open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sinimandria

"**Sinimandria**" on eesti kirjaniku Hugo Raudsepa värssnäidend (alapealkirjaga "Komöödia 15 pildis"), mis ilmus esmakordselt 1927. aastal. Näidendi teine trükk avaldati sarjas Loomingu Raamatukogu 1983. aastal (nr 26) kirjandusteadlase Harald Peebu järelsõnaga.

Iroonilises võtmes näidend kirjeldab surnud romantilise poeedi Andreas Kuslapuu sattumist maailma, mis on loodud tema enda poeemi eeskujul, pettumust ja kohanemist sellega. Algselt ennast kui fantaasiamaailma loojat selle valitsejaks pidanud peategelane avastab, et kohalikud asukad usuvad tema enda visandatud mütoloogiat, mitte maailma fiktiivsust ja sündi autori sulest. Ootuste realiseerumata jäädes satub luuletaja oma maailmaga konflikti ning leiab endale selles paiga alles siis, kui loobub pretensioonidest maailma looja kohale ja tunnustusele.

Esietenduse arvustuses Postimehes nimetati näidendit "paroodiaks luuletaja üle", mis on "satiir nii ülesehituselt kui ideelt". Tekstis on mõningaid paralleele eesti keeles kümmekond aastat varem ilmunud George Bernard Shaw' näidendiga "Inimene ja üliinimene", mille tegevusest oluline osa toimub samuti hauataguses elus.

Näidend esietendus Vanemuise teatris 1927. aastal. Lavastas Eduard Türk, muusika lõi suures osas Juhan Simm, kostüümid kujundas Peet Aren. Lavakujunduse tegi Aleksander Tuurand.

## Nimekasutus Eesti kultuuris
"Sinimandria" järgi sai nime 1990. aastal Tartus senise Tartu kultuurihoone baasil tööd alustanud kultuurikeskus, mis lõpetas tegevuse juba enne 1990. aastate lõppu. 1991-1992 tegutses Tartus samanimeline harrastusteater.

Sarnast nime kannab ka ansambli Ultima Thule laul "Sinimandria (Albert Le Coq'ile mõeldes)" (muusika Raul Vaigla, sõnad Villu Kangur).

Enne Teist maailmasõda tegutses Tartus restoran või öölokaal Sinimandria.

## Välislingid
* Jaan-Ivo Lukas Hugo Raudsepa näidend "Sinimandria" Goodnews, 17. august 2013
* ""Sinimandria" esietendus" Postimees nr 266, 1. oktoober 1927
* Aleksander Tuurandi lavakujunduse kavandi reprofoto. "Sinimandria" (Hugo Raudsepp) (1927). Europeana
Sinimandria (kultuurikeskus)

**Sinimandria** (algselt **Tartu Rahvakultuurikeskus Sinimandria**) oli aastatel 1990–1993 Tartus tegutsenud kultuurikeskus.  

See asutati Tartu linnavalitsuse 6. septembri 1990. aasta määrusega senise Tartu kultuurihoone põhjal aadressil Raekoja plats 16 / Kompanii 2. Keskuses tegutsesid restoran/kohvik, kunstigalerii, rahvateater jms. 

Kultuurikeskus sai nime Hugo Raudsepa näidendi "Sinimandria" järgi; omakorda selle eeskujul sai nime Tartus tegutsenud keldribaar Salamandria.

Sinimandrias toimus rida olulisi kultuuriüritusi, näiteks avati seal 1992. aastal Kalev Mark Kostabi näitus. Samal aastal toimusid ka keraamik Maanus Mikkeli näitus "Kade keraamik", Maria-Kristiina Ulase maalinäitus, skulptor Mati Karmini näitus, Epp Maria Kokamäe näitus, Lola Liivati näitus jt. 1993. aastal esinesid keskuses näitustega Imat Suumann, Aet Ollisaar ("Ootamised ja tulemised"), Anu Kalm ("Väikesed maastikud"). Andres Tali näitus oli galeriis 1991. aastal.

Keskuse teatrijuht oli Raivo Adlas, galerii galerist 1992–1993 Erika Pedak. Keskuse direktor oli Peeter Kollom.

## Välislingid
* Foto: "Teatrifestival Dionüüsia Emajõe Ateenas. Sinimandria teatri etendus Kassitoomel". 07.05.1992, autor Michelson, L. FOTIS
Nigel Haywood

**Nigel Robert Haywood** (sündinud 17. märtsil 1955) on Suurbritannia diplomaat.

2003–2008 oli ta Suurbritannia suursaadik Eestis.

2010. aasta oktoobrist kuni 2014. aasta veebruarini oli ta Falklandi saarte kuberner., 

## Tunnustus
* 2007 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Viited
Melissa F. Wells

**Melissa Foelsch Wells ** (18. november 1932 Tallinn – 12. juuli 2025 Potomac, Maryland, USA) oli Eesti päritolu USA diplomaat. Ta oli üle 40 aasta USA välisteenistuses. 1998–2001 oli ta USA suursaadik Eestis.

Melissa Wells omandas 1956. aastal bakalaureusekraadi (*cum laude*) Georgetowni ülikoolis välisteenistuse erialal.

## Töökäik
Aastatel 1958–1961 töötas Wells USA välisministeeriumis luureuuringute spetsialistina. Aastatel 1961–1964 töötas ta poliitilise ja konsulaarametnikuna Port of Spainis (Trinidad ja Tobago) ning 1964–1966 majandus- ja kaubandusametnikuna Pariisis (OECD).

Aastatel 1966–1971 oli ta majandus- ja kaubandusametnik Londonis. 1971–1972 oli ta USA välisministeeriumi personaliametnik ning 1972–1973 ametnik USA majandus- ja ettevõtlusministeeriumis.

Aastatel 1973–1975 töötas Wells kaubandusministeeriumis. Aastatel 1975–1976 töötas ta kaubandusametnikuna Brasiilias.

Ta oli USA suursaadik Guinea-Bissaus ja Cabo Verdes (1976–1977), Mosambiigis (1987–1990), Kongo Demokraatlikus Vabariigis (1991–1993) ja Eestis (1998–2001), samuti teenis ta pikka aega ÜRO-s. Esmalt töötas ta ÜRO arenguprogrammi (UNDP) residendina Ugandas ja eriesindajana Uganda näljahädaga seotud hädaabioperatsioonide alal 1979–1981. Tema teine ametikoht ÜRO-s (1982–1986) oli ÜRO IMPACT-programmi direktor (programmi eesmärk oli puuete ennetamine).

## Tunnustus
* 2001 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema ema oli ooperilaulja ja filminäitleja Miliza Korjus.

Melissal ja tema abikaasal Alfred Wellsil oli kaks ühist poega, Christopher ja Gregory.

## Viited
Sarah Squire

**Sarah Squire** (neiupõlvenimi **Sarah Hutchison**; sündinud 18. juulil 1949 Londonis) on Suurbritannia diplomaat.

2000–2003 oli ta Suurbritannia suursaadik Eestis. 

2003. aastal külastas Squire Kesselaidu ja andis kingitusena üle traktori, niiduki, tuulegeneraatori ja päikesepaneeli.

## Tunnustus
* 2003 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

## Viited
Boriss Sokolov

**Boriss Sokolov** on mitme tuntud isiku nimi:

*Boriss Sokolov, vene geoloog (1914–2013) 
*Boriss Sokolov, vene kirjanduskriitik ja ajaloolane (1957–) 
*Boriss Sokolov, vene näitleja (1944–)
Turaida Roos

**Turaida Roosiks** (ka **Turaida Rose** (Rosa), õige nimi **Maija** või **May**; 1601 Turaida – 1620) nimetatakse 1620. aastal Turaida piiskopilinnuse lähedal tapetud tüdrukut, kelle tapmise lugu on laialt levinud ning andnud ainest mitme teose loomiseks.

Turaida Roosi haud asub Turaida piiskopilinnuse pargis ja on oluline turistide külastuspaik.

Esimesena kirjeldas sündmust Riia lossist leitud kohtutoimikule tuginedes Magnus von Wolffeldt 1848. aastal.

## Sündmuste käik
Turaida Roosi ema suri aastal 1601, kui Turaida piiskopilinnuse juures toimus lahing. Surnud ema kätel oli laps, kelle kasvatas üles Turaida lossi kirjutaja. Tüdrukul oli väidetavalt palju kosilasi ja ta nõustus abielluma Sigulda lossi aednikuga. Üks kosilane oli ka Turaida garnisoni ohvitser, kes ei leppinud korvisaamisega. Ohvitser meelitas tüdruku koopasse, kavatsedes ta seal vägistada. Tüdruk palus ohvitseril seda mitte teha ja pakkus vastu siidisalli, millest ükski mõõk ei suutvat läbi tungida. Ohvitser katsetaski seda siidisalli tüdruku peal ja mõõga läbi tüdruk hukkuski.

## Kasutus kultuuris
*1848. aastal kirjutas Adelbert Cammerer poeemi "Die Jungfrau von Treiden".

*1927. aastal valmis Rainise näidend "Mīla stiprāka par nāvi" ('Armastus on tugevam kui surm').

*1985. aastal alustas Lätis tegevust rokkansambel Turaidas Roze.

*1997. aastal anti välja Turaida Roosi kujutav postmark.

*28. septembril 2017 esietendus Läti Rahvusooperis helilooja Zigmars Liepinši ooper "Turaida Roos". Libreto kirjutas Kaspars Dimiters.

## Viited

## Kirjandus
*Magnus von Wolffeldt. Mittheilungen aus dem Strafrecht und dem Strafprocess in Livland, Ehstland und Kurland durch actenmässige Darstellung merkwürdiger Verbrechen und geführter Untersuchungen, mit Voraussendung einer Abhandlung über die Strafrechtsverfassung. 2. kd. 2. osa. Mitau und Leipzig: G. A. Reyhers Verlagsbuchhandlung, 1848, lk 210–222.

## Välislingid
*Leģenda par Turaidas Rozi
*Riina Kaljurand. Turaida Roosi kompleks 11. märts 2008.
Winkler (perekonnanimi)

**Winkler** on saksa perekonnanimi.

## Nime kandjaid
*Henry Franklin Winkler (sündinud 30. oktoobril 1945 New Yorgis) on ameerika filminäitleja, -režissöör ja -produtsent.
*Karl (Carl) Alexander von Winkler (6. juuli 1860 Tallinn – 23. august 1911 Dresden) oli baltisaksa päritolu Eestimaa kunstnik.
## Vaata ka
*Winkler suguvõsa:
*Reinhold Winkler (vanem) (oktoober 1686 Rapla – 10. juuli 1733 Järva-Jaani) oli Eesti vaimulik.
*Rudolf Adam Winkler (13. september 1855 Tallinn – 7. juuli 1917 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja ajaloolane.
*Reinhold Johann Winkler (13. august 1838 Rakvere – 17. juuni 1895) oli Eesti vaimulik
*Reinhold Johann Winkler noorem (12. jaanuar 1767 Tallinn – 24. jaanuar 1815 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ruslan Trochynskyi

**Ruslan Trochynskyi** (ka **Ruslan Trochinski**; ukraina keeles Руслан Трочинський *Ruslan Trotšõnskõi*; sündinud 19. oktoobril 1976 Bilõtskes Donetski oblastis Ukrainas) on ukraina päritolu Eesti laulja ja tromboonimängija.

Ruslan Trochynskyi on õppinud aastatel 1982–1994 Kiievi Lõssenko-nimelises Muusikakeskkoolis ja 1994–1999 Kiievis Ukraina Riiklikus Tšaikovski-nimelises Muusikaakadeemias trombooni. 

Aastatel 1997−1999 oli Trochynskyi Ukraina Riikliku Muusikaakadeemia sümfooniaorkestri muusik, 1998−2000 musitseeris ta Kiievi linna puhkpilliorkestris. 

Trochynskyi hakkas folkpunki viljelema 1999. aastal Ukraina folkrokkansamblis Haydamaky. Aastatel 1999−2005 oli ta Haydamaky tromboonimängija ja mänedžer. 

2005. aastal kolis ta Eestisse ja on ansambli Svjata Vatra solist.

Aastatel 2006−2008 töötas Ruslan Trochynskyi Viljandi Kultuuriakadeemias helitehniku assistendina, 2008−2010 välissuhete projektijuhina.

2022. aasta sügisel osales ta heategevuslikus meelelahutussaates "Tantsud tähtedega", kus tema tantsutreener oli Anabel Aunver.

## Tunnustus
* 2011 Eesti Teatriliidu sõnalavastuste muusikalise kujunduse ja originaalmuusika auhind (koos Taago Tubinaga)
* 2015 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Isiklikku
Tema emakeel on ukraina keel. Abikaasa Terje Trochynskyi on eestlane, ühtlasi Svjata Vatra mänedžer. Neil on kolm last. Nende rahvamuusikat viljelev tütar Rute Trochynskyi osales 2023. aastal TV3 telesaates "Eesti otsib superstaari".

## Viited

## Välislingid
*Silja Paavle. Viljandi folk viis Svjata Vatra laulja oma armastatuga kokku. Õhtuleht, 23. juuli 2010
*Jürgen Rooste. Ukraina muusik Ruslan Trochynskyi on otsapidi ka eesti rahvuslane. Maaleht, 19. aprill 2013
*Svjata Vatra laulja Ruslan Trochynskyi: Haapsalus on ilus meri ja rõõmsameelsed inimesed. Läänlane, 10. aprill 2014
*Ansambel Svjata Vatra käis Ida-Ukrainas, laulja esines sünnilinnas. ERR kultuur, 25. november 2014
*Svjata Vatra looja Ruslan Trochynskyi teenetemärgist: kui keegi teeb head, siis tänage teda. Postimees, 4. veebruar 2015
*Svjata Vatra laulja Ruslan Trochynskyi: minust on Eesti riigis oma inimene saanud. ERR menu, 7. august 2015
*Toomas Sildam. Uustulnuk Ruslan Trochynskyi: kui jätame valimata, võime ärgata Põhja-Koreas. ERR Menu, 15. jaanuar 2019
Teadvustamatus

**Teadvustamatus** ehk **mitteteadvus**  (ka *ebateadvus*, *irdteadvus*; saksa keeles *das Unbewusste*, varem ekslikult tõlgitud *[[alateadvus]]eks*) on teadvuse ja psüühika osa, millele isiku minal pole teadvustatud ligipääsu. Teadvustamatus on Sigmund Freudi järgi inimpsüühika osa, mille sisu pole võimalik antud hetkel tahtepingutusega teadvusesse tuua.

Freudi järgi koosneb teadvustamatus kõikidest psüühikasisudest, mida teadvusesse ei lasta.  Eriti kuuluvad sinna lapselikud tung-soovid.

Hiljem tõi Freud psüühikamudeli, mis räägib teadvusest, eelteadvusest ja teadvustamatusest, kõrval käibele teooria, mille järgi psüühika instantsideks on Miski (Es), Mina (*Ich*) ja Ülimina (*Über-Ich*). Selle mudeli järgi on teadvustamatus enam-vähem sama mis Miski, kuid võib sisaldada ka Mina ja Ülimina teatud piirkondi.

Carl Gustav Jung võttis kasutusele kollektiivse alateadvuse mõiste. Igal inimesel on lisaks isiklikule ka kollektiivne alateadvus, mis sisaldab inimsoo minevikust pärit kogemuste jälgi ja mis on meil kõigil enam-vähem ühesugune. Selles leidub hulk emotsionaalse värvinguga mõttevorme, arhetüüpe.

## Vaata ka
*Eelteadvus
*Psühhoanalüüs
*Kollektiivne alateadvus

## Viited
Lulo Purre

**Lulo Purre** (aastast 1948 **Lulo Pessegov**; 25. märts 1922 Tallinn – 29. juuli 2015) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1939. aastal Tallinna tütarlaste ärinduskeskkooli ja 1950. aastal Eesti Teatriinstituudi.

Ta töötas aastatel 1950–1951 ja 1957–1960 Draamateatris ning 1951–1953 Rakvere Teatris näitlejana. Aastatel 1954–1956 töötas ta režissööri abina Tallinnfilmis. Ta on mänginud filmis "Punane viiul" (1974, Tallinnfilm) ja telelavastuses "Maa ja rahvas" (1958). Lisaks on ta dubleerinud filme.

## Isiklikku
Ta oli abielus filmidirektor Arkadi Pessegoviga.

## Rolle
* 1950 Vilis Lācis / Voldemars Sauleskalns "Kaluri poeg" (Anita)
* 1952 Pedro Calderón "Nähtamatu daam" (donna Angela)
* 1952 Dmitri Štšeglov "Põgenemine" (Varvara)
* 1952 Ernst Särgava "Uus minister" (Lonni)
* 1958 Tammsaare / Andres Särev "Vargamäe" (Mari ja Juuli)
* 1958 Bertolt Brecht "Härra Puntila ja tema sulane Matti" (Emma)
* 1958 Maksim Gorki "Jegor Bulõtšov ja teised" (Glafira)
* 1959 Tammsaare / Andres Särev "Vargamäe vanad ja noored" (Mari ja Juuli)
* 1959 Jevgeni Švarts "Lumekuninganna" (Naisröövlipealik)
Valdusühing

**Valdusühing** (ka *valdusettevõte*, *valdusfirma*; inglise keeles *holding company*; ebasoovitatav mugand *holdingfirma*) on vähemalt ühe tütarettevõttega emaettevõte, kus emaettevõte on tütarettevõtte äriühingus osanik ja omab seal häälteenamust.

Tavaliselt nimetatakse valdusettevõteteks emaettevõtteid, mis omavad osalusi mitmetes, tihti erineva tegevusprofiiliga tütarettevõtetes. Emaettevõte koos tütarettevõtetega moodustavad kontserni.

Klassikalise valdusettevõtte peamisteks tegevusaladeks on üldjuhul osaluste omandamine ja hoidmine, dividenditulu teenimine ja osaluste võõrandamine. Ametlikult osutavad valdusettevõtted sageli tütarettevõtetele juhtimisteenust, kuid praktikas kasutatakse valdusettevõtteid eelkõige osaluste kui investeeringute hoidmiseks ja efektiivseks juhtimiseks (näiteks maksuefektiivse kontserni struktuuri loomine ja tööshoidmine).

## Vaata ka
* Kontsern

## Viited
Eliisabet Mändmets

**Eliisabet Mändmets** (sündinud 2000) on Eesti noorsportlane, eriolümpiavõitja iluvõimlemises.

2015. aasta 25. juulist 2. augustini Ameerika Ühendriikides Los Angeleses toimunud eriolümpia maailmamängudel võitis ta 2 kuldmedalit hüpitsa- ja lindikavades.

Mändmets õppis Tartu Kroonuaia Koolis ning lõpetas edukalt kooli 2016. aastal. Tema treener on Kroonuaia kooli kehalise kasvatuse õpetaja ja Eriolümpia Eesti Ühenduse spordidirektor Siret Kruk

## Viited

## Välislingid
* Tartu linn premeerib noori eriolümpiavõitjaid Tartu linna pressiteade, 07.08.2015
* Maailmamängudel käinud Tartu tüdrukud said kaela mitmeid medaleid Postimees, 5. august 2015
* Keit Paju Tartu tüdruk sõidab maailmamängudele Postimees, 16. juuli 2015
Katarina Sunesdotter

**Katarina Sunesdotter** (1215–1252) oli Rootsi kuninganna. Ta oli Erik XI abikaasa. 

1243–1250 oli ta Rootsi kuninganna. Pärast seda hakkas ta nunnaks ja suri 1252 kloostris.
Andrea Fischer

**Andrea Fischer** (sündinud 14. jaanuaril 1960 Arnsbergis) on Saksamaa poliitik ja lobist.

Aastatel 1998–2001 oli ta Saksamaa tervishoiuminister.

2000. aastal autasustati teda Eesti Punase Risti I klassi teenetemärgiga.

## Viited
Ernest Wilton

Sir **Ernest Wilton** (6. veebruar 1870 – 28. detsember 1952) oli Suurbritannia diplomaat.

Ta oli Suurbritannia saadik Eestis ja Lätis (1921–1922).

1922. aastal autasustati teda III liigi 1. järgu Vabadusristiga.

## Viited
Adam Rose

**Adam Karol Rose** (10. august 1895 Nałęczów – 9. november 1951 Pariis) oli Poola majandusteadlane ja poliitik.

20. augustist 1936 kuni 30. septembrini 1939 oli ta Poola tööstuse ja majanduse ministri asetäitja.

1934. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.

## Viited
Robert Frasure

**Robert C. Frasure** (20. aprill 1942 Morgantown, Lääne-Virginia – 19. august 1995 Igmani mägi, Bosnia ja Hertsegoviina) oli USA diplomaat.

Alates 1991. aasta septembrist oli ta Ameerika Ühendriikide asjur Eestis. 1992. aasta märtsist kuni 1994. aasta juulini oli ta Ameerika Ühendriikide suursaadik Eestis.

1995. aastal anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.

Robert Frasure hukkus 1995. aasta augustis autoõnnetuses Sarajevo lähedal, olles USA esindajana läbirääkimismissioonil Bosnia konflikti lõpetamiseks.

## Viited
Algirdas Monkevičius

**Algirdas Monkevičius** (sündinud 29. märtsil 1956 Rietavases) on Leedu pedagoog ja endine poliitik.

Ta oli aastatel 2004–2008 Leedu haridus- ja teadusminister.

2004. aastal anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk.

## Viited
Eriolümpia maailmamängud

**Eriolümpia maailmamängud** (inglise keeles Special Olympics World Games) on rahvusvaheline spordivõistlus intellektipuudega sportlastele. Mänge korraldab rahvusvaheline eriolümpialiikumine.

Eriolümpia maailmamängud toimuvad kord kahe aasta tagant vaheldumisi suve- ja talispordis, nii nagu ka olümpiamängud ja paraolümpiamängud. Mõnel aastal võib see olla maailma suurim spordivõistlus.

Esimesed eriolümpia maailmamängud suvespordialadel peeti 1968. aastal USA-s Chicagos, esimesed talimängud 1977. aasta veebruaris USA-s Colorado osariigis Steamboat Springsis.

2011. aastal peeti suvine eriolümpia 25. juunist 4. juulini Kreekas Ateenas. Võistlusel osales üle 6000 intellektipuudega sportlase 170 riigist.

Seni viimased talimängud toimusid Lõuna-Koreas Pyeongchangi maakonnas 29. jaanuarist 5. veebruarini 2013. Viimased suvemängud toimusid USAs Los Angeleses 25. juulist 2. augustini 2015. Mängudel osales 6500 sportlast 165 riigist, aupatroonideks olid Ameerika Ühendriikide president Barack Obama ja esileedi Michelle Obama.

Järgmised talimängud toimuvad 2017. aastal Graz ja Schladmingis Austrias. Salzburgis ja Schladmingis toimusid ka viiendad eriolümpia talimängud 1993. aastal - esimesed eriolümpia maailmamängud väljaspool USA-d.

Eriolümpia maailmamängude moto on: "Las ma võidan ja kui ma ka ei võida, olen ma andnud endast parima."

Eestis tegeleb sportlaste ettevalmistusega eriolümpia maailmamängudeks Eriolümpia Eesti Ühendus. 2015. aastal osales mängudel Eestist kõigi aegade suurim, 30-liikmeline delegatsioon, kuhu kuulus 20 sportlast. Kokku võitsid Eesti sportlased Los Angelese eriolümpia maailmamängudel 14 medalit, neist kuus kulda, neli hõbedat ja neli pronksi. Eesti sportlased võistlesid ühendavas korvpallis, kergejõustikus, iluvõimlemises, *[[bocce]]*s ja *[[bowling]]*us.

## Viited

## Välislingid
* Eriolümpia koduleht
* Eriolümpia Eesti Ühenduse koduleht
* Eesti Eriolümpia Facebookis
* Eesti võitis eriolümpialt 14 medalit ERR 3.08.2015
Mikołaj Radziwiłł Rudy

**Mikołaj Radziwiłł Rudy** (leedu *Mikalojus Radvila Rudasis*; 1512–1584) oli Rzeczpospolita riigitegelane, Trakai vojevood aastast 1550 ja Vilniuse vojevood aastast 1566, Leedu suurhetman (1553–1566 ja 1576–1584), Leedu suurkantsler aastast 1566.

1561–1562 ja 1578–1583 oli Mikołaj Radziwiłł Punane Rzeczpospolita Liivimaa  kuberner.

## Vaata ka
*Mikołaj Radziwiłł Must
*Radziwill
Sestra jõgi

**Sestra jõgi** (soome keeles *Rajajoki*) on Karjala kannasel Leningradi oblastis asuv jõgi. Jõe pikkus on 74 km ja selle valgla on 393 km².

Ajalooliselt on see olnud mitmete riikide piirijõeks, näiteks Rootsi kuningriigi ja Venemaa tsaaririigi vahel ja Soome ja Nõukogude Liidu vahel.
Fugger

**Fugger** on švaabi päritolu pankurite suguvõsa. 

Suguvõsa tähtsamad liinid olid **Lilie liin** (saksa keeles Fugger von der Lilie) ja **Rehi liin** (saksa keeles Fugger vom Reh).

## Fuggerid Eesti ajaloos
Fuggerid olid Vana-Liivimaal tuntud muu hulgas selle poolest, et maksid mitmete piiskoppide ametisse kinnitamise tasud (*servitium communis*).
## Vaata ka
*Wesler
Dietrich von Fahrensbach

**Dietrich von Fahrensbach** (ka **Dirick Varensbeck**,  (u. 1495 – u 1580) oli Liivimaa ametnik.

Dietrich von Fahrensbach oli  Haimre mõisnik, Lauka läänimõisnik ja Saare-Lääne piiskopi nõunik, Saare-Lääne piiskopi Hiiumaa valduste valitseja. 

Ta oli diplomaat hertsog Magnuse teenistuses aastatel 1569–1570, 1570–1574 oli ta hertsog Magnuse nõunik ja kantsler. Ta langes 1574. aastal Põltsamaal, Rootsi teenistuses olnud mõisameeste kätte vangi, ilmselt läks mõneks ajaks Rootsi teenistuse, hiljem naasis Magnuse juurde.  1576. aastast oli ta Taani kuninga Kuressaare asehaldur Saaremaal ja Kuressaares.

## Viited
Matthias Budde

**Mat(t)hias Budde** (?–1591) oli Pommerist pärit aadlik, Taani diplomaat ja Liivimaa ametnik.

Matthias Budde oli Taani saadik Inglismaal ja Poolas, 1584–1589 oli ta Taani valitsusaegse Saaremaa asehaldur ja Tõlluste mõisnik.

Matthias Budde oli abielus Ursula von Behriga, kes oli Kuramaa Piltene stifti asehalduri (1583) Johann von Behri (1543–1613) tütar. 

Järglased: 
*Friedrich Budde (mainitud allikates 1609, 1651), Tõlluste, Kõljala, Pihtla, Tahkuranna, Nolgimõisa, Mullutu, Randvere, Haeska ja Uppeli  mõisnik, Saaremaa maanõunik, kes oli abielus Saaremaa asehalduri 1613−1622 Jacob Lavesen Becki (1570−1622) N.N. tütrega. 
*Karin Budde, kes abiellus Wilhelm von Uexkülliga Pöide mõisast.

## Viited
Puttkamer

**Puttkamer** oli Saksamaa Hinterpommerni päritolu aadlisuguvõsa. 

Suguvõsa kohta on teateid 13. sajandist.

16. sajandist on teada Puttkamerite liin Liivimaal ja Liivimaalt jõudsid selle liini esindajad edasi Poolasse.

## Suguvõsa liikmeid
*Christoph Heinrich von Puttkamer (16.. – 1701),  Kuramaa hertsogiriigi kantsler 1678–1701,
Idiomorfne mineraal

**Idiomorfne mineraal** on tardkivimi kivimit moodustav mineraal, mille kristallivorm  võtab magma kristallisatsiooni käigus talle omased kristallograafilised piirjooned,; lihtsamalt öeldes – mineraal, mis on idiomorfne.

## Viited
Erhard Schmidt

**Erhard Scmidt** (13. jaanuar (vkj. 1. jaanuar) 1876 Tartu – 6. detsember 1959 Berliin) oli saksa matemaatik. 

Eriti tuntud on tema funktsionaalanalüüsi tööd.

Ta on lõpetanud Tartu ülikooli.

## Isiklikku
Tema isa oli arstiteadlane ja füsioloog Alexander Schmidt.
Hermann Struve

**Karl Hermann (von) Struve** (3. oktoober 1854 – 12. august 1920) oli baltisaksa päritolu Venemaa ja Saksamaa astronoom ja matemaatik.

Ta lõpetas 1877. aastal Tartu ülikooli.

Ta oli kuni 1895. aastani Pulkovo observatooriumi astronoom. Seejärel oli ta aastatel 1895–1904 Königsbergi observatooriumi direktor ja Königsbergi ülikooli astronoomiaprofessor. Alates 1904. aastast oli ta Berliini observatooriumi direktor.

## Tunnustus
*Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal (1903)
*valiti Keiserliku Preisi Teaduste Akadeemia liikmeks 
*valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (1911)

## Isiklikku
Tema isa oli astronoom Otto Wilhelm von Struve ja vend oli astronoom Ludwig Struve.
Peeneteraline struktuur

**Peeneteraline struktuur** (inglise *fine-grained texture*) on kivimi makrokristalliline struktuur, mis tähendab kivimi koosnemist kristalliteradest suurusega alla ühe millimeetri. Terade alampiiriks loetakse 0,5 millimeetrit.

Kivimi peeneteraline struktuur on makroskoopiliselt eristatav ja liigituselt jääb ta keskmiseteralise (tera suurus 1–5 mm) ja afaniitse struktuuri (terad on näha ainult mikroskoobi kasutades) vahele. 

Peeneteralise struktuuriga võivad olla näiteks nii tardkivimid (vulkaanilised kivimid, soonkivimid) kui ka moondekivimid ja settekivimid.

## Viited
Lõhekivimägi

**Lõhekivimägi** on eesti muinasaegse matmispaiga kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kaeveres.

## Dateering

Muistis on kirjeldustele viidates dateeritud 2. aastatuhande esimesse poolde.

## Muistise kirjeldus

Rombja kujuga kivikalme asetseb ümbruskonna kõrgemas kohas põllumaal, mille kõrgus maapinnast on ligi 1&nbsp;m ning läbimõõt kirdest edelasse ja kagust loodesse 15&nbsp;m. Kui kivikalme on paremini säilinud põhja- ja kirdeserval, siis keskkohast on 10&nbsp;m pikkuselt ja 3&nbsp;m laiuselt kruusavõtmisega lõhutud. Muistis on riikliku kaitse alla võetud 31. detsembril 1964.

## Galerii

Pilt:Kivikalme Lõhekivimägi.jpg
Pilt:Kivikalme Lõhekivimägi 2.jpg
Pilt:Kivikalme Lõhekivimägi 3.jpg
Pilt:Kivikalme Lõhekivimägi 4.jpg


## Viited

## Välislingid
*
Jõõdre kivikalme

**Jõõdre kivikalme** on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Jõõdres.

## Kivikalme dateering

Muistis on dateeritud I aastatuhande I poolde.

## Kivikalme asukoht

Kivikalme asub Jõõdre küla territooriumil, Haapsalu–Laiküla maanteest 185&nbsp;m idas, korterelamust lääne pool.

## Muistise kirjeldus

Kõrgel rohumaal asetseva ovaalse põhiplaaniga muistise pikkus on 32&nbsp;m, laius 14&nbsp;m ja kõrgus 1,5&nbsp;m. Lõuna suunas sopistub välja madalam, 0,5&nbsp;m kõrgune osa. Nõukogude režiimi ajal rikuti kivikalmet siloaugu rajamise käigus, mis on tänaseks ajaks täielikult täis aetud. Muistise avastas Vello Lõugas 1972. aastal. Kivikalmest on leitud savinõukilde ja põlenud luid.

## Viited

## Välislingid
*
Käsilased

"**Käsilased**" (*Minions*) on 2015. aastal Ameerika Ühendriikides valminud 3D-arvutianimatsiooniline koomiline lastefilm, eellugu filmidele "Mina, supervaras" ("Despicable Me") ja "Mina, supervaras 2" ("Despicable Me 2"). Filmi tootis Illumination Entertainment stuudiole Universal Pictures, lavastasid Pierre Coffin ja Kyle Balda, stsenarist oli Brian Lynch ning produtsendid Chris Meledandri ja Janet Healy. Filmi peaosades olid dublaažinäitlejad Pierre Coffin (käsilased), Sandra Bullock, Jon Hamm, Michael Keaton, Allison Janney, Steve Coogan ning jutustajana Geoffrey Rush. Esimene vihje "Käsilastele" anti filmi "Mina, supervaras 2" lõputiitrites, kus kolm käsilast Stuart, Kevin ja Bob olid uue filmi katsetel. Filmi pikkus on 1 tund ja 31 minutit.

"Käsilased" esilinastus 11. juunil 2015 Londonis Leicester Square'il ning läks laia kinolevisse USA-s 10. juulil 2015. Kriitikute reaktsioonid on olnud mitmesugused: mõned arvustajad on kiitnud filmi koomilisi aspekte, sama kui teised on leidnud, et nimitegelased ei suuda omaenda filmi välja kanda ning nende vastaseid on kujutatud üheplaaniliselt. Filmi ülemaailmne piletitulu oli üle 861 miljoni USA dollari.

Film kujutab "Supervarga" filmidest tuntud väikeste kollaste käsilaste kujunemislugu ürgaegadest kuni 1960. aastateni, mil toimub "Käsilaste" põhitegevus. Seetõttu on filmis olulisel kohal 1960. aastate muusika ja kultuurilised vihjed (biitlite "Abbey Road" jpm), kuid vähemal määral ka varasemad ajaloolised ja mütoloogilised motiivid ning tegelased (Dracula, Napoleon Bonaparte, Excalibur jts). "Käsilaste" peategelased on käsilased Kevin, Stuart ja Bob.

Eesti keelde dubleeritud "Käsilaste" versioonis andsid tegelastele oma hääle Merle Palmiste (Scarlett Overkill), Priit Võigemast (Scarletti abikaasa Herb Overkill), Tiina Tauraite (Suurbritannia kuninganna), Märt Avandi (Walter Nelson), Haide Männamäe (Madge Nelson), Maiken Schmidt (Tina Nelson), Priit Pius (professor Flux), Tanel Saar (Walter Nelson juunior), Ain Jürisson (kroonivalvur), Tõnu Mikiver (jutustaja). Kaasa tegid ka Tiit Sukk, Kaspar Velberg, Helene Vannari, Mihkel Kabel, Allan Kress, Janek Sarapson, Maria Martin, Siim Rohtla, Inga Leetmaa, Gert Hatsukov, Aleks Tenusaar, Piret Jalakas, Jette Aus, Tobias Teder, Grete Hatsukov. Filmi tõlkis Mihkel Mõisnik. Dublaaži tegi stuudio Orbital Vox, dublaažirežissöör oli Margo Teder, helirežissöör Markku Tiidumaa ja dublaažiprodutsent Jette Aus.

Eestis oli "Käsilased" linastumise ajal üks populaarsemaid filme, juhtides edetabelit filmide "Terminator Genisys", "Ted 2" ja "Jurassic World" ees.

## Viited

## Välislingid

* "Käsilaste" ametlik koduleht
* 
* 
* "Käsilaste" eestikeelne põhitreiler YouTube'is
* Margit Adorf Eesti kino TOP7: «Käsilased» jäid esikohale püsima Postimees 13. juuli 2015 
* Käsilased tõusid tähtedeks EPL 7. juuli 2015
* Pantone patenteeris Minion Yellow värvitooni ERR 26. juuli 2015 
* Kais Allkivi Koolivaheaja filminopped: väiksed kollased Käsilased pakuvad naeru, Sipelgamees ja Terminaator märulit Õhtuleht 27. juuni 2015
Werner Lamberz

**Werner Lamberz** (14. aprill 1929 Mayen – 6. märts 1978 Wadi Suf al-Jin, Liibüa) oli Saksa DV riigitegelane.

Werner Lamberz oli saksa kommunistliku poliitiku Peter Lamberzi poeg. 1939–1943 oli ta organisatsiooni Deutsches Jungvolk liige, kuni 1945. aastani kuulus ta Hitlerjugendisse. Aastatel 1941–1944 õppis Werner Lamberz Sonthofenis Adolf Hitleri Koolis.

1945–1948 õppis Werner Lamberz Mayenis ja Luckenwaldes küttesüsteemide ehitajaks ja montööriks. 1947. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ) ja Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ning sai Luckenwalde ringkonnas nende organisatsioonide funktsionääriks. 1949–1952 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu ja SSÜP funktsionäär Brandenburgis.

1950. aastal õppis ta parteikoolis Schmerwitzis ja 1952–1953 Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1953–1963 töötas ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogus, kus ta oli algul agitatsiooni- ja propagandasekretär, seejärel kultuuritöö sekretär. 

1963. aastal sai Werner Lamberzist Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat, ta töötas seal kuni 1966. aastani agitatsioonikomisjonis. 1967. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks, ta oli seal agitatsiooni- ja propagandasekretär. Samal aastal sai ta ka Rahvakoja (parlamendi) liikmeks. Alates 1969. aastast oli ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu Presiidiumi liige. 1970. aasta detsembris sai Werner Lamberz Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks, alates 1976. aasta maist oli ta Poliitbüroo liige.

Kui Walter Ulbricht 1971. aastal võimult kõrvaldati, siis pidas Werner Lamberz Erich Honeckeri ülesandel sel teemal läbirääkimisi Nõukogude Liidu parteijuhtkonnaga.

Intelligentset ja küllalt liberaalset Werner Lamberzit peeti Erich Honeckeri võimalikuks järglaseks Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee peasekretäri kohal.

Werner Lamberz hukkus 1978. aasta märtsis Liibüas visiidil viibides helikopteriõnnetuses.

## Viited
Vahtramäe kivikalme

**Vahtramäe kivikalme** on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Väike-Ahlis.

## Dateering
Muistis on põletatud savinõukilde järgi dateeritud 5.–6. sajandisse.

## Muistise kirjeldus

Kivikalme lõunaosast on rohkem kui pool maantee rajamiseks lõhutud. Kivikalme on paremini säilinud vaid põhjaservas, kus tõuseb ümbritsevast maapinnast järsult ligi 1 meetri võrra kõrgemale. Kalmeala kirdeosas on 5&nbsp;m läbimõõduga ja 1,5&nbsp;m kõrgune mulla- ja kivihunnik. Muistise 1923. aastal mõõdetud pikkus on 42&nbsp;m ja laius põhja-lõuna suunas umbes 30–33&nbsp;m. Kivikalmest on leitud luid ning mõõku ja teisi sõjariistu.

## Galerii

Pilt:Väike-Ahli kivikalme.jpeg
Pilt:Väike-Ahli kivikalme 2.jpeg
Pilt:Väike-Ahli kivikalme 3.jpeg


## Viited

## Välislingid
*
Louis II (Monaco)

**Louis II** (**Louis Honoré Charles Antoine Grimaldi**; 12. juuli 1870 Baden-Baden, Saksamaa – 9. mai 1949 Monaco) oli Monaco vürst aastatel 1922–1949. 

Louis teenis Prantsuse sõjaväes kümme aastat juba enne Esimest maailmasõda ja pälvis Auleegioni ordeni. Sõja puhkedes astus ta taas Prantsuse sõjaväkke, kus teenis brigaadikindrali auastmeni.

Tema abikaasa oli prantsuse näitleja Ghislaine Dommanget (1900–1991), kellega tal oli tütar Charlotte, Valentinois' hertsoginna.

Louis' surma järel loobus ta tütar Charlotte troonist oma poja Rainier III kasuks.

## Tunnustus
* Rootsi Põhjatähe komandöri suuristi klassi orden (1906)
* Prantsusmaa Croix de guerre 1914–1918 
* Prantsusmaa Auleegioni suurristi klassi orden 
*Sõjakirve orden (Vichy valitsuse kõrgeim teenetemärk)
Albert I (Monaco)

**Albert I** (Albert Honoré Charles Grimaldi; 13. november 1848, Baden-Baden, Saksamaa – 26. juuni 1922, Monaco) oli Monaco vürst aastatel 1889–1922. Suure osa oma elust pühendas ta okeanograafiale. 

Tema naine oli New Orleansi ehitustöösturi tütar, saksa-juudi päritolu Mary Hamilton Alice Heine (1858–1925). Nende poeg oli järgmine Monaco vürst Louis II. Alice Heine edendas nii Monaco tööstust kui ka kultuuri, kutsudes ooperi- ja balletiteatrit edendama Prantsusmaal tegutseva vene impressaario Sergei Djagilevi.

1910. aasta märtsis puhkesid Monacos massimeeleavaldused Albert I valitsuse vastu. Monacolased nõudsid põhiseadust ja parlamenti, mis piiraksid absoluutset monarhiat, samuti Prantsuse mõju vähendamist riigi majanduses ja poliitikas. Riigis oli suur tööpuudus, kuna kasiinodes ei jätkunud töökohti, samas puudusid tööstus ja põllumajandus. 5. jaanuaril 1911 kehtestaski Albert I põhiseaduse, kuid selle mõju tema autokraatiale polnud kuigi suur ja esimese maailmasõja ajal põhiseaduse kehtivus peatati. 1911. aastal korraldas Albert I ka esimese Monte Carlo ralli.

Vaatamata läbitud sõjaväeteenistusele kujunes vürstist patsifist. Ta asutas Monacos Rahvusvahelise Rahuinstituudi, et pakkuda konfliktidele lahendust rahumeelse vahekohtu teel. Esimese maailmasõja eelsete pingete ajal püüdis Albert korduvalt veenda Saksa keisrit Wilhelm II sõjast loobuma.

Sõja ajal jätkas vürst Albert oma rahupüüdlusi. Ühel juhul kirjutas ta isegi keiser Wilhelmile, et too leevendaks kindral Karl von Bülowi viha. Alberti sekkumiseta oleks hävitatud Prantsuse külad Sissonne ja Marchais. Monaco jäi sõjas küll formaalselt neutraalseks, kuid tegelikult pakkus liitlastele tuge haiglate ja sõduritega, kelle seas oli ka Monaco troonipärija, hilisem vürst Louis II.

Albert pani aluse margikogule, mida hiljem jätkas Louis II ning mille põhjal Rainier III asutas 1950. aastal muuseumi.
Werner Felfe

**Werner Felfe** (4. jaanuar 1928 Großröhrsdorf – 7. september 1988 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Põhikooli lõpetamise järel õppis Werner Felfe kaubandust. 1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja 1946. aastal Vaba Saksa Noorsoo Liitu (FDJ). Kuni 1953. aastal oli ta parteitööl Saksimaal. 1953. aastal lõpetas ta parteikooli ja oli kuni 1957. aastani Vaba Saksa Noorsoo Liidu Kesknõukogu teine sekretär. 1954–1958 oli ta Rahvakoja (parlamendi) noorsookomisjoni esimees. 1954–1963 oli ta Saksamaa Sotsialiku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja seejärel liige.

1957–1960 töötas Felfe Zschopau piirkonna Ringkonnanõukogu aseesimehe ja esimehena. Kuni 1963. aastani oli ta Karl-Marx-Stadti ringkonna Ringkonnanõukogu esimees. 1963–1965 õppis ta Dresdeni Tehnikaülikoolis. 

1965. aastast alates oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee osakonnajuhataja asetäitja ja alates 1966. aastast agitatsiooni- ja propagandasekretär. 1968. aastal sai ta Halle ringkonna Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei parteiorganisatsiooni teiseks sekretäriks ja 1971. aastal esimeseks sekretäriks. Alates 1973. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja 1976. aastast liige. Keskkomitee sekretärina oli ta vastutav põllumajanduse eest. Alates 1976. aastast oli ta ka Saksa DV Riikliku Kaitsenõukogu liige.

8. augustil 1988 ilmus Lääne-Saksa ajakirjas Spiegel artikkel, milles kirjutati, et Werner Felfest võib saada Saksa DV parteijuhi Erich Honeckeri võimalik ametijärglane.

9. septembril 1988 suri Werner Felfe ootamatult südamepuudulikkuse tagajärjel.,

## Viited
Anrijs Matīss

**Anrijs Matīss** (sündinud 13. septembril 1973 Riias) on Läti poliitik. Ta oli 1. märtsist 2013 kuni 5. novembrini 2015 Läti transpordiminister.

Ta lõpetas 1991. aastal Riia 1. Gümnaasiumi ja 1996. aastal Riia Tehnikaülikooli.

Aastatel 1993–2009 töötas ta mitmel ametikohtadel Läti majandusministeeriumis. Ta oli Rēzekne erimajandustsooni juhatuse liige, Läti Investeeringute ja Arengu Agentuuri direktor. Aastatel 2008–2009 oli ta Läti majandusministeeriumis riigisekretäri asetäitja siseturu, tööstuse ja ettevõtluse küsimustes; aastatel 2009–2013 oli ta Läti transpordiministeeriumi riigisekretär.

1. märtsist 2013 oli ta Läti transpordiminister. 5. novembril 2015 vabastas peaminister Matīssi ametist usalduse kaotamise tõttu.

Ta kuulub veebruarist 2014 erakonda Ühtsus.

## Tunnustus
* 2009 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk

## Isiklikku
Ta on abielus ning kahe poja ja ühe tütre isa.

## Viited

## Välislingid
* Elulugu Läti valitsuse kodulehel (inglise keeles)
Margarete Müller

**Margarete Müller** (18. veebruar 1931 Neustadt, Ülem-Sileesia (tänapäeval Prudnik, Poola) – 12. oktoober 2024) oli Saksa DV riigitegelane.

Margarete Müller lõpetas rahvakooli 1945. aastal. 1946–1948 töötas ta aednikuna, seejärel kuni 1950. aastani masina-traktorijaamas traktoristina. 1950. aastal alustas ta õpinguid Gustavshofi õppe- ja katsemajandis ning Demmini kutsekoolis. 1951. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse.

1953–1958 õppis ta Puškinis Leningradi Põllumajandusinstituudis. Instituudi lõpetamise järel töötas ta agronoomina ja masinatraktorijaama juhatajana. Samal ajal kuulus ta ja Neubrandenburgi ringkonna parteiorganisatsiooni juhatusse.

1963–1989 oli Margarete Müller Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1963. aastast oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige ja 1971–1989 Saksa DV Riiginõukogu liige.

1973–1976 oli ta põllumajanduskooperatiivi juhataja Kotelowis, hiljem majandijuht Friedlandis.

1989. aasta lõpus astus ta oma ametitest tagasi ja 1990. aasta jaanuaris arvati ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei koosseisust välja.

## Viited
Aino Tigane

**Aino Tigane** (12. mai 1912 (ukj) Tartu – 12. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti lastekirjanik, balletitantsija ja näitleja.

## Elulugu
Aino Tigane sündis Tartus käsitöölise perekonnas. 1930. aastal lõpetas ta Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi. Gümnaasiumi ajal oli ta õpilasalmanahhi "Karuohakas" toimetaja. 1925. aastast õppis ta Eve Tiidma stuudios tantsu.

Aastatel 1930–1941 töötas Aino Tigane Tartus kirjastuse Loodus korrektorina. Samal ajal avaldas ta ajakirjanduses vesteid, lühijutte ja lastejutte. Aastatel 1941–1944 oli ta mittekoosseisuline tantsija Vanemuise balletirühmas ning näitleja 1944–1946 Vanemuises ja 1947–1948 Tallinnas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, kus muuhulgas pälvis tähelepanu poiste osades.

Tigase esimene raamat oli 1941. aastal ilmunud "Külaline metsast". 1948. aastast oli Aino Tigane kutseline kirjanik Tallinnas. Samast aastast oli ta ka Eesti NSV Kirjanike Liidu liige.

## Isiklikku
Tema õed olid lastekirjanik Leida Tigane ja kunstiteadlane Valli Tigane. Aino Tigane oli abielus lastekirjanik Elar Kuusiga.

## Teoseid
**Külaline metsast*. Tallinn: Pedagoogiline Kirjastus, 1941.
**Esimene veerandaasta*. Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1946.
**Keerdsõlm*. Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1948.
**Lugu väikesest Annest*. Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1949.
**Klassi noorim*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1950.
**Meid kutsub signaal*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1953.
* (koos Elar Kuusiga) *Meie Ott*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1959.
**Eeskuju ja tagakuju*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963.
**Siledad omad, karvane võõras*. Tallinn: Eesti Raamat, 1972. Valimik.

## Viited

## Kirjandus
* Riho Mõtus. "Aino Tigase kujunemisteest". – Looming 5/1972, lk 873-875.
* Heljo Ernesaks. "Aino Tigane 70". – Looming 4/1982, lk 573.

## Välislingid
* * "Kirjanik Aino Tigane loeb oma uusi lastejutte", Eesti Raadio, 28. jaanuar 1963
Krootuse mõis

**Krootuse mõis** (ka **Kõlleste mõis**; saksa keeles *Köllitz*, hiljem ka *Alt-Köllist*) oli rüütlimõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Kanepi valda.

## Ajalugu
Mõisa on esimest korda mainitud 1549. a. (*Kollis*), mil see kuulus Tartu stiftifoogt Elert Krusele. Seejärel läks valdus Delwigile, pärast Bergile. Rootsi ajal mõis riigistati ja anti 1625. aastal Rothkirchile, kes selle omakorda pantis Rothausenile. Rothauseni suguvõsa järgi sai mõis praeguse nime. 1734. aastal lunastasid Rothkirchid panditud mõisa välja ning see jaotati pärandusena vendade vahel kaheks - Vana-Kõlleste (Krootuse) ning Vastse-Kõlleste. 

1742. aastal müüdi Krootuse mõis Friedrich von Stackelbergile (1687–1756),  Stackelbergide käes püsis mõis 19. sajandi alguseni, mille järel vahetusid omanikud sageli. Viimane võõrandamiseelne omanik oli eestlane Johann Andreas Kurrikoff, kellele mõis pärast riigistamist rendile jäeti.

Krootuse mõis oli üks esimesi, mille ostis eestlane Hans Leik.

## Galerii

Pargi 3, Krootuse 3.jpg|Pargi 3
Krootuse mõisa moonakatemaja.jpg|Krootuse mõisa moonakatemaja
Krootuse mõisa kelder.jpg|Krootuse mõisa kelder
Krootuse mõisa pargisild 2.jpg|Krootuse mõisa pargisild
Krootuse mõisa pargitee.jpg|Krootuse mõisa pargitee
Krootuse mõisa park 2.jpg|Krootuse mõisa park
Krootuse mõisa park 4.jpg|Krootuse mõisa park
Krootuse mõisa park 5.jpg|Krootuse mõisa park
Pargi 5, Krootuse.jpg|Krootuse mõisa tall
Krootuse mõisa peksuküün 1.jpg|Krootuse mõisa peksuküün
Krootuse mõisa suitsurehi.jpg|Krootuse mõisa suitsurehi
Krootuse mõisa laut.jpg|Krootuse mõisa laut
Hanitiik.jpg|Hanitiik
Tiik 1.jpg|Viinavabriku tiik


## Vaata ka
*Vastse-Kõlleste mõis

## Viited

## Välislingid
Albert Norden

**Albert Norden** (4. detsember 1904 Myslowitz (tänapäeval Mysłowice, Poola) – 30. mai 1982 Ida-Berliin) oli juudi rahvusest Saksa ajakirjanik ja Saksa DV riigitegelane.

Albert Norden oli rabi Joseph Nordeni (1870–1943) poeg. 1920. aastal jättis ta gümnaasiumi pooleli ja asus õppima tisleriks. Juba 1919. aastal sai ta organisatsiooni Vaba Sotsialistlik Noorus (Freie sozialistische Jugend) liikmeks. 1921. aastal astus Albert Norden Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Ta tegi kaastööd paljudele sotsialistlikele ja kommunistlikele ajalehtedele. Weimari vabariigi ajal vahistati teda korduvalt poliitilistel põhjustel. 1931–1933 oli ta ajalehe Die Rote Fahne toimetaja. 

Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel emigreerus Albert Norden 1933. aastal Tšehhoslovakkiasse. Hiljem asus ta elama Prantsusmaale ja 1941. aastal Ameerika Ühendriikidesse. New Yorgis elades töötas ta vabrikutööisena ja võttis osa pagulasorganisatsioonide tegevusest.

1946. aasta oktoobris pöördus ta Berliini tagasi, kus ta tegutses ajalehtede toimetajana. 1949–1952 oli ta Saksa DV Informatsiooniameti pressiosakonna juhataja. 1953–1955 oli Norden Berliini Humboldti Ülikooli uuema ajaloo professor. 1954. aastal sai ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu presiidiumi liikmeks. 1954–1955 oli ta Saksa Ühtsuse Komitee (Ausschuss für Deutsche Einheit) riigisekretär. 

1955. aasta märtsis sai Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja sekretäriks. 1955–1967 oli ta Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomisjoni juhataja. Alates 1958. aasta juulist oli Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Poliitbüroo liikmena oli ta vastutav agitatsiooni eest. Alates 1976. aastast oli Albert Norden Saksa DV Riiginõukogu liige. 1960–1979 oli ta Saksa DV Riikliku Kaitsenõukogu liige.

1981. aastal astus Albert Norden tervislikel põhjustel kõigist ametitest tagasi.

Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Albert Nordeni raamat "Nii sepitsetakse sõdu".

## Viited
Rein Tootmaa

**Rein Tootmaa** (sündinud 3. märtsil 1957 Tõrvas) on eesti kirjanik ja kriitik.

Ta lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.

## Looming
Märkimisväärse osa tema loomingust moodustavad novellid.
*Klaverimängupüha. Tallinn: Eesti Raamat 1987. 158 lk
*Seal, selle laia välja taga. Tallinn: Eesti Raamat 1991. 140 lk
**rezz Lng 2/1992, 280-281
*Tulnukad ja kratid. Tallinn: Virgela 1997. 199 lk
**rezz Lng 8/1997, 1145
*Teekond haaremisse. Tallinn: EKSA 2002. 138 lk
*Teekond haaremisse II. Tallinn: EKSA 2003. 136 lk
*Filtrita "Camel". [Tallinn:] EKSA 2012. 167 lk
### Artikleid
*"V. Vahingu ja A. Valtoni groteskistruktuurid". Looming nr 5/ 1983, lk 685–700
*"Pegasus turuteel" (raamatu "Pung ja Pegasus" arvustus). Eesti Päevaleht, 15. detsember 1998, lk 10

## Viited

## Kirjandus
*Udo Uibo. "Tootmaa, Rein". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 605
Atsimo-Atsinanana piirkond

**Atsimo-Atsinanana piirkond** on Madagaskari 1. järgu haldusüksus (piirkond) saare kagurannikul. Kuni 2009. aastani kuulus see Fianarantsoa provintsi.

Piirkonna keskus on Farafangana.

Hinnanguline rahvaarv oli 2004. aastal 621 200 ja 2011. aastal 851 545.

See on üks Madagaskari vaesemaid piirkondi.
Väljakaevamised (Kross)

"**Väljakaevamised**" on Jaan Krossi 1990. aastal ilmunud romaan. Raamatu andsid välja kirjastused Eesti Raamat ja Kupar. Teos on uuesti välja antud ka Jaan Krossi kogutud teoste 10. köitena (Eesti Keele Sihtasutus, 2003).

Romaani tegevus toimub 1954. aasta Eesti NSVs. Peategelane on Siberist Eestisse naasnud Peeter Mirk.
Smosh

**Smosh** on oma loomingut veebis avaldav koomikutepaar, mille moodustavad **Ian Andrew Hecox** (sündinud 30. novembril 1987) ja **Anthony Padilla** (sündinud 16. septembril 1987).

Padilla hakkas Smoshi nime all *flash*-animatsioone postitama veebisaidile Newgrounds 2003. aasta alguses. Mõne aja pärast liitus temaga sõber Ian Hecox. 2005. aasta sügisel hakkasid nad postitama videoid YouTube'i ja nende kanalist sai üks populaarsemaid sellel saidil. 2015. aasta augusti seisuga on Smoshi kanalil üle 20 miljonit tellija ning selle videoid on vaadatud 4,6 miljardit korda. Smoshi meeskond on laienenud, et tegeleda animeeritud, eri keeltes ja videomängude sisu tutvustavate videotega. 

14. juunil 2017 lahkus Padilla Smoshist, et teha videoid üksi. Hecox on Smoshis edasi koos Courtney Milleri, Shayne Toppi, Noah Grossmani, Olivia Sui ja Keith Leak nooremaga.

## Välislingid
* Smosh YouTube'is
Eberhard Gutsleff vanem

**Eberhard Gutsleff** (21. märts 1654 Urvaste, Liivimaa Rootsi kuningriik – 30. detsember 1724 Tallinn, Tallinna kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa teoloog. Teda tuntakse eelkõige piibli põhjaeesti keelde tõlkijana.

Eberhard Gutsleff oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja 1681–1700 ja Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor 1700–1724 ning 1700. aastast Eestimaa konsistooriumi assessor ja Tallinna linnakonsistooriumi assessor.

## Isiklikku
Tema isa Johann Gutslaff (surnud 1657) oli Urvaste pastor, samanimeline poeg Eberhard Gutsleff (u 1690–1749) oli Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor, vaimulik ja piiblitõlkija, Heinrich Gutsleff (1680–1747) Kullamaa Püha Johannese koguduse pastor ja Johann Christoph Gutsleff (1685–1767), Suure-Jaani Johannese koguduse pastor.

## Viited

## Kirjandus
*Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Zweyter Band G-K. Bearbeitet von Johann Friedrich von Recke und Karl Eduard Napiersky. Mitau: Johann Friedrich Steffenhagen und Sohn 1829, lk. 150

## Välislingid
*
2014. aasta Euroopa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**2014. aasta Euroopa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes** olid 7.-14. oktoobrini Tallinnas toimunud Euroopa meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes. 

Võitluse võitis meestest Hollandit esindav Roel Boomstra ja naistest Ukraina esindaja Olga Baltažõ.
Krasnõi Bor

**Krasnõi Bor** on alev Venemaal Leningradi oblastis Tosno rajoonis, Krasnõi Bori linnaasunduse keskus. See asub 20 km Peterburist kagus. 

Asulas elab 5470 inimest (2015).

Asula lähedal asub Loode föderaalringkonna suurim ohtlike tööstusjäätmete hoidla.

## Viited