open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hans Ulk

**Hans Ulk** (17. oktoober 1876 Aidu vald – 9. august 1973) oli Aidu ning 1937. ja 1939. aastal moodustatud Paistu vallavanem.

Ta sündis Aidu vallas Polli talus (praegune Paistu küla) aedniku pere teise lapsena. Ta õppis Aidu valla Tölli algkoolis ning Paistu kihelkonnakoolis, mille lõpetas 1892. aastal. Ta tegeles laulmisega kirikukooris ning hoidis korras meierei raamatupidamist. 

1900. aastal sai 24-aastasest Hansust Polli talu peremees. Sama aasta 6. juunil abiellus ta Marie-Louise Kõrbiga. Neil sündis kuus last: kolm tütar ja kolm poega. 

Hans Ulk osales 1905. aastal Vene-Jaapani sõjas ja 1914. aastal Esimeses maailmasõjas. 

## Tegevus Aidu ja Paistu vallavanemana
1915. aasta novembris valiti Hans Ulk esimest korda Aidu vallavanemaks. 1918. aastal vabastati ta ametist, sest võim läks üle töörahva ja soldatite nõukogule. Uuesti asus ta ametisse 24. veebruaril 1918 ning vabanes taas oktoobris 1919. Alates 12. juulist 1921 kuni valdade liitmiseni 1937. aastal valiti Ulk iga kolme aasta järel uuesti vallavanemaks.

Hans Ulk võttis osa seltside ja organisatsioonide tööst ning annetas raha rahvamaja vundamendi ehituseks, kihelkonnakooli remondiks ja vallavaestele toidurahaks.    

1937. aasta juunis määrati Ulk Aidu, Loodi ja Õisu valdade liitmisel tekkinud Paistu valla vallavanemaks.   

1939. aasta detsembris valiti Ulk viieks aastaks Paistu valla vallavanemaks, kuid järgmise aasta augustis vabastati ta okupatsioonivõimude korraldusel ametist.  

## Elukäik Nõukogude okupatsiooni ajal
Pärast vallavanema ametist vabastamist 1940. aasta augustis oli Ulk kuni kulakuks tembeldamiseni 1947. aastal Polli talu peremees. Viljandi rahvakohus mõistis 71-aastase Ulki talult maksude mittetasumise eest viieks aastaks vangi koos vara konfiskeerimisega. Vangistus Eestis päästis eaka mehe Siberisse saatmisest. Vangist vabanedes töötas ta mõned aastad Viljandis väikese kastivabriku valvurina. 1956. aastal tuli ta tagasi Polli tallu, kus sai elamiseks ühe toa. Talle ei makstud pensioni, taotlusele vastati: "Te ei ole töötanud ühtegi päeva". Ulk tegutses vöörmündrina Paistu kirikus. 

## Tunnustus
* 1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

## Mälestuse jäädvustamine
Hans Ulki sünnikodule  paigutas Paistu Vallavalitsus 2008. aastal mälestustahvli.

## Viited
Mihkel Luht

**Mihkel Luht** (5. jaanuar 1894 Habarovsk – 6. juuni 1971 Stockholm) oli eesti insener.

Ta õppis aastail 1911–1920 (lõpetas) Peterburi teedeinseneride instituudis, Korporatsioon Rotalia ja Eesti Korporatsioonide Liidu asutajaliige. Mihkel Luht töötas 1920–1924 Raudteevalitsuse liiklemis- ja teedeosakonnas, oli seejärel maainsener Järva-, Lääne- ja Valgamaal. Tuntumad ehitised Viljandi Tuletõrje Ühingu maja ja Ellamaa jõujaama hoone.

Tema isa oli proviisor, ärimees ja poliitik Heinrich Luht.

## Kirjandus
*Leo Karupää. Mihkel Luht in memoriam. Eesti Päevaleht, 23. juuni 1971.
Franz Muralt

**Franz Voldemar Muralt** (7. juuli 1881 Kullamaa – 29. november 1975 Halmstad) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant).

Ta osales Vabadussõjas, teenis Peipsi Laevastiku Divisjonis. 

1944. aastal põgenes Franz Muralt Rootsi, kus elas 1971. aastal Halmstadi pikaravihaiglas.

## Kirjandus
*Eestlane, kes võttis osa Jaapani sõjast. Eesti Päevaleht, 17. juuli 1971, nr. 56, lk. 1.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Võru linnavolinike loend

*Siin on loetletud [[Võru linnavolikogu]] volinikke.*

## Võru linnavolikogu 1919–1920
25. mail 1919 valiti Võru linnavolikogusse järgnevad linnavolinikud volitustega kuni 1. jaanuarini 1921.

Nimekiri nr 1
* Walter Berg
* Peeter Himma
* Johann Koemets
* Karl Mätlik
* Peeter Reimann
* Frits Suit
* Johann Walt

Nimekiri nr 2
* Friedrich Kattai
* Jaan Kevvai
* Nikolai Reichard
* Jakob Tonekurg

Nimekiri nr 3
* Mihkel Parv
* Mihkel Pau
* Frits Petermann
* Villem Luik
* Joosep Lukk
* August Tibar
* Gustav Vessim
* Jaan Üle

Nimekiri nr 4
* Karl Luik
* Johannes Mälton
* Aleksander Raudsepp
* Artur Sommer

## Võru linnavolikogu 1921

## Võru linnavolikogu 1924–1926
8. ja 9. detsembril 1923 valiti linnavolinikud volituste kestvusega 1. jaanuarist 1924 kuni 1. jaanuarini 1927.

## Võru linnavolikogu 1927–1930
...

## Võru linnavolikogu 1930
...

## Võru linnavolikogu 1934–1937

14. ja 15. jaanuaril 1934 valitud Võru Linnavolikogu linnavolinike loend pärast vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekirjas valitud volinike väljaarvamist.

Ausat, õiglast ja erapooletut tööd nõuame linna kodanike üldhuvides
* Frits Suit
* Albert Mölter
* Eduard Arrak
* Valter Berg
* Jüri Martensen

Eesti sotsialistlik tööliste partei
* Felix Kõva
* Alfred Vainola

Rahvusliku keskerakonna (endiste töö-, rahva-, kristliku rahvaerakonna ja majandusrühma ühenduse) valimisliit
* Johan Koemets

Üürnikkude nimekiri
* Theodor Randvere
* Aleksander Liiv
* Gustav Silbek
* Jaan Kraav
* Johan Marits

Saksa-Balti erakond
* Erich Beick

## Võru linnavolikogu 1939
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti Võru linnavolikogu linnavolinikeks ning kinnitati Siseministri poolt 3. novembril 1939 järgnevad inimesed:
* Frits Suit
* Valter Kuus
* Johan Koemets
* Albert Mölter
* Arnold Muuga
* Eduard Arrak
* Johan Semmiste
* Theodor Randvere
* Paul Korrol
* Ernst Laiv
* Verner Pedras
* Valev Härm
* Valdo Pärg
* Eduard Lember
* Felix Kõva

## Viited
Aleksander Vunk

**Aleksander Vunk** (26. juuli 1883 Pärnu – 9. detsember 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1920).

Ta oli Peipsi Laevastiku Divisjoni esimene ülem.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Andreas Julle

**Andreas Julle** VR II/3 (ka **Andreas Yllö**; 29. november/11. detsember 1887 Narva vald, Ingerimaa – 3. mai 1946 Kuopio) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Ta sai hariduse Narva merekoolis ja Magnushofi merekooli (Riia lähedal) juures tegi kaugsõidukapteni eksami.

Eesti Vabadussõja ajal oli ta 1919. aasta aprillis suurtükipaadi Taara kompaniiülem, pärast seda viidi üle vanemohvitseri ametikohale suurtükipaadil Vanemuine ning mai lõpus määrati suurtükipaadile Ahti, kus oli komandöriks kuni 1922. aasta maini. Sõja käigus osales ta Peipsi laevastiku operatsioonides Peipsi ja Pihkva järvel ning Velikaja jõel.

1920. aastal anti talle Vabadusristi II liigi 3. järgu teenetemärk.

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Ferdinand Vichmann

**Ferdinand Vichmann** (3. september 1882 – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant).

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Tõnnivakk

**Tõnnivakk** oli ohvrinõu, kuhu viljakushaldjas Tõnnile ande viidi. 

## Valmistamine
Tõnnivakaks oli peergudest, puukoorest, vitstest või tohust tehtud nõu (vahel lihtsalt puust karbike või kast), mida hoiti ahjukõrval nurgas, toalakas, aidas, mõnel pool koguni väljas, kuid enamasti võõra silma eest varjul.

## Eesti rahvausund
Vakale omistati teatud maagilist jõudu, mis võis aidata kaasa majapidamise edendamisele ja pereõnnele. Tõnnivakas võidi hoida riide- või lõngakera, mis sümboliseeris koduhaldjat. Sinna pandi tõnisepäeval, tööde alustamisel ja lõpetamisel, perekondlike sündmuste tähistamisel ja muul sellisel puhul ohvriande, põhiliselt toitu (eriti uudset ja värsket), aga ka muud, näiteks pisikesi meesterõivaid. Arvati, et mida parem kingitus panna, seda suurem on Tõnni õnnistus. Tavaliselt ohverdati vakale neljapäeviti. Tõnniohvritest loobujaid, veel enam Tõnni hävitajaid tabas pärimuse järgi raske õnnetus või haigus nagu ohvripaikade rüüstajaidki.

Tõnnivakku on tehtud ja kasutatud Mulgimaal, Pärnumaal, Läänemaal ja Harjumaal. Eriti Vändra ja Tori ümbruses püsis Tõnni kultus kuni 19. sajandi keskpaigani.

## Väljavõte arhiivist
Eesti Rahvaluule Arhiivis, Matthias Johann Eiseni kogus säilitatav 1893. aastal Viljandi kihelkonnast üleskirjutatud teade kirjeldab tõnnivakka ning sellega seotud kombeid nii:

*"Tõnnivakk. Kasetohust tehtud veikene vakk, sinna sise pannakse karvu nagu hobuste, lehmade, lammaste, sigade, kanade, ka igat seltsi vilja ning üks veikene tita, mis puust on tehtud ja riided selga seutud – see on siis jumal, kes seda õnnistust jagab. Seda vakka ei pia aga keigi täädma muud kui peremees, kes seda isi valmistab ning aidas oma kirstu põhjas hoiab. Tõnisepäeva hommikul enne koitu võtab peremees salaja selle vaka ja laternaga tule, kelle sees tükk rasvaküinalt põleb ning lähab elajatelauta, võtab vakast tüki lehmakarvu, süitab seda küinlatule pääl põlema ning suitsetab sellega lehma ümberringi läbi. Pärast võtab see selle tite, paneb seda lehma selja pääle istuma ja viimaks keerab veel lehma kõhu alt läbi mõned ringid ümber ja paneb seda vaka tagasi. Pääle selle lõikab veel tüki karvu tulevaks aastaks vaka sisse valmis. Nõndaviisi tehakse iga looma juures, olgu mis tahtsugune. Ka vili suitsutasse ja sorgitasse titaga läbi. On tema majandus keik sedaviisi läbi käidud, siis viib vaka jälle kirstupõhja tagasi. Tulevaks aastaks, nagu üteldud, salaja, et keigi ei tää ega näe."* (E 8010, Viljandi 1893.)

## Vaata ka
*Ohvriallikas
*Ohvriand
*Ohvrikivi
*Tääksi Tõnni vakk

## Viited

## Välislingid
* http://lastekas.tv3.ee/index.php?go=jutt&news_id=419 Tõnisepäev, Eesti rahvakalender
Johannes Sild

**Johannes Sild** (25. november 1906 Krootuse vald, Võrumaa – 19. jaanuar 1974 Põlva) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1926 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1936 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Helme Maarja koguduses Johannes Uustali juures ja Tartu Peetri koguduses Jaak Tauli juures. Ordineeriti 20. oktoobril 1937 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1937–1940 Räpina Miikaeli koguduse adjunktõpetaja (Anton Saarmani alluvuses), 2. juunil 1940 valiti ta Räpina koguduse õpetajaks , aastatel 1940–1974 oli ta sama koguduse (kuna Anton Saarman lahkus sakslannast abikaasaga Saksamaale) õpetaja; lisaks oli ta veel aastatel 1944–1949 Võru praostkonna praost.

## Viited

## Välislingid
* Parim paik ilmas on kodu "Eesti Kirik" 1. detsember 2006
Kreutzwaldi sajand

**"Kreutzwaldi sajand"** (ka **"Kreutzwaldi sajand. Eesti kultuurilooline veeb"**) on veebisait, mis käsitleb Eesti kultuuriajalugu 19. sajandi algusest kuni Eesti Vabariigi loomiseni 1918. aastal. Veebi haldab Eesti Kirjandusmuuseum.

Kultuuriajalooliste ja isikuülevaadete, ajatelgede ja fotoarhiivi kõrval sisaldab interaktiivne teabekeskkond ka 19. sajandi Eesti kirjanduse ja luule täistekste.

Veebileht sai nime kirjanik Friedrich Reinhold Kreutzwaldi järgi.

## Viited

## Välislingid
* Kreutzwaldi sajand
Magdalena Soosõrv

**Magdalena Soosõrv** (abielus kuni 1938. aastani **Magdalena Arenschild**, mil perekonnanimi tagasi muudeti; 13. juuli (vkj)/ 25. juuli 1895 Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 26. juuli 1945 Rootsi) oli Pühalepa vallasekretär. 

Ta oli ka sealse Naiskodukaitse jaoskonna esinaine ja Pühalepa VTÜ revisjonikomisjoni liige.

## Tunnustus
*1939 Kotkaristi kuldrist

## Viited

## Kirjandus
*R. Saaliste. "Magdalena Soosõrv. In memoriam". Välis-Eesti nr 32, 12. august 1945. Lk 3

## Välislingid
*Foto, geni.com
*https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:134576/113419/page/556
Raimond Peiker

**Raimond Peiker** (ka **Raimund Peiker**; 19. november 1914 Tartu – 5. märts 1992) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1922–1928 Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis. Edasised õpingud järgnesid Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharus, mille ta lõpetas aastal 1933. Aastatel 1933–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta algul Nõo Püha Laurentsiuse koguduses, hiljem Tartu Peetri koguduses. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1944 Vaivara koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1945 oli ta Ambla ja Tapa Jakobi koguduse õpetaja. Aastatel 1945–1992 oli ta Kanepi Jaani koguduse õpetaja.

## Viited

## Välislingid
* Raimund Peiker Eesti Kirik 2. märts 2005
Julius Keller

**Julius Keller** (ka **Julius Köller** ja **Julius Kõller**; 13. veebruar 1899 Urvaste vald – 27. märts 1967) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1924 Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1925–1926 õigusteaduskonnas, aastatel 1924–1925 ja 1926–1929 usuteaduskonnas. Ta kuulus Korporatsiooni Rotalia.

Ta oli aastatel 1930–1940 Avinurme koguduse õpetaja. Aastatel 1940–1949 oli ta Viljandi Pauluse koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1953 oli ta Saarde Katariina koguduse õpetaja.

## Viited
Allveelabor

**Allveelabor** on veekogu põhjas asetsev statsionaarne või põhja mööda liikuv kompleks, mis võimaldab teha okeanoloogia-, merebioloogia-, allvee- ja muid uuringuid.

## Allveelaboreid
*Aquarius Reef Base

## Viited

## Välislingid
* Conshelf I, II & III, Équipe Cousteau
Sademeveepeetus

**Sademeeveepeetus** ehk **sademevee peetumine** on vihmavee ja lume taimestikule ja ehitistele pidama jäämine ning hilisem aurumine maapinnale jõudmata.

## Vaata ka
*Peetunud vesi
*Tüvevesi (tüveäravool)

## Viited
Põlispõhjavesi

**Põlispõhjavesi** on iidsetel aegadel põhjaveekihti kogunenud ja seal säilinud vesi. 

Ingliskeelse mõiste *fossil water* toortõlkena on seda tõlgitud ka kui *fossiilne vesi* või *fossiilvesi*.

Põlispõhjavesi võib olla miljoneid aastaid vana. 

Põlispõhjavett esineb peamiselt kõrbetes. Sügaval paiknemise ja sademete vähesuse tõttu ei uuene põlispõhjavesi vihma abil. 

Põlispõhjavee ammutamine (nt kaevandamise tulemusena) põhjustab põhjaveetaseme pöördumatu muutuse.

## Viited
Peel (hüdroloogia)

**Peel** ehk **peil** on vees asetsev jaotistega püstlatt, millega määratakse veetaset.

Peelisid saab jaotada liht- ja ülekandepeelideks. Lihtpeelide alla kuuluvad vaipeel ja lattpeel.

## Vaata ka
*Limnigramm

## Viited
Peerg

**Peerg**, tuntud ka kui **pird** või **piird** (lõunaeesti murdes) ning **piirg** (saarte murdes ja läänemurdes), on pikk puulaast (enamasti männipuust, väidetavalt ka kasepuust), mida kasutati tulehakatuseks ja ajalooliselt ruumi valgustamiseks.

Peerg valmistati puu osast (südamikust jms), mis sisaldas palju vaiku. See vaik võimaldas peerul kaua põleda, mis oli vajalik nii valgustuseks kui tulehakatuseks.

"Pergel" tähendas Preisimaal männipuust laastu tule süütamiseks. Väidetavalt sarnane on Soome "päre", õhuke männipuust laast, kuid seda ei kasutatud valgustuseks ega tule süütamiseks. Sõna algupära ei ole selge.

## Ajaloost
Peeruvalgustus oli Põhja-Euroopas tuntud juba esiajal. Kindlad andmed selle kohta pärinevad 11.-12. sajandi Soome ja Novgorodi aladelt. Peerge kasutati Eestis igapäevase valgustusvahendina 19. sajandi keskpaigani, mil neid asendas petrooleumilamp. Saartel taandusid peerud küünalde ja rasvalampide ees veelgi varem.

## Kirjeldus
Peerge kisti kiiniga pisut üle meetri pikkustest hästi kuivatatud lõmmudest (lõhutud pakkudest) ning hoiti kimpudesse seotult rehetoas parsil või ahju juures peeruõrtel. 
Valgustamiseks asetati peerg tavaliselt rauast pilakusse, kaugemate toanurkade valgustamiseks kinnitati see aga pilakujala külge. Kui oli vaja minna teise ruumi, võeti peerg kätte või hammaste vahele. 

Pilakus paiknevat peergu pidi aeg-ajalt *nuuskama* või *niistama*, s.o. söestunud osa ära murdma, misjärel see kukkus allpool olevasse veenõusse. Pilakutule eest kandsid hoolt vanemad lapsed või vanainimesed.

Üks kuiv männipird andis valgust umbes viis minutit (väga vaigune peerg võis põleda 20 minutit), siis tuli süüdata uus. Peerg põleb ebaühtlaselt, seda saab parandada nurga muutmisega.

## Vaata ka
*Tõrvik
*Tikk
*Tihv
*Pilak

## Viited

## Välislingid
* Ladislaus E.v. Benesch, ''Das Beleuchtungswesen'' 1905, German. ("About Lighting"), With Historic Images on Fatwood Lighters.
Kiri (post)

**Kiri** on postisaadetis, mille põhiosa on paberile (või sarnasele materjalile) kantud tekst. Üldjuhul saadetakse kirju ümbrikus ja selle edastamise eest maksmist tähistatakse postmargiga. Suure osa kirjadest moodustavad sõnumid.

Eesti Post liigitab kirju järgmiselt:
* riigisisesed standardkirjad,
* riigisisesed maksikirjad,
* rahvusvahelised standardkirjad,
* rahvusvahelised maksikirjad.

Eesti postiseaduse kohaselt (§ 4 lg 2) on kiri üks kirisaadetise liike, teiste kirisaadetise näidetena on toodud trükis ja pisipakk.


File:Russia 1887-10-21 cover.jpg|19. sajandil Derptist Leipzigisse saadetud kiri
File:Russia Estonia 1902-02-12 R-cover.jpg|20. sajandi alguses Arensburgist Erfurti saadetud kiri
File:USSR 1963-09-10 cover.jpg|1963. aastal Paidest (Eesti NSV) Sarajevosse saadetud kiri
File:Cash franking Estonia.jpg|20. sajandi lõpus taasiseseisvunud Eestist Haabneemest Wolgasti saadetud kiri
Ümbrik

**Ümbrik** on tavaliselt paberist või papist valmistatud ümbris, mis kaitseb posti teel saadetavat kirja.

Üldjuhul kantakse ümbrikule saatja ja adressaadi nimi ja aadress. Samuti kinnitatakse ümbrikule mark või lüüakse tempel märgiks, et postikulude eest on tasutud, kui vastav tähis ei ole juba ümbrikule trükitud. Postitamisel ja vastuvõtmisel lüüakse postkontoris ümbrikule tempel, millel on teele saatmise ja kohaletoimetamise kuupäev.

Ümbrikutele trükitakse vahel pilte ja ka reklaami. Näiteks kasutavad mõned organisatsioonid omaenda sümboolikaga kirjaümbrikke. Tähtpäevade ja muude sündmuste puhul trükitakse vastavate piltide ja sümboolikaga ümbrikke, millega võivad kaasneda ka samasisuline postmark ja eritempel, mis on kasutusel lühikest aega ja mõnikord üksnes kindlas kohas. Sellistel komplektidel võib olla aja- ja kultuurilooline väärtus.

Vanimad säilinud ümbrikud pärinevad Mesopotaamiast, 4. aastatuhandest eKr, ja on valmistatud savist, nende sees hoiti ja saadeti savitahvlikesi. Üks taoline saviümbrik koos kirjaga on eksponeeritud Tartu Ülikooli Kunstimuuseumis.

Filatelistid koguvad mitte ainult postmarke, vaid ka tembeldatud ja margistatud ümbrikke.

### Rahvusvahelised standardsuurused
Rahvusvaheline standard **ISO 269** defineerib mitu standardset ümbrikusuurust, mis on mõeldud kasutamiseks ISO 216 paberi suurustega:

Saksa standard DIN 678 defineerib sarnased ümbrikusuurused.

## Viited
Ämmuste Kool

**Ämmuste Kool** on lihtsustatud õppekava järgi üldharidust andev kool Viljandimaal Viljandi vallas ja on mõeldud erivajadustega õpilaste jaoks. 

Lisaks põhiharidusele võimaldatakse koolis teha ka praktikat mitmesugustes töödes (nt puu-, metalli- ja käsitööd), mille jaoks on rajatud eri hooneid. Õpilasi (peamiselt Viljandi- ja Valgamaa lapsed) on koolil ligikaudu 80 ja töötajaid veebilehe andmetel 43.

Ämmuste Kool tegutses kuni 30.06.2025. Kooli õigusjärlane on Maarjamaa Riigikool, mis moodustati seitsme seni tegutsenud riigikooli baasil: Urvaste Kool, Valga Jaanikese Kool, Kammeri Kool, Ämmuste Kool, Raikküla Kool, Nurme Kool ja Kiigemetsa Kool. Õppetegevus jätkub kõigis senistes tegevuskohtades. 

## Ajalugu
Kooli asutas 1825. aastal keegi Tarvastu mõisnik eesmärgiga saata orjalapsi "jummala sanna" õppima. Jüri Must töötas Kõva koolis (nii nimetati kooli algselt koolitalu nime järgi) koolmeistrina 37 aastat, mille tõttu olevat koolil rahvasuus ka Kõva kooli nimetus.

Abikooliks sai õppeasutus 1971. aastal. Enne seda oli seal tavaline üldhariduskool.

Praegune maja on kooli kolmas õppehoone, see ehitati 1940. aastal. Aastal 2003 valmis kooli õpilaskodu. Enne seda elasid õpilased õppehoones kasarmutaoliste magamistubades, kus elas kuni 20 last. Selle tõttu oli seal vahepeal suurem ruumipuudus, et vähemalt 1990. aastate keskel üks töötajatest majutas mõned õpilased oma talumajja, mis asub koolist poole kilomeetri kaugusel.

Aastal 2010 rekonstrueeriti kooli peahoone, mille käigus see sai juurde kolmanda korruse. Aastal 2012 oli koolil plaanis rajada ka spordikompleks, mis ebaõnnestus rahanappuse tõttu.

### Kooli juhid
* Jüri Must (1825–1862)
* Jaak Kaasik (1862–1882)
* Hans Kaasik (1882–1891)
* Jaan Laosson (1900–1932)
* Aadu Aalde (1932–1960)
* Johan Tamm (1960–1972)
* Antonina Teearu (1971–1985)
* Piret Kuropatkin (1985–1997)
* Eili Rohtla (1997–2025)

## Välislingid
Andri Fedtšuk

**Andri Vassõljovõtš Fedtšuk** (ukraina keeles **Андрій Васильович Федчук**; 12. jaanuar 1980 Kolomõja, Kolomõja rajoon, Ivano-Frankivski oblast, Ukraina – 15. november 2009, Kossiv, Kossivi rajoon, Ivano-Frankivski oblast) oli Ukraina poksija.

Fedtšuk sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Rudolf Kraj'le (Tšehhi). Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Fedtšuk osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Adrian Diaconule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, poolraskekaalus (kuni 81 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Aleksy Kuziemskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Fedtšuk sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marijo Šivolija-Jelicale (Horvaatia). 

Fedtšuk sai 15. novembril 2009 Stoptšativi külas, Kossivi rajoonis toimunud autoõnnetuses üliraskelt vigastada ja suri samal päeval Kossivi haiglas.

## Viited

## Välislingid
*
Aur

**Aur** on kriitilisest temperatuurist madalama temperatuuriga gaas. Kui temperatuur ületab kriitilise piiri, siis räägitakse gaasist (välja arvatud veeauru korral, mida nimetatakse **auruks** ka kriitilise väärtuse ületamisel).

**Auru** saab defineerida ka kui gaasi, mida on võimalik ainult rõhu suurendamisega veeldada või tahkestada. Üldkeeles nimetatakse sageli **auruks** ka gaasi (sh gaasisegu, nt udu veekogu kohal), milles on vedela aine piisakesi. 

Aur võib olla nii küllastunud, küllastumata ehk ülekuumenenud või üleküllastunud ehk allajahtunud. 

Auru, mis ei puutu kokku vedela faasiga, nimetatakse kuivaks auruks. Kuiva auru vastand on niiske aur, mis sisaldab vedela faasi piisku ehk udu.

## Vaata ka
*Küllastunud auru rõhk
*Veeaur

## Viited
Døle hobune

**Døle hobune** () on Ida-Norrast Gudbrandsdali orust pärit hobusetõug. 

Døle hobused on tugeva kehaehitusega rahumeelsed hobused. Levinuimad värvused on must ja mustjaskõrb. Varem kasutati neid metsatöödel, tänapäeval on nad hobihobused. 

Keskmine turjakõrgus 150 cm ja keskmine kaal on 575 kg. Døle hobuseid on umbes 4000 isendit. 

Døle hobuse baasil on aretatud Norra külmavereline traavel.  

## Viited
Anastacia

**Anastacia Lyn Newkirk** (sündinud 17. septembril 1968 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja.

## Albumid
* 1999 – "Not That Kind"
* 2001 – "Freak of Nature"
* 2004 – "Anastacia"
* 2005 – "Pieces of a Dream"
* 2008 – "Heavy Rotation"
* 2012 – "It's a Mans World"
* 2014 – "Resurrection"
* 2015 – "Ultimate Collection"
* 2017 – "Evolution"
Karl Veske

**Karl Veske** (11. juuni 1891 Vana-Roosa vald, Võrumaa – 28. aprill 1954 Tallinn) oli eesti keemik.

Ta lõpetas 1924. aastal Tartu õhtuühisgümnaasiumi ja õppis aastail 1924–1930 (lõpetas) Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas.

Aastail 1934–1936 oli ta Tartu Ülikooli õlikivide uurimise labori uurija-assistent. 

139. aastal töötas Loodusvarade Instituudis keemik-eriteadlasena ning 1940–1941 Tööstusliku Uurimise Instituudis nooremteadlasena ja vanemteadlasena. 1944–1950 oli Eesti NSV Tööstuse Teadusliku Uurimise Keskinstituudi/Tööstusprobleemide Instituudi laborijuhataja ja sektorijuhataja.

Ta on maetud Karjaküla kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*TalTech ISIK
Tapamaja, korpus viis

**"Tapamaja, korpus viis, ehk Laste ristisõda"** (inglise keeles *Slaughterhouse-Five, or The Children's Crusade: A Duty-Dance with Death*) on Kurt Vonneguti romaan, mis ilmus esimest korda 1969. aastal. 

Romaan on autobiograafiline. Vonnegut viibis Teise maailmasõja ajal vangina tapamaja laos, millest on ajendatud romaani pealkirja esimene osa. Pealkirja teine osa viitab ajaloolise Laste ristisõja kaudu sellele, et läbi aegade on saadetud lahingutesse noori mehi, kes pole veel lapseeast väljas.

Vonneguti romaanist võib leida postmodernismi. Tähtsaks tunnuseks on ajaline korrastamatus. „Tapamajas“ avaldub see tunnus väga selgelt. Läbi terve teose võime jälgida peategelase Billy rännakuid ajas. Billy on kaotanud seose jooksva ajaga, mistõttu hüppab ta ühest elumomendist teise. Tema ajaränded toimuvad läbi aastate, vaheldumisi, enne sõda, pärast sõda, ühel hetkel ühes paigas, järgmisel hoopis teises. Ajaränded toimuvad segaminipaisatult aastal 1955., 1945. ning ka 1963. ja veel mõningad aastad ei jää Billy rännakutes puutumata.

Sellele kirjanikule ja just sellele teosele on iseloomulik ajaloo ja fantaasia läbipõimimine. See on ilmselt kõige silmatorkavam asjaolu, mis läbib tervet teost.

Raamat räägib Dresdeni pommitamisest Saksamaal, kust nii peategelane Billy kui ka raamatu autor omal ajal eluga pääses. Romaan kirjeldab Billy elulugu, kuid ületab nii mõningaidki reaalsuse piire. 

Teoses räägitakse pidevalt Tralfamadoorlaste planeedist ja selle elanikest, tralfamadoorlastest, kes eksisteerivad neljamõõtmelises reaalsuses, kui kirjanik puudutab oma loos kellegi surma, lisab ta alati selle lõppu "eks ta ole" mis väljendab tulnukate võimet näha surnut elusana tema minevikus ja võtavad surma kui üht hetke kogu eksistentsis mis ei ole lihtsalt kõige parem hetk koolnu olemuses. Esmalt rööviti ta tulnukate poolt oma tütre pulmaööl, kuid keegi ei märganud seda kuna tulnukate ajaliin ei jookse sarnaselt inimeste omaga sirgjooneliselt, see tähendab, kuna ta veetis pikemat aega teisel planeedil, oli see maal vaid üks silmapilk. Ta sattus Traflamadore loomaaeda, kus teda kohalikele näidati, Planeedi põliselanikud huvitusid tema kehast üksikasjalikult. Inimene ja tema elu näis neile hoopis omanäolisena ning nad tahtsid sellega tutvust teha, sest inimesed elavad ju kolmemõõtmelises reaalsuses.

Vonneguti romaani on suhteliselt keeruline jälgida, kuna see on üsna fragmentaarne, katkendlik. See pole kirjutatud tavalises vormis nagu muinasjutu raamatud või midagi sellist. Raamatut lugedes leiame tegelase ühel hetkel Teisest maailmasõjast, järgmisel hetkel perepuhkuselt lapsepõlves ning nagu eelnevalt mainitud, külastab ta ka Tralfamadore planeeti. Kogu tegevus on üsna segipaisatud ning sisu mõistmiseks tuleb seda üsna pingeliselt jälgida.

Kurt Vonneguti romaan „Tapamaja, korpus viis“ on üks paremaid sõjavastaseid postmodernistlikke romaane, mis kirjutatud. Põhilised tunnused, mis on omased postmodernistlikule romaanile, esinesid ka Vonneguti teoses. Nendeks on ajaline korrastamatus, ajaloo ja fantaasia segu ning fragmentaarsus. Kõik see muudabki teose niivõrd eripäraseks ja kaasahaaravaks võrreldes traditsioonilise romaaniga.
Ramygala

**Ramygala** () (poola *Remigoła*, Žemaidi keeles *Ramīgala*) on linn Leedus Panevėžysi rajoonis. Linn on Ramygala valla halduskeskuseks. Ramygala asub Upytė jõe kaldal merepinnast 69 meetri kõrgusel.

Linnas on raamatukogu, kultuurikeskus ja gümnaasium. Ramygalas töötab motoriseeritud veski.

Vaatamisväärsusteks on ajalooline gümnaasiumihoone ja selles tegutsev koduloomuuseum, galerii Voras ning 1914. aastal valminud uusgooti stiilis kirik.

Linn on Euroopa toonekurelinnade liidu liige (teised liikmed on Busk Ukrainast, Storkow Saksamaalt, Stolin Valgevenest, Demene vald Lätist, Komarovce Slovakkiast, Luka nad Jihlavou Tšehhist ja Staicele Lätist). 

## Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud juba 13. sajandil, toona kirjutati nime kujul *Remigale*. Esimene kirik püstitati sinna 1492. aastal, 1503. aastal sai Ramygalast alev. Aastal 1540 mainiti esimest korda kirjalikult sealset mõisa. 

Linnaõigused sai Ramygala 1956. aastal. Nõukogude ajal oli see kohaliku kolhoosi keskasulaks, ka toodeti selle ümbruse kuivendatud soodest turvast.

Linn oli aastal 2010 Leedu kultuuripealinnaks.

## Elanikkond


* 1116 (1868)
* 2500 (1899)
* 2113 (1970)
* 2200 (1976)
* 2302 (1979)

* 2018 (1989)
* 1733 (2001)
* 1581 (2011)
* 1574 (2013)


2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ramygala elanikest leedulasi 97,53%, venelasi 0,89% ja mustlasi 0,63%.

## Pilte


Ramygalos_baznycia_4.jpg|Katoliku kirik
Ramygalos_bažnyčia.jpg|Ramygala
Ramygala_2.jpg|Vanalinn
Ramygalos gimnazija 2.jpg|Koolimaja
Ramygalos_ligoninė_ir_vaistinė.jpg|Haigla


## Tuntud elanikke
*Isaac ben Jacob Benjacob – juudi kirjanik
*Saulius Mykolaitis – Leedu näitleja
*Maria Kaupas – USA nunn

## Viited

## Välislingid

*Linna koduleht
*Linn portaalis vietoves.Lt
*Ramygala poola geograafilises sõnastikus
Valter Kelt

**Valter Kelt** (26. september 1920 Kasaritsa vald, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 6. jaanuar 1960 Tallinn) oli eesti soomepoiss ja metsavend.

Teenis Saksa sõjaväes ja asus 18. jaanuaril 1944 Soome sõjaväkke, oli väljaõppel Jokelas, Uusisaaris ja Taavettis ning kuulus JR 200 koosseisu. Ta võttis osa tõrjelahinguist Viiburi lahel ja Vuoksel. 

19. augustil 1944 saabus tagasi Eestisse, ta võitles Tartu rinde lahingutes. Pärast sõda elas **Ants Kalviste** nime all ning töötas Tapa Kohaliku Majanduse Kombinaadis ja Lehtse piiritusetehases.

Valter Kelt arreteeriti 18. juunil 1959. 1959. aasta 23.–26. novembril Tallinnas toimunud kohtuprotsessil mõisteti ta surma koos teiste endiste metsavendade Leonid Sinisalu ja Johannes Kriipsaluga. Kohtuotsus viidi täide 6. jaanuaril 1960. See oli viimane kohtulik surmaotsus Eesti ajaloos.

Valter Kelti on mainitud raamatus "Vabaduse eest. Soomepoiste lühielulood" (Tallinn, Soome Sõjaveteranide Eesti Ühendus, 1997), samuti nimetab teda Voldemar Kures raamatus "Seitsme lukuga suletud raamat" (V köide, 2009, lk 422).

1959 Dokumentaalfilm (kestus: 08:31): *Seda ei saa andestada* *(1959)*. Viimane teema: Kohtuprotsess sõjaroimarite V. Kelti, L. Sinisalu ja J. Kriipsalu üle.

## Viited
Kc4

**Kc4** (**Кч4**) oli aastail 1949–1951 Škoda tehases Tšehhoslovakkias toodetud kitsarööpmelise raudtee auruvedur teljevalemiga 0-4-0. 

Haapsalus asuvas Raudtee- ja Sidemuuseumis on muuseumieksponaadina alles Kč-4-100, Türil Kč-4-110 ja Lavassaares asuvas Eesti Muuseumraudteel Kč-4-332.

## Viited
Tk

**Tk** (Poolas **OKa1**) oli aastail 1931–1933 Saksamaal ja Lätis toodetud reisirongide tankvedur teljevalemiga 1-1-1.
A (auruvedur)

**A** oli aastail 1892 ja 1894–1907 Venemaal ja Saksamaal toodetud reisirongide auruveduri tüüp (teljevalemiga 2-3-0). Erinevalt auruvedurist N oli tal kaks paari juhtrattaid.
Keemia filosoofia

**[[Keemia]] [[filosoofia]]** on teadusfilosoofia valdkond, mis tegeleb keemia kui teaduse metodoloogia ja filosoofiliste alustega.

Suurema osa vältel teadusfilosoofia ajaloost on selles domineerinud füüsika filosoofia, kuid 20. sajandi lõpust on keemiast pärinevad filosoofilised küsimused pälvinud aina enam tähelepanu..

Eestis on keemia filosoofiaga tegelenud Rein Vihalemm.

## Viited

## Kirjandus
* Rein Vihalemm "Ühe teaduse kujunemislugu. Keemia arenguteest" Tallinn, 1981
** Rein Vihalemm "A Story of a Science: On the Evolution of Chemistry" Tallinn, 2019 (Acta Baltica Historiae et Philosophiae Scientiarum, Vol. 7, No. 2, Summer 2019; tlk. Ain Rada, Kait Tamm, Meelis Leesik)
Francisco Tárrega

**Francisco de Asís Tárrega y Eixea** (21. november 1852 – 15. detsember 1909) oli Hispaania romantismiajastu mõjukas helilooja ja klassikaline kitarrist.

Ehkki Francisco Tárrega muusikaline looming oli koguselt tagasihoidlik – 78 originaalteost ja 120 töötlust, mõeldud peamiselt enese tarbeks –, muutusid tema muusika ja kitarrimängustiil 20. sajandil mõjukaks. Ta oli keskne kuju kitarri kui soolo- ja kontsertpilli taassünnis. Tárrega tuntumate kitarripalade seas on "Recuerdos de la Alhambra", "Capricho árabe" ja "Danza Mora".

Tárrega loodud on ka meloodia, mida on nimetatud "arvatavasti maailma enim kuuldud viisiks": Nokia helin, mida on kasutatud ka reklaamides, põhineb lõigul Tárrega teosest "Gran Vals".

Tema muusika on inspireerinud Mike Oldfieldi arranžeerima Tárrega tremolopala "Recuerdos de la Alhambra" filmi "The Killing Fields" helinduseks.

## Album
* Duo Imbesi Zangarà, *Tocando en Dos  works by Julian Arcas, Francisco Tarrega, Dionisio Aguado*, performed by Carmelo Imbesi e Carmen Zangarà, Classical Music 3.0, 2022

## Välislingid

*Elulugu ja loomingu ülevaade (MIDI-failides muusika ei vasta Tárrega esitusstiilile)
Jaan Maior

**Jaan Maior** (24. mai 1899 Vana-Roosa vald – 14. detsember 1999 Tartu) oli eesti vaimulik.

Ta on õppinud Krabi valla algkoolis, Rõuge kihelkonnakoolis; pärast kihelkonnakooli asus ta õppima Võrru evakueeritud Polangeni gümnaasiumis, kuid kui see kool omakorda Venemaale evakueeriti, asus ta õppima Võru Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Sealsed õpingud katkestas Vabadussõda. Vabadussõjast võttis ta osa 3. jalaväepolgu staabikirjutajana. Ühe semestri õppis ta Tallinna Tehnikumi arhitektuuri osakonnas ja ühtlasi Ella Hirschi muusikakoolis, seetõttu lõpetas ta Võrus gümnaasiumiõpingud alles aastal 1922. Aastatel 1922–1928 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas; samaaegselt õppis ta aastatel 1922–1924 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Prooviaastal oli ta Torma Maarja koguduses (Aleksander Kuusiku juures) ja Rõuge Maarja koguduses (Valter Viksi juures). Ordineeriti 17. märtsil 1929 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1929–1930 Avinurme koguduse õpetaja. Aastatel 1930–1949 oli ta Hargla koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastast 1946 Valga Peetri-Luke kogudust ja aastast 1947 Roosa Jakobi kogudust ning oli aastatel 1945–1950 Valga praostkonna praost. 

Aastatel 1949–1950 oli ta Rakvere Pauluse koguduse õpetaja, aastatel 1950–1953 täitis ta Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja kohuseid. Aastatel 1953–1974 oli ta Otepää Maarja koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1966–1969 Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse kogudust; samuti oli ta aastatel 1954–1974 Valga praostkonna abipraost. 
Samuti aitas teda tema abikaasa Linda (1905–1994), kelle EELK peapiiskop Alfred Tooming 14. novembril 1968 teise naisena Eestis ordineeris vaimulikuks. 1. novembril 1974 jäi Jaan Maior emerituuri.

## Isiklikku
Tema abikaasa Linda Maior oli teine naine Eestis, keda EELK peapiiskop ordineeris vaimulikuks, nende tütar Ave Kumpas oli muusikapedagoog. Tema abikaasa vend Arnold Kais (1911–1963) oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja.

## Viited

## Välislingid
*http://eelk.ee/elulood/maior_jaan.html
*Pühakirja ja viiulimänguga rahvast teeninud
Bilimbi

**Bilimbi** on bilimbi-averroa (*Averrhoa bilimbe*) vili.

Bilimbi mahlakas viljaliha on rohekaskollane. Vili sisaldab 6–7 lamedat seemet. Bilimbi viljaliha on tugevam ning happelisem kui näiteks tema lähedasel sugulasel karamboolal. 

Bilimbit süüakse harva toorelt. Seda süüakse marineerituna või keedisena.
Leonid Sinisalu

**Leonid Sinisalu** (kuni 6. august 1936 **Leonid Sintka**; 1920 Tsooru vald, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 6. jaanuar 1960 Tallinn) oli eesti metsavend.

Tal oli 9 klassi haridust. Ametilt oli ta tööline, viimati gaasikeevitaja Valga auruvedurite depoos.

Esimest korda arreteeriti ta 27. juulil 1948 ning mõisteti 25+5 aastaks Irkutski oblastisse Taišetlagi. 

Teist korda arreteeriti ta 21. juulil 1959. Sama aasta 23.-26. novembril toimus Tallinnas kohtuprotsess endiste metsavendade (koos temaga Johannes Kriipsalu ja Valter Kelt) üle, kus Sinisalu mõisteti lõplikult 26. novembril 1959 surma. Ta lasti maha 6. jaanuaril 1960 Keskvanglas Tallinnas.

## Välislingid
*Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Mike Oldfield

**Mike Oldfield** (õieti **Michael Gordon Oldfield**; sündinud 15. mail 1953 Readingis Berkshire'is Suurbritannias) on inglise multiinstrumentalistist muusik ja helilooja, kes segab oma muusikas progerokki, folkmuusikat, etnilist ja maailmamuusikat, klassikalist muusikat, elektroonilist muusikat, New Age'i muusikat ja uuemal ajal ka tantsumuusikat. 

Oldfieldi muusika on sageli keeruka loomuga. Kõige suurema tuntuse saavutas tema 1973. aasta album "Tubular Bells", mille avaldas Virgin Records, ja 1983. aasta hittsingel "Moonlight Shadow". Tuntud on ka tema versioon jõululaulust "In Dulci Jubilo".

Laul "Moonlight Shadow" eestikeelse pealkirjaga "Varjude mäng" (eestikeelsed sõnad Leelo Tungal) Marju Läniku esituses oli populaarne ka Eestis.

## Viited

## Välislingid
* Mike Oldfieldi koduleht
Washington (täpsustus)

**Washington** on hulga geograafiliste kohtade, isikute ja muude objektide nimi. Enamik neist on saanud nime Ameerika Ühendriikide rajaja ja esimese USA presidendi **[[George Washington]]i** järgi.

*Washington (perekonnanimi)
*Washington (eesnimi)
***[[Washington (ploom)|Washington]]** on ploomisort.

## Geograafilised kohad
***[[Washington (Tyne and Wear)|Washington]]** on linn Inglismaal Tyne and Weari linnkrahvkonnas.
***[[Washington]]** on USA pealinn. Ingliskeelsetes tekstides tähendab Washington sageli ka Ameerika Ühendriikide föderaalvalitsust.
***[[Washington (Georgia)|Washington]]** on linn Georgia osariigis, Wilkesi maakonna keskus.
***[[Washington (Illinois)|Washington]]** on linn Illinoisi osariigis.
***[[Washington (Indiana)|Washington]]** on linn Indiana osariigis, Daviessi maakonna keskus.
***[[Washington (Iowa)|Washington]]** on linn Iowa osariigis, Washingtoni maakonna keskus.
***[[Washington (Kansas)|Washington]]** on linn Kansase osariigis, Washingtoni maakonna keskus.
***[[Washington (Missouri)|Washington]]** on linn Missouri osariigis.
***[[Washington (Põhja-Carolina)|Washington]]** on linn Põhja-Carolina osariigis, Beauforti maakonna keskus.
***[[Washington (Pennsylvania)|Washington]]** on linn Pennsylvania osariigis, Washingtoni maakonna keskus.
***[[Washington (Utah)|Washington]]** on linn Utah' osariigis.
***[[Washingtoni osariik]]** on USA osariik.
***[[Washingtoni maakond]]**, kõige levinum maakonnanimi USAs

## Vaata ka
### Spordivõistkonnad
***[[Washingtoni Wizards]]** on USA korvpalliklubi.
***[[Washingtoni Capitals]]** on USA jäähokiklubi.
***[[Washingtoni Whips]]** oli šoti päritolu USA jalgpalliklubi.

### Muu
***[[Washingtoni järv]]** asub Washingtoni osariigis.
***[[Washingtoni monument]]** asub Washingtonis.
***[[Washington Heights (Manhattan)|Washington Heights]]** on naabruskond Manhattanil.
***[[The Washington Post]]** on Washingtonis väljaantav ajaleht.
***[[USS George Washington (CVN-73)]]** on 1992 valminud USA lennukikandja.
***[[Washingtoni 1952. aasta ufojuhtum]]** oli Washingtonis 1952. aastal arvatavalt toimunud ufojuhtum.
Oleksandr Ussõk

**Oleksandr Oleksandrovõtš Ussõk** (ukraina keeles **Олександр Олександрович Усик**; sündinud 17. jaanuaril 1987 Simferopolis) on Ukraina poksija.

Ussõk on kokku neljakordne Ukraina meister – keskkaalus (kuni 75 kg) 2006. aastal ning raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 2009, 2010 ja 2011.

Ussõk võitis raskekaalus (kuni 91 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Ta võitis finaalis Clemente Russot (Itaalia) ning sai sellega revanši eelmiste olümpiamängude kaotuse eest. 

Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Clemente Russole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ussõk võitis raskekaalus (kuni 91 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta sai raskekaalus (kuni 91 kg) 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jegor Mehhontsevile (Venemaa).

Ussõk võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai keskkaalus (kuni 75 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Matvei Korobovile (Venemaa). 

## Elukutselisena

Ussõk jätkas novembris 2013 poksimist elukutselisena.

Ta on seni (seisuga 19. juuli 2025) pidanud 24 kohtumist ning on võitnud need kõik (neist 15 nokaudiga).

Ta on alates 18. maist 2024 kõigi viie elukutselise poksiorganisatiooni  (IBF, IBO, WBA, WBC, WBO) maailmameister kehakaalus üle 200 naela ehk 90,7 kg. Viimati oli elukutseliste kõige raskemas kaalus absoluutne maailmameister 1999. aastal.

## Viited

## Välislingid
*
*Oleksandr Ussõk lehel ''BoxRec''. Inglise keeles
Ba (Fidži)

**Ba** on linn Fidžil, Ba provintsi halduskeskus. Asub Viti Levu saare looderanniku lähedal Ba jõe suudmealal 37 km kaugusel Lautokast.

Linnas elanikest moodustavad suurema osa Fidži indialased.

Ba on peamiselt suhkruroo kasvatusega tegeleva põllumajanduspiirkonna keskuseks.
Eesti rahandusminister

**Rahandusminister** on Vabariigi Valitsusse kuuluv minister, kes juhib Rahandusministeeriumit.   

Rahandusminister on riigi rahanduse juht, kes koordineerib riigi finantspoliitikat ning riigi eelarve- ja maksupoliitikat. 

Ministri nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi President peaministri ettepanekul. Minister astub ametisse ametivande andmisega Riigikogu ees. Alates 23. juulist 2024 on Eesti rahandusministriks Jürgen Ligi.
## Ajalugu
Eesti rahandusega tegelev minister nimetati esimest korda ametisse 24. veebruaril 1918. Esimeseks rahandusministriks oli Juhan Kukk. 1929. aastal ühendati Rahaministeerium ja Kaubandus-tööstusministeerium ning uue ministeeriumi nimeks sai Majandusministeerium. Järgmine rahaminister nimetati ametisse Otto Tiefi valitsuses 1944. aastal. Eesti eksiilvalitsuses oli aastatel 1977–1992 finantsministri ametikoht.

Uuesti loodi rahandusministri ametikoht Eesti taasiseseisvumisel 1991. aastal.

## Eesti rahaministrid 1918–1929
**Parteid**

## Eesti eksiilvalitsuse rahanduse juhid 1944–1992

## Eesti rahandusministrid 1990–
**Parteid**

## Viited
Johannes Zimmermann

**Johannes Friedrich Zimmermann** (10. mai 1882 Pajusi vald, Viljandimaa, Liivimaa – 24. august 1942 Sverdlovsk, Vene NFSV) oli Eesti loomakasvatusteadlane ja poliitik.

## Elulugu
Johannes Zimmermann sündis taluniku peres 1882. aastal ja õppis Eesti Aleksandrikoolis, Treffneri gümnaasiumis ja Tartu Veterinaarinstituudis ning töötas loomakasvatuse eriteadlasena. 

Johannes Zimmermann oli Eesti Asutava Kogu ning I, II, III, IV ja V Riigikogu liige.

Eesti Asutava Kogu liikmena andis ta Jüri Uluotsale kõrvakiilu, mille eest talle mõisteti kaks kuud aresti, 1926. aastal maksis ta karistusest vabanemiseks ühele heategevale asutusele 15 000 marka.

Ta töötas aastatel 1926–1929 riigikontrolörina. 

Oli Otto Strandmani teises valitsuses ja Karl Einbundi esimeses valitsuses majandusminister ning Jaan Tõnissoni neljandas valitsuses põllutööminister. 

Johannes Zimmermann vahistati 14. juunil 1941 Nõukogude okupatsioonivõimu julgeolekuorganite poolt ja hukati Sverdlovski vanglas 24. augustil 1942.

## Isiklikku
Tema pojad olid iluuisutamistreenerid Juhan ja Uno Zimmermann.

## Vaata ka
* Eesti majandusminister

## Viited
Iglu

**Iglu** on Põhja-Ameerika rahva inuittide lumest ja jääst elamu. Iglu on katenoidikujuline. See kuju on sellise kupliga ehitise jaoks optimaalne.  

## Galerii


Pilt:EskimoIglooDrawing.jpeg|Joonis iglu sisemusest
Pilt:Igloo spirale.svg|Iglu ehitamise põhimõte
Reaktiiv

**Reaktiiv** on keemiaalases laboratoorses töös kasutatav kemikaal. 

Analüütilises keemias tähendab **reaktiiv** ka keemilist ühendit või ühendite segu, mille abil saab tõestada mingi teise ühendi olemasolu (või puudumist) või määrata selle sisaldust. Näiteks Nessleri reaktiiv.

## Vaata ka
*Reagent
Gustav Sergo

**Gustav Sergo** (14. jaanuar 1886 Käina vald, Läänemaa – 5. oktoober 1971 Haapsalu) oli eesti meremees, kaugesõidukapten.

Ta oli Haapsalu–Heltermaa ja Virtsu–Kuivastu laevaliinide laevaühingu Gustav Sergo & Ko. peaosanik ja direktor. 1930 aastal soovitas Feliks Saarnak Gustav Sergol aurikutega, tulla Virtsu–Kuivastu ja Rohuküla–Heltermaa liinile.

Tema vennapoeg oli kirjanik Herman Sergo.

## Kirjandus
*Arnold. Gustav Sergo mälestuseks. Eesti Päevaleht, 16. oktoober 1971, nr. 82, lk. 10.

## Viited
* 29. september 2004, Bruno Pao, Saaremaa väinaliikluse kirgi tekitanud ajalugu, epl.ee, Eesti Päevaleht
Karl Sillamäe

**Karl Sillamäe** (aastani 1935 **Karl [[Siilaberg]]**; 20. detsember 1909 Toolamaa vald, Võrumaa – 8. jaanuar 2003) oli eesti vaimulik.

Ta õppis Kauksi ja Põlva algkoolis. Aastal 1930 lõpetas ta Rakvere Ühisgümnaasiumi. Aastal 1939 hakkas ta õppima Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid õpingud jäid pooleli. Ta on töötanud Timo vallavalitsuse sekretäri abilisena, Eesti Maapanga arveametnikuna, Kauksi 7-klassilises koolis õpetajana, kolhoosi arveametnikuna ja ehitustöölisena. Teoloogiline stuudium jätkus aastal 1956 Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 26. detsembril 1958 õpetajaks, õpetaja õigused anti talle 1. märtsil 1976.

Ta oli aastatel 1959–1969 Emmaste ja Käina Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1968–1986 oli ta Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse hooldajaõpetaja, aastatel 1974–1986 hooldas ta veel Otepää Maarja kogudust.

Oli Kauksi Esperanto ühingu "Steio" ("Täht") esimees 1934. aastast.

Sillamäe suri aastal 2003 ja ta maeti Põlva kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*https://eelk.ee/elulood/sillamae_karl.html
*Ustav oma kohustustele – õpetaja Karl Sillamäe
*Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Ewold Johann von Vietinghoff

**Ewold Johann von Vietinghoff** (sündinud umbes 1630) oli Liivimaa päritolu Rootsi sõjaväelane ja mõisnik.

Vietinghoffide suguvõsast põlvnev Ewold Johann sündis Vecmuiža (*Sussikas*) ja Mētaga (*Metack*) mõisniku Ewold von Vietinghoffi ja tema abikaasa Margaretha (neiuna von Schilling) pojana.

Ewold Johann von Vietinghoff astus Rootsi teenistusse Kolmekümneaastases sõja ajal, teenides 1645. aastal *[[reiter]]*'ina Holstein-Sondeburgi hertsog Heinrichi ratsaväerügemendis ning 1647. aastal lipnikuna ooberst Franz von Knorringi jalaväerügemendis. 1647. aastal osales ta Triebl lahingus (Egeri lahing; 22. august 1647) ning 1648. aastal Plaueni ja Praha lahingus (juuli–november).

Aprillis 1648 teenis ta lipnikuna ooberst Göran von Knorringi rügemendis rügemendiülema kompaniis. Augustis 1649 teenis ta lipnikuna Franz von Knorringi rügemendi kapten Hans Erikssoni kompaniis ning alates oktoobris ooberst Hermann von Cappelleni Lääne-Uusimaa rügemendis rügemendiülema kompaniis. Aprillis 1654 on teda esimest korda munsterrollis mainitud leitnandi auastmes Capelleni rügemendi kapten Per Stare kompaniis.

Viidi 1655 üle Leonhard von Vietinghoffi jalaväerügementi. 1656 oli ta leitnant Liivimaa aadlilipkonnas ning osales 1657 Petseri lahingus. 1659 sai ta rittmeistriks.

1665. aastal teenis ta Liivimaa aadlilipkonna Tartu kreisi kompaniis rittmeistri ja kompaniiülemana. Samal positsioonil oli ta ka 1672. aastal.

1674 ülendati ta majoriks, 10. mail 1678 ooberstleitnandiks.

4. juulil 1679 sai ta kuningas Karl XI soovitusel sama aasta 26. jaanuaril langenud Wolf Heinrich von Anrepi järel Liivimaa aadlilipkonna ülemaks (*Oberst der Livländische Adelsfahne*).

1683–1692 oli ta Liivimaa maanõunik.

30. mail 1697 kirjeldas Liivimaa kindralkuberner Erik Dahlberg oma kirjas kuningas Karl XII-le Vietinghoffi kui "vanaks ja võimetuks jäävat meest", kelle läbisaamist aadlilipkonna ooberstleitnant Friedrich Wilhelm von Tiesenhauseniga iseloomustas "sõnulseletamatu vastastikune vihkamine ja vastikus".

1699. aasta septembris on aadlilipkonna munsterrollis nimetatud teda 69-aastase mehena, kel selja taga 53 aastat sõjaväeteenistust.

Talle kuulusid Vecmuiža, Mētaga, Ķēči (*Fossenberg*) ja Tuja (*Taubenhof*; ostis 1672) mõis.

## Perekond
Ewold Johann von Vietinghoff oli abielus Anna Margaretha von Aderkasiga (tõenäoliselt kindralmajor Fabian von Aderkasi tütar). Abielust sündisid:
*Fabian Reinhold (suri 1710), Rootsi sõjaväelane (kapten), Vecmuiža, Mētaga, Ķēči, Tuja, Jaunburtnieki (*Sternhof*) ja Urga (*Orgishof*) mõisnik
*Anna Margaretha
*poeg, ooberst Braunschweigi teenistuses; tema järeltulijad elasid Saksamaal

## Esivanemad

## Viited