg
** Henry Dumas, ameerika luuletaja
** Jean-Baptiste Dumas, prantsuse keemik
** Joseph Dumas, Kanada poliitik 
** Maurice Dumas, Kanada professor ja poliitik

;kohanimed
* Dumas (Arkansas) 
* Dumas (Mississippi) 
* Dumas (Texas)
Thomas Busaeus

**Thomas Busaeus** (umbes 1550 Nijmegen – 25. veebruar 1591 Tartu) oli jesuiitide ordu liige ja esimene Tartu jesuiitide seminari rektor.

Busaeus oli rahvuselt hollandlane, pärit Nijmegenist, ta astus jesuiitide ordusse 18. mail 1564 Kölnis. Magistrikraadi sai ta 1570. aastal Mainzist, seejärel kuulus ta jesuiitide Trieri kolleegiumisse. 1580. aastal pühitseti ta preestriks ja 1582. aastal valis Antonio Possevino tema kui eriti haritud ja taipliku mehe välja üheks Tartu kolleegiumi asutajaks. Selleks ajaks oli Busaeus olnud kuus aastat tavaõppejõud erinevates jesuiitide koolides, kaks aastat konviktiprefekt, kolm aastat kooliprefekt, kaks aastat kooliminister (majandusasjade eest vastutaja) ja prokuraator ning kolm aastat jutlustaja Molsheimis. 

1583. aastal saabus ta koos teiste preestrite Theodor Havkenscheidi, Valentin Hengeliuse ja Johannes Ambrosius Völckeri ning ilmikvendade Johannes Strunki ja Stephan Brauniga Tartusse. Seal tegutses ta esialgu õpetaja, majandusametniku, õppeprefekti, spirituaalprefekti ja jutlustajana. 1584. aastal nimetati ta Tartu kolleegiumi rektoriks, jäädes samas ka enamikku eelmistest ametitest, sest jesuiitide hulk Tartus oli jätkuvalt väike. Paavst Sixtus V-lt sai ta rektoripatendi 1585. aasta oktoobris. Rektorina tegutses Busaeus üliedukalt, kasvatades jesuiitide populaarsust eriti eestlaste hulgas. Ta õppis lühikese ajaga ära ka eesti keele ning pidas eestlaste katoliseerimist oma misjonitegevuse peaeemärgiks. Samas pingutas ta ka sakslaste katoliseerimise nimel ning pühakirja hea tundjana väitles ta edukalt luterlike vaimulikega, suutes neid sõnaosavuses alati üle trumbata. 

1585. aastal trükiti Vilniuses  Thomas Busaeuse poolt  tõlgitud katoliiklik katekismus. Baltimail tegutsenud paavsti diplomaadi Antonio Possevino kirjast Mantova hertsoginnale 1585, nimetas Possevino tõlkijana  Tomasso Buseust. Katekismuse avaldamise taga seisis ilmselt Possevino isiklikult.

Busaeus oskas vähemalt viit keelt: hollandi (flaami), saksa, ladina, poola ja eesti, võimalik, et ka läti keelt. Busaeuse ajal rajati Tartusse ka jesuiitide gümnaasium (1585. aastal).

1590. aasta lõpul murdis Busaeus provintsikongregatsioonilt Tartusse tagasi sõites sääreluu ning suri ilmselt seetõttu järgmise aasta alguses, sest jesuiitidel polnud sel ajal korralikku arsti. Kohalikud eestlased kurvastasid tema surma üle väga ja olevat tema matmise ajal lohutamatult nutnud.
## Viited

## Kirjandus
*Vello Helk. *Jesuiidid Tartus*. Tartu: Ilmamaa, 2003. Eriti lk-d 225–226.
Ionisatsioonienergia

**Ionisatsioonienergia**  on energia, mis kulub elektroni eemaldamiseks üksikult aatomilt (või molekulilt). Teisiti öeldes on tegemist elektroni seoseenergiaga aatomis (või molekulis). Mida väiksem on ionisatsioonienergia, seda meelsamini loovutab aatom (või molekul) elektroni ja ioniseerub.

**N-taseme ionisatsioonienergia** on energia, mis kulub aatomilt või molekulilt n-inda elektroni eemaldamiseks, kui n - 1 elektroni enne seda on juba ära võetud. Üldjuhul on iga järgmise taseme ionisatsioonienergia eelmisest suurem, kuna elektron on aatomituumale lähemal.

## Keemiliste elementide ionisatsioonienergia
Allolevas tabelis on näidatud kolmanda perioodi elementide mõned ionisatsioonienergiad.

## Vaata ka
*Seoseenergia
*Ioon
Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor

**Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor** on alates 13. märtsist 1991 Eesti Rahvusraamatukogu tegevjuhi ametinimetus.

Vastavalt Eesti Rahvusraamatukogu seadusele, mis kehtib alates 25. aprillist 1998, vastutab peadirektor rahvusraamatukogu toimimise ja arengu eest. Tema pädevuses on direktori ja struktuuriüksuste juhtide ametisse nimetamine, aga ka asutuse ametlik esindamine. Samuti vastutab peadirektor rahvusraamatukogu eelarveprojekti koostamise eest.

Peadirektori valib Rahvusraamatukogu nõukogu seaduse ja põhikirjaga ette nähtud korras. Tema ametiaeg on viis aastat. Peadirektori ametikoht täidetakse avaliku konkursi korras.

Alates 16. septembrist 2023 on Rahvusraamatukogu peadirektor Martin Öövel.

## Rahvusraamatukogu tegevjuhid

Võttes arvesse Eesti Rahvusraamatukogu järjepidevust tema funktsioone täitnud, kuid teisi nimesid kandnud raamatukogudega, on siin loetletud Rahvusraamatukogu direktorid alates 1919. aastast, mil ametisse astus Riigiraamatukogu raamatukoguhoidja kohusetäitja Hans Reinhold Roos.

## Allikad

**[https://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=12825129 Eesti Rahvusraamatukogu seadus.]* Riigi Teataja, I 1998, 34, 488.
**Eesti Rahvusraamatukogu 80 : artiklite kogumik.* Tallinn : Eesti Rahvusraamatukogu, 1998. ISBN 9985-600-01-0

## Välislingid
*Eesti Rahvusraamatukogu peadirektori koduleht
Soome haldusjaotus

Soome jaguneb:
* 19 maakonnaks
* mis jagunevad veel 336 vallaks (millest 108 on linnad)

2009. aastani jagunes Soome kuueks lääniks.

## Haldusüksused

### Läänid

### Maakonnad

### Vallad

Elanike arv omavalitsusüksustes. Rahvastikuandmed on antud seisuga september 2008 (rahvastiku tihedus seisuga september 2007).

## Vaata ka

* Soome valdade loend
* Soome valdade loend rahvaarvu järgi
* Soome valdade loend pindala järgi
* Soome valdade loend rahvastiku tiheduse järgi
* Soome endiste valdade loend
## Välislingid
*Voutikuntien, läänin tilejä, yleisiä asiakirjoja, vanhan suomen tilejä, Digihakemisto, fi
Otto Schenking

**Otto Schenking** (1554 Liivimaa – 1637 Sulejów, Poola) oli katoliiklik Võnnu piiskop aastatel 1587–1625.

Schenking sündis Liivimaal katoliiklikus peres ning hakkas Poola ajal vaimulikuks. Tema vend Georg Schenking oli samuti Poola teenistuses, olles Tartu ökonoom, kuid oli usutunnistuselt hoopis protestant. 

Otto Schenking sai piiskopiks seejärel, kui tema eelkäija Andrzej Patrycy Nidecki (*Andreas Patricius*) oli ootamatult surnud. Tänu oma pikaealisusele püsis Schenking piiskopiametis ligi 40 aastat, kuni rootslased Liivimaa vallutasid ja Võnnu piiskopkonna likvideerisid. 

Schenking toetas ka Tartu jesuiitide kolleegiumi tegevust, ehkki tänu sellele, et ta protestantlik vend oli samas ökonoom, tekkis tal vahepeal ka huvide konflikte.

## Vaata ka
* Võnnu piiskopkond

## Kirjandus
* Vello Helk. *Jesuiidid Tartus*. Tartu: Ilmamaa, 2003.
Ootamatu armastus

"**Ootamatu armastus**" on vähemalt kahe filmi eestikeelne pealkiri:

* "Ootamatu armastus (film 1970)" ("Netšajannaja ljubov"), Valgevene draamafilm aastast 1970, režissöör Jossif Šulman.
* "Ootamatu armastus (film 2003)" ("An Unexpected Love"), USA-Kanada draamafilm aastast 2003, režissöör Lee Rose.
Meinhard Laurmaa

**Meinhard Laurmaa** (7. september 1905 – 16. aprill 2008) oli eesti ajakirjanik ja pikaealine.

Ta töötas  aastatel 1927–1940 ajalehes Postimees.

Meinhard Laurmaa suri 102-aastaselt.

Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

## Viited

## Kirjandus
*Sajand vana reibas tartlane Meinhard Laurmaa hiilgab mälu ja jutukusega
*Meinhard Laurmaa saab 102-aastaseks
Udo Sulp

**Udo Sulp** (sündinud 8. mail 1958) on eesti *[[bowling]]*u-mängija. 

Ta on võitnud mitu medalit Eesti meistrivõistlustelt ning tulnud seenioride klassis kaks korda Euroopa meistriks (2008. aastal Prantsusmaal ja 2010. aastal Austrias).

Ta lõpetas 1977. aastal Põlva Keskkooli ja 1986. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia. 

## Välislingid
* "Eesti esimene Euroopa meister bowlingus on tartlane", Tartu Postimees, 1. juuli 2008
* Lühibiograafia, Tartu Postimees, 4. juuli 2008
Üllar Peterson

**Üllar Peterson** (sündinud 15. novembril 1973) on eesti ajaloolane, kes on keskendunud islamimaailma uurimisele.

Tartu Ülikooli lõpetas ta ajaloo erialal 1998. aastal.

Peterson kirjutas 2005. aastal magistritöö džihaadi kontseptsiooni kujunemisest koraanis. Ta on õppinud Kairos ja Teheranis. Peterson on ajakirjanduses avaldanud Lähis-Ida ja ka laiemat islamimaailma tutvustavaid artikleid.

Ta on tõlkinud araabia keelest Usāma ibn Munqidhi teose "Õpetlike näidete raamat: Araabia rüütli mälestused" (Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus, 2015) ja pärsia keelest Iraani 20. sajandi klassikasse kuuluva Sadeq Hedayati romaani "Pime öökull".

## Tunnustus

* 2019 Tallinna Ülikooli kirjandusauhind (Khalil Gibrani araabiakeelse romaani "Murtud tiivad" ja Sadeq Hedayati pärsiakeelse romaani "Pime öökull" tõlke eest)

## Viited

## Välislingid
*Magistritöö digiteeritud variant
*Eesti Ekspress: Rikas ja ilus! Petersoni koraani eestikeelset tõlget tutvustav artikkel
*Eesti Ekspress: Kas islamirevolutsioon Euroopas?
*Eesti Päevaleht: Islam ja sotsialism
*Postimees: Juut ja muslim: kohe näha, et vanad sõbrad Artikkel juutluse ja islami omavaheliste suhete ajaloost
Ründesuurtükk

**Ründesuurtükk** (saksa k *Sturmgeschütz – StuG*), enamasti ka **rünnakkahur** on rünnakuotstarbeline liikursuurtüki tüüp, tavaliselt soomuk.

Ründesuurtükid olid projekteeritud jalaväe rünnaku toetamiseks otsesihitud suurtükitulega eelkõige vastaste jalaväe kindlustatud positsioonide vastu.

Ründesuurtükke toodeti peamiselt Saksamaal ja NSV Liidus Teise maailmasõja eel ja ajal peamiselt tanki veermikule paigaldatud kahuri või haubitsa baasil.

Rünnakkahur nägi välja ja töötas samadel põhimõtetel nagu tankihävitajagi, neid eristas ainult relvastus. Rünnakkahuritel olid suurekaliibrilised madala algkiirusega relvad, orienteeritud lõhkemürskudega suurte sihtmärkide hävitamiseks, tankihävitajatel väiksema kaliibriga kiire algkiirusega relvad orienteeritud soomusläbistatavusele.

Wehrmachti ründesuurtükkide meeskonnad ei kuulunud soomusväe koosseisu ja neil oli eraldi vormiriietus. Sõja jooksul kujunesid ründesuurtükkidest enamasti hoopis liikuvad tankitõrjemasinad ehk tankitõrjetankid.

## Vaata ka
* Sturmgeschütz III
* Sturmgeschütz IV
* Sturmhaubitze 42
*Liikursuurtükk

## Viited
Parila–Kiideva tee

**Parila–Kiideva tee** (registreerimisnumber 16111) on kõrvalmaantee Lääne maakonnas Haapsalu linnas.

Maantee on ligikaudu 13,2 kilomeetrit pikk, esimesed 8 kilomeetrit sellest mustkattega, ülejäänud kruusakattega. Algab Haapsalu–Laiküla maantee 11. kilomeetril Parila lähedal Jõõdre ja Lannuste piiril, läheb läbi Lannuste, Käpla, Ammuta, Panga, Sinalepa, Allika, Tuuru, Põgari-Sassi, Koidu ja lõpeb Kiidevas.

Tee 8. kilomeetripunkti juures algab Tuuru–Puise tee.

Teele jääb 6 truupi, aga mitte ühtegi silda.

Teel liigub Haapsalu–Kiideva–Puise liinibuss.
Johann von Witten

**Johann von Witten** oli Liivi ordu liige ja Tallinna komtuur aastal 1533.

Witten pärines Vestfaalist Marki krahvkonnast ja sündis ilmselt Kringeldanzis. Tema suguvõsa kuulus alamaadli hulka.

Witteni kohta pole palju teada peale fakti, et Gustav Vasa ühes dokumendis on teda 1533. aastal Tallinna komtuuriks nimetatud. Võimalik, et ta ei olnud mitte komtuur, vaid ainult kohusetäitja, sest juba järgmisel aastal astus ametisse uus komtuur ning varasem oli surnud 1532. aasta lõpus. Witteni varasemast ja hilisemast saatusest pole midagi teada.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 978 (lk 728–729).
Õunvili

**Õunvili** on rüüsvili, mis areneb alumise sigimikuga õitest. Õunvilja sisemuses on palju seemneid, mis on koondunud vilja keskel asuvatesse seemnekambritesse.

Morfogeneetiliselt moodustub õunvili apokarpsest ehk lahkviljalisest emakkonnast, täpsemalt öeldes sigimiku alumisest osast. Õiepõhi kasvab kokku viljalehtedega ja katab need täielikult, harvem osaliselt, nii et viljalehed on suletud moodustuvasse viljalihasse. Nende kahe vaheline piir hägustub ja on paljudel õunviljadel märkamatu, mõnel siiski ka silmaga märgatav. Tavaliselt ümbritseb õunvilja veel väliskiht ehk koor, millel on vahel, näiteks õunal, näha tupplehtede ja tolmukate kokkukasvanud jäänuseid.

Õunvilju esineb paljudel roosõielistel taimedel, näiteks astelpihlakal, harilikul küdoonial, pihlakal, tuhkpuul, valgel pihlakal ja viirpuul. Eestis kasvatatavatest liikidest on õunviljalised õunapuu, pirnipuu ja ebaküdoonia.

## Vaata ka
*lihakvili
Ludolf Lappe von der Ruhr

**Ludolf Lappe von der Ruhr** (surnud enne 1543) oli Liivi ordu liige ja Rakvere foogt aastatel 1527–1534.

Ludolf sündis Marki krahvkonnas. Tema suguvõsa kuulus piirkonna mõjukamate hulka, sealt pärines veel mitu Liivi ordu rüütelvenda ning nende sugulane oli ema poolt ka Wolter von Plettenberg.

1526. aastal sai Ludolfist Vasknarva foogt ja järgmisel aastal valiti ta Rakvere foogtiks. 1534. aastal vabastati ta sellest ametist. Tema edasine saatus on ebaselge, kuid 1543. aastal on teda mainitud surnuna, seega on võimalik, et ta suri vahetult enne seda.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 535 (lk 408–409).
Mari

**Mari** on lihakvili, mis sisaldab arvukalt seemneid. 

Tekkimise põhjal võib mari olla kas paljasvili või rüüsvili. Ülemise sigimikuga õiest moodustub paljasvili, näiteks hariliku kartuli mari või viinamari. Alumise sigimikuga õiest moodustub aga õiepõhja kaasabil rüüsvili, näiteks mustika mari või karusmari. Alumisest sigimikust moodustunud marjadel on otsas õiekatte kuivanud jäänused.

Kui sigimik on paljupesaline, siis on marjaski palju seemneid. Näiteks kartulil on õis kahepesaline, sparglil kolmepesaline, ussilakal neljapesaline ja pohlal viiepesaline.

Botaanilises mõttes on marjad mõnedki niisugused viljad, mida nende suuruse tõttu ei osata argikeeles marjadeks pidada, näiteks tomatid, kurgid, kõrvitsad, arbuusid, melonid, baklažaanid, banaanid ja kiivid. 

Muundunud marjad on tsitruselistel, näiteks apelsinil ja sidrunil. Neil on koor väga paks, aga sisemus eriti mahlane. Selliseid vilju nimetatakse pomerantsviljadeks.

Kõik marjad ei ole lihakad. Niisugune on näiteks paprika.

Enamik marju on söödavad, aga kõik mitte. Mõne taime, näiteks kartuli, ussilaka ja musta belladonna marjad on hoopis mürgised. Kuid see ei tähenda, et terve see taim peaks mürgine olema, näiteks kartulil süüakse mugulaid.

Argikeeles tähistab sõna "mari" mitmesuguseid vilju, mis botaanilises mõttes ei ole marjad. Näiteks vaarika vilju kutsutakse marjadeks, tegelikult on need aga koguviljad. Maasikal on liitsed rüüsviljad, kirsipuul ja toomingal luuviljad, pihlakal õunviljad ja kadakal käbid.

## Evolutsioon

Fossiilid näitavad, et varajastel õistaimedel olid kuivviljad. Lihakad viljad, näiteks marjad ja luuviljad tekkisid keskaegkonna ja uusaegkonna piiri paiku.

On arvatud, et lihakate viljade teket soodustas neist toituvate loomade, eriti imetajate ja lindude arvukuse suurenemine. Ent arvatud on ka, et põhjus ja tagajärg on vastupidised. Lihakate viljade tekke ajal oli maailmas palju niiskeid kohti tihedates metsades, kus viljade levimine tuule abil polnud tõhus. See soodustas sümbioosi käigus loomi ja linde üle minema lihakatest viljadest toitumisele ning vilju omakorda järjest lihakamateks ja kirevamateks muutuma.

## Vaata ka
*Marjakultuur
*Marjad
Marjad

**Marjad** on toiduaine, mis hõlmab enamiku botaanikas marjadeks nimetatavaid vilju, samuti nendega väliselt sarnased viljad, mis pole botaanilises mõttes marjad, näiteks kadaka, vaarika ja maasika viljad. Marjade kui toiduainete hulka ei arvata enamikust marjadest välimuselt väga erinevad marju, mis on botaanilises mõistes marjad, näiteks banaane.

## Vaata ka
*Marjakultuur
*Mari
Dietrich Bock

**Dietrich Bock** (surnud 1532) oli Liivi ordu liige ja Tallinna komtuur aastatel 1525–1532.

Bocki täpset päritolu pole teada, sest tema perekonnanimi oli Saksamaal liialt levinud. Temast pole enne Liivimaale asumist sisuliselt midagi teada. Seetõttu ei saa ka täpselt öelda, kust ta pärines, ehkki on oletatud, et ta tuli Alam-Saksimaalt. Samuti ei saa kindlaks teha tema võimalikku sugulust teise Bocki-nimeliste orduvenna, Erkenbertiga.

1520. aastal on Bocki mainitud Viljandi kumpanina, 1523. aastal sai temast aga Rakvere foogt. Pärast Paul von Steineni surma sai tast Tallinna komtuur, kelleks ta jäi kuni enda surmani 1532. aasta lõpus, tõenäoliselt detsembris.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 81 (lk 122–123).
Taipalsaari

**Taipalsaari** on asula Soomes Lõuna-Karjala maakonnas Taipalsaari vallas.

Mööda maanteid asub Taipalsaari Lappeenrantast 14 km kaugusel, Helsingist 236 km kaugusel ja Viiburist 70 km kaugusel.
Rolf von Bardewisch

**Rolf von Bardewisch** (surnud 10. mail 1531) oli Liivi ordu liige ja Bremeni komtuur umbes aastast 1524 kuni oma surmani.

Rolfi isa oli Bories II von Bardewisch. Ta pärines Diepholzi krahvkonnast, ta sündis tõenäoliselt Lemfördes. Tema suguvõsa oli Oldenburgi päritolu.

1508. aastal oli Bardewisch kumpan Kuldīgas, 1514. aastal aga linnusekomtuuriks (*Hauskomtur*) Tallinnas, millalgi enne 1519. aastat täitis ta aga ka Vasknarva foogti kohuseid. 1520. aastal oli ta Pärnu komtuur. Umbes 1524. aastal sai temast Bremeni komtuur, seega naasis ta Liivimaalt Saksamaale. 1531. aastal tapeti ta aga Bremenis linnasiseste probleemide tõttu.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 49 (lk 100–101).
Viktorija Mullova

**Viktorija Mullova** (vene Виктория Муллова; sündinud 27. novembril 1959) on vene viiuldaja.

Viktorija Mullova sündis Moskva lähedal Zukovskis ja õppis Moskva muusikakoolis, seejärel Moskva Konservatooriumis Leonid Kogani käe all.

Mullova võitis rahvusvahelise Sibeliuse-nimelise viiuldajate konkursi 1980. aastal ja rahvusvahelise Tšaikovski-nimelise konkursi 1982. aastal.

## Põgenemine Nõukogude Liidust
Kontserdireisilt Soomes 1983. aastal otsustas Mullova Nõukogude Liitu mitte enam tagasi pöörduda. Koos oma klaverisaatja Vahtang Jordaniaga põgenes ta Yleisradio ajakirjaniku Jyrki Koulumiehe abiga Kuusamos hotellist, jättes maha Stradivari viiuli. Koulumies sõidutas põgenikud üle Rootsi piiri Haparandasse. Sealt sõitsid nad edasi Stockholmi; et oli nädalavahetus, pidid nad varjatult USA saatkonna avamist ootama. Paar päeva hiljem olid nad juba Washingtonis.

## Muusikukarjäär
Viktorija Mullova on esinenud nii solistina kui ka paljude orkestrite, näiteks Philharmonia, Viini, Montréali ja San Francisco sümfooniaorkestri ning Baieri Raadio Sümfooniaorkestri koosseisus. 

Mullova on tuntud ka oma uudsete džässiinterpretatsioonide poolest. Ta on esitanud muu hulgas Miles Davise, Duke Ellingtoni ja The Beatlesi lugusid.

Ta on esinenud külalissolistina ka koos ERSO-ga.

Praegu elab Viktorija Mullova Londonis. Vahtang Jordania jäi USA-sse ja suri 2005. aastal vähki.

## Plaate
*"JS Bach sonatas" (Onyx 4020). Ottavio Dantone; 2007
*"Vivaldi 5 violin concertos" (Onyx 4001). Il Giardino Armonico; 2005
*"Beethoven and Mendelssohn Violin Concertos" (Philips, 473 872-2). Orchestre Révolutionnaire et Romantique/John Eliot Gardiner; 2003
*"Mozart: Violin Concertos Nos. 1, 3-4" (Philips, 470 292). Orchestra of the Age of Enlightenment; 2002
*"Through the Looking Glass" (Philips, 464 184-2). Matthew Barley ja Between the Notes; 2000
*"Bartók and Stravinsky Violin Concertos" (Philips, 456 542-2). Los Angelese Filharmoonikud/Esa-Pekka Salonen; 1997
*"Brahms Violin Sonatas" (Philips, 446 709-2). Koos pianisti Piotr Anderszewskiga; 1997

## Artikleid
* Green, Andrew. "Footloose & fancy free: Viktoria Mullova", BBC Music Magazine, veebruar 2001, lk 24–27
* Wigmore, Richard. "Playing beyond perfection", Gramophone, november 2002, lk 24–27

## Välislingid
* Ametlik koduleht.
* Põgenemisloo kajastus ajalehes Iltasanomat (soome keeles)
Ugala tänav

**Ugala tänav** on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu ja Kivimäe asumis.

Ugala tänav algab Vabaduse puiesteelt, suundub kagusse Pääsküla raba suunas ja lõpeb Ilmarise tänaval. Ugala tänav ristub Taara, Vanemuise ja Haldja tänavaga.

Tänava alguse koordinaadid on .

Ugala tänava pikkus on umbes 500 meetrit.

Aastatel 1960–1990 kandis tänav Hans Leberechti auks Leberechti tänava nime. Leberecht elas sellel tänaval.

Nõmme linna ajal oli see Kaare tänav (1930. a Nõmme kaart), hiljem Endla tänav (Nõmme linnavolikogu otsus 25. maist 1937, 1939. a Nõmme kaart), Looga tänav (Tallinna linnavalitsuse otsus 25. oktoobrist 1940, kuni 1941. aastani, mil taastus senine nimi), Ugala tänav (Tallinna täitevkomitee otsus 13. juunist 1958), Hans Leberechti tänav (Tallinna täitevkomitee otsus 12. novembrist 1960, Hans Leberecht suri 10. novembril), Ugala tänav (Tallinna linnavalitsuse määrus 3. augustist 1990).


Ugala tänav 2008.jpg|Vaade Ugala tänavale Vabaduse puiesteelt


## Viited
Leo Semlek

**Leo Semlek** (19. august 1934 Tallinn – 17. veebruar 2010) oli eesti muusikateadlane, muusikapedagoog ja helilooja. 

Leo Semlek lõpetas 1957. aastal Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal ja 1962. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 

Ta töötas 25 aastat muusikateooria õpetajana Tallinna Muusikakoolis, 20 aastat Tallinna Muusikakeskkoolis ja üle 10 aasta Eesti Muusikaakadeemias. 

Ka kirjutas ta muusikateooria uurimusi ja õpikuid, tegi regulaarselt kaastööd Eesti Entsüklopeediakirjastusele ning uuendas muusikaterminoloogiat. 

Leo Semlek on loonud üle 400 vaimuliku laulu, millest enamik on ka kirjastatud.

## Isiklikku
Eerik Semlek on Leo Semleki poeg.

## Viited
Sassi poolsaar

**Sassi poolsaar** on poolsaar Lääne maakonnas Haapsalu linnas Põgari-Sassi küla ja Matsalu rahvuspargi territooriumil. Eendub Puise poolsaarest loodesse.

Poolsaare lähedal asuvad Tauksi, Porgi ja teised väiksemad saared. Poolsaarest itta jääb Lõpe laht ning läände Siimurahu.

Sassi poolsaart katab valdavalt rannaniit, Tuuru–Puise tee lähedal on ka männitukk ning Tauksi pool samuti 3 väikest metsatukka. Poolsaarel karjatatakse veiseid.

Veel 20. sajandi esimesel poolel oli poolsaare asemel saar.

Poolsaare keskosa koordinaadid on .
Aia Ilu

**'Aia Ilu**' on aed-õunapuu sort.

Sordi aretas Polli katsebaasis Aleksander Siimon antoonovka vabal tolmlemisel saadud seemikust 1946. aastal.

Puu on keskmist kasvu ja ümara võraga. Õied on suured ja valged, kroonlehed servast veidi roosad. Suhteliselt varane õitseja.

'Aia Ilu' on sügissort. Vili valmib septembris ja säilib paar kuud. Vili on väga suur (250...300 grammi), ümar kuni tömpkooniline, üle vilja ulatuvate vähemärgatavate kantidega. Koor on keskmise paksusega. Valminult on õun täiesti kollane, päikesepoolsel küljel võib olla ka õrnalt punakas. 

Viljaliha on kollakasvalge, keskmise tihedusega, mahlane, magushapu, nõrga aroomiga. Õun sisaldab rohkesti C-vitamiini  ning sobib hästi kuivatamiseks ja kompotiks.

'Aia Ilu' hakkab noorelt vilja kandma ja kannab igal aastal. Sort on saagikas ja täiesti talvekindel. Sort on vähe vastuvõtlik haiguste suhtes.

## Viited

## Välislingid
*Õun · Aia ilu EMÜ Eesti puuviljade ja marjakultuuride sordivaramu
Kittilä

**Kittilä** (inarisaami keeles *Kittâl*, põhjasaami keeles *Gihttel*) on küla Soomes Lapi maakonnas, Kittilä valla kirikuküla. 

Umbes 7 km kaugusel asulast loodes asub Kittilä lennujaam.
Muusikateadlane

**Muusikateadlane** ehk **musikoloog** on teadlane muusikateaduse valdkonnas.

## Vaata ka
*Muusikateadlaste loend
Thorstein Veblen

**Thorstein Bunde Veblen** (30. juuli 1857 – 3. august 1929) oli norra päritolu Ameerika Ühendriikide sotsioloog ja majandusteadlane.

Koos John R. Commonsiga asutas ta institutsionaalse majandusteaduse liikumise. Ta on tuntud USA majanduse kriitikuna. Tema tuntuim teos on "The Theory of the Leisure Class" (1899; eesti keeles "Jõudeklassi teooria. Majandusteaduslik uurimus institutsioonidest", tlk Alari Purju, Ilmamaa, Tartu: 2023).

Vebleni institutsionaalne lähenemine majandusteadusele põhines kahel klassikalise ökonoomika alustalal:

# Marshalli nõudluskõveral ja 
# veendumusel, et töölised töötavad ainult sellepärast, et neile makstakse, mitte töö enda pärast.

Põhiliselt kritiseeris Veblen uusklassikuid marginalistliku lähenemise pärast. Ta ei jaganud arvamust, et majandussüsteem liigub järk-järgult oma tasakaaluasendi poole, ja eitas üldise tasakaalu võimalikkust.

## Elulugu

Thorstein Veblen sündis Ameerikas 1857. aastal Norra emigrantide peres. Tema lapsepõlv oli võrdlemisi vaene.  õppis Veblen Yale'i Ülikoolis filosoofiat. Lõpetanud Yale'i Ülikoolis doktorantuuri, pakuti talle tööd Cornelli ökonoomika õpetajana. Veblen kirjutas mitmeid tollel ajal ebatüüpilisi teoseid, nagu "Majandusteooria ja naiste riided", "Naiste barbaarne staatus" jne. Tema õpetamisstiil oli noriv ja kiusav, tihti palus ta enamikul oma õpilastest majandusteadusega tegelemine lõpetada, ja oli tänulik, et enamik teda kuulda võttis.
 
Aastal 1899 avaldas Veblen oma tuntuima teose "Jõudeklassi teooria. Majandusteaduslik uurimus institutsioonidest", mis kritiseeris uusklassikalist tarbijateooriat. Kui uusklassikud eeldasid, et inimesed on tarbimisotsustes sõltumatud, siis Veblen väitis, et nad seda ei ole. Enamik inimesi on oma otsustes sõltuvuses sellest, mida teised tema ümber teevad, mis on moodne jne. Enesealalhoiuinstinkt on küll esmane, mida inimesed tunnevad, kuid peale selle mõjutavad enamasti inimese otsuseid siiski sotsiaalne staatus ja omandisuhted. Vebleni vaatlused on enam tunnustust leidnud küll sotsioloogide, mitte majandusteadlaste silmis.

Aastal 1950 kirjutas professor Harvey Leibenstein artikli "Vebleni efektidest", kus ta väitis, et Marshalli nõudluskõverad kaotavad tihti oma tähenduse. Nõudlus "Vebleni kaupade" järgi sõltub kauba kogusest ja tarbija subjektiivsest arvamusest hinna kohta, mida teised tarbijad arvavad teda olevat selle kauba eest maksnud.

Veblen ei koostanud mingit kindlat majandusmudelit, ja arvas, et ka mitte keegi teine ei suuda seda teha. Vebleni teoseid on alati peetud teistmoodi ja mõnusaks lugemiseks.

Eesti keeles on ilmunud "Jõudeklassi teooria. Majandusteaduslik uurimus institutsioonidest" (Tartu, Ilmamaa, 2023).
Rutger von Schwansbell

**Rutger von Schwansbell** (ka *Schwanzbell*) oli Liivi ordu liige ja Maasilinna foogt aastatel 1527–1538.

Rutgeri vanemad olid Heinrich von Schwansbell ja Helene Torck. Ta sündis Marki krahvkonnas Schwansbellis Lüneni linna lähedal. Tema suguvõsa pärines ilmselt Münsteri piiskopi ministeriaalide hulgast, kuid 15. sajandiks olid nad üks lugupeetumaid Marki aadlisuguvõsasid. 

Schwansbell astus Liivi ordusse tõenäoliselt 15. sajandi lõpukümnendil ning oli 1498. aastal Kuldīgas majandusametnik (*Schenk*). 1507. aastal sai ta Viljandi kumpaniks, 1515 aga Narva foogtiks ning 1517 Sēlpilsi foogtiks. 1527. aastal sai ta Maasilinna foogtiks ja oli sellel kohal 11 aastat. Seejärel teated temast lõppevad.

Rutgeri arvatav vend Dietrich oli orduvasall Liivimaal ja suri 1521. aastal. Tema teine sugulane Wilhelm oli 1522. aastal Maasilinna foogti teener.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 790 (lk 586–587).
Simon von Rietberg

Krahv **Simon von Rietberg** (surnud enne juunit 1523) oli Liivi ordu liige ja Tallinna komtuur aastatel 1516–1523.

Simoni vanemad olid krahv Johann von Rietberg ja Margareta zur Lippe. Ta sündis Vestfaalis Rietbergi krahvkonnas Rietbergi asulas. Tema suguvõsa oli krahvkonda valitsenud alates 13. sajandist ja vaatamata oma valduste suhtelisele väiksusele oli Vestfaalis küllaltki mõjukas, sest Rietbergi krahvid olid osanud oma mõjuvõimu edukate abieludega laiendada. Nõnda olid Simoni sugulased saanud nii Münsteri, Paderborni, Mindeni kui ka Osnabrücki piiskoppideks. 

Simon saabus Liivimaale tõenäoliselt kas 15. sajandi lõpus või 16. alguses. 1510. aastal on teda märgitud Pärnu komtuurina ja 1516. aastal sai temast Tallinna komtuur. Sellel ametikohal oli ta kuni surmani.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr 722 (lk 540–541).
Kurtšatov

**Kurtšatov** on linn Venemaal Kurski oblastis, Kurtšatovi rajooni keskus. Asub Seimi jõe ääres, 47 km kaugusel Kurskist.

## Ajalugu
Linn on asutatud seoses Kurski AEJ ehitamisega 1968. aastal ja saanud nime füüsik Igor Kurtšatovi järgi. Linnaõigused sai 1983. aastal. 

Lisaks tuumaelektrijaamale on linnas tehas Atommaš ja ehitusmaterjalitehased.

2023. aasta septembris, Vene-Ukraina sõja ajal, tabas linna Ukraina droonirünnak.

## Välislingid

*http://www.kurchatov.info/
Balthasar Russowi Liivimaa kroonika

**Russowi Liivimaa kroonika** on Tallinna Pühavaimu kiriku eesti koguduse õpetaja Balthasar Russowi poolt alamsaksakeeles kirjutatud kroonika, mis käsitleb Vana-Liivimaa ajalugu 12. sajandist kuni 1583. aastani, kirjeldades värvikalt Liivi sõja eelset Liivimaa siseolusid, elulaadi ja sündmusi. Russowile on omased teravalt luterlikud eelistused. Eriti detailselt kirjeldab kroonika Russowi kaasaegseid sõjasündmusi.

Eesti keeles on Russowi kroonika välja antud kolmel korral, kuid siiani puudub teaduslik, kommentaaridega väljaanne.

## Väljaanded
*

* (teine, täiendatud trükk ).

* (kolmas, täiendatud trükk).

*(1845) Balthasar Rüssow's Livländische Chronik : Aus dem Plattdeutschen übertragen und mit kurzen Anmerkungen versehen / durch Eduard Pabst, Reval : F. J. Koppelson, tõlge vene keeles

* (1584. a. väljalaske kordustrükk digitaalselt)

*

*(1879) Ливонская хроника Бальтазара Рюссова. (Евграф Васильевич Чешихин-Ветринский: Сборник материалов и статей по истории Прибалтийского края), Рига: А. I. Липинский; teavik ; Tekst

*(1920-21) Liiwi prowintsi kroonika. I-II, http://www.weissenstein.ee/articles.php?id=21 (tõlkinud Kaarel Leetberg) Tartu: Eesti Kirjanduse Selts; teavik 

* (Alamsaksa keelest tõlkinud Dagmar Stock ja Hermann Stock) raamatukoi

* (tõlge on alamsaksa keelest)

*

*

*

## Vaata ka
*Eesti keskaeg

## Kirjandus
*Juhan Kreem, "Ajaloost kirjanduseks ja tagasi. Balthasar Russowi kroonika kirjutamisest, kasutamisest ja ärakasutamisest." In: Keel ja Kirjandus, 56 (2013), 579–590.

## Välislingid

*"Russowi kroonika müügis 50 tuhandega" Eesti Päevaleht, 16. aprill 2005
*Chronica. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
Brändö vald

**Brändö** on vald ja saarterühm Soomes Ahvenamaa maakonnas.

Brändö vallas elab 484 elanikku ja tema pindala on 108,07 km² (veepindala 0,4 km²). Valla elanikest on 83% rootsi keele kõnelejad.

## Külad

Asterholma, Baggholma, Björnholma, Brändö, Fiskö, Jurmo, Korsö (Koskenpää), Lappo, Torsholma, Åva

## Viited

## Välislingid

* Brändö valla koduleht
Euroopa sektsioon (FCI)

**Euroopa sektsioon (FCI)** (inglise keeles *European section (FCI)*) on erinevalt teistest sektsioonidest FCI poolt tunnustatud ja Belgias 2001. aastal registreeritud oma põhikirjaga juriidiline isik.
## Eesmärgid
Loomise põhjuseid oli mitu. Esiteks, Euroopa Liidu laienemine ning selle poliitiline tugevnemine tingis vajaduse koerandusega seotud inimeste ühiste huvide esindamise, et seadusandjad ei lähtuks vaid loomakaitsjate ja veterinaaride huvidest. Tuletame meelde kõrvade-sabade lõikamise keelu ning ohtlike tõugude nimekirja.

Teiseks, Euroopa sektsioon on FCI-s suurim ja tõhusaim. Iga-aastased koosolekud ja lühikesed vahemaad võimaldavad ning tihedad inimestevahelised kontaktid lubavad tal paremini koordineerides oma tegevust ja seeläbi olla suunanäitajaks FCI arengus. 

Kolmandaks saab ta kiiremini lahendada Euroopa siseseid koerandusprobleeme, olgu need siis liikmesriikide vahelised poliitilised suhted (Hispaania ja Gibraltar) või tõu kodumaa määramine, kui sellele pretendeerivad mitmed riigid (istria hagijas).

## Liikmesus
**Tabel 1. FCI Euroopa Sektsiooni rahvuslikud kennelorganisatsioonid (2007)** Allikas : FCI Europe Statistics 2002-2007

(valge täisliikmed, roheline assotsieerunud liikmed, sinine lepingulised partnerid; CAC näit. – rahvuslikud näitused, CACIB näit. – rahvusvahelised näitused) 

****''' 2006. aasta andmed''

******* 2005. aasta andmed''

*******' 2002. aasta andmed*

==Näitused==
Euroopa sektsioon korraldab üks kord aastas *'Euroopa võitja näituse** (**"FCI Euro Winners Dog Show "**).

**2010** – [https://archive.today/20060701070643/http://www.eurodogshow2010.com/ Celje, Sloveenia 30.09–3.10.2010]
**2009** – Dublin, Iirimaa 30.05–1.06.2009
**2008 – Budapest, Ungari 3.–5. oktoober**. [https://archive.today/20130430081530/http://www.eurodogshow2008.hu/index_en.html **FCI European Dog Show, Club Shows, World Meetings, Special Shows’ program.**] Hungexpo – Kincsem Park full area.

''Sulgudes näitusele registreerunud koerte arv.''

**2007** – Zagreb, Horvaatia (10 371), **2006** – Helsingi, Soome (9 755), **2005** – Tulln, Austria (10 506), **2004** – Barcelona, Hispaania (7 773), **2003** – Bratislava, Slovakkia (10 245), **2002** – Pariis, Prantsusmaa (11 114), **2001** – Tel Aviv, Israel (1224), **2000** – Poznaň, Poola (8793), **1999** – Tulln, Austria (6704), **1998** – Genova, Itaalia (6328), **1997** – Kopenhaagen, Taani (6847), **1996** – Luxembourg, Luksemburgi (6741), **1995** – Maastricht, Holland (5696), **1994** – Lissabon, Portugal (2347), **1993** – Budapest, Ungari (6609), **1992** – Dortmund, Saksamaa (4662), **1991** – Helsingi, Soome (6167), **1990** – Verona, Itaalia (4740), ***1989*' (?)*, *'1988** – Luxembourg, Luksemburg (4290), ***1987*' (?), **1986** (?)*, *'1985** – Lyon, Prantsusmaa (3919), **1984** – Itaalia (?), **1983** – Zürich, Saksa FV (2600), **1982''' – Brüssel, Belgia (2712)

## Viited
Eckerö vald

**Eckerö** on vald Soomes Ahvenamaa maakonnas. Eckerö naabervald on Hammarlandi vald. Valla keskus on Storby küla. Valla elanikest 95% on rootsi keele kõnelejad. Eckerö vald on Soome ja Ahvenamaa kõige läänepoolseim omavalitsus.

## Külad

Björnhuvud, Kyrkoby, Marby, Storby, Torp ja Överby

## Viited

## Välislingid

* Eckerö valla koduleht
Eesseisja

**Eesseisja** (kreeka keeles *προϊστάμενος*; vene keeles *настоятель*) on peamiselt õigeusu kontekstis kasutatav ametinimetus, mis võib tähendada:

* koguduse eesseisjat ehk **[[esipreester|esipreestrit]]**
* kloostri eesseisjat ehk **[[kloostriülem]]at**

Eesti keeles on samas tähenduses kasutusel ka mõisted **eesnik** ja **esinik**.

Eesseisjat tuleb eristada **[[eestseisja]]st**, kelleks nimetatakse õigeusus autokefaalse või autonoomse õigeusu kiriku pead. Eestseisja ametinimetust esineb ka muudes konfessioonides ja organisatsioonides.
Esipreester

Koguduse **esipreester** (vene keeles *настоятель*) on õigeusu kirikus preester, kellele piiskopkonna juht (piiskop, peapiiskop või metropoliit) on teinud ülesandeks antud koguduse juhtimise. Esipreestrile alluvad kõik ülejäänud koguduse vaimulikud ja ilmalikud töötegijad, kaasa arvatud teised koguduse juures töötavad preestrid. Esipreester määrab jumalateenistuse korra ning jälgib selle täitmist, vastutab pühakoja ja selle inventari korrashoiu eest.

Eesti keeles on esipreestri kohta kasutatud ka nimetusi **eesseisja**, **eesnik** ja **esinik**, kuid need ametinimetused ei ole üheselt mõistetavad, sest võivad osutada ka kloostriülemale. Harvemini on kasutatud mõistet **vanempreester**.

Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku põhikirja kohaselt on koguduse juhtimist teostava preestri ametinimetuseks "eesseisja". 

Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku põhikirjas ei ole vastav ametinimetus üheselt määratletud – seal kasutatakse vahelduvalt mõisteid "koguduse preester", "koguduse vaimulik" ja "esipreester".

Eesti õigeusu kiriku ajalugu uurinud vaimulikud August Kaljukosk ja Andrei Sõtšov on eelistanud "eesniku" nimetust. Kahe maailmasõja vahel ja veelgi varasemas eestikeelses õigeusu kirjanduses kasutati aga sageli nimetust "esinik".

## Vaata ka

*Eestseisja
*Preester
*Ülempreester

## Viited
Finströmi vald

**Finström** on vald Soomes Ahvenanmanneri saarel Ahvenamaa maakonnas. Valla pindala on 172,5 km², millest maad on 123,26 km². Valla keskus on Godby küla. Valla elanikest 94% räägib emakeelena rootsi keelt.

## Külad

Bamböle, Bartsgårda, Bastö, Bergö, Bjärström, Brantsböle, Emkarby, Enbolsta, Finström, Godby, Grelsby, Kulla, Markusböle, Ottböle, Pettböle, Pålsböle, Rågertsböle, Strömsvik, Stålsby, Svartsmara, Tjudö, Torrbolsta, Tärnbolsta, Västanträsk, Ämnäs

## Viited

## Välislingid

*Finströmi valla koduleht
Keskikylä

**Keskikylä** on küla Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas Alajärvi linnas.

Aastani 2008 oli küla Lehtimäki valla keskus.

Keskikyläst 1,5 km põhja pool asub Peräkylä ja 3,5 km lõunas Lehtimäki kirikuküla.

2007. aastal elas Keskikyläs 679 inimest ja 2019. aastal 570 inimest.