Malaisia

**Malaisia** on konstitutsioonilise valitava monarhiaga liitriik Kagu-Aasias. Riik koosneb 13 osariigist ja 3 liidualast.

Lõuna-Hiina meri jagab 330&nbsp;803 km² suuruse maa kaheks osaks: Lääne-Malaisiaks, mis asub põhiliselt Malaka poolsaarel, ja Ida-Malaisiaks, mis asub põhiliselt Kalimantani saarel. Mandril piirneb Malaisia Taiga põhjas ja Singapuriga lõunas. Kalimantanil piirneb Malaisia Bruneiga põhjas ja Indoneesiaga lõunas. Malaisia suurim linn ja peamine pealinn Kuala Lumpur asub riigi loodeosas mandril. Linnast vahetult lõunas asub halduslik pealinn Putrajaya. Malaisias elab üle 34 miljoni inimese, kellest 20 miljonit elab Malaka poolsaarel.

Malaisia troopilises vihmametsas on rikas taimestik ja loomastik paljude endeemsete liikidega. 15. sajandil jäi suurem osa tänapäeva Malaisia alast islamikuningriigi Melaka territooriumile. Malaka väin on sajandeid olnud tähtsaim kaubatee Hiina ja India vahel. Alates 16. sajandist oli Malaka Portugali ja Hollandi koloniaalvõimu all. Aastal 1824 hõivas Suurbritannia ala, millest sai Briti Malaia. Malaia Föderatsioon iseseisvus Suurbritannia alluvusest 1957. aastal. Aastal 1963 liitus Malaia Föderatsioon Singapuriga ja Briti võimu all olevate aladega Kalimantanil ning moodustati Malaisia Föderatsioon. Singapur lahkus 1965. aastal föderatsioonist ja sellest sai iseseisev riik. Malaisias on esindusdemokraatia, mille valitsusjuht on Malaisia peaminister. Riigipea on Malaisia kuningas *Yang di-Pertuan Agong*, kelle valivad endi seast iga viie aasta tagant üheksa osariigi monarhid.

Üle poole rahvastikust on malai keelt kõnelevad moslemid (malailased, kelle usund on põhiseaduse järgi islam). Veerand rahvastikust on Malaisia hiinlased, kes on valdavalt budistid ja kõnelevad hiina keeli (nende õppekeel on mandariini keel). Teiste suurte rahvastikurühmade seas on Lääne-Malaisia põlisrahvad (*[[orang asli]]*). Inglise keel on Malaisias endiselt oluline, eriti majanduses, ja väikesel osal elanikkonnast on see emakeel. Malaisias on usuvabadus, kuid islam on riigiusund ja mittemoslemitel on õiguslikke ja sotsiaalseid erisusi. Etnilistel, keelelistel ja usulistel eraldusjoontel on Malaisias suur poliitiline tähtsus. Ajakirjandusvabadus on piiratud. 

Malaisia on avatud turumajandusega uustööstusmaa. Seda on nimetatud teise põlvkonna majandustiigriks. Iseseisvuse ajal on peaaegu 50 aasta jooksul olnud majanduskasv keskmiselt 6,5%. Rahvusvahelise Valuutafondi arvutuste järgi oli Malaisia 2023. aastal suuruselt 4. majandus Kagu-Aasias ja 37. majandus maailmas (vt riikide loend sisemajanduse kogutoodangu järgi). Malaisia majanduskasv on ligi tõmmanud miljoneid võõrtöölisi. Malaisia on maailma suurimate kummi ja palmiõli eksportijate seas. Kaubandus, teenindus ja tööstus on kasvavad sektorid. Malaisias on maailma suurim islami pangandus ja rahandus ning riik on maailma juhtivate elektroonikakomponentide, meditsiiniseadmete, päikesepatareide ja infotehnoloogia eksportijate seas.

## Nimi

Malaisia võeti liitriigi uueks nimeks 1963. aastal, kui Malaia Föderatsioon ühines Singapuri ning Kalamantanil paiknevate Sarawaki kroonikoloonia ja Põhja-Borneo kroonikolooniaga. Nimi Malaisia (malai *Malaysia*) lähtub 1957. aastal iseseisvunud Malaia (inglise *Malaya*) riigi nimest, millele on lisatud lõpp *-sia*. Arvatakse, et nimi *Malaya* Malai *melayu* pärineb draviidi keeltest, kus see omakorda pärineb sanskriti keele sõnast *malaya* 'mägine maa'. Tamili keeles tähendab *malai* samuti 'mäge'. Lõppu *-sia* seletatakse viitena riigi paiknemisele Aasias.

Vanaajal nimetasid India kaupmehed Malaka poolsaart nimega Malayadvīpa sõnadest *malaya* ('mägine maa') ja *dvīpa* ('saar; maa-ala'). Enne eurooplaste kolonisatsiooni nimetasid kohalikud elanikud poolsaart Tanah Melayu 'malailaste maa'.

Alates 19. sajandist kasutati nime Malaisia kogu Malai saarestiku ehk Ida-India saarte kohta. Nime pakkus välja Jules Dumont d'Urville, kes 1831. aastal pidas Pariisis geograafiaseltsis (Société de Géographie) ettekande, milles ta tegi ettepaneku jagada Okeaania neljaks osaks: Polüneesia, Mikroneesia, Melaneesia ja Malaisia, st saared Uus-Guineast lääne pool. Siit kujunes niisugune arusaam Malaisiast, et see hõlmab Sunda saari: Suuri Sunda saari (Jaava, Kalimantan, Sumatra ja Sulawesi), Väikesi Sunda saari alates Balist kuni Timorini, samuti Maluku saari ja Filipiine. Malai keele levikust lähtudes võis Malaisia hõlmata ka mandril asuvat Malaka poolsaart.

## Asend, suurus ja piir
Malaisia asub Kagu-Aasias ning koosneb kahest osast: Lääne-Malaisiast ja Ida-Malaisiast. Lääne-Malaisia hõlmab Malaka poolsaare lõunaosa ja saari ning Ida-Malaisia Kalimantani saare põhjaosa, kokku umbes kolmandiku Kalimantani saarest, ja väiksemaid saari.

Tanjung Piai Malaka poolsaarel on Aasia mandriosa kõige lõunapoolsem punkt.

Riigi pindala on 330 803 km². Malaisia on maailmas pindalalt 67. riik (vt riikide loend pindala järgi). Lääne-Malaisia pindala on 132 631 km² ja Ida-Malaisia pindala 198 172 km². Malaka poolsaare Malaisia-osa, mis moodustab 40% Malaisia maismaa pindalast, kulgeb 740 km ulatuses põhjast lõunasse ja on kõige laiemas kohas 322 km laiune.

Maismaapiiri kogupikkus on 2742 km. Malaka poolsaarel on Malaisial 595 km pikkune riigipiir Taiga põhjas ja üle Johori väina rajatud tammi kaudu Singapuriga lõunas. Kalimantani saarel on Malaisial 1881 km pikkune piir Indoneesiaga ja 266 km pikkune piir Bruneiga. Bruneid ümbritseb läänest, lõunast ja idast Malaisia Sarawaki osariik, mis jagab sultanaadi ka kaheks eraldi osaks. Maismaapiirid on suurelt jaolt määratud looduslike maastikutõketega, näiteks Goloki jõgi ja Perlise jõgi Tai piiril.

Malaisial on ka merepiir Vietnami, Filipiinide, Tai, Indoneesia ja Bruneiga. Merepiir Vietnamiga ei ole täies ulatuses kokku lepitud. Bruneiga lepiti merepiir kokku 2009. aastal. Hiina nõudleb Lõuna-Hiina meres ala, mis ulatub Lõuna-Hiina mere üheksa kriipsuga jooneni. Hiina nõueldav mereala ulatub Malaisia majandusvööndisse, ja sellepärast peaks Malaisia ja Hiina vahel olema merepiir. Malaisia peab seda nõudlust ÜRO mereõiguse konventsiooniga vastuolus olevaks ja leiab, et tal ei ole Hiinaga merepiiri. Filipiinid nõudlevad Sabahit ja see nõue puudutab kaudselt ka merepiiri, kuid Malaisia ei võta seda nõudlust tõsiselt.

Rannajoone kogupikkus on 4675 km, sellest Lääne-Malaisias 2068 km ja Ida-Malaisias 2607 km. Lääne-Malaisiat eraldab läänes Indoneesia Sumatra saarest Malaka väin ja lõunas Singapurist Johori väin. Lääne-Malaisia piirneb idas Lõuna-Hiina merega. Suurem osa Ida-Malaisia rannajoonest on Lõuna-Hiina mere ääres, kirdes on rannajoon veel Sulu mere ja Sulawesi mere ääres.

Kalimantanist põhjas on saari, suurim neist on Banggi saar pindalaga 440,7 km². Mitmeid väiksemaid saari asub ka Malaka poolsaare rannikul, mille seas on näiteks Pinangi saar, Langkawi saar ja Pangkori saar.

## Loodus

### Pinnamood
Pinnamood on Lääne- ja Ida-Malaisia osas on suhteliselt sarnane, ulatudes rannikutasandikest küngaste ja mägedeni. Malaka poolsaare keskosas kulgeb põhjast lõunasse Titiwangsa mäeahelik. Titiwangsa kõrgeim mägi on Korbu (2183 m üle merepinna), mis asub metsaga kaetud mäestikus, mis koosneb peamiselt graniidist ja teistest tardkivimitest. Erosioon on jätnud suuremaid karstimaastikke. Poolsaare rannikutasandikud on kõige laiemas kohas umbes 50 km laiused ning rannajoon on 1931 km pikk, kuid sadamad asuvad ainult läänerannikul.

Maastikku iseloomustavad rannikutasandikud, künkad ja orud ning mägine sisemaa. Crockeri ahelik ulatub Sarawakist põhja poole ja jagab Sabahi kaheks. Kõrgeim mägi piirkonnas on Kinabalu (4095 m üle merepinna), mis on ka Malaisia kõrgeim mägi. Kinabalu on osa Kinabalu rahvuspargist, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Sarawakis on Gunung Mulu rahvuspark, kuhu kuulub maailma suurim looduslik koobastik.

### Veestik
Titiwangsa mäestikust saavad alguse veekogud, näiteks 459 km pikkune Pahangi jõgi.

### Kliima

Malaisias valitseb ekvatoriaalne kliima, mis muutub aasta jooksul väga vähe. Päevased temperatuurid püsivad enamasti 30–32 °C ringis ja öised temperatuurid 22–25 °C vahel, kuid iga 1000 m kõrguse kohta langeb temperatuur umbes 6 °C võrra.

Sademed on enamasti aasta lõikes ühtlaselt jaotunud, kuid need on veidi suuremad mussoonide üleminekuperioodidel aprillis–mais ja oktoobris–novembris. Üldiselt esineb vihma- või äikesehooge enam-vähem ülepäeviti. Erandiks on piirkonnad, mis jäävad talvise mussooni otsesele teele, näiteks Malaka poolsaare kirderannik ja Kalimantani põhja- ja idaosa. Seal võib novembrist varakevadeni sadada väga palju (üle 600 mm kuus) ning aastane sademete hulk on umbes 2000–3000 mm. Õhuniiskus on tavaliselt madalatel aladel kõrgem, sest seal on soojem õhk, mis suudab hoida rohkem niiskust, ja tihedad vihmametsad eraldavad pidevalt niiskust. Mägedes võib absoluutne õhuniiskus olla kõrge, eriti pilvemetsades, kus õhk on pidevalt udune ja pilvedega küllastunud, kuid suhteline õhuniiskus võib olla pisut madalam, sest mägedes on õhk jahedam.

Globaalne soojenemine on Malaisiale ohtlik, sest see võib pikas perspektiivis kaasa tuua meretaseme tõusu, rohkem sademeid ning üleujutusi.

### Elustik

Malaisia paikneb Indo-Malai riikkonnas. 

Kaks kolmandikku riigist on kaetud metsaga, suurelt jaolt troopilise vihmametsa ja mangroovsooga madalatel aladel kuni 760 m üle merepinna, kuid kõrgemal kasvavad tammed, kastanid ja haavad ning rododendronid. Mõned metsad arvatakse olevat kuni 130 miljoni aasta vanused.

Malaisias leidub umbes 14 500 liiki õistaimi. Malaka poolsaarel on hinnanguliselt 8500 liiki soontaimi ja Ida-Malaisias veel 15 000 liiki. Ida-Malaisia metsades arvatakse kasvavat umbes 2000 liiki puid. Need kuuluvad ka maailma suurima bioloogilise mitmekesisusega piirkondade hulka, kus võib ühel hektaril kasvada kuni 240 liiki puid. Nendes metsades kasvab ka palju raitlillelisi. Neil on maailma suurimad õied, mille läbimõõt võib ulatuda 1 meetrini.

Malaisias elab hinnanguliselt 20% maailma teadaolevatest loomaliikidest, sealhulgas ligikaudu 210 imetajaliiki. Malaka poolsaarel on vaadeldud üle 620 linnuliigi, kusjuures paljud mägipiirkondade liigid on endeemsed. Malaisias on teada ka umbes 250 liiki roomajaid ja tuhandeid putukaliike. Sipadani saare ümbruse mereala on koralli- ja kalaliikide poolest maailma liigirikkaimate piirkondade seas. Mereökosüsteeme ohustavad ülepüük, heitmed ja dünamiidipüük.

Suur osa vihmametsast on maha raiutud ja asendatud õlipalmiistandustega. Suurem osa allesjäänud vihmametsast on rahvusparkidena kaitse all. Loomastikku ohustab ulatuslik metsade hävitamine, mis toob kaasa elupaikade kao. See puudutab eriti neid liike, keda ohustab ka küttimine, nagu ninasarvikud, elevandid ja tiigrid.

## Rahvastik

### Demograafilised näitajad
Malaisia rahvaarv oli 2024. aasta hinnangul 34 564 810. Malaisia oli rahvaarvult maailma riikide seas 45. kohal (vt maailma riikide loend rahvaarvu järgi). Malaisia 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv 28 334 135 elanikku, mis andis maailma riikide seas 42. koha.

Imikusuremus oli 2012. aastal 7 surma 1 000 sünni kohta ja oodatav eluiga oli 74,8 aastat.

### Etniline koosseis ja koosseis kodakondsuse järgi
Rahvastik on väga heterogeenne. 2023. aasta seisuga moodustasid 63,8% Malaisia rahvastikust bumiputrad 'maa pojad', kelle hulka kuuluvad malailased (52,8%) ja Malaisia põliselanikud (*[[Orang Asal]]*; 11%). Teised rahvusrühmad olid hiinlased (20,6%) ja indialased (6%). Mittekodanikke oli 9%.

2010. aastal moodustasid 91,8% Malaisia elanikkonnast Malaisia kodanikud, kellest 67,4% olid bumiputrad (eesõigustatud staatusega kodanikud). Bumiputrate mõiste ei ole üheselt määratletud ja on ka osariigiti erinev, kuid enamik neist on malailased. Malailased on Malaisia põhiseaduse järgi määratletud kui moslemid, kes praktiseerivad islamit, kõnelevad igapäevaselt malai keelt ja järgivad malai kombeid.

Bumiputrateks loetakse ka teatud mittemalai päritolu põlisrahvaid, nagu taisid, khmeere ja tšaame, samuti Sabahi ja Sarawaki põliselanikke Kalimantani saarel. Mittemalailastest bumiputrad moodustavad üle poole Sarawaki rahvastikust ja üle kahe kolmandiku Sabahi elanikkonnast. Malaka poolsaare väiksemate põlisrahvaste üldnimetus on *[[orang asli]]*, mis tähendab 'algsed inimesed'.

Etnilised vähemused, keda kunagi ei nimetata bumiputrateks, moodustavad samuti suure osa rahvastikust. 24,6% rahvastikust on Malaisia hiinlased ning 7,3% on India või tamili päritolu. Hiinlased moodustavad enamiku Pulau Pinangi elanikkonnast. Indialased, kellest enamik on tamili päritolu, hakkasid Malaisiasse rändama juba 19. sajandi alguses.

Kõigil üle 12 aasta vanustel Malaisia kodanikel peab olema ID-kaart. Kaardi mikrokiibil on peale tavapärastele andmete ka registriinfo ja andmed sõrmejälgede, juhiloa, vererühma, haigusloo jne kohta.

Nii riigiametnikud kui ka valitsuse poolt piirikontrolli abistamiseks palgatud paramilitaarne rühm on nii pagulasi kui ka võõrtöölisi halvasti kohelnud (näiteks ebaseaduslik kinnipidamine, füüsiline vägivald, ahistamine, tööjõu ärakasutamine.

### Keeled
Malaisia riigikeel on malai keel, kuid laialdaselt kõneldakse ka inglise keelt, hiina keeli (sealhulgas kantoni ja hakka keelt ning Hokkieni murret) ja tamili keelt. Malaisias on kokku 134 keelt, millest 112 on põliselanike keeled. Enamikku põliselanike keeli kõneldakse Ida-Malaisias. Suurimad põliselanike keeled on ibani keel ja kadazani keel.

Malaisia ametikeel on malai keel (*Bahasa Melayu*), mis on laiemas mõttes malai keele Malaisia standardkeel. See on väga sarnane indoneesia keelega, mis on malai keele Indoneesia standardkeel. Võimud nimetavad seda keelt malaisia keeleks (*Bahasa Malaysia*). Varem oli tegelik halduskeel inglise keel, kuid pärast 1969. aasta rassirahutusi tugevdati malai keele rolli, et rõhutada malailaste juhtpositsiooni riigis, ja malai keel sai ainuvalitsevaks. 1967. aasta keeleseadus sätestab, et malai keelt kirjutatakse ladina kirjas (*Rumi*), kuid ei välista ka araabia kirja (*[[Jawi]]*) kasutamist, nagu mitme teise Kagu-Aasia keele puhul. Araabia kirja kasutatakse peamiselt usulises ja kultuurilises-ajaloolises kontekstis. Mõned malai keelest pärinevad sõnad on "amokk", "batik" ja "orangutan".

Inglise keelt kasutab enamik elanikkonnast aktiivselt teise keelena ning seda on lubatud kasutada ka mõnes ametlikus kontekstis. Selle positsioon pärineb koloniaalajaloost. Inglise keelel on oluline roll hariduses ja äris. See on peamine õppekeel paljudes ülikoolides, eriti loodusteaduste, tehnika, meditsiini ja majanduse alal. Paljud õpikud, teadusartiklid ja õppematerjalid on ingliskeelsed. Ülikooli astujatelt nõutakse sageli head inglise keele oskust. Suurtes ettevõtetes kasutatakse inglise keelt igapäevases töös, lepingutes ja suhtluses klientidega. Inglise keelt kasutatakse sageli neutraalse rahvastevahelise suhtlemise keelena. Malaisia inglise keel (*Malaysian English*) on Briti inglise keelel põhinev standardkeel (inglise keele variant) ja seda kasutatakse laialdaselt äris. Selle eripärad puudutavad hääldust (malai, hiina ja tamili keele mõju, täishäälikute hääldamise ja sõnarõhkude eripärad), sõnavara (laenud, näiteks *kampung*, *lah*, *ang moh*) ja mõningaid väljendeid (näiteks lauselõpuline partikkel *lah*). Peale selle on olemas kreoolkeel *[[manglish]]*, inglise keele igapäevane kõnekeelne variant, mida on tugevalt mõjutanud malai, hiina (kantoni ja Hokkieni) ja tamili keel. Selle grammatika on lihtsustatud, kasutatakse partikleid, nagu *lah*, *ah*, *meh*, kõneviis on väga kontekstipõhine ja emotsionaalne. *[[Manglish]]*it kasutatakse igapäevavestluses sõpradega ja pereringis ning popkultuuris ja huumoris. Selle kuju sõltub mõnevõrra kõnelejate kõnelejata emakeelest ja piirkonnast. Noorem põlvkond on hakanud seda pereringis emakeelele eelistama. Inglise keel on emakeel umbes 30 000 kuni 70 000 elanikul (0,1 kuni 0,2 protsenti elanikkonnast). Osa neist kuulub eurasiaatide hulka. Nende seas on koloniaalperioodil kujunenud kogukonnad, kelle esivanemate seas on nii eurooplasi kui ka aasialasi. Tuntumad neist on Portugali koloniaalvõimu ajal tekkinud kristangid Melakas ja Briti pärandi kandjad. Inglise keel on kujunenud praktiliselt emakeeleks mõnedel linnastunud haritud indialaste või hiinlaste peres kasvanud inimestel. Inglise emakeelega inimesed pärinevad ka malaislaste abieludest välismaalastega, pikka aega välismaal elanud Malaisia peredest. Lisaks elab Malaisias ingliskeelseid välismaalasi, sealhulgas diplomaate ja rahvusvaheliste ettevõtete töötajaid.

Malaisias kõneldakse 138 kohalikku keelt. Paljud neist on Kalimantanil kõneldavad väikesed austroneesia keeled (malai keele sugulaskeeled). Malaisia hiinlased kõnelevad peamiselt Lõuna-Hiina keeli (kantoni keelt, hokieni keelt, hakka keelt, hainani keelt, Fuzhou hiina keelt). Nagu Hiinas ja Singapuriski, kasutavad hiinlased Malaisias hiina lihtsustatud kirja. Enamik Malaisa indialastest on tamilid, kes kõnelevad tamili keelt. Mõnedd malaislaste rühmad kõnelevad ka tai keelt. Väike osa Malaisia rahvastikust on Euroopa päritolu ja kõneleb kreoolkeeli, näiteks portugalipõhjalisi ja hispaaniapõhjalisi kreoolkeeli.

### Usund
Malaisia põhiseadus tagab kõigile usuvabaduse, kuid sätestab islami "föderatsiooni usundina". Moslemeid oli Malaisia elanikest 2020. aasta seisuga 63,5%, budiste 18,7%, kristlasi 9,1% ja hinduiste 6,1%. 0,9% elanikest järgis taoismi, konfutsianismi ja teisi Hiina traditsioonilisi usundeid.

Malaisia põhiseadus sätestab usuvabadus, kuid islamiga seotud seadused ja poliitika võivad seda piirata. Islam on riigiusund. Moslemitele on seadusega sätestatud eriõigusi, millega mittemoslemeid diskrimineeritakse. Moslemid saavad maksusoodustusi ja muid eeliseid. Mõned haridus- ja riiklike teenuste programmid eelistavad moslemeid. Islami hülgamine või vahetamine mõne teise usundi vastu on seadusega piiratud.

Põhiseaduse järgi on üldine tsiviilõigus ilmalik ega põhine šariaadil. Ka kriminaalõigus ja äriõigus on ilmalikud ja kehtivad kõigile elanikele ühtemoodi. Moslemitele kohalduvad teatud valdkondades islamiõiguse erireeglid (näiteks abielu, abielulahutus, pärimine, lapsehooldus). Neid valdkondi reguleerivad šariaadikohtud. Näiteks alkoholitarvitamise ja moraaliseaduste rikkumiste puhul rakendatakse šariaadikohtute otsuseid moslemitele, kuid mitte mittemoslemitele. 

2010. aasta Malaisia rahvaloenduse andmetel olid umbes 61,3% Malaisia rahvastikust moslemid, 19,8% budistid, 9,2% kristlased ja 6,3% hinduistid, 1,3% rahvastikust praktiseeris traditsioonilisi hiina usundeid, nagu konfutsianism ja taoism. 0,7% rahvastikust pidas end mittereligioosseks ja ülejäänud 1,4% rahvastikust praktiseeris muid usundeid või ei avaldanud oma usulist kuuluvust.

Malaisia moslemite seas domineerib sunnism koos *[[shāfi‘ī]]* õigustraditsiooniga.

Usuline kuuluvus järgib suures osas etnilisi piirjooni. Võimude määratluse järgi peavad malailased olema sunniitlikud moslemid, kõnelema malai keelt, järgima malai kombeid ja pärinema Malaisiast, Bruneist või Singapurist. 2010. aasta Malaisia rahvaloenduse andmetel määratles 83,6% Malaisia hiinlastest end budistidena, kusjuures oli ka märkimisväärseid taoistlikke ja kristlikke vähemusi. 86,2% Malaisia indialastest määratles end hinduistidena, samuti märkimisväärsete kristlike ja islami vähemustega. Mittemalai päritolu bumiputrad jagunesid peamiselt kristluse (46,5%) ja islami (40,4%) vahel (see puudutab eelkõige Ida-Malaisiat).

Malaisias on esindatud arvukad kristlikud usuvoolud, millest suurimad on anglikaanlus, metodism ja katoliiklus. Enamik kristlasi elab Kalimantanil. Võimud on takistanud uute kirikute ehitamist. Malaikeelsete piiblite ja muude kristlike tekstide levitamist on piiratud ja neid on konfiskeeritud, sest Jumalat nimetatakse seal Allahiks. Kristlike sümbolite kasutamist avalikus ruumis on võimud pidanud problemaatiliseks. Malaisia võimud on pidanud kristlike sümbolite avalikku eksponeerimist tundlikuks või ebasoovitavaks ning on seetõttu nende kasutamist piiranud, kritiseerinud või eemaldamist nõudnud. Kristlikeks sümboliteks peetakse selles kontekstis näiteks riste hoonete fassaadidel ja avalikes kohtades, jõulukaunistusi (eriti kui neil on selge religioosne sisu), kiriklikke plakateid, Jeesuse kujutisi, Piibli tsitaate, avalikke ristikäike ja nähtavalt religioosseid üritusi. Seda ei pruugita otseselt keelata, igatahes aga võidakse teha ametlikke etteheiteid või hoiatusi, nõuda sümbolite eemaldamist või vähem nähtavaks muutmist, avalikele üritustele luba mitte anda ja survestada kristlike kogudusi rahutuste vältimise ettekäändel. Seda põhjendatakse põhiliselt islami eristaatusega, vajadusega vältida kristluse levitamist moslemite seas ja vajadusega ära hoida avalikku korra häirimist. Kirikutes ja koguduste territooriumil piiranguid ei ole. Kalimantanil on suhtumine kristlikesse sümbolitesse sageli leebem kui Malaka poolsaarel.

### Asustus
Üle 80% Malaisia rahvastikust paikneb Lääne-Malaisias Malaka poolsaarel. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Malaka poolsaarel 22,6 miljonit inimest. 

2023. aastal elas linnades hinnanguliselt 78,7% elanikkonnast. 2012. aastal oli see näitaja veel 70%.

Kümme suurimat linna olid 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt Kuala Lumpur (1,98 miljonit elanikku), Kajang (1,05 miljonit), Seberang Perai (0,95 miljonit), Subang Jaya (0,90 miljonit), Klang (0,90 miljonit), Johor Bahru (0,86 miljonit), Shah Alam (0,81 miljonit), George Town (0,79 miljonit), Petaling Jaya (0,77 miljonit) ja Selayang (0,76 miljonit) ning neist kuus asuvad Selangori osariigis, mis ümbritseb Kuala Lumpuri linna.

## Riik
### Riigikord

#### Riigipea

Malaisia on konstitutsioonilise valitava monarhiaga liitriik. Riigipea on Malaisia ülemvalitseja ehk Malaisia kuningas (*Yang di-Pertuan Agong*), kelle valivad iga viie aasta tagant Lääne-Malaisia üheksa monarhiaga osariigi monarhid. Üheteistkümnest Malaka poolsaarel asuvast osariigist üheksal on oma monarhid. Valimine toimub üheksa monarhi nõukogus (Conference of Rulers) salajase hääletusega. Kandidaat peab saama enamuse toetuse. Mitteametliku kokkuleppe kohaselt roteerub riigipea positsioon nende üheksa osariigi monarhide vahel. See roteerumine ei ole automaatne: ei valita lihtsalt ringiratast järgmist valitsejat, vaid kandidaat võidakse hääletusel tagasi lükata või ta võib ise loobuda. Kui järjekorras olev kandidaat ei osutu valituks, hääletatakse järjekorras järgmise üle. Neli osariiki, mida juhivad kubernerid, ei osale valimises. 

Pärast põhiseaduse muudatusi 1994. aastal on ülemvalitseja roll peamiselt tseremoniaalne. Enamikus küsimustes tegutseb ta valitsuse nõuandel. Formaalselt nimetab ta peaministri ettepanekul ministrid ja senaatorid. Kui parlamendis pole selget enamust, saab ta hinnata, kellel on enamuse toetus, küsida erakondadelt kinnitusi ja otsustada, kelle ta peaministriks nimetab. Põhiseaduse järgi kuulutab ta välja erakorralise seisukorra, kuid ta tegutseb üldjuhul valitsuse nõuandel, kuigi aruteludes ja praktikas ilmnenud, et tal võib olla piiratud kaalutlusruum. Kuningal on armuandmisõigus föderaalkuritegude puhul. Osariigikuritegude puhul kuulub see õigus vastava osariigi valitsejale.

#### Seadusandlik võim

Malaisias on parlamentaarne esindusdemokraatia. Kehtib Briti koloniaalajast päritud Westminsteri süsteem. Seadusandlik võim jaguneb föderaalse parlamendi ja osariikide parlamentide vahel. Malaisia parlament on kahekojaline. Esindajatekoda koosneb 222 liikmest, kes valitakse viieks aastaks majoritaarselt ühemandaadilistes ringkondades. Senatis on 70 liiget (senaatorit), kellest 26 valivad osariikide parlamendid ja 44 nimetab ülemvalitseja peaministri ettepanekul. 

#### Täidesaatev võim
Valitsusjuht on Malaisia peaminister.

#### Osariigid ja liidualad
Osariigid põhinevad ajaloolistel malai kuningriikidel. Üheksal üheteistkümnest Malaka poolsaare osariigist on endiselt oma monarhid: seal on seitse sultanaati (Johor, Kedah, Kelantan, Pahang, Perak, Selangor ja Terengganu), radžariik Perlis ja valitava monarhiga monarhia Negeri Sembilan. Ülejäänud nelja osariiki (Sabah, Sarawak, Pulau Pinang ja Melaka) valitsevad kubernerid, kelle nimetab ülemvalitseja vastava osariigi peaministri nõuandel.

Osariikides on ülesanded jaotatud föderaal- ja osariigitasandi vahel, liidualasid valitsevad föderaalvõimud otse. Igal osariigil on oma parlament, valitsus ja põhiseadus.

#### Keskvõimu ja osariikide pädevus

Malaisia põhiseadus jagab seadusandliku võimu kolme nimekirja. Föderaalnimekiri sisaldab valdkondi, milles seadusi saab teha ainult föderaalparlament. Need on välispoliitika, riigikaitse, sisejulgeolek, kodakondsus, haridus, tervishoid, kaubandus ja tööstus, pangandus ja raha, transpordisüsteemid ning tsiviil- ja kriminaalõigus. Kui osariigi seadus läheb vastuollu föderaalseadusega, jääb kehtima föderaalseadus. Osariiginimekirja kuuluvad valdkonnad, kus seadusi teeb osariigi seadusandlik kogu, näiteks maa ja maahaldus, metsad, põllumajandus, kohalik haldus, islamiõigus moslemite kohta, traditsioonilised institutsioonid ja veevarud. Ühisnimekirja kuuluvad valdkonnad, kus seadusi võivad teha mõlemad tasandid, näiteks sotsiaalhoolekanne, rahvatervis, linnaplaneerimine, kultuur ja elamumajandus. Konflikti korral on föderaalne seadus ülimuslik.

Osariikidel on õigus kehtestada seadusi maa ja islamiõiguse kohta. Nad võivad kehtestada maamaksu, metsatasusid (metsade kasutamise eest), kaevanduslubade lõivusid, kohalikke ettevõtluse litsentsilõivusid ja islami usulisi makse, nagu zakaat. Neil ei ole kontrolli föderaalmaksude, näiteks tulumaksu, käibemaksu ja ettevõttemaksu üle. Kohalikud teenused kuuluvad samuti osariikide pädevusse, sealhulgas kohaliku halduse korraldus, prügi- ja heakorrasüsteemid, kohalikud teed ja linnaplaneerimine. Taristu planeerimine on jagatud pädevus: osariik otsustab maakasutuse, arenduslubade ja metsamaa või põllumajandusmaa üle, föderaalvalitsus vastutab suurte maanteede, lennujaamade, sadamate ja riiklike taristuprojektide eest. Haridus kuulub föderaalnimekirja, nii et õppekavad, eksamid, õpetajate palk ja riiklik koolisüsteem on keskvalitsuse kontrolli all, kuid kohalikul tasandil on võimalikud lisaprogrammid ja religiooniharidus islamiõiguse raames.

Sabah ja Sarawak liitusid Malaisiaga 1963. aastal eritingimustel. Nende osariikide laiem pädevus võimaldab neil kontrollida oma immigratsiooni, nii et isegi teistel Malaisia kodanikel võib olla tarvis luba sisenemiseks, ning föderaalametnik vajab eriluba, kui ta soovib nende territooriumil töötada. Neil on suurem kontroll maa ja metsade üle ning läbirääkimiste kaudu on nad saavutanud kõrgemad naftatulude maksed keskvalitsuselt endale ja nad saavad ise mõjutada, kuidas nende nafta- ja gaasivarusid kasutusele võetakse ja kuidas tulu jagatakse. Põhiseaduses on neile antud täiendavad kaitsed ja õigused, nii et nende õigusi ei saa muuta ilma nende nõusolekuta ja nende osariikide valitsusel on suurem sõnaõigus ja eelis osariigiga seotud tähtsate ametikohtade täitmisel. Sabah ja Sarawak saavad otsustada paljude siseasjade üle ilma föderaalvalitsuse otsese sekkumiseta.

Sabahi ja Sarawaki eristaatus on aja jooksul muutunud. Kui nad liitusid Malaisiaga 1963. aastal, sõlmiti partnerluse (võrdses staatuses Malaia ja Singapuriga) põhimõttel memorandumikokkulepped, mis tagasid suurema autonoomia, kohaliku immigratsioonikontrolli ja suurema võimu loodusvarade üle. 1964. aastal muudeti põhiseaduse sõnastust, loetledes nad lihtsalt osariikidena, ja 1976. aastal muudeti põhiseadust nii, et see vähendas sümboolselt nende staatust võrdsete partneritena. 1970ndatel kuni 2000ndateni tugevnes föderaalvalitsuse kontroll, sealhulgas kasvas Petronase kontroll nafta- ja gaasitööstuse üle, samal ajal kui osariigid said 5% naftatuludest. 2000ndatel kasvas liikumine 1963. aasta õiguste taastamiseks, nõudes suuremat tulude osa, rohkem haldusautonoomiat ja kokkuleppe täielikku rakendamist. 2019. aastal püüdis föderaalparlament taastada nende algse staatuse, kuid esimene katse ei saanud vajalikku häälteenamust. Aastatel 2020–2023 muudeti põhiseadust ja taastati nende eristaatus, suurendati naftatulude osa, energiasektori osalist delegeerimist ja osariigi ettevõtete rolli.

Sabahi ja Sarawaki erisätted on põhiseadusega kaitstud, mistõttu föderaalvalitsus ei saa teatud valdkondades ühepoolselt otsustada. Seadusemuudatused nõuavad osariigi nõusolekut ning poliitiliselt ei saa neid lihtsalt üle hääletada. Samuti annab nende eristaatus neile tugevama poliitilise ja majandusliku positsiooni, sealhulgas mõju loodusvarade, maksustamise ja haldusotsuste üle.

#### Kohtusüsteem

Malaisia kohtusüsteem on ilmalik ja põhineb tavaõiguse sugemetega üldisel õigusel. Kohtud on formaalselt sõltumatud. 

Kohtunike ametisse nimetamine ei ole täielikult läbipaistev. Kohtunikud nimetab ametisse ülemvalitseja, kuid ta teeb seda peaministri nõuandel ja soovitused tulevad kohtunike ametisse nimetamise komisjonilt. Otsustamiskriteeriumid ei pruugi olla avalikult selged. Avalikkusel ei ole otsest kontrolli ega kinnitamisõigust. Võimalikud on valitsuse poliitilised kaalutlused. 

Madalamad kohtuinstantsid on madalam kohus (Mahkamah Majistret, Magistrates' Court) ja kohalik kohus (Mahkamah Sesyen, Sessions Court). Ida- ja Lääne-Malaisial on kummalgi oma kõrgem kohus (Mahkamah Tinggi Malaya, High Court in Malaya; Mahkamah Tinggi Sabah dan Sarawak, High Court in Sabah and Sarawak). Need kohtud lahendavad tähtsamaid tsiviil- ja kriminaalasju, kohtuvaidlusi osariikide vahel ning apellatsioone madalamatest ja kohalikest kohtutest. Nende otsuseid saab edasi kaevata ühisele apellatsioonikohtule (Mahkamah Rayuan, Court of Appeal). Kõrgeim kohtuinstants on Föderaalkohus (Mahkamah Persekutuan, Federal Court), mille otsus on lõplik.

On ka erikohus (Mahkamah Khas, Special Court), mis tegeleb kohtuasjadega, mis on algatatud monarhide ja nende perekonnaliikmete poolt või vastu. See puudutab näiteks varavaidlused, ametikohustustega seotud küsimusi ja perekonnaliikmete vahelisi õigussuhteid. See on mõeldud tagama austuse monarhia esindajate vastu ning kohtunike sõltumatuse ja huvide konflikti puudumise.

On ka šariaadikohtud (Mahkamah Syariah, Shariah Court). Need on spetsiaalsed usulised kohtuasutused, mis tegutsevad rööbiti riiklike (ilmalike) kohtutega. Need kohtud ei kuulu tavapärase kohtusüsteemi kontrolli alla. Nende pädevuses on ainult moslemite isiklikud ja usulised asjad. Peamised valdkonnad on pärimine, abielu, abielulahutus, alimendid ja usust taganemine. Iga osariik võib šariaadikohtude pädevust omamoodu määrata. Mõnes osariigis võib see hõlmata ka moraalirikkumisi (näiteks moslemite alkoholitarvitamine, abieluvälised seksuaalsuhted moslemite vahel, abieluväline avalik kallistamine või suudlemine) või usulisi üleastumisi (näiteks palvelaiskus, ramadaani rikkumine).

### Poliitika
2024. aastal valiti ülemvalitsejaks Johori sultan Ibrahim Iskandar.

Föderaalses parlamendis on mitmeparteisüsteem. Domineerivad suuremad parteide koalitsioonid: Rahvarinne (*Barisan Nasional*) oli võimul 1957–2018, kuni võimu võttis üle Pakatan Harapan. Pärast 2018. aastat on toimunud mitu valitsuskriisi ja koalitsioonivahetust.

Sabah ja Sarawak annavad umbes veerandi Malaisia föderaalparlamendi 222 kohast. Ilma nende toetuseta on keeruline valitsust moodustada. Nende poliitiline mõju võimaldab Ida-Malaisia parteidel nõuda suuremat autonoomiat, kaubelda rahaliste eraldiste üle ja mõjutada föderaalpoliitika suunda. Nafta ja gaas on riigi ja osariikide suurim tuluallikas. Kuigi nafta ja gaas kuuluvad riiklikule ettevõttele Petronas, on Sabah ja Sarawak pidanud läbirääkimisi suurema osa üle tulude jaotuses ja suurema mõju üle energiasektorile. Tugev kontroll ressursside kasutamise ja osariigi maksustamise üle annab neile mõju ka föderaalvalitsuse otsustele. Tänapäeval on nende roll Malaisia poliitikas märkimisväärne, sest ilma nende toetuseta on raske moodustada stabiilset föderaalvalitsust. Malaisia liigub mõõduka detsentraliseerimise suunas, kuid see puudutab peamiselt Sabahit ja Sarawakit ning on poliitiliselt motiveeritud. Tugev üheparteivalitsus võiks taas tuua tsentraliseerimise.

#### Välis- ja julgeolekupoliitika

Malaisia on ASEANi ja Islami Koostöö Organisatsiooni asutajaliige ning paljude rahvusvaheliste organisatsioonide, nagu ÜRO, Maailma Kaubandusorganisatsiooni, APECi ja Mitteühinemisliikumise liige. Malaisia on juhtinud ASEANi, Islami Koostöö Organisatsiooni ja Mitteühinemisliikumist. Endise Briti kolooniana on Malaisia ka Rahvaste Ühenduse liige. Esimene Ida-Aasia tippkohtumine toimus 2005. aastal Kuala Lumpuris.

Malaisia välispoliitika põhineb ametlikult neutraalsuse põhimõttel ja rahumeelsetel suhetel kõigi riikidega sõltumata nende riigikorrast. Välispoliitikas on Malaisia tugevalt rõhutanud riigi suveräänsust. Ajalooliselt on Malaisia esitanud end eduka islamiriigina ja sõlminud tihedad sidemed teiste islamiriikidega. Islam on riigi identiteedi osa. 
Malaisia on tahtnud näidata, et islamiriik võib olla majanduslikult arenenud, modernne ja poliitiliselt stabiilne, eriti 1980ndatel ja 2000ndatel, kui ta püüdis teistele islamiriikidele eeskujuks olla.
Malaisia ei ole kunagi tunnustanud Iisraeli riiki ega sõlminud sellega diplomaatilisi suhteid. See seisukoht on seotud Malaisia toetusega Palestiinale ja laiemalt islami maailmale ja on osa Malaisia välispoliitilisest identiteedist.

Malaisia läheneb piiritülide lahendamisele pragmaatiliselt, näiteks viies kaasused Rahvusvahelise Kohtu ette. Mitu Kagu-Aasia riiki nõudleb Spratly saari ja Hiina nõudleb suurt osa Lõuna-Hiina merest. Erinevalt Vietnamist ja Filipiinidest on Malaisia tavaliselt vältinud konflikti Hiinaga. Kui Hiina rannavalve hakkas 2015. aastal sekkuma Malaisia vetes, muutus Malaisia Hiina suhtes avalikult kriitiliseks. Brunei ja Malaisia lõpetasid 2009. aastal territoriaalvaidluse Limbangi üle ning kohustusid lahendama järelejäänud merepiirivaidlused. Filipiinidel on külmutatud nõue endise Briti Põhja-Borneo (praegu Sabah) territooriumile. Maa juurdeloomine (mere täitmine) Singapuris tekitab pingeid ja Indoneesiaga on mõned väikesed mere- ja maapiiritülid.

Malaisia on osalenud mitmes ÜRO rahuvalvemissioonis näiteks ONUC (Kongo), UNIIMOG (Iraan–Iraak), United Nations Transition Assistance Group (Namiibia), United Nations Protection Force (Bosnia ja Hertsegoviina), UNOSOM II (Somaalia), UNMIT (Ida-Timor) ja UNIFIL (Liibanon).

#### Karistuspoliitika

Traditsiooniliselt oli Malaisias surmanuhtlus ette nähtud teatud raskete kuritegude eest, sealhulgas mõrv, terrorism, tulirelvadega seotud kuriteod, narkootikumide salakaubavedu ja inimrööv. Enne 2023. aastat oli surmanuhtluse mõistmine mõnede kuritegude, näiteks teatud mõrvade ja narkokaubanduse puhul, kohustuslik. Alates 2023. aastast kaotati kohustuslik surmanuhtlus: nüüd saab kohus hinnata asjaolusid ja määrata ka eluaegse vangistuse. 

Homoseksuaalsus ja sooline ebakõla on Malaisias keelatud ning nende eest võivad ilmalikud kohtud karistada kuni 20-aastase vabadusekaotuse, rahatrahvi või piitsahoopidega. Karistus "looduse korra vastase lihaliku läbikäimise" eest on sätestatud kriminaalkoodeksi §-ga 377. Praktikas puudutab see eeskätt samasooliste meeste suhteid. Ka mõne osariigi šariaadiseadused kriminaliseerivad samasoolise seksuaalkäitumise moslemite puhul. Karistus on tavaliselt lühem vabadusekaotus, rahatrahv või piitsahoobid. Seadus ei luba šariaadikohtul mõista nii pikki vangistusi kui föderaalkohtul. Sooline ebakõla ei ole föderaaltasandil kriminaliseeritud, kuid mõnes osariigis on šariaadiseadustega keelatud vastassoo riiete kandmine. Seda sätet saab kasutada transsooliste inimeste vastu.

### Relvajõud

Malaisia kaitsejõud koosnevad kolmest väeliigist: maaväest, mereväest ja õhuväest. Väeliikide juured ulatuvad Briti abivägedeni; maavägi loodi 1915. aastal. Sõjaväeteenistus on vabatahtlik kõigile üle 18-aastastele. Alates 1971. aastast on Malaisia korraldanud sõjaväeõppusi ja ametlikke julgeolekupoliitilisi konsultatsioone Suurbritannia, Austraalia, Uus-Meremaa ja Singapuriga. Samuti on Malaisia korraldanud ühiseid sõjaväeõppusi Brunei, Hiina, Indoneesia ja Ameerika Ühendriikidega.
Malaisia, Filipiinid, Tai ja Vietnam korraldavad ühiseid õppusi merepiiride valvamiseks ning ebaseadusliku sisserände, piraatluse ja salakaubaveo tõkestamiseks. Malaisia püüab takistada vägivaldsete äärmuslaste sisenemist riiki Filipiinide lõunaosa ja Tai lõunaosa moslemialadelt.

### Kodakondsus

Malaisia kodakondsust ei anta automaatselt kõigile Malaisias sündinutele, küll aga kõigile väljaspool Malaisiat sündivatele kahe Malaisia kodaniku lastele. Topeltkodakondsus ei ole lubatud. Sabahi ja Sarawaki osariigil on kodakondsuse andmiseks omaette ja rangemad kriteeriumid.

### Haldusjaotus

Halduslikult on Malaisia 13 osariigist (Lääne-Malaisias *Negeri*, Ida-Malaisias *Wilayah*) ja kolmest liidualast (*Wilayah Persekutuan*) koosnev liitriik. 11 osariiki ja kaks liiduala on Lääne-Malaisias Malaka poolsaarel ning ülejäänud kaks osariiki ja üks liiduala Ida-Malaisias Kalimantani saarel.

Lääne-Malaisias (Malaka poolsaarel) asuvad Johori osariik, Kedahi osariik, Kelantani osariik, Melaka osariik, Negeri Sembilani osariik, Pahangi osariik, Peraki osariik, Perlise osariik, Pulau Pinangi osariik, Selangori osariik, Terengganu osariik, Kuala Lumpur ja Putrajaya. Ida-Malaisias (Kalimantani saarel) asuvad Sabahi osariik ja Sarawaki osariik ning Kalimantani lähedal väikestel saartel asub Labuani liiduala.

Lääne-Malaisias jagunevad osariigid üldjuhul ringkondadeks (malai *daerah*) ja ringkonnad mukimiteks. Osas osariikidest on ringkondade ja mukimite vaheline haldusjaotuse tasandil allringkonnad (malai *daerah kecil*). Perlis jaguneb otse mukimiteks. Kelantan jaguneb kolooniateks (malai *jajahan*), kolooniad ringkondadeks ja ringkonnad mukimiteks. Koloonia ja ringkonna vahel võib olla vahepealse tasandi haldusüksus allkoloonia (malai *jajahan kecil).

Ida-Malaisias on osariigid jagatud [[Jaotis (Malaisia)|jaotisteks]] (malai *bahagian*), mis omakorda jagunevad ringkondadeks ja allringkondadeks. Mukimeid ei ole.

Kuala Lumpuri liiduala jaguneb mukimiteks. Purajaya liiduala jaguneb [[piirkond (Putrajaya)|piirkondadeks]] (malai *presint*).



===Kohalik haldus===
Kohalik haldus ei põhine kohalikul omavalitsusel ja on lahus haldusjaotusest. Osariik delegeerib osa ülesandeid näiteks linnanõukogudele (*majlis bandaraya*, *City Council*), munitsipaalnõukogudele (*majlis perbandaran*, *Municipal Council*) ja ringkonnanõukogudele (*majlis daerah*, *District Council*). Linnanõukogusid on kokku 11, vallanõukogusid 33 ja ringkonnanõukogusid 97. Tuleb ette föderaalvõimude sekkumist kohalike võimude asjadesse.

== Majandus ==



Malaisia on [[avatud turumajandus]]ega [[uustööstusmaa]]. Riigi roll majanduse juhtimises on oluline, kuid see on vähenemas. Riik juhib majandust peamiselt [[makromajanduslik planeerimine|makromajandusliku planeerimise]] kaudu.
Malaisia on Kagu-Aasia suuruselt kolmas majandus pärast suurema rahvaarvuga riike Indoneesiat ja Taid ning hinnangulise [[ostujõu pariteet|ostujõu pariteedi]] alusel ([[sisemajanduse kogutoodang ostujõu pariteedi alusel]]) 2014. aasta andmetel maailmas suuruselt 29. majandus. Ka 2024. aasta andmetel oli ta selle näitaja poolest 29. kohal; Kagu-Aasia riikide seas olid eespool Indoneesia, Tai ja Vietnam. Ajavahemikus 2000–2014 kasvas Malaisia [[sisemajanduse kogutoodang]] keskmiselt 4,7% aastas (vt [[aastane majanduskasv]]). 2025. aastal kasvas sisemajanduse kogutoodang 5,2%. See on kiiresti arenevale riigile omane näitaja. Ajavahemikul 1998–2014 oli [[töötuse määr]] keskmiselt 3,3%. Detsembris 2025 oli see 2,9%.

Suurel osa 19. ja 20. sajandist oli [[tina]] kaevandamine Malaisia ala peamine majandusharu, mis tõi eksporditulu ja andis inimestele tööd. Tina kaevandamine tõi kaasa linnade kujunemise ning tina transportimise ja töötlemise kui majandusharud. Briti võimu ajal julgustati ka hiinlasi ja indialasi tulema Malaisia alale tööle. Hiinlased tulid peamiselt tinakaevandustesse Malaka poolsaarel. Mõnel pool asutasid nad kauplusi ja käsitöötööstusi. Indialased toodi kautšukiistandustesse peamiselt Malaka poolsaare idaosas. Nad moodustasid istanduste töötajate ja teenistujate enamuse. Koloniaalne tööjõupoliitika muutis Malaisia ala etnilist koostist. Malailased jäid enamasti maaomanikeks ja sultaniriikide valitsejateks, nad tegelesid peamiselt põllumajandusega ja elasid maal. Hiinlased olid algul töölised. Nad tegelesid kaubandusega ja koondusid linnadesse. Indialased olid algul töölised. Nad töötasid muu hulgas istandustes ja avalikus sektoris. See mõjutas eri rühmade haridustaset, ettevõtlusvõimalusi ja varade kogunemist erinevalt. 

1970ndatel algas Malaisias üleminek mäendusele ja põllumajandusele tuginevalt majanduselt mitmekesisemale majandusstruktuurile. [[Industrialiseerimine|Industrialiseerimisele]] pandi alus juba pärast iseseisvumist, kui riik hakkas arendama tööstust, et majandus ei sõltuks ainult põllumajandusest ja loodusvaradest. Eesmärk oli luua uusi töökohti, suurendada majanduskasvu ja tugevdada riigi sõltumatust. Võrdluseks: Jaapan alustas industrialiseerimist kohe pärast Teist maailmasõda, samasugune areng toimus Hongkongis, Singapuris, Taiwanis ja Lõuna-Koreas 1960ndate keskpaigas. Alates 1980ndate keskpaigast toimus kiire ekspordile suunatud industrialiseerimine Indoneesias, Malaisias ja Tais; neid on nimetatud teise põlvkonna [[majandustiiger|majandustiigriteks]].

Malaisia rajas rasketööstuse, sealhulgas terasetehased, laevatehased, tsemendivabrikud ja masinaehituse. Rasketööstuse areng hoogustus eriti 1980ndatel, mil valitsus panustas rohkem taristu ja tootmisvõimsuse arendamisse. 1980ndate ja 1990ndate Malaisiat iseloomustas kiire ekspordile suunatud industrialiseerimine, linnastumine ja ulatuslik taristu arendamine. 1980ndate algusest kuni 1990ndate keskpaigani kasvas Malaisia sisemajanduse kogutoodang peaaegu 8% aastas. 1990ndatel kasvas majandus hüppeliselt. Peaminister [[Mohamed Mahathir]] tugevdas majanduspoliitikat, mis suurendas malailaste omandit, ning katsetas nii erastamise kui ka natsionaliseerimise perioodidega. Ta tegi ulatuslikke majandusreforme ning arendas industrialiseerimist ja taristut, mis muutis Malaisia majandust ja rahvusvahelist kuvandit. Tema valitsemisajal sai Malaisiast üks teise laine [[Aasia tiigrid|Aasia tiigritest]].

1997. aasta [[Aasia kriis]] tabas Kagu-Aasiat rängalt: valuutad odavnesid järsult, ettevõtted läksid pankrotti, tööpuudus kasvas ning majanduskasv peatus või muutus negatiivseks. Malaisiat tabas kriis rängalt: pangad ja ettevõtted sattusid raskustesse, [[Malaisia ringgit]] langes ning investeeringud vähenesid rahvusvahelise kapitali lahkumise tõttu.
Malaisia loobus [[Rahvusvaheline Valuutafond|Rahvusvahelise Valuutafondi]] (IMF) laenust, millega oleks kaasnenud kohustus teha IMFi järelevalve all teatud reforme (näiteks eelarvekärped, finantssektori reformid ja intressimäärade tõstmine), sest riik ei soovinud alluda IMF-i otsesele järelevalvele ega laenutingimustele. Küll aga rakendas ta mitmeid sarnaseid meetmeid, nagu IMF naaberriikides ette nägi (näiteks finantssüsteemi korrastamine), ning kehtestas ka oma erimeetmeid, eeskätt kapitali liikumise piiranguid. Valitsus devalveeris kontrollitult ringgiti ja käivitas riigisektori toetusprogramme, mis stabiliseerisid turgu. Mõned tähtsad ettevõtted riigistati või valitsus suurendas oma osalust neis, et tagada stabiilsus ja usaldus majanduses. Riigi kontrolli alla läksid näiteks pank [[CIMB Group]] ja autotootja [[Proton Holdings]]. Selle tulemusena stabiliseeriti pangad ja rahaturg, toetati autotööstust ning säilitati töökohti. Taastumine oli Malaisias kiirem kui paljudes naaberriikides, näiteks Indoneesias, Tais ja Filipiinidel. Tänu valitsuse sekkumisele, investeerimisriskide vähendamisele ja maailma majanduskonjunktuuri paranemisele pöördus majanduskasv suhteliselt kiiresti taas positiivseks. Malaisia kehtestas 2015. aastal ühe viimasena industrialiseerunud riikidest [[käibemaks]]u.


Malaisias on rikkalikult loodusvarasid, sealhulgas viljakat maad, metsa ja maavarasid. Oluliste ekspordiartiklite seas on [[toornafta]], [[maagaas]] ja keemiatooted. Malaisia on üks maailma suuremaid [[palmiõli]] ja [[kummi]] eksportijaid. Suurem osa põllumajanduse kasvust tuleb [[õlipalm]]i, [[brasiilia kautšukipuu|kautšukipuu]], [[kookospalm]]i, [[must pipar|pipra]] ja [[harilik ananass|ananass]]i kasvatamisest. Ka riisikasvatus on oluline. Riis on paljude malaislaste põhitoiduaine ja oluline toidukultuur. Riisikasvatus annab tööd paljudele inimestele, eriti maal. Osa riisist võib ka ekspordiks minna. Tänapäevalgi on tinal ekspordis ja tööstuses märkimisväärne osa.

Malaisias on umbes 200 [[tööstuspark]]i. Riik on üks juhtivaid [[elektroonikakomponent]]ide, [[päikesepaneel]]ide ja infotehnoloogia eksportijaid. Malaisia on telekommunikatsiooni arengu poolest Kagu-Aasias Singapuri järel teisel kohal. Seal on ka kasvav [[kaitsetööstus]] ja oma kosmoseprogramm.

Malaisia [[majanduskasv]]ule on oluliselt kaasa aidanud tööealiste inimeste arvu kiire kasv, ulatuslik [[säästmine]] ja [[investeerimine]], hea ligipääs välisturgudele ja -kapitalile, suur tööstustoodete (sealhulgas elektroonikakomponentide) nõudlus maailmaturul ning ühised jõupingutused majanduskasvu nimel. Malaisia [[majanduspoliitika]] eesmärk on olnud [[riigieelarve ülejääk]] või [[riigieelarve tasakaal|tasakaal]], stabiilsed [[reaalintressimäär]]ad ja madal [[inflatsioon]]. [[Otseinvesteering]]ute ligimeelitamiseks on Malaisia loonud [[vabakaubandustsoon]]e, [[vabasadam]]aid ja [[erimajandustsoon]]e.

Malaisial on maailma suurim islami pangandus- ja finantssektor ja suurim naiste osakaal selles valdkonnas. On olemas ka tavaline pangandus. [[Islami pangandus]] järgib Koraani intressikeeldu ja pakub intressiga laenude asemel teistsuguseid finantstooteid. 

Etniliste rühmade vahel on majanduslikke vahesid. [[Malaisia hiinlased|Malaisia hiinlastel]] on keskmine leibkonna sissetulek olnud kõige suurem, järgnevad [[Malaisia indialased]], [[malailased]] ja teised [[bumiputrad]]. Bumiputratele suunatud vaesuse vähendamise meetmed on aja jooksul majanduslikke vahesid vähendanud. 2000. aastal moodustasid Malaisia hiinlased kolmandiku elanikkonnast, kuid neile kuulus hinnanguliselt 70% turuväärtusega varast – suurem osa näiteks börsiettevõtete aktsiatest, erakapitalist ja äriettevõtetest. Paljud hiinlased on osa Kagu-Aasia [[bambusvõrgustik]]ust – mitteametlikust ärivõrgustikust, mis põhineb *guanxi* põhimõttel.

=== Majanduse põhinäitajad===



=== Energeetika ===

Malaisial on arenenud elektrivõrk. Elektri kättesaadavus on peaaegu üldine. Suurem osa energiavarustusest põhineb riigi oma fossiilsetel energiaallikatel, eelkõige maagaasil ja vähemal määral naftal ja söel. Kasutatakse ka hüdroenergiat. On ehitatud gaasitorustik [[Terengganu]]s asuvatest gaasiterminalidest lääneranniku suurtesse linnadesse. 

=== Transport ja taristu ===



Peaaegu kogu elanikkonnal on ligipääs puhtale joogiveele.

Malaisias on üks Aasia arenenumaid teedevõrke. Selle kogupikkus on üle 144 400 km. Föderaalteede kogupikkus on umbes 50 000 km. Enamik neist on kaetud asfalt- või kruusakattega. Enamik teid on kahe sõidurajaga. Malaisias on üle 1800 km kiirteid. Malaka poolsaare läänerannikul kulgev lõik ühendab suurlinnu Kuala Lumpurit, George Towni ja Johor Bahrut. See kiirtee on osa Aasia kiirteede võrgustikust ning kulgeb edasi Tai ja Singapuri suunas. Ida-Malaisia teedevõrk on vähem arenenud.

Malaisial on [[vasakpoolne liiklus]] sest ajast, kui Briti koloniaalvõim selle kehtestas. 

Raudteevõrku haldab riik. 2014. aastal oli selle kogupikkus üle 1800 km, millest 767 km olid elektrifitseeritud kahe rööpmepaariga teed. Raudteevõrk katab suurema osa Malaka poolsaarest ja on ühendatud Tai raudteevõrguga. Ida-Malaisias on raudtee ainult Sabahi osariigis. Mõnes linnas, sealhulgas Kuala Lumpuris, on linnaraudtee, mis vähendab maanteeliikluse koormus.

2013. aastal oli Malaisias 114 lennujaama, millest 39 oli kõvakattega. Riiklik lennufirma on [[Malaysia Airlines]]. Malaisia suurim ja tihedaima liiklusega lennujaam on [[Kuala Lumpuri rahvusvaheline lennujaam]] [[Sepang]]is, kus 2014. aastal teenindati üle 48,9 miljoni reisija, neist üle 25,4 miljoni rahvusvahelist. Teiste suurte lennujaamade seas on [[Kota Kinabalu rahvusvaheline lennujaam]] ja [[Pinangi rahvusvaheline lennujaam]], kus 2013. aastal teenindati vastavalt 6,9 ja 5,4 miljonit reisijat.

[[Malaka väin]] on üks maailma tähtsamaid laevateid. Riigi kaks suuremat [[kaubasadam]]at, [[Klangi sadam]] Selangori osariigis ja [[Tanjung Pelepas]] Johori osariigis, olid 2013. aastal maailma 20 tihedama liiklusega sadama hulgas. Need sadamad on Aasia lõunaosa kõige tihedama liiklusega sadamad [[Singapuri sadam]]a järel.

==Haridus==

Malaisias on haridussüsteem sotsiaalse võrdsuse huvides tugevalt riiklikult rahastatud. Sotsiaalset võrdsust peab riik oluliseks rahvusliku integratsiooni ja poliitilise stabiilsuse huvides. Enamik üldhariduskoole on riigikoolid, õpetajate palgad maksab riik, õppekavad ja eksamid on üleriiklikult kehtestatud ning õppemaks riigikoolides on väga madal või puudub. Riik pakub stipendiume, õppelaene ja toetusi, rahastab maakoole ja internaate, pakub tasuta või subsideeritud õpikuid ning kasutab eriprogramme bumiputrate kõrgkooli pääsemiseks. Eesmärk on vähendada maa ja linna vahelisi erinevusi, parandada vähemkindlustatud perede laste haridusvõimalusi ja tasakaalustada etniliste rühmade hariduslikke erinevusi. Malaisia hariduspoliitika on olnud seotud näiteks [[uus majanduspoliitika (Malaisia)|uue majanduspoliitikaga]], mille siht oli vähendada eri rühmade vahelist majanduslikku ja hariduslikku ebavõrdsust.

Peaaegu kogu täiskasvanud elanikkond oskab lugeda ja kirjutada. [[Kirjaoskuse määr]] on üle 94%. Haridussüsteem koosneb vabatahtlikust eelkoolist, millele järgneb kuueaastane kohustuslik algkool (vanuses 7–12) ja viieaastane vabatahtlik kool, mis jaguneb kaheaastaseks madalamaks astmeks (põhikool, 13–14) ja kolmeaastaseks kõrgemaks astmeks (keskkool, 15–17). Keskkoolis võib valida akadeemilise või kutseõppe suuna ning keskkooli lõpus on riiklik eksam. Kuigi keskkool on vabatahtlik, läbib selle väga suur osa noori. Keskkooli lõpetamine on ühiskondlik norm, ilma selleta on raske töökohta leida.

Algkool jaguneb riiklikeks algkoolideks (*Sekolah Kebangsaan*), kus õpetatakse malai keeles, ja vähemuskeelseteks koolideks (*Sekolah Jenis Kebangsaan*), kus õpetatakse hiina või tamili keeles.

Pärast keskkooli on võimalik läbida üheaastane ülikooliks ettevalmistav programm. Selle läbimine on mõnes ülikooli ja mõne eriala puhul kohustuslik või väga soovitatav. Seal on bumiputratel kvoot. Umbes 90% programmi läbijatest on bumiputrad. Alternatiiv on kaheaastane kõrgema kooliastme programm, mis annab tunnistuse [[STPM]] ([[Sijil Tinggi Persekolahan Malaysia]]).

2013. aastal oli Malaisias 20 riiklikku ülikooli, 37 eraülikooli, 20 eraülikoolikolledžit, 7 välisülikoolidega seotud õppeasutust ja 414 erakõrgkooli.

Riiklikes ülikoolides katab enamiku kulusid riik, õppemaks on suhteliselt madal ning kehtivad bumiputrate kvoodid. Nende seas on [[Universiti Malaya]] ja [[Universiti Kebangsaan Malaysia]]. Eraülikoolid määravad ise õppemaksu ja õppekava ning saavad riigilt piiratud toetust või litsentsi. Eraülikoolikolledžid pakuvad sageli koostöös riiklike või välisülikoolidega bakalaureuse- ja mõnikord magistriõppe programme. Välisülikoolidega seotud õppeasutused pakuvad rahvusvahelisi kraade või diplomiprogramme. Erakõrgkoolid pakuvad kutse-, diplomi- või bakalaureuseprogramme konkreetsetel erialadel (näiteks ärindus, infotehnoloogia, disain). Üliõpilased maksavad õppemaksu.

Vastuvõtul rakendatakse etniliste rühmade kvoodisüsteeme, mis annavad eelise bumiputratele. 2022. aastal olid avalikesse ülikoolidesse sisseastujatest 81,9% bumiputrad.

==Teadus==
Malaisia teaduses ja kõrghariduses on paljud erialad (näiteks inseneriteadus, infotehnoloogia, meditsiin ja majandusteadus) väga kõrgel tasemel, kuid [[akadeemiline vabadus]] on piiratud. Teatud teemadel avaldamist ja õpetamist võidakse tsenseerida. See puudutab eriti etnilisi vastuolude, vaesuse, sotsiaalse ebavõrdsuse ja religiooni uurimist. Valitsus püüab säilitada ühiskondlikku stabiilsust ja rahvuslikku kokkulepet.

==Tervishoid==
Malaisias on tervishoiusüsteem tugevalt riiklikult rahastatud, et saavutada sotsiaalne ebavõrdsuse vähenemine. Riik katab näiteks tervishoiuteenuste osutamise kulud, et kõik inimesed, saaksid tervishoiule võrdse ligipääsu. Seal on avalik tervishoiusüsteem, mis pakub põhiteenuseid, nagu arsti vastuvõtt, retseptide väljakirjutamine ja haiglaravi, väikese omavastutuse tasu eest. Eakad, puudega inimesed ja riigikooli õpilased on omavastutusest vabastatud. Haiglatesse (seadmetesse, spetsialistide palkamisse ja teenuste arendamisse) investeeritakse palju, et teha Malaisia [[terviseturism]]ile atraktiivseks, kuid see suurendab üldist teenuste kvaliteeti ka kohalike jaoks. Enamik välispatsiente tuleb Indoneesiast, väiksemad grupid Indiast, Singapurist, Jaapanist, Austraaliast, Euroopast, USA-st ja Lähis-Idast. Malaisia tervishoiusüsteemi on peetud teenuste kvaliteedi, kättesaadavuse ja efektiivsuse poolest üheks maailma paremaks ja [[ÜRO Arenguprogramm]] on nimetanud selle "eeskujuks teistele arengumaadele". On olemas ka eratervishoiusüsteem, peamiselt linnades, kus avalik sektor on ostnud osa teenusevõimsusest.

==Meedia==



[[Ajakirjandusvabadus]] on piiratud nii juriidiliselt kui ka struktuurselt, see oli eriti piiratud enne 2018. aasta poliitilist pööret. Kehtisid seadused, mis nägid ette väljaannete tegevuslubade iga-aastast pikendamist, nii et riigil oli võimalus luba mitte pikendada, ning võimaldasid kriminaal- või haldusmenetlusi ajakirjanike ja väljaannete vastu, trahve või väljaannete ajutist sulgemist ning teatud teemade (näiteks monarhia, religioon, rahvussuhted) käsitlemise piiranguid. Poliitiliselt tundlikel perioodidel, näiteks enne üldvalimisi, peatas riik mõnikord mõne väljaande tegevuse või tühistas tegevusloa. See võis kahjustada poliitilise konkurentsi võrdsust. Meediaturg oli tugevalt koondunud väheste omanike kätte. Suuremad ajalehed ja telekanalid kuulusid riigiga seotud ettevõtetele või traditsiooniliselt valitsenud parteidega(näiteks [[UMNO]]) seotud kontsernidele. Need olid kas otseselt riigi omandis, riigiga seotud investeerimisfondide või valdusfirmade omandis või kontrollitud riigile kuuluva meediakontserni kaudu. Parteid või nendega seotud ettevõtted olid meediakontsernide osanikud ning juhtkond võis olla poliitiliselt seotud. Avalik-õiguslik ringhääling oli riigi kontrolli all ning reklaamiturg ja litsentsisüsteem tekitasid majandusliku sõltuvuse valitsusest. Nii võis tekkida [[enesetsensuur]] ja kriitiline käsitlus võis olla piiratum. See ei tähendanud tingimata otsest [[tsensuur]]i, kuid meediaturg ei olnud täielikult sõltumatu ja opositsiooni kajastus võis olla tasakaalust väljas. Mõnel suuremal opositsiooniparteil oli oma ajaleht. Need väljaanded olid legaalsed, neid müüdi avalikult ning need konkureerisid riigile või valitsevate parteidega seotud ajalehtedega. 2008. aastal oli Malaisias 72 malai-, inglise-, hiina- või tamilikeelset päevalehte ning 16 ajalehte, mis ilmusid kord nädalas või üle nädala. Ajalehtede suur arv tulenes eelkõige ühiskonna mitmekeelsusest.

Lääne- ja Ida-Malaisial on kummalgi suuresti oma meediaruum. Meediakanalid, ajalehed ja uudistefookus on osalt eraldi, kummaski piirkonnas domineerivad kohalikud teemad, info ei liigu kahe piirkonna vahel alati võrdselt. Ajakirjanike võrgustik ja toimetused paiknevad peamiselt Lääne-Malaisias. Lääne-Malaisia meedia kajastab Ida-Malaisiat harvem, riigi peamised ajalehed ja telekanalid, mis asuvad valdavalt Kuala Lumpuris, keskenduvad rohkem Lääne-Malaisia poliitikale ja majandusele. Ida-Malaisia teemad jõuavad üleriigilisse meediasse harvem, kajastus võib olla episoodiline (näiteks kriiside, loodusõnnetuste või valimiste ajal). Lääne-Malaisia ajakirjanduse silmis on Ida-Malaisia sageli ääreala, vähem keskne ja vähem mõjukas piirkond, pigem ressursiallikas kui poliitilise keskuse osa. Ida-Malaisias asuva [[Sabah]]i osariigi ajakirjandust peetakse vabamaks kui teistes piirkondades, sest paljud seal ilmuvad väiksemad ajalehed, eriti tabloidlehed, ei kuulu riigile ega riigiga seotud kontsernidele ega ole otseselt seotud traditsiooniliselt valitsenud parteidega, nende omanikud on kohalikud või põhinevad erakapitalil. See võimaldab väiksemat omanike poliitilist survet, suuremat paindlikkust kohalike teemade käsitlemisel ja rohkem kriitilist või sõltumatut kajastust regionaalsetes küsimustes.

Riigi omanduses olev avalik-õiguslik ringhääling [[Radio Televisyen Malaysia]] ([[RTM]]) haldab kahte telekanalit ja 34 raadiokanalit (2010ndate algus). Riigi ringhäälingumonopol kaotati 1984. aastal. [[Media Prima]] haldab nelja telekanalit ja kolme raadiokanalit (2010ndate algus). Media Prima on olnud seotud traditsiooniliselt valitsenud parteidega (näiteks [[Rahvarinne (Malaisia)|Rahvarinne]]), kuid on börsil noteeritud. On ka eraõiguslikud teenusepakkujad, kes pakuvad muu hulgas satelliittelevisiooni, kaabeltelevisiooni ja [[IPTV]]-d.

Peaaegu kõigil Malaisia majapidamistel on internetiühendus mobiilseadme või arvuti kaudu. Seetõttu on paljud [[alternatiivmeedia]] kanalid, nagu veebiajalehed ja blogid, saanud väga populaarseks. Riik blokeerib ja filtreerib osa veebisisust. Poliitiliste veebikanalite seas on [[Malaysiakini]], [[New Naratif]] ja [[The Rakyat Post]], teiste tuntumate portaalide seas on [[Siakap Keli]], [[SAYS]], [[OHBULAN!]] ja [[Lobak Merah]].

== Ajalugu ==


[[Anatoomiliselt tänapäevane inimene|Anatoomiliselt tänapäevase inimese]] jäljed Kalimantanil (näiteks [[Niahi koobas]]) ulatuvad umbes 40 000 aasta taha. Etnilised rühmad, kes on arvatud [[negriitod]]e hulka, on Malaisias vanimad teadaolevad [[kütid-korilased]] (*orang asli* esivanemad). [[Austroneesia keeled|Austroneesia keeli]] kõnelevad keraamikat tundvad paiksed põlluharijad ([[malailased|malailaste]] esivanemad) levisid Kalimantanilt Malaka poolsaarele 1600–1000 eKr ja tõrjusid põlisrahvad suurelt jaolt välja (osalt assimileerisid nad).

Malaka väin on sajandeid olnud üks tähtsamaid kaubateid (kõige lühem ja turvalisem meretee) Hiina ja India vahel. Hiina ja India kaupmehed rajasid Malaka poolsaarele sadamaid ja asulaid juba 2. ja 3. sajandil pKr ning aitasid kaasa hinduismi ja budismi levikule seal. Leitud on [[sanskrit]]ikeelseid raidkirju juba 5. või 6. sajandist. Malaka poolsaare põhjaosa kuulus 2.–5. sajandil [[Langkasuka]] kuningriigile. Poolsaare lõunaosa valitses 7.–13. sajandil hinduistlik [[Srivijaya]] kuningriik. Pärast Srivijaya langust oli enamik tänapäeva Malaisia alast [[Majapahit]]i kuningriigi mõjusfääris. Malaisia sattus islami mõju alla alates 14. sajandist. 15. sajandi alguses rajas [[Parameswara]] (hiljem [[Iskandar Shah]]) Malaka väina äärde looduslikult kaitstud sadama juurde kaubalaevade peatuspaika kaubandus- ja võimukeskuse [[Melaka]], millest kujunes islamiriik [[Melaka sultanaat]], sest ta pöördus islamisse. Melakat peetakse esimeseks sõltumatuks riigiks Malaka poolsaarel. Sel riigil oli oluline roll islami levikus Kagu-Aasias. 15. sajandil kuulus suurem osa tänapäeva Malaisia alast selle koosseisu. 

=== Eurooplaste kolonisatsioon===



16. sajandil oli Malaka väin peamine meretee India ookeani ja Lõuna-Hiina mere vahel. Selle kaudu liikus suur osa kaubandusest Indoneesia vürtsisaarte ([[nelk]], [[muskaat]], [[kaneel]]), Indiast ja Sri Lankalt, Hiina ning Lähis-Ida ja Euroopa vahel. Melaka oli üks tähtsamaid kaubanduskeskusi Kagu-Aasias, mis kontrollis Malaka väina. Melaka kaudu sai kontrollis praktiliselt kogu piirkonna merekaubandust. Sinna sai rajada kindluse ja sõjalise tugipunkti ning laod kaupade kogumiseks ja ümberlaadimiseks. Samuti sai koguda makse mööduvatelt laevadelt ja tõrjuda konkurente. Portugallased tahtsid mööda pääseda araabia ja Veneetsia kaupmeeste vahendusest Euroopas. 1511. aastal, Portugali merelise laienemise kõrgajal, vallutas Portugali India kuberner [[Afonso de Albuquerque]] Melaka. Selle vallutusega sai Portugal enda kätte olulise lüli vürtsikaubanduse võrgustikus. 1641. aastal vallutasid Melaka portugallastelt hollandlased, täpsemalt [[Vereenigde Oostindische Compagnie]]. See oli riigi toetatud kaubanduskompanii, mille eesmärk oli murda Portugali monopol Aasia kaubanduses. Melaka ülevõtmine andis hollandlastele kontrolli Malaka väina üle ja nõrgestas Portugali positsiooni. Nii portugallased kui ka hollandlased soovisid rajada Melakasse oma vürtsikaubanduse baasi.

Brittide mõju Malaka poolsaarel sai alguse 1786. aastal, kui [[Kedahi sultan]] loovutas Penangi saare ([[Pinangi saar]]e) [[Briti Ida-India Kompanii]]le, lootes vastutasuks saada brittidelt sõjalist kaitset Siiami ja teiste ohtude vastu. Briti Ida-India Kompanii soovis piirkonnas püsivat tugipunkti, et kaitsta oma kaubateid, konkureerida hollandlastega ja varustada laevu India–Hiina kaubateel. Malaka väina põhjaosas asuv Penang sobis asendi poolest hästi sadamaks ja kaubandusjaamaks. Sellest sai esimene alaline Briti tugipunkt praeguse Malaisia alal. 1819. aastal sõlmis Briti Ida-India Kompanii ametnik [[Stamford Raffles]] lepingu [[Johori sultan]]iga, millega britid said õiguse rajada [[Singapuri saar]]ele püsiv kaubanduspunkt. Raffles tegigi seda. Singapur asus väga strateegilises kohas Malaka väina lõunaosas. See võimaldas piirkonnas brittidel hollandlastega konkureerida ja murda Hollandi mõju. Raffle kujundas Singapurist kiiresti vabakaubasadama, mis hakkas ruttu meelitama kaupmehi Hiinast, Indiast ja Kagu-Aasiast.

Singapur kasvas mõne aastaga väikesest kalurikülast üheks tähtsamaks sadamaks Aasias ning sellest sai Briti mõjuvõimu keskne tugipunkt praeguse Singapuri ja Malaisia alal. 1824. aastal sõlmiti Inglise-Hollandi leping, millega jagati Kagu-Aasia omavahel mõjusfäärideks, et lõpetada omavaheline rivaalitsemine. Holland loovutas brittidele Melaka ning britid loobusid nõudlemast Sumatrat. Malaka poolsaar ja Singapuri ala jäid Briti mõjusfääri, Indoneesia saarestik Hollandi mõjusfääri. See kinnistas Suurbritannia kontrolli Malaka poolsaarel, kindlustas Singapuri tulevase arengu ja pani aluse hilisemale koloniaalpiirile, millest kujunesid Malaisia ja Indoneesia. 1826. aastal moodustati Briti Ida-India Kompanii haldusalas koloonia [[Straits Settlements]], kuhu kuulusid Penang, Melaka ja Singapur. See lihtsustas haldust, tugevdas kontrolli Malaka väina üle ning võimaldas kaitsta ja arendada kaubandust Hiina ja India suunal ning konkureerida piirkonnas hollandlastega. 1867. aastal sai Straits Settlements [[kroonikoloonia]]ks ehk läks Suurbritannia otsesesse alluvusse. 1907. aastal liideti Straits Settlementsiga [[Labuan]], mis oli saanud Briti kolooniaks 1846. 

Malaka poolsaare sultanaadid allutati 19. sajandi teise poolel samm-sammult Suurbritannia poliitilisele kontrollile. Algul kaubanduse ja julgeoleku ettekäändel (eriti tina- ja hiljem kummikaubanduse tõttu) surus Suurbritannia neile peale lepingud, millega sultan jäi ametlikult valitsejaks, kuid pidi vastu võtma Briti esindaja ehk nõuniku (*Resident* või *Advisor*) ning järgima riigi halduses ja rahanduses tema nõuandeid. Neist said sisuliselt Briti [[protektoraat|protektoraadid]]. Sellega kindlustas Suurbritannia tina- ja kummitootmise stabiilsust, vältis kulukat otsest annekteerimist ja säilitas kohalike valitsejate kaudu poliitilise stabiilsuse. 1896. aastal koondati osa neist sultanaatidest [[Födereeritud Malai Riigid|Födereeritud Malai Riikideks]]. Need olid [[Peraki osariik|Perak]], [[Selangor]], [[Negeri Sembilan]] ja [[Pahang]]. [[Johor]] Malaka poolsaare lõunaosas jäi sealt välja. Sellega tahtsid britid muuta haldust tõhusamaks, koordineerida majandust (eriti tina- ja hiljem kummitootmist) ja tugevdada keskset kontrolli. Föderatsiooni juhtis Briti kõrge komissar ja tegelik võim koondus Briti administratsiooni kätte, kuid sultanid jäid formaalselt troonile. 1909. aasta Inglise-Siiami lepinguga loovutas [[Siiam]] brittidele malai riigid [[Kedah]]i, [[Kelantan]]i, [[Terengganu]] ja [[Perlis]]e. Need liideti [[Födereerimata Malai riigid|födereerimata Malai riikideks]]. Neil säilis oma sultan, neile ei moodustatud ühist keskvalitsust, kuid neist said Briti protektoraadid, mis pidid järgima Briti nõuniku soovitusi.

Briti koloniaalperioodil kujunes Malai poolsaarest oluline toorainetootja. See tõi brittidele suuri kasumeid. Malaka poolsaar oli 19. sajandi lõpus maailma suurim [[tina]]tootja. 20. sajandi alguses sai strateegiline tooraine [[kummi]]st ([[kautšuk]]ist), eriti autotööstusele. Kolmas oluline ekspordiartikkel oli [[troopiline puit]]. Piirkonda toodi palju Hiina ja India tööjõudu. Rajati istandusi ja kaevandusi. Majandus suunati tugevalt ekspordile.

Malaka poolsaar ja Kalimantan käisid kuni 19. sajandi lõpuni kumbki oma rada. 1841. aastal sai [[Sarawak]]i tegelikuks valitsejaks Briti päritolu seikleja ja ettevõtja [[James Brooke]]. Piirkonnas oli puhkenud mäss [[Brunei sultan]]i võimu vastu. James Brooke saabus oma laevaga Kalimantanile ja aitas mässu maha suruda. Tänutäheks sai ta 1841. aastal Sarawaki kuberneri staatuse. 1842. aastal kinnitas [[Brunei sultan]] tema tiitli ja võimu [[Sarawaki radža]]na. [[Brooke'i dünastia]] (hiljem [[Charles Brooke]] ja [[Charles Vyner Brooke]]) valitses peaaegu iseseisvat radžariiki "valgete radžadena" kuni 1946. aastani. Neil oli oma haldus, seadused ja sõjavägi. Kuigi Suurbritannia kaitses ja toetas Sarawakki diplomaatiliselt, ei olnud see Briti riigi osa. Aastal 1946 otsustas Charles Vyner Brooke loovutada Sarawaki kroonikolooniaks. Jaapani okupatsioon oli Sarawaki majandust ja taristut tugevalt kahjustanud. Riik oli rahaliselt kurnatud ja ülesehitamine nõudis suuri investeeringuid, mida Brooke’i dünastial ei olnud võimalik katta. Oli ilmne, et moderniseerimine, taristu taastamine ja julgeoleku tagamine ületavad dünastia võimekuse. Radžal ei olnud poliitilist toetust ja ta ei olnud kuigi aktiivne valitseja. Tal ei olnud ka järglast, kes oleks tahtnud riiki edasi valitseda. Suurbritannia soovis tugevdada kontrolli Kalimantani põhjaosa üle, et tagada piirkonna stabiilsus ja kaitsta majanduslikke huve. Kroonikoloonia oli Suurbritannia jaoks halduslikult lihtsam ja strateegiliselt kindlam lahendus. Osa sarawaklastest oli kroonikolooniaks muutmise vastu. 1940ndate lõpus toimus isegi kolonialismivastane vastupanuliikumine.

[[Briti Põhja-Borneo]] oli ala, mis võeti 1877. ja 1878. aastal üle [[Brunei sultanaat|Brunei sultanaadilt]] ja [[Sulu sultanaat|Sulu sultanaadilt]]. 1877 sõlmiti rendi- ja haldusleping Bruneiga, 1878 Suluga. Territooriumi valitsemisõigus anti Briti ettevõtjatele, kuid suveräänsus jäi juriidiliselt mõneti vaieldavaks, eriti Sulu puhul. Territooriumi hakkas haldama [[British North Borneo Company]], mis sai 1881. aastal Briti kroonilt ametliku harta. Ettevõte kogus makse, rajas haldussüsteemi, arendas kaubandust ja istandusi ning pidas korrakaitsejõude. 1946. aastal sai sellest kroonikoloonia. Jaapani okupatsioon oli ala tugevasti kahjustanud ja eraettevõte ei suutnud seda tõhusalt taastada.

Briti võimu ajal julgustati ka hiinlasi ja indialasi tulema Malaisia alale tööle. Hiinlased tulid peamiselt tinakaevandustesse Malaka poolsaarel. Mõnel pool asutasid nad kauplusi ja käsitöötööstusi. Indialased toodi kautšukiistandustesse peamiselt Malaka poolsaare idaosas. Nad moodustasid istanduste töötajate ja teenistujate enamuse. Koloniaalne tööjõupoliitika muutis Malaisia ala etnilist koostist. Malailased jäid enamasti maaomanikeks ja sultaniriikide valitsejateks, hiinlased ja indialased olid töölised. See kujundas tulevase poliitilise ja majandusliku hierarhia ja on hilisemate sotsiaalsete pingete ja rassirahutuste oluline taust. Uus majanduspoliitika 1970ndatel püüdis neid lõhesid vähendada, andes [[bumiputrad|bumiputratele]], kes olid eelkõige hiinlastest vaesemad, majanduslikku eelispositsiooni.

[[Teine maailmasõda|Teise maailmasõja]] [[Sõda Vaiksel ookeanil|Vaikse ookeani sõja]] käigus tungis [[Jaapan]] Malaka poolsaarele, Põhja-Borneosse, Sarawakisse ja Singapuri. Malaka poolsaar vallutati 1941–1942, teised piirkonnad 1942. Jaapani okupatsioon kestis 1945. aastani, mil sõda lõppes ja britid piirkonna tagasi võtsid. Jaapani okupatsiooni ajal kaubandus, tootmine ja põllumajandus langesid. Raha ja kaupade puudus tekitas toidupuudust ja inflatsiooni. Tavainimesed kaotasid sissetulekuallikad ja elu halvenes kiiresti. Jaapani võimud rakendasid kohalikke inimesi sunniviisiliselt tööle kindluste, sõjaväebaaside ja lahingupunktide ehitustel, vägede liikumise ja varustuse transpordi jaoks vajalike maanteede ja raudteede ehitustel ning sõjatehnika tootmisel või transportimisel. Tööpäevad olid pikad ja töötajad ei saanud piisavat tasu, toitu ega kaitset. Neid, kes osutasid vastupanu või keda kahtlustati poolehoius kommunistidele või liitlastele, vangistati või tapeti. Hiinlasi ja teisi vähemusi karistati sageli rängalt, sest eriti hiinlaste seas olid paljud seotud kommunistliku vastupanuliikumistega. Sel perioodil kasvasid rahvusrühmade vahelised pinged ja ärkasid rahvuslikud tunded.

Pärast sõda soovis Suurbritannia lihtsustada Malaia alade valitsemist, tugevdada keskset haldust ja luua ühtsem kodakondsussüsteem. 1946. aastal loodi [[Malaia Liit]] (*Malayan Union*), mis hõlmas kõiki Briti alasid Malaias peale Singapuri. Sellesse kuulusid endised [[Födereeritud Malai Riigid|Födereeritud Malai Riikide]] osariigid, endised [[födereerimata Malai riigid]] ja varem eraldi hallatud Straits Settlementsi alad Malaias (Melaka ja Penang). Singapurist sai eraldi kroonikoloonia. Singapuris oli hiinlaste selge enamus, Malaka poolsaarel aga püüti säilitada malailaste poliitilist juhtrolli. Kui Singapur oleks võetud Malaia Liitu, oleks hiinlastel olnud uues riigis suur osakaal, mis oleks teravdanud malailaste hirme oma poliitilise positsiooni nõrgenemise pärast. Singapur oli piirkonna tähtsaim sadam ja kaubanduskeskus, mida britid eelistasid hoida kroonikolooniana, et säilitada otsene kontroll sadama ja finantssüsteemi üle ning vältida selle sidumist Malaka poolsaare sisepoliitikaga. Singapur oli ka tähtis sõjaline tugipunkt. Malaia Liit koondas võimu Briti kuberneri kätte ja muutis malai sultanid sisuliselt tseremoniaalseteks valitsejateks. See tekitas malailastes pahameelt, sest sultanid olid malailaste poliitilise ja religioosse identiteedi keskmes ning nende autoriteedi nõrgestamist tajuti rahvusliku alandusena. Malai eliit ja sultanid ise olid selle reformi vastu. Malaia Liidu kava andis suhteliselt kergesti kodakondsuse mittemalailastele (eriti hiinlastele ja indiaanlastele), kes moodustasid suure osa linnarahvastikust. Hiinlased olid majanduslikult edukad ja potentsiaalselt ka poliitiliselt mõjuvõimsad. Malailased kartsid, et nad jäävad poliitiliselt vähemusse ja nende "põlisrahva" eristaatus kaob. See küsimus oli nende vastuseisus keskne. 1946. aastal loodi [[Ühinenud Malai Rahvusorganisatsioon]] ([[UMNO]]), mis koondas malailaste vastupanu. See oli malailaste esimene massiline rahvuslik liikumine.

Britid mõistsid kiiresti, et Malaia Liitu ei saa ilma pideva konfliktita hallata, kui malailaste rahulolematust eirata. Malaia Liit saadeti 1948. aastal laiali ning see asendati [[Malaia Föderatsioon]]iga, mis taastas kohalike valitsejate võimu Briti kaitse all, karmistas kodakondsuse tingimusi ja rõhutas malailaste erilist poliitilist rolli. See kompromiss rahustas malailasi, vähendas pingeid ja võimaldas keskenduda poliitilise struktuuri stabiliseerimisele. See lõi ka aluse hilisemale iseseisvusele.

Peamiselt hiina päritolu mässulised, keda juhtis [[Malaia Kommunistlik Partei]], alustasid 1948. aastal sissirünnakuid Briti vägede ja võimude vastu, et sundida Briti koloniaalvõim Malaiast lahkuma ja kehtestada kommunistide võim. Rünnati Briti patrulle, kes valvasid teid ja raudteid, otsisid sisside rühmi ja tagasid tsiviilelanike turvalisust, ja Briti eelposte, häiriti transporti ja kaubateid, tapeti või ähvardati koloniaalametnikke. Need võitlused said tuntuks [[Malaia kriis]]i (*Malayan Emergency*) nime all ja kestsid 1948. aastast 1960. aastani. Briti vägedel õnnestus seal esimest korda nüüdisaegses ajaloos sissiliikumine täielikult sõjaliselt purustada. Üks õnnestumise põhjusi oli see, et ligi pool miljonit peamiselt hiina päritolu elanikku paigutati ümber kontrollitud "uutesse küladesse", et katkestada nende sidemed sissidega. Sissiliikumise mahasurumine viidi lõpule Malaia iseseisvusajal. Britid aitasid Malaiat sõjalise väljaõppega, relvastusega, strateegilise juhtimisega ning luure- ja logistikatoega. Malaia jätkas uute külade poliitikat.

===Iseseisvusaeg===

Malaia saavutas 31. augustil 1957 iseseisvuse (sõltumatuse [[Suurbritannia]]st). Temast sai [[Rahvaste Ühendus]]e liige. Esimene riigipea oli [[Abdul Rahman]]. Suurbritannia soostus Malaia iseseisvusega mitmel strateegilisel, poliitilisel ja praktilisel põhjusel. Britid mõistsid, et pikaajaline kolonialism vastupanu ja sõjalise konflikti tingimustes muutub järjest kulukamaks ja ebapraktilisemaks. Sõja järel oli Briti rahandus pingelises seisus. Kolooniate haldamine ja sõjategevuse rahastamine Malaias muutus kurnavaks. Iseseisvuse andmine võimaldas Suurbritannial säilitada Malaiaga majandus- ja kaubandussuhted, ilma otsese haldus- ja sõjalise kuluta. Britid soovisid organiseeritud ja stabiilset üleminekut, et vältida kommunistide mõju laienemist. Rahvaste Ühenduse ja diplomaatiliste suhete kaudu sai Suurbritannia säilitada tugeva mõju Malaiale. Ka rahvusvahelise maine hoidmiseks dekoloniseerimisliikumise ajal oli tarvis võimaldada koloonia rahulikku iseseisvumist.

Seejärel koostati plaan ühendada Malaiaga kroonikolooniad Põhja-Borneo (praegune Sabah), Sarawak ja Singapur. Ühinemine tehti teoks 16. septembril 1963, hoolimata Indoneesia presidendi [[Sukarno]] ja Sarawaki poliitiliste jõudude vastuseisust. Uus riik sai nimeks Malaisia ja ühinemise kuupäeva nimetatakse [[Malaisia päev]]aks. Ühinemisel oli mitu eesmärki. Territooriumi ja rahvaarvu suurendamine aitas vähendada poliitilist sõltuvust üksikute piirkondade rahvuslikest huvidest ja tugevdada keskvõimu strateegilist positsiooni Lõuna-Hiina merel. Kalimantanil oli palju loodusvarasid, sealhulgas kummit, naftat ja puitu. Singapur oli oluline sadam ja tööstuskeskus. Ühine riik võimaldas turu laiendamist, ühtset tolli- ja kaubanduspiirkonda ning majanduslikku koostööd. Britid soovitasid uue liidu loomist, et tagada piirkonnas stabiilsus pärast enda lahkumist. Liit pidi võimaldama paremini toime tulla rahutustega, sealhulgas kommunistlike liikumistega, ja rahvuslikele pingetega. Malailaste osakaal suurenes. Suurbritannia oli huvitatud stabiilsest ja kaitstud riigist, et kaubandus ei oleks häiritud. Indoneesia pidas Malaisia moodustamist neokoloniaalseks projektiks, mis jätkas Briti mõju Kagu-Aasias. Sukarno toetas ka kommunistlikke ja rahvuslikke liikumisi, et Malaisiat destabiliseerida. See viis hiljem [[Indoneesia-Malaisia vastasseis]]uni. Sarawakis oldi mures rahvuslike õiguste ja autonoomia pärast.

1965. aasta valimised tõid esile sügavad poliitilised lõhed malailaste ja Singapuri hiina päritolu juhtide vahel. 1965. aastal leppisid Malaisia ja Singapur kokku, et Singapur lahkub föderatsioonist. 7. augustil 1965 sõlmiti [[Singapuri lahkumisleping]] (*Agreement on the Separation of Singapore from Malaysia*), millega nähti ette, et Singapur eraldub Malaisiast ja saab iseseisvaks riigiks, määrati kindlaks riikidevahelised suhted pärast lahkumist (näiteks kaitse, kaubanduse ja koostöö küsimused) ning lepiti kokku varade, kohustuste ja haldusküsimuste korraldamises. 9. augustil kiitis Malaisia parlament Malaisia peaministri [[Tunku Abdul Rahman]]i ettepanekul heaks põhiseaduse muudatuse, millega Singapur eraldati Malaisia Föderatsioonist. Samal päeval allkirjastati [[Singapuri proklamatsioon]], millega Singapur kuulutas välja iseseisvuse. [[Lee Kuan Yew]] pidas emotsionaalse kõne, milles nimetas lahkumist valusaks hetkeks. Lahkulöömine oli peamiselt poliitiliste, rahvuslike ja majanduslike pingete tagajärg. Malaisia poliitika tugines põhimõttele, et malailastel on eristaatus ([[bumiputra-poliitika]]). Singapuri juhtkond eesotsas [[Lee Kuan Yew]]'ga propageeris aga ideed "Malaisia malaisialastele", mis tähendas võrdseid õigusi kõigile kodanikele sõltumata rahvusest. Malaisia keskvalitsus eesotsas peaminister [[Tunku Abdul Rahman]]iga kaitses malailaste poliitilist ülekaalu, Singapuri valitsus rõhutas mitmerahvuselist kodakondsuspõhist riiki. 1964. aastal toimusid Singapuris rassirahutused. Singapuri hiinlaste enamus ohustas Malaisia etnilist tasakaalu. Keskvalitsus kartis, et Singapuri poliitiline aktiivsus võib õõnestada föderatsiooni stabiilsust. Singapur oli majanduslikult väga tugev, sest see oli oluline sadam ja tööstuskeskus. Tekkisid vaidlused maksutulude jaotamise üle ja ühise turu loomise üle (Singapur soovis seda kiiremini kui keskvalitsus). Keskvalitsus kartis Singapuri liiga suurt majanduslikku mõju. Malaisia ja Singapuri suhted olid sageli pingelised kuni 21. sajandi alguseni, mil mõlemas riigis toimunud juhtkonnavahetused võimaldasid tihedamat poliitilist, majanduslikku ja kultuurilist koostööd, hoolimata mõnest jätkuvalt lahendamata vaidlusest. 

Malaisia ühendamine suurendas pingeid Indoneesiaga, mis viis aastatel 1963–1966 ka vägivaldsete kokkupõrgeteni ([[Indoneesia-Malaisia vastasseis]]). Toimusid sõjalised rünnakud, sabotaaž ja piirialade sissisõda. Indoneesia toetas vastupanu Kalimantanil ja ründas piiriäärseid alasid. Rahvaste Ühenduse, sealhulgas Briti ja Austraalia sõjaväe toetusega tõrjus Malaisia indoneeslased sõjaliselt tagasi. Lõpuks tunnustas Indoneesia pärast Sukarno kukutamist Malaisiat iseseisva riigina. Kokkupõrked kommunistidega Sabahis, Sarawakis ja Malaka poolsaarel jätkusid [[Kommunistide ülestõus Malaisias (1968–1989)|kommunistide ülestõus]]u (*Second Malayan Emergency*) käigus. Kommunistid taotlesid endiselt võimuletulekut. Nad tegutsesid piirialadel ja tihedates metsades, kus valitsuse kontroll oli nõrk.

Kogu perioodil 1957–2018 valitses Malaisiat malailaste partei [[UMNO]] ([[United Malays National Organisation]]) valimisliidus ja koalitsioonis [[Rahvarinne (Malaisia)|Rahvarinne]] ([[Barisan Nasional]]) koos hiinlaste partei [[Malaysian Chinese Association]] ([[MCA]]) ja indialaste parteiga [[Malaysian Indian Congress]] ([[MIC]]). Need kolm parteid olid juba enne Malaisia iseseisvumist moodustanud [[Liidupartei]] (*Alliance Party*). Koalitsiooni eesmärk oli hoida tasakaalu Malaisia peamiste rahvusgruppide vahel ja jagada poliitilist võimu nende kogukondade esindajate vahel.

1969. aasta mais toimunud valimistel olid opositsiooniparteid, mis esindasid peamiselt hiinlasi (näiteks [[Democratic Action Party]] (DAP) ja [[Parti Gerakan]]), märkimisväärselt edukad. [[UMNO]] kaotas osa oma senisest enamusest. Paljud malailased hakkasid kartma malailaste poliitilise positsiooni nõrgenemist. Hiinlased domineerisid kaubanduses ja tööstuses. See tekitas malailaste seas frustratsiooni ja rahulolematust. Valitsuse poliitika, mis toetas malailasi, tekitas hiinlaste ja teiste kogukondade seas pingeid. Valimistulemuste selgumise järel algasid üha rahvarohkemad meeleavaldused. 13. mail puhkesid vägivaldsed konfliktid peamiselt malailaste ja hiinlaste vahel ([[13. mai rahutused]]). Sadu inimesi sai surma, põgenikke ja kodutuid oli tuhandeid. Kehtestati eriolukord ja parlament peatas töö. 1971. aastal kehtestas valitsus [[uus majanduspoliitika (Malaisia)|uut majanduspoliitikat]] (*New Economic Policy*, *NEP*), mis pidi vähendama rahvusrühmade vahelist majanduslikku ebavõrdsust, jaotades rikkust ümberjaotamine valdavalt [[malailased|malailastest]] [[bumiputrad|bumiputrate]] kasuks. 


[[Industrialiseerimine|Industrialiseerimisele]] pandi alus pärast iseseisvumist, kui riik hakkas arendama tööstust, et majandus ei sõltuks ainult põllumajandusest ja loodusvaradest. Eesmärk oli luua uusi töökohti, suurendada majanduskasvu ja tugevdada riigi sõltumatust. Malaisia rajas rasketööstuse, sealhulgas terasetehased, laevatehased, tsemendivabrikud ja masinaehituse. Rasketööstuse areng hoogustus eriti 1980ndatel, mil valitsus panustas rohkem taristu ja tootmisvõimsuse arendamisse.


1981. aastal sai [[Mahathir Mohamad]] esimest korda Rahvarinde juhiks ning [[Malaisia peaminister|Malaisia peaministriks]] ja ta jäi järjest ametisse 22 aastaks ehk kuni 2003. aastani. See oli Malaisia ajaloo pikim peaministri valitsemisperiood. Mahathir tugevdas majanduspoliitikat, mis suurendas malailaste omandit, ja katsetas nii erastamise kui ka natsionaliseerimise perioodidega. Ta tegi suuri majandusreforme ning arendas industrialiseerimist ja taristut. See muutis Malaisia majandust ja rahvusvahelist kuvandit. 1980ndate ja 1990ndate Malaisiat iseloomustas kiire ekspordile suunatud industrialiseerimine, linnastumine ja ulatuslik taristu arendamine. Tema valitsemisajal sai Malaisiast üks teise laine [[Aasia tiigrid|Aasia tiigritest]]. 1990. aastatel kasvas majandus hüppeliselt.

1997. aasta [[Aasia kriis]] tabas Malaisiat rängalt. Majandus kannatas, pangad ja ettevõtted sattusid raskustesse ja valuuta ([[Malaisia ringgit]]) langes. Investeeringud vähenesid, sest rahvusvaheline kapital lahkus piirkonnast. Taastumine läks tänu valitsuse sekkumisele kiiremini kui näiteks Indoneesias, Tais ja Filipiinidel. Valitsus devalveeris kontrollitult ringgiti. See aitas majandust stabiliseerida. Kehtestati kapitali väljaviimise piirangud, mis takistasid väliskapitali järsku väljavoolu. Käivitati riigisektori toetusprogramme, mis stabiliseerisid turgu. Tänu sellele taastati pankade stabiilsus kiiremini, riigi juhtimis- ja majandusprogrammid vähendasid investeerimisriske ning majanduskasv pöördus suhteliselt kiiresti plussi. Mõned tähtsad ettevõtted riigistati või valitsus suurendas oma osalust, et tagada stabiilsus ja usaldus majanduses. Riigi kontrolli alla läksid näiteks pank [[CIMB Group]] ja autotootja [[Proton Holdings]]. Selle tulemusena stabiliseeriti pangad ja tagati rahaturu stabiilsus ning toetati autotööstust ja sealsete töökohtade säilimist.

2013. aastal puhkes [[Lahad Datu]]s Sabahi osariigis lühiajaline relvastatud konflikt [[Sulu sultan]]i toetajate ja Malaisia julgeolekujõudude vahel. [[Lahad Datu konflikt]]i käigus hukkus 72 inimest.

==Kultuur==
Malaisia on etniliselt, kultuuriliselt ja keeleliselt väga mitmekesine. Algupärane kultuur kujunes põlisrahvaste ja hiljem saabunud malailaste koosmõjul. Hiina ja India kultuur on Malaisiat mõjutanud alates kaubandussuhete algusest. Malaisiat on märgatavalt mõjutanud ka pärsia, araabia ja Briti kultuur. Kuigi malailased on poliitiliselt tooniandev rühm ja riik annab neile eeliseid, on etnilised vähemused kultuuriliselt väga vähe assimileerunud.

 

1971. aastal määratlesid võimud Malaisia kultuuri kultuuripoliitika kaudu. See sätestas, et Malaisia kultuur põhineb malailaste ja mittemalailastest põlisrahvaste ([[bumiputra]]te) kultuuril, et see võib omaks võtta sobivaid elemente teistest kultuuridest ning et islam peab olema selle osa. Kultuuripoliitika seadis esikohale malai keele. Võimude sekkumine kultuurisse on tekitanud pahameelt etniliste vähemuste seas, kes leiavad, et nende vaimset vabadust on piiratud. Nii hiinlaste kui ka indialaste organisatsioonid riigis on esitanud võimudele kaebusi ja nimetanud kultuuripoliitikat ebademokraatlikuks.

Malaisia ja naabermaade, eriti Indoneesia vahel on kultuurilisi pingeid. Neil kahel maal on sarnane kultuuripärand ning neil on palju ühiseid traditsioone ja kultuurimälestisi. Piirkond on juba ammu enne praeguste riigipiiride teket olnud ühtne kultuuriruum, kuhu kuulub näiteks traditsioonilisi tantse, näiteks [[pendet]], rahvalaule, toite ja [[batik]]. Indoneesia avalikkuses esitatakse tugevaid nõudmisi kaitsta kultuuripärandit kui midagi eriliselt indoneesiapärast ning süüdistatakse Malaisiat selle enda arvele kirjutamises. Malaisias ei ole rahvuslikud tunded nii tugevad, nii et seal ollakse rohkem valmis seda ühiseks pidama. Malaisia ja Indoneesia võimud on pidanud mõned asjad omavahel selgeks rääkima, aga nende suhted on endiselt keerulised.

=== Kunstid ===



Malaisia peamised käsitööd on olnud [[puunikerdus]], [[kudumine]] ja hõbesepatöö. Säilinud on kunstipäraseid tarbeesemeid maapiirkondade käsitsi punutud korvidest õukondades kasutatud hõbeesemeteni. Tuntud kunstiesemete seas on graveeritud pistodad (*kris*), [[beetlipähkel|beetlipähklite]] serviisid, kootud [[batik]]ud ja kootud tekstiilid (*songket*). Tuntud on Kalimantani põlisrahvaste puumaskid.

Igal etnilisel rühmal on omalaadne tantsu- ja teatrikunst. Malailaste traditsioon on saanud mõjutusi Põhja-Indiast.

Paistab, et malailaste traditsioonilised muusika-, tantsu- ja teatrivormid on hakanud Malaisia alal levima [[Kelantan]]i-[[Pattani provintsi|Pattani]] piirkonnast. Nendes on selgeid India, Hiina, Tai ja Indoneesia mõjutusi. Muusika põhineb löökpillidel, millest tähtsaim on kätega mängitav kahe poolega trumm *gendang*. Traditsioonilisi trumme on vähemalt 14 tüüpi. Trummid ja teised traditsioonilised löökpillid on sageli valmistatud looduslikest materjalidest, näiteks puidust või nahast. Muusikat on traditsiooniliselt kasutatud lugude jutustamise vahendina (laul ja muusikaline saade), tseremooniatel ja saagikoristuse ajal. Löökpille on kasutatud ka pikkade vahemaade taha suhtlemiseks. Kalimantanil on tavaks, et tseremooniatel, näiteks pulmades ja matustel mängivad ansamblid, mis kasutavad [[gong]]e selle Malaisia variantides, mille seas on *agung* ja *kulintang*. Sarnased ansamblid on levinud ka naaberpiirkondades, nagu Indoneesia Kalimantanis, Bruneis ja Filipiinidel [[Mindanao]] saarel.



Malaisias on tugev jutustamistraditsioon, mis ulatub tagasi kirjakultuuri leviku eelsesse aega. Malai sultanaadid lõid oma kirjandustraditsioonid, mis tuginesid nii suulistele pärimustele kui ka lugudele, mis levisid koos islamiga. Malai kirjandus pandi kirja algul araabia kirjas. Vanim malai kirjalik mälestis on 1303. aastast pärinev raidkiri [[Terengganu kivi]]l. 
Hiina ja India kirjandus levisid sedamööda, kuidas Malaisias kasvas nende keelte oskajate arv. 19. sajandil hakati ka Malaisias nendes keeltes kirjandust looma. Ka inglise keelest on saanud levinud kirjanduskeel. Populaarne žanr on *hikayat*. Luulevorm [[pantun]] on levinud malai keelest ka teistesse keeltesse. 

1971. aasta kultuuripoliitika on mõjutanud ka kirjandust. Malaisia rahvuskirjandusena määratletakse malaikeelset kirjandust. Teistes bumiputrate keeltes loodud kirjandust nimetatakse regionaalkirjanduseks, teistes keeltes, sealhulgas inglise keeles loodud kirjandust sektsioonikirjanduseks.

=== Malaisia köök===

[[Malaisia köök]] on mitmekesine ja selgelt mõjutatud [[malai köök|malai]], [[Hiina köök|Hiina]], [[india köök|India]], [[tai köök|Tai]], [[Jaava köök|Jaava]] ja [[Sumatra köök|Sumatra köögist]]. Asi on suuresti selles, et Malaisia ala oli juba vanalajal tähtsa rahvusvahelise vürtsikaubanduse kaubatee ääres. Malaisia köök on väga sarnane [[Singapuri köök|Singapuri]] ja [[Brunei köök|Brunei köögiga]] ning sellel on sarnasusi ka [[Filipiinide köök|Filipiinide köögiga]].

Road võivad osariigiti erineda ja Malaisias serveeritakse toite sageli teisiti kui nende päritolumaal. Sageli kaasatakse toite, mida laenatavas köögikultuuris ei leidu. Näiteks Malaisia [[hiina restoran]]id pakuvad tihti malai roogi. Ühe kultuuri toite valmistatakse mõnikord viisil, mis on omane teisele kultuurile. Näiteks kui Malaisia hiina restoranid, eriti kui need on mõjutatud [[Peranakani köök|Peranakani köögist]], valmistavad praetud [[ujuv lehtertapp|ujuvat lehtertappi]] (*kangkung belacan*), siis lisatakse tšilliga maitsestatud kääritatud krevetipastat (*sambal belacan*). Omapärane toidukultuuride põiming on [[Peranakani köök]], mis pärineb [[peranakanid|peranakanite]] kogukonnalt, mis on alguse saanud hiina meeste abieludest malai naistega. Kuulsad on selle köögi värvilised *kueh*id (aurutatud või küpsetatud riisijahukoogid) ning kookospõhised ja palmisiirupiga magustoidud.

Riisi kasutatakse paljudes roogades. [[Tšilli]]t ja [[karri]]t kasutatakse palju, kuid toit ei pruugi olla väga vürtsikas. Teised levinud maitseained on [[sidrunhein]]a lehed, [[tamarind]], [[galangajuur]] ([[väike galangalirohi|väikese galangalirohu]] juur) ja [[kruvipuu lehed]] ([[pandanilehed]]). Igapäevased söögikorrad koosnevad sageli kausitäiest riisist, karrist, köögiviljadest ja mõnest vürtsikast lisaroast, mida süüakse taldrikult sõrmedega. Kõige tavalisemad köögiviljad on [[hiina kapsas]], [[oavõrsed]], [[baklažaan]], [[okra]] ja [[jamss]]. [[Sojauba]]dest tehakse palju erinevaid tooteid (näiteks [[tofu]], *tempeh*). Pidusöökidel serveeritakse sageli „karriga valmistatud vürtsikaid köögiviljaroogi, tugevalt maitsestatud liharoogi või röstitud mereande“.

<gallery>
Pilt:Nasi lemak.jpg|Malaisia rahvustoit *nasi lemak*
Pilt:Roti Telur and Teh Tarik.jpg|*Roti telur* ehk muna (*telur*) sisaldav *roti*
Pilt:Kek Lapis Sarawak.jpg|[[Sarawaki kihiline kook]]
</gallery>

=== Pühad ===


Mõned pühad on kogu Malaisias kehtivad [[riigipüha]]d, teised ainult mõnes osariigis. Mõnda püha tähistavad kindlad etnilised ja usulised rühmad. Malaisia suuremate usundite tähtsamad pühad on riigipühad. Malaisia [[rahvuspüha]] on 31. august, [[Malaisia iseseisvuspäev]], millega tähistatakse 1957. aasta iseseisvusdeklaratsiooni. 16. septembril tähistatav [[Malaisia päev]] märgib praeguse Malaisia föderatsiooni moodustamist 1963. aastal. Riigipühade seas on [[töörahvapüha]] 1. mail ja Malaisia ülemvalitseja sünnipäev.

Islami pühi peetakse eriti oluliseks, sest islam on riigiusund. Tähtsaimad neist on Hari Raya Puasa ehk Hari Raya Aidilfitri (*‘īd al-fiţr*) ja Hari Raya Haji ehk Hari Raya Aidiladha (*‘īd al-aḑḩá*) ning prohveti sünnipäeva Maulidur Rasul (*mawlid*). [[Malaisia hiinlased]] tähistavad [[Hiina uusaasta]]t ja teisi traditsioonilise hiina usundiga seotud pühi. Malaisia hindud tähistavad suurt valguspüha *divālī*t. [[tamilid|Tamili]] riituse *thaipusam* ajal kogunevad palverändurid kogu riigist [[Batu koopad|Batu koobaste]] juurde. Malaisia kristlased tähistavad enamikku samu pühi nagu teisteski riikides, eelkõige jõule ja ülestõusmispühi. Mõnel etnilisel rühmal on oma lõikuspühad: Sarawaki [[dajakid]] tähistavad *Gawai*d ja Sabahi [[kadazanid-dusunid]] *Kaamatan*it.

Kuigi enamik pühi on seotud kindlate etniliste või usuliste rühmadega, tähistavad neid sageli ka teiste kogukondade liikmed. Levinud on tava, et käiakse üksteisel külas ja peetakse pühi koos.

===UNESCO nimistud===

[[UNESCO maailmapärandi nimistu]]s on:

*[[Gunung Mulu rahvuspark]]
*[[Kinabalu park]] 
*[[Melaka ja George Town, Malaka väina ajaloolised linnad]]
*[[Lenggongi oru arheoloogiapärand]] 
*[[Niahi rahvuspargi koobaste arheoloogiapärand]] ([[Niahi koopad]], [[Niahi rahvuspark]])

[[UNESCO vaimse kultuuripärandi esindusnimekiri|UNESCO vaimse kultuuripärandi esindusnimekirjas]] on:
**mak yong* (teater)
**dondang sayang* (laulmine)
**silat* (võitluskunst)
**songket* (kudumine)
**pantun* (luulevorm)
**kebaya* (riietus) koos Bruneil, Indoneesia, Singapuril ja Taiga
*[[Malaisia hommikusöögikultuur]]

=== Sport ===


Kaasajal on suurima publikuga spordiala [[jalgpall]]. Harrastajate hulga poolest tõusevad esile [[sulgpall]], [[jooksmine]], [[jalgrattasport|rattasõit]], [[ujumine]], jalgpall ja [[keegel]]. Mitmed spordialad (näiteks jalgpall, sulgpall, [[maahoki]], [[tennis]], *squash*, [[kriket]], *rugby union*) tulid Malaisiasse [[Briti impeerium|Briti koloniaalajastul]].

Malaisia (või selle eellane) on mitmel korral alates 1948. aastast korraldanud [[Thomas Cup]]i (meeste võistkondlikud sulgpalli maailmameistrivõistlused). [[Malaisia maahokikoondis|Malaisia meeste maahokikoondis]] on rahvusvaheliselt konkurentsivõimeline ja Malaisia on korraldanud maahoki maailmameistrivõistlused [[1975. aasta maahoki maailmameistrivõistlused|1975. aastal Kuala Lumpuris]] ning [[2022. aasta maahoki maailmameistrivõistlused|2022. aastal koos Indiaga]].

On ka mõned traditsioonilisemad spordialad. *Silat Melayu* on malai traditsiooniline võitluskunst, mida harrastavad malailased Malaisias, Singapuris ja Bruneis. Pallimängu *Sepak takraw* mängitakse kogu Kagu-Aasias. See on [[võrkpall]]i sarnane mäng, milles palli lüüakse üle võrgu jalgade, pea ja kerega, käsi kasutamata.

Malaia osales esimest korda [[1956. aasta suveolümpiamängud]]el. Malaisia (ja Malaia) sportlased on 2026. aasta seisuga võitnud suveolümpiamängudelt 15 olümpiamedalit (8 hõbe- ja 7 pronksmedalit), neist enamiku sulgpallis. [[Malaisia 2018. aasta taliolümpiamängudel|2018. aastal osales Malaisia esimest korda taliolümpiamängudel]].

[[1998. aasta Rahvaste Ühenduse mängud|1998. aastal]] korraldati Kuala Lumpuris [[Rahvaste Ühenduse mängud]]. Malaia Föderatsioon osales [[Briti impeeriumi mängud]]el 1950. aastast.

[[Vormel 1]] [[Sepangi ringrada|Sepangi ringrajal]] on peetud [[Malaisia grand prix|Malaisia *grand prix*]]'d, mis oli aastatel 1999–2017 maailmameistrivõistluste etapp.

== Vaata ka ==
* [[Ida-Malaisia]]
* [[Lääne-Malaisia]]
* [[Malaia Föderatsioon]]
* [[Malaia kriis]]

== Viited ==


== Kirjandus ==
*Marit Walle. *Med Marit på loffen i Malaysia*, Stathelle: Moria forlag 1997, ISBN 82-90815-10-7.
*Redmond O'Hanlon. *I Borneos indre. Oversatt av Dag Biseth* Oslo: Det beste 1998, ISBN 82-7010-318-7.
*V. S. Naipaul, *Bortenfor troen. Islamske ekskursjoner blant de konverterte folk*, tlk Jesper Klint Kistorp, København: Gyldendal 1999, ISBN 82-05-25758-2.
*Virginia Matheson Hooker. *A Short History of Malaysia. Linking East and West*, Sydney: Allen & Unwin 2003, ISBN 978-1-86448-955-2.
*Jim Baker. *Crossroads. A Popular History of Malaysia and Singapore*, 3. trükk, New York: Marshall Cavendish, 2014, ISBN 978-981-4516-02-0.
*Barbara Watson Andaya, Leonard Y. Andaya. *A History of Malaysia*, London: Red Globe Press 2016, 3. trükk, ISBN 978-0-230-29353-3.
*Milton Osborne. *Southeast Asia. An Introductory History'', 12. trükk, Sydney: Allen & Unwin 2016, ISBN 978-1-76029-168-6.

## Välislingid