open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
August Vask

**August Vask** VR II/2 ja VR II/3 (27. juuni 1891 Türi-Alliku vald, Järvamaa – 26. juuni 1958 Aylesbury, Inglismaa) oli Eesti sõjaväelane (major).

181. Eesti julgestusgrupi ülem augustist 1941 kuni märtsini 1942.

## Elulugu
Sündis 27. juunil 1891 Järvamaal Türi-Alliku vallas talupidaja peres. Õppis Paide gümnaasiumis.

### Esimeses maailmasõjas
Esimese maailmasõja ajal oli 1915. aasta septembrist 380. Minski družiinas. Jaanuarist 1916 õppis Pihkva lipnikekoolis, mille lõpetas juunis 1916. 

Seejärel teenis nooremohvitserina 358. Vitebski družiinas. Ülendati aprillis 1917 alamleitnandiks. Vabastati teenistusest detsembris 1917.

### Eesti Vabadussõjas
Vabadussõjas teenis alates 23. novembrist 1918 5. jalaväepolgu 1. roodus ja jaanuarist 1919 5. jalaväepolgu 2. roodu ülemana. 

Sai märtsist 1919 5. jalaväepolgu 9. roodu ülemaks, kellena sõdis kuni Vabadussõja lõpuni, osaledes lahingutes Punaarmee vastu Viru ja Pihkva rindel. 

Ülendati jaanuaris 1920 leitnandiks ja veebruaris 1920 alamkapteniks.

Autasustati Vabadussõjas üles näidatud vapruse eest kahe Vabadusristiga ning sai autasuks Tartumaal Tähtvere vallas Ilmatsalu mõisas Vase talu.

### Eesti Vabariigis
Pärast Vabadussõda teenis alates 1920. aasta maist 5. jalaväepolgu 3. pataljoni nooremohvitseri ja rooduülemana. Alates 1922. aasta juulist 5. üksiku jalaväepataljoni rühmaülem ja rooduülema kohusetäitja. 

Juunist 1923 oli ta 2. jalaväerügemendi rühmaülem ja kompaniiülema abi.

Oktoobrist 1928 oli Kuperjanovi üksiku jalaväepataljoni 3. kompanii ja märtsist 1932 (detsembrist 1934 Kuperjanovi partisanide pataljoni) 1. kompanii ülem.

Ülendati 1924. aastal kapteniks ja 1932. aastal majoriks.

Oli korduvalt sõjaringkonnakohtu ja 2. jalaväerügemendi ohvitseride kogu juhatuse liige ning Kuperjanovi partisanide pataljoni ohvitseride kogu ja aukohtu esimees. Vabastati teenistusest 1938. aasta juunis.

Seejärel pidas oma Vase talu Tartumaal.

### Teises maailmasõjas
Osales Teise maailmasõja ajal juulis 1941 Tartu vabastamises, olles Tartumaa vabatahtlike üksuse ülem. 

Augustist 1941 181. Eesti julgestusgrupi ülem, kellena osales lahingutes Punaarmee vastu idarindel. Lahkus teenistusest märtsis 1942.

Oli 1943–1944 Vabadusristi Vendade Ühenduse Tartu osakonna esimees.

Veebruarist 1944 1. Eesti tagavararügemendi 1. pataljoni ülem ja alates augustist 1944 rügemendi ülem. Taandus 1944. aasta septembris oma väeosaga Saksamaale 

### Pärast sõda
Oli pärast sõda Zedelgemi vangilaagris, hiljem asus elama Inglismaale. Suri 26. juunil 1958 Inglismaal Aylesburys. Tuhastati Oxfordi krematooriumis.

## Tunnustus
*21. veebruar 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk
*1. september 1920 – Vabaduse Risti II liigi 2. järk

## Kirjandus
*Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Vabadussõja Ajaloo Selts, Viljandi Muuseum. Viljandi 2016. Lk 817

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Naujamiestise vald

**Naujamiestise vald** (leedu keeles *Naujamiesčio seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 

Valla pindala on 13 661 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2683 inimest. Valla keskus on Naujamiestise alev (2011. aasta seisuga 725 elanikku). Vallamaja asub aadressil S. Nėries g. 14. Vallavanem on Jonas Sankaitis.

Aastal 2008 liideti kümme valla küla Panevėžysi vallaga, Naujamiestise valla koosseisu läks aga üks varem Smilgiai valda kuulunud küla.

Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:

## Viited
Jelena Blinova

**Jelena Blinova** (ka **Leena Blinova**; 13. detsember 1924 Odessa – 13. august 1985 Tallinn) oli vene päritolu Eesti näitleja.

1950. aastal lõpetas ta A. V. Lunatšarski nimelise Riikliku Teatrikunsti Instituudi. Samast aastast kuni surmani oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.

## Rolle
*1953 Eduard Vilde "Pisuhänd" (Laura)
*1955 Maksim Gorki "Põhjas" (Anna)
*1955 Mai Talvest "Sookollid"
*1956 Nâzım Hikmet "Veidrik" (Nihal)
*1957 Alfred Gehr "Kuues majakord" (Germaine)

## Liikmesus
*1952 Eesti Teatriühing

## Tunnustus
*1973 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Ta oli 1950. aastast abielus Rein Areniga.

## Viited

## Välislingid
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Koskulak

**Koskulak** on mägi Kaxgari mäeahelikus Pamiiris. Halduslikult asub ta Xinjiangis Hiinas.

Tema kõrgus on **7028 m** ja ta on maailmas kõrguselt 160. mäetipp. 

Koskulakist (mis ise kuulub Muztagata mäemassiivi) 4,8 km põhjakirde suunas asub massiivi kõrgeim tipp Muztagata (7509 m). 

## Alpinism
Mäetipu esmavallutasid 10. augustil 2005 Venemaa mägironijad Aleksandr Novik, Dmitri Komarov ja Leonid Fiškis.

3. augustil 2011 tõusid tippu Üllar Põllu juhtimisel kuus Eesti ekspeditsiooni liiget.

### Eesti alpinistide tipputõusud
*2011 – Üllar Põld (tõusu juht), Tiina Tamm, Olavo Vaino, Arno Sults, Kaupo Tiislär, Koit Teder

## Viited

## Välislingid
*Koskulak 2011. matkamaailm.ee. 15.12.2011 
*Vaade Muztagata mäemassiivile: keskel Koskulak ja vasakult esimene tipp (7546) on Muztagata peatipp. china.climberca.com
Carolin Crawford

**Carolin Susan Crawford** (sündinud 1963) on Suurbritannia astrofüüsik ja teaduse populariseerija. 

Crawfordi sugestiivsed ja hästi näitlikustatud loengud on tuntud ja populaarsed, mitmed on veebis kättesaadavad.

## Välislingid
* Professor Carolin Crawfordi astronoomialoengud, Gresham College
Lihunike torn

**Lihunike torn** (rumeenia keeles: *Turnul Măcelarilor*) on üks üheksast Sighișoara tsitadellis paiknevast tornist Mureși maakonnas Rumeenias. 

Lihunike Torn ehitati 15. sajandi lõpus. Algselt oli tornil kaheksakülgse prisma kuju, kuid 16. sajandil ehitati see ümber kaheksanurksele põhjale, eesmärgiga laiendada vaatevälja üle selle ette ehitatud bastioni. 

Tornil on kolm korrust ja viis laskeava ning sissepääsemiseks tuli kasutada kindluse müüri galeriid. Lihunike torn jäi 1676. aasta suurest tulekahjust puutumata. Koos bastioniga oli tornil väga oluline roll tsitadelli läänepoolse külje kaitsmisel.

## Vaata ka
* Saapameistrite Torn
Khan Academy

**Khan Academy** on mittetulundusasutus, mis pakub veebis ingliskeelseid õppevideoid. Sisu on koostatud kasutajatele algkoolist kuni kõrgkooli ettevalmistustestideni.

Khan Academy asutas 2006. aastal Salman Khan. Akadeemia eesmärk on pakkuda tasuta õppe võimalust. 2010. aastal annetas Google Project 10^100  2 miljonit dollarit õpivideote tõlkimiseks enam levinud keeltesse. 

## Vaata ka
* DataCamp
* Miksike
* Mindvalley

## Viited
Saapameistrite Torn

**Saapameistrite Torn** (Rumeenia keeles: *Turnul Cizmarilor*) paikneb Rumeenias Murese maakonnas Sighisoara tsitadelli kirdenurgas. Tornil on barokkarhitektuuri mõjutusi. Hoolimata madalast kõrgusest on torn väga huvitav tänu kuusnurksele põhjale, kümnemeetrisele diameetrile ning katusele, millel on kaks väikest, kuid elegantset vaatlustorni: üks suunaga kagusse, teine loodesse. Praegune torn ehitati 1681. aastal eelmise, 1676. aasta tulekahjus hävinud torni asemele.

## Restaureerimine
Esimesed dokumendid, kus on mainitud vana torni, on pärit aastast 1522. Tornis paiknes väga suur kogus püssirohtu ning see oli põhjuseks, miks 1676. aasta suur tulekahju selle täielikult hävitas. 1681. aastal ehitati tollase linnapea Michael Helwigi käe all uus, barokkstiilis torn.

Kuni 1846. aastani oli tornil ka suurtükibastion.

Tsitadellitorni fassaad on samuti muutunud, eriti pärast selle ümberehitamist dokumendiarhiiviks Teise maailmasõja ajal. Aknad ja sissepääs ehitati suuremaks, see muutis ehitise keskaegset välimust üsna palju.

2001. aastal ehitati torni fassaadile puidust välistrepp.

Tänapäeval on tornis kohalik raadiojaam.

## Vaata ka
* Köösnerite Torn
* Lihunike Torn

## Viited
Köösnerite Torn

**Köösnerite torn** (Rumeenia keeles: *Turnul Cojocarilor*) on torn Sighisoara tsitadellis Murese maakonnas Rumeenias, mis koos seal paikneva Lihunike torni ja Törle värava ning selle all paikneva majaga moodustavad keskaegsele arhitektuurile omase koosluse.

Hoolimata oma tagasihoidlikest mõõtmetest, on torn väga heas proportsioonis. Nelinurkse põhjaga nelja madala korrusega torn, mille kõige ülemine korrus on pisut laienev. Tänu selle lihtsusele pakutakse ehitusajaks 14. sajandit.

1568. aasta dokumentidest võib välja lugeda, et torn ehitati sel aastal uuesti üles. 40 päeva tehti tööd müüride kallal ning 36 päevaga lõpetati tööd katuse kallal.

Torn sai kannatada ka 1676. aasta suure tulekahju käigus, praeguse välimuse sai torn sellele järgnenud suurte parandustööde käigus 1679. aastal.

## Vaata ka
* Saapameistrite Torn
* Rätsepate Torn

## Viited
Raudseppade Torn

**Raudseppade Torn** (rumeenia keeles *Turnul Fierarilor*) paikneb Sighisoara tsitadellis Murese maakonnas Rumeenias. Asetsedes kloostri taga, oli tema põhiroll kaitsta seda rünnakute eest. Torn ehitati 1631. aastal vana Pardurite Torni varemetele. Tsitadelli sisemusest paistab torn üsna väike, kuid väljast idapoolset müüri vaadates on torn vägagi muljetavaldav. 

Ristkülikukujulise põhjaga torn on tsitadelli kirdeosa kindlustuse kõige domineerivam osa. Kunagi oli tornil kolm laskeavadega korrust. 

Pärast strateegilise tähtsuse kaotamist renditi torni välja ning 1874. aastal sai sellest tuletõrjedepoo. Pärast seda tehtud renoveerimise käigus muudeti ulatuslikult torni sisemuse arhitektuurilist väljanägemist.
Plekkseppade torn

**Plekkseppade torn** (rumeenia keeles *Turnul Cositorilor*) on üks üheksast Sighișoara tsitadellis paiknevast tornist Mureși maakonnas Rumeenias. 

## Arhitektuur
Plekkseppade tornil on väga eriline arhitektuur: 25 m kõrgune torn saab alguse ruudukujulisest põhjast (vana torni jäänuk), selle telliskivist põhjale toetub viisnurkne tüvi, mis kõrgemal laienedes muutub järsult kaheksanurkseks. Kuusnurkne katus, mis on küll pisut viltune, on Sighișoara puuseppade tõeline meistriteos. Sighișoara tsitadelli kaitsel on Plekkseppade tornil väga hea kaitsepositsioon.

## Restaureerimine
1583. aasta restaureerimise käigus ehitatigi tornile selle viisnurkne osa. Torni fassaadides on jätkuvalt aastatel 1704–1706 toimunud ungarlaste rünnakutes tulistatud kuulide tekitatud jäljed.
Rätsepate Torn

**Rätsepate Torn** (rumeenia keeles: *Turnul Croitorilor*) on 14. sajandil ehitatud torn Sighisoara tsitadellis Murese maakonnas Rumeenias.

Seda torni peetakse massiivsuse ja lihtsuse tõttu selle kindluse üheks kaunimaks. Kaks läbipääsu torni allosas viitavad varajasele ehitusele. Mõlemal läbipääsul on metallist vertikaalselt avanev värav.

## Restaureerimine
1676. aasta suure tulekahju puhkedes oli tornis suures koguses teravilja, laskemoona, tulirelvi ja püssirohtu, mille tõttu toimunud plahvatus hävitas torni ülemise osa. Oma praeguse väljanägemise sai torn pärast tulekahju toimunud restaureerimistööde käigus.

## Viited
Köiemeistrite Torn

**Köiemeistrite Torn** (rumeenia keeles *Turnul Frânghierilor*) on Rumeenias Murese maakonnas asuva Sighișoara linna tsitadelli üks üheksast tornist. 

Tänapäeval on tegu kiriku surnuaia valvehoonega. See on ainus tsitadelli tornidest, kus on asukad sees. Torni tähtsus peitub selle keldris olevates täidetud laskeavades, mis annavad aimdust sellest, kui kõrged olid kunagi tsitadelli ümbritsenud müürid.

Torn on ruudukujulise põhiplaaniga prisma. Sarnaselt naabruses oleva Kuldseppade Torniga oli tornil oluline roll künka tipu kaitsmisel.
Kalev Muru

**Kalev Muru **(sündinud 29. detsembril 1954 Tartus) on eesti alpinist ja matkaja.

Ta lõpetas 1973. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. 

Ta on töötanud Eesti Kaitseväes ja Kaitseliidus instruktorina (auastmelt kapten). 2010. aastate esimesel poolel töötas Kalev Muru Tartu Herbert Masingu Koolis riigikaitse ja rekreatsiooni aluste õpetajana, seejärel Pelgulinna Gümnaasiumis füüsikaõpetajana. Varem on ta töötanud ka insenerina Tartu Observatooriumis.

## Alpinism

Ta on alpinismiga tegelenud 1974. aastast. Oma mägironija karjääri jooksul on ta tõusnud 16 korral üle 7000 m kõrguste mägede tippu. 1970. aastal kordas ta Eesti kõrgtõusude rekordit, tõustes Pamiiris Ismoili Somoni mäetippu (7495 m). Ta on kuulunud aastatel 1976–1989 Nõukogude Liidu territooriumil korraldatud mägiekspeditsioonidel Eesti koondisse. Ta on meistersportlase kandidaat (1984). 

1982. aastal juhtis ta Tartu Ülikooli 350. aastapäeva tähistamiseks ekspeditsiooni Kesk-Pamiiri Tanõmasi mäeahelikku. Selle käigus esmavallutati Nõukogude Liidu tolle aja kõrgeim vallutamata mägi (sai nimeks Tartu Ülikool 350 (tipu kõrgus 6350 m)).  Tippu jõudsid kuus alpinisti Kalev Muru juhtimisel.

1986. aastal töötas ta Rahvusvahelises alpilaagris Pamir treener-konsultandi ja mägipäästjana. Koos Alfred Lõhmuse ja Jaan Künnapiga tõusid nad kuue nädalaga kolme kõrgtippu – Korženevskaja (7105 m), Kommunismi (7495 m) ja Lenini mäetipp (7134 m).

1987. aastal korraldati ametiühingute üleliiduline alpinistide ekspeditsioon Tian Shani kõrguselt teisele mäele Han-Tengrile (7010 m). Selle koosseisus tõusid tippu 8. augustil 1987 esimeste eestlastena Kalev Muru ja Jaan Künnap.

Aastatel 1980–2000 oli ta Tartu alpiklubi Firn president. Ta on olnud Eesti Pamiiri mägiekspeditsioonide peakorraldaja. Ta on tegutsenud 1984. aastast matkatehnika ja alpinismikohtunikuna.

Ta on Jaan Künnapi Alpinismiklubi III taseme treener.

## Tunnustus
* 1987 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu).

## Viited

## Välislingid
*EKRE ridades kandideerib Põhja-Tallinnas roolijoodik, kes põhjustas avarii. delfi.ee, 17. september 2017
Valamo klooster

**Valamo klooster** (vene keeles Валаамский Спасо-Преображенский монастырь, soome keeles Valamon luostari) on õigeusu mungaklooster Venemaal, mis asub Karjalas Laadoga järve Valamo saarestiku saartel.

Klooster asutati 14. sajandi lõpus. 

2015. aasta seisuga oli kloostris 200 munka. 

## Viited

## Välislingid
*Kloostri koduleht
Uppsala toomkirik

**Uppsala toomkirik** (rootsi keeles *Uppsala domkyrka*) on luterlik gooti stiilis katedraal Rootsis Uppsalas. Kirik on Skandinaavia kirikutest kõrgeim (118,7 m).

Kirikut ehitati aastatel 1273–1435. Aastatel 1886–1893 tehtud ehituse käigus asendati läänetornide varasemad barokkvormides tornikiivrid uusgooti tornikiivritega ja lisati samuti uusgootilik haritorn.

## Viited
Paįstrysi vald

**Paįstrysi vald** (leedu keeles *Paįstrio seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Vald moodustati 1. jaanuaril 2010, valdavalt kuulusid sealsed külad varem Panevėžysi valda.

Valla pindala on 15 475 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2472 inimest. Valla keskus on Paįstrysi küla, vallamaja asub aadressil Gegužinės g. 28. Vallavanem on Virginijus Šležas. 

Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:

## Viited
Panevėžysi vald

**Panevėžysi vald** (leedu keeles *Panevėžio seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 1. jaanuaril 2010 moodustati osadest valla küladest Paįstrysi vald, vallaga liideti aga osa seni Naujamiestise, Velžysi ja Karsakiškise valda kuulunud külasid.

Valla pindala on 16 809 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 7142 inimest. Valla keskus on Panevėžysi linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vasario 16-osios g. 27. Vallavanem on Saulius Skrebė.

Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:

## Viited
André Vandeweyer

**André Vandeweyer** (21. juuni 1909 Tienen – 22. oktoober 1992) oli Belgia jalgpallur ja jalgpallitreener. Ta oli väravavaht.

Ta kuulus Belgia koondisse 1934. ja 1938. aasta maailmameistrivõistlustel.

Aastatel 1955–1957 oli ta Belgia koondise peatreener.
Nahkurite Torn

**Nahkurite Torn** (rumeenia keeles: *Turnul Tăbăcarilor*) on üks Sighisoara tsitadelli üheksast tornist Mureși maakonnas Rumeenias. See ehitati 13.–14. sajandi paiku linna kagunurka. Sellel on ruudukujuline planeering ning väike ühte suunda kaldu olev katus. Torni eesmärk oli kaitsta Tunnitorni õueala. 

Torni kuju ja asukoht väljaspool müüre viitavad asjaolule, et tegu on väga vana, kui mitte lausa linna esimese torniga. Olles täielikult puutumata, kaasa arvatud 1676. aasta suurest tulekahjust, on tornil väga arhailine väljanägemine.

## Vaata ka
* Sighișoara ajalooline kesklinn
Kirik Künkal (Sighișoara)

**Kirik Künkal** (rumeenia keeles *Biserica din Deal*) on tähtis sakraalarhitektuuri monument Rumeenias Mureși maakonnas Sighișoara tsitadellis. See on suuruselt kolmas kirik Transilvaanias. 

429 meetri kõrgusel paiknev kirik on tavatult suur ja paistab kaugele. Paljud uurijad usuvad, et enamik kiriku arhitektuurilisi detaile, nagu Tunnitorn ja kergelt nihkes kabel, viitavad eri staadiumitele kiriku sajandeid väldanud ehitusloos.

### Hoone ehitamine ja konstruktsioon

Erinevalt Lääne-Euroopa hilistest gooti monumentidest iseloomustab seda kirikut väline lihtsus, kuna enamik Transilvaania sakside kirikuid olid kindlustatud ega saanud endale lubada väliskülgedel rikkalikke kaunistusi. Transilvaanias toimus 14. ja 15. sajandi vahel mitme saksa arhitektuurikoolkonna mõjul vanade romaani kirikute transformatsioon gooti kirikuteks.

15. sajandi algul levitasid paljud Saksamaalt pärit müürsepad uut tüüpi kirikusaale, millega muudeti vanu hooneid üsna põhjalikult. Selle kiriku ehitustööd algasid aastal 1429 ning lõppesid 1488. aastal, kuid järgnevate aastate jooksul toimus veel palju arendusi. Hilisemate sajandite jooksul on kiriku juures toimunud üsna vähe suuremaid ehitusi. 1704. aasta ungarlaste rünnaku järel parandati lahingutes tugevalt viga saanud katust. 1838. aastal toimunud maavärina ajal varises kiriku sisemuses kokku mitu seina, mis hiljem üles ehitati. 1934. aasta restaureerimistööde käigus avastati vanad lubjaga kaetud freskod, mis pärinevad aastast 1776.

### Interjöör
Kirikus asub Transilvaania ainus krüpt, mida on aarete leidmise lootuses korduvalt rüüstamas käidud. Seal leidub kõrgeid kirikupinke 14 istme ja dekoratsioonidega kaetud seljatoega. Vaatamisväärsuste hulka kuuluvad ka sissepääsu juures asuvad 60 sarkofaagi.

Kiriku siseseinad on täielikult maalingutega kaetud. Tänapäevani säilinud fragmente nendest maalingutest peetakse Transilvaania väärtuslikumateks. Vanimad seinamaalingud on pärit 14.–16. sajandist. Nende hulgast võib leida mitmeid gooti ja renessansiajastu meistriteoseid, nagu "Kristuse kannatused" ja "Peaingel Miikael hinge kaalumas".
Oksakoorik

**Oksakoorik** (*Vuilleminia*) on perekond *[[Vuilleminiaceae]]* sugukonnas.
Perekond on nimetatud prantsuse mükoloogi Jean Paul Vuillemini järgi.
2008. aastal hinnangu järgi kuulub sellesse perekonda 10 liiki, millel on kokku üsna suur levila.

## Liike
**Vuilleminia alni* – lepa-oksakoorik
**Vuilleminia comedens* – tamme-oksakoorik
**Vuilleminia coryli* – sarapuu-oksakoorik
**Vuilleminia cystidiata* – viirpuu-oksakoorik

## Välislingid
*
Hirvesoku Maja

**Hirvesoku maja** (rumeenia keeles: *Casa cu Cerb*) on kõige kauem säilinud maja Sighișoaras, Rumeenias ja see ehitati 17. sajandil. Talle pandi selline nimi maja nurga külge kinnitatud isahirve pea tõttu.
Kool künkal (Sighișoara)

**Kool künkal** (rumeenia keeles: *Școala din deal*; ametliku nimega *Schola Seminarium Republicae*) on õppeasutus Rumeenias Sighișoaras. See asub künka otsa viivate puidust treppide (Teadlaste trepid) kõrval. Kool asutati aastal 1619.
IN

Lühendid **IN**, **In** või **in** võivad tähistada:

## Kohad
* India (riigikood IN)
* Indiana, Ameerika Ühendriigid (sihtnumbri ID)
* Ingolstadt, Saksamaa (numbrimärgi kood IN)

## Teadus ja tehnoloogias
* .in, India Interneti tippdomeen.
* Indium (sümbol in), keemiline element aatomnumbriga 49
* Intelligentne 

## Teised kasutused
* Indoneesia keele ISO 639-1 kood
Teadlaste trepid

**Teadlaste trepid** ehitati aastal 1642. Kunagi ühendasid need Rumeenias asuva Sighișoara kindluse alumist osa ülemise, künka tippu jääva osaga. 

Katusega kaetud treppide ülesanne oli talvisel ajal lihtsustada inimeste liikumist künka otsas paiknevasse kooli (Kool künkal) ja kirikusse (Kirik künkal). Algsest 300 trepiastmest on tänapäevani säilinud vaid 176.
Maja Kivil

**Maja kivil** (rumeenia keeles *Casa de pe stâncă*) on hoone Rumeenias Sighișoaras, mis ehitati pärast 1676. aasta suurt tulekahju. Seda kasutatakse kultuurikeskusena.
Leeprahaigete Kirik

**Sighișoara Leeprahaigete kirik** (rumeenia keeles Biserica Leproșilor) on kirik Rumeenias Mureși maakonnas Sighișoaras Tarnava jõe kaldal. See asub linna loodeosas vana Siechhofi naabruskonnas. 

Kirik on vähendatud proportsioonidega, usutakse, et see ehitati XV sajandil. Aastal 1507 hakati kiriku kõrval pidama leeprahaigete varjupaika. Kuna nendel inimestel polnud lubatud kirikusse siseneda, ehitati hoone sissepääsu lähedale kantsel, kust preester jutlustas kirikuaias olevatele inimestele. 

Viimased olulised muudatused tehti 19. sajandi lõpul raudtee ehitamise käigus. Kuna raudtee ehitati vaid mõne meetri kaugusele kirikuhoonest, tuli seda ümbritsenud kivimüür maha lammutada.

Kiriku altarit kaunistab L. Schulleri 1882. aastal maalitud naturalistlik maal "Jeesus ja lapsed".
Püha Kolmainu kirik (Sighișoara)

**Sighișoara Püha Kolmainu kirik** (rumeenia keeles Biserica Sfânta Treime din Sighişoara) on Rumeenia õigeusu kirik, mis asub Târnava Mare jõe põhjakaldal Sighișoaras Rumeenias. Kuna seal on ülempreester, mitte piiskop, siis see on tehniliselt kirik, mitte katedraal, aga tihti nimetatakse seda ka katedraaliks.

## Ajalugu
See ehitati kunagisse Elizabethi parki (Parcul Elisabeta) 1934. aastal ehk pärast seda, kui ettepanek ehitada see kesklinna tagasi lükati. Ehitust juhendasid ülempreester Emilian Stoica ja preester Aurel Stoicovici. Kirik maksis 12 miljonit leid: raha, mis teeniti annetusena saadud metsa müügist. Mets annetati 1925, annetajateks usklikud, Kultuuriministeerium, Saksamaa ülikool, Sighisoara linnapea ja Tarnava Mare prefektuur. 31. oktoobril 1937 pühitses kiriku sisse Rumeenia Õigeusu Kiriku metropoliit Nicolae Bălan. Tseremoonial oli kohal 40 preestrit, 2 ministrit Bukarestist ja rohkem kui 10 000 pealtvaatajat.

## Arhitektuur

Püha Kolmainu kirik Sighișoaras disainiti uusbütsantsi stiilis. See ehitati aastatel 1934–1937, järgides arhitekt Dumitru Petrescu Gopeşi plaane, koos kunstnik Anastasie Demiani temperatehnikas sisemaalingutega. 

Ikonostaasi ehitasid kaks Rupea linna kunstnikku: Schiopul ja Babic. Kolmest kirikukellast kõige väiksema (350 kg) annetasid koguduseliikmed, keskmise (730 kg) linnapea Aurel Mosora ja suurima kella (1430 kg) maakonna prefekt dr. Victor Stirbet maakonna prefektuuri nimel. Seinad värviti üle aastatel 1980–1984 freskotehnikas. Parandustööde ajal ehitati kirikule ka maa-alune kabel matuste jaoks.

## Vox Animi
Kirikul on koor Vox Animi.
Püha Joosepi roomakatoliku kirik (Sighișoara)

**Püha Joosepi roomakatoliku kirik** asub Sighișoaras Rumeenias. Linna ülejäänud kaks ajalooliselt olulist kirikut on ehitatud sakslaste poolt, kuid selle ehitasid ungarlased. See ajalooline monument ehitati aastatel 1894–1896, pärast frantsiskaani nunnakloostri hävitamist; selle projekteeris arhitekt H. Letz. Stiili poolest väga eklektilise, nii gooti kui ka romaani stiili elemente sisaldava kiriku kogupikkus on 30 meetrit. Põhjapoolses otsas asub väga kõrge Tunnitorn. Praegune sisekujundus on pärit pärast 1893. aastal toimunud tulekahju.
Ilmar Kuusemets

**Ilmar Kuusemets** (12. jaanuar 1919 Lipa küla, Raikküla vald, Harjumaa – 30. aprill 2014) oli eesti ooperilaulja (bariton).  

Ta õppis laulmist aastatel 1944–1945 Tallinna Muusikakoolis ja 1945–1947 Estonia teatri ooperistuudios. Seejärel võttis eralaulutunde Tenno Vironi, Karl Otsa, Aaro Pärna ja Aleksander Arderi käest.

Aastatel 1944–1984 laulis ta Estonia teatri ooperikooris, aastatel 1962–1984 töötas ühtlasi kooriinspektorina.

Laulis ühtlasi teatri vokaalkvartetis ja mängis lavastustes kõrvalosi. Esines kaluri rollis muusikafilmis „Kui saabub õhtu” (1955, Eesti Telefilm).

## Tunnustus
*1978 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited
Kloostrikirik (Sighișoara)

**Kloostrikirik**, mida tuntakse ka dominiiklaste kloostri kirikuna (rumeenia keeles *Biserica Mănăstirii Dominicane*) on gooti kirik, mis varem oli keskaegse dominiiklaste kloostri osa Sighișoaras Rumeenias. Kirik ehitati aastal 1289, hoone küljes on allesjäänud pool 1888. aastal lammutatud dominiiklaste kloostrist. Klooster oli üks osa Paulus Hungaruse kavandatud võrgustikust, mis pidi kaitsma Ungari kuningriiki ketserluse vastu. Hoone ehitust toetas saksa aadlik Leonard Barlabassi.

## Arhitektuur
Võrreldes kirikut seest ja väljast, leiab mõningaid stiilierinevusi. Kui sisekujunduses on ülekaalus barokkstiil, siis lihtne fassaad on ehitatud hilisgooti stiilis. Kõige muljetavaldavamal läänepoolsel välisseinal domineerib kolmnurkne ehisviil, mida kaunistavad kolm kõrget gooti akent. Pärast kiriku ja Tunnitorni vahel olnud keskaegsete hoonete lammutamist ehitati lõunaküljele kolm tulpa, mis lõpevad kirikut toetava kolme kaarega hoone ülaosas.

Kirikus on barokiajastul valitsenud tüüpilisi elemente ja kunstipärane mööbel. Kirikut kaunistavad sambad ja kaared, altar, pingid, varikatus, värvitud orelid ja rõdud ning idamaised vaibad.

Kõige tähtsam ese on pronksist valatud ristimiskivi, mis on kiriku vanim ja hinnalisim vara. Ristimisnõul on ladinakeelne kiri: "Peletagu ristimine kurjad jõud ja kuradi", loetav on ka autori signatuur: "See töö on tehtud Jacobi kätega, tema kes teeb kellasid, meie issanda aastal 1440".

Ristimiskivi valmistati Sighișoara kohalikus töökojas, see on 108,5 cm kõrge ja 60,3 cm läbimõõduga.

Sarnane ristimiskivi, mis pärineb samast perioodist, asub Sibiu evangeelses kirikus, kuid sellel ei ole sama võlu, mis Sighișoaras asuval kivil.
Sighișoara raekoda

**Sighișoara raekoda** on Rumeenia linna Sighișoara raekoda, mis asub Kloostrikiriku lähedal. Hoone ehitati aastatel 1887-1888. Ülemisel korrusel on barokkstiilis koridor, mis võõrustab Akadeemilise Muusika festivali ja paljusid muid mainekate ansamblite kontserte.
Sighișoara Veneetsia maja

**Veneetsia maja** (rumeenia keeles: *Casa Venețiană*) on hoone Rumeenias Sighișoaras, mis on saanud nime akende kujunduse järgi, mis jäljendavad Veneetsia stiili. Hoone valmis 16. sajandil. 

Legend räägib, et Sighișoara linnapea armus Veneetsia neidu, kelle ta tõi Sighișoarasse. Nad olid õnnelikud, kuid naine tundis oma kodulinna järele suurt igatsust. See ajendas linnapead laskma hoone Veneetsia stiilis ümber ehitada.
Konstantin Osvet

**Konstantin Osvet** (pseudonüümid **K. Vibulane, Salmi-Jaak, Leeno Tuvvike** jt; 20. mai 1889 Haljala kihelkond – 3. aprill 1946 Leningradi vangla) oli eesti ajakirjanik ja karikaturist. 

Konstantin Osvet sündis Kärmu külas Vanamõisas kooliõpetaja pojana, õppis Rakvere alg- ja linnakoolis, hiljem oli koduõppel. Ühe talve oli ta kooliõpetaja asetäitja, lühikest aega töötas Narva ja Tallinna ärides. 

Kaastööd ajalehtedele ja ajakirjadele hakkas ta tegema juba 1905. aastal. Tema esimesed tööd – satiirilised värsid ja karikatuurid – ilmusid pseudonüümiga K. Vibulane. Alates 1914. aastast töötas ta kutselise ajakirjanikuna Meie Tallinna Ajalehe toimetuses. I maailmasõja ajal (1915–1918) töötas Peterburis Lessneri miinivabrikus kontoriametnikuna, samal ajal oli ta ka Vana Meie Matsi vastutav toimetaja. 1918–1921 töötas ta Omskis mitmes asutuses raamatupidajana või pearaamatupidajana. 

1921. aastal tuli tagasi Eestisse ning 1921–1935 töötas Kaja toimetuses. Ajalehe Uus Eesti asutamise järel töötas 1935–1939 selle toimetuses. 1940. aastal töötas Tallinna Posti toimetuses ja 1940–1941 Rahva Hääle toimetuses. 

Konstantin Osvet arreteeriti NKVD poolt 13. novembril 1944 Tallinnas Sitsi 10-1. 8. septembril 1945 karistas tribunal teda § 58-3 järgi kaheksa-aastase vabadusekaotusega. Ta suri 3. aprillil 1946 Leningradi vanglas.

## Karikatuure ilmunud väljaannetes
* Kolerakülvaja (1907)
* Kolgata (1907)
* Märts (1907)
* Rooskaja (1907)
* Lendleht (Nr 18) – Pilkenali (1907)
* Uue Virulase lisa (1907)
* Meie Mats (1907–1908)
* Ulak (1908–1909)
* Perekonnaleht (1909)
* Kilk (1912–1914)
* Vana Meie Mats (1916)
* Tapper (1917)
* Tuuslar (1928)

## Tunnustus
1940. aastal pälvis Konstantin Osvet Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi.

## Viited
Viiva Väinmaa

**Viiva Väinmaa** (25. september 1928 Tallinn – 20. august 2014 Tallinn) oli eesti pianist.

1954. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Anna Klasi klaveriklassis.

Aastatel 1954–1958 oli ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeister, 1956. aastast samas kontsertmeistriklassi õpetaja. 1958. aastast oli ta ka Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori kontsertmeister.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
* 1985 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Tema poeg on pianist Lauri Väinmaa.

## Viited
Leesi Erm

**Leesi Erm** (kodanikunimi kuni 9.09.1940 **Lisette-Juline Erm**, sünninimi **Lisette-Juline Vandel**; 16. jaanuar 1910 Saunja küla, Harjumaa – 3. jaanuar 1989) oli eesti tekstiilikunstnik.

## Elukäik
1924–1930 õppis Riigi Kunsttööstuskoolis ja lõpetas selle tekstiili erialal. 1930–1932 täiendas end Tallinna Pedagoogiumis, 1936. aastal eksternina Tartu Naisühingu Käsitöökoolis. 1932. aastast töötas mitmes Eesti naiskutsekoolis ja rahvaülikoolis tekstiilikunsti õpetajana. 1942–1969 oli õppejõud oli Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, 1947. aastast dotsent.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Looming
1969. aastast vabakutseline kunstnik Tema loomingus on kesksel kohal seinavaibad ja dekoratiivkangad. 1939. aastast esines näitustel. Ta võttis kasutusele uudseid materjale (sh metallniit, pärlnööbid, sünteetilised kiud) ja kujunduselemente. 

### Isikunäitused

* Tallinnas 1964, 1967, 1970, 1980
* Tartus 1965
* Moskvas 1981

## Tunnustus
*1963 Eesti NSV teeneline kunstnik
*1967 Nõukogude Eesti preemia
*1975 Eesti NSV rahvakunstnik
*1981 Kristjan Raua preemia (maalitud kangad "Jäätumine" ja "Hele päev" ning 1980. aasta isikunäituse väljapanek)

## Viited

## Välislingid
*ERR arhiiv. Leesi Erm (1982)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tarbekunstnik Leesi Erm (1967)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Erm, Leesi- tekstiilikunstnik
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Erm, Leesi – Eesti NSV teeneline kunstnik, tarbekunstnik (1970)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV rahvakunstnik, tekstiilikunstnik, Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud Leesi Erm oma 70.a. juubeli ajal (1980)
August Usin

**August Usin** (9. mai 1881 Vana-Piigaste, Võrumaa – 16. mai 1945 Tallinn) oli eesti agronoom, õpetaja ja koolijuht.

Ta õppis Võru linnakoolis ja Pihkva maamõõdukoolis. 

Töötas Krootuse algkooli õpetajana. Pärast Pihkva maamõõdukooli lõpetamist töötas ta Venemaal maamõõtjana, lõpetas Kostroma gümnaasiumi.

1914. aastal lõpetas ta Riia Polütehnilise Instituudi agronoomia erialal. Oli korporatsiooni Vironia liige.

Aastatel 1914–1920 oli ta Kõo mõisas asunud Eesti Aleksandri Põllumajanduskooli õpetaja, 1920–1921 Vana-Võidu põllutöökooli juhataja ja 1921–1932 Väimela põllutöökooli õpetaja. 

1923. aastal kandideeris ta Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Riigikokku, kuid ei osutunud valituks.

## Viited

## Välislingid
*Eesti Muuseumide Veebivärav. Võrumaa Muuseumi fotokogu. Usin, August (1933)
Psühhopomp

**Psühhopomp** (kreeka ψυχοπομπός, "hingede juht") on paljudes religioonides olend, vaim, ingel või jumalus, kes vastutab äsja lahkunud hingede maalt teispoolsusesse (toonelasse) saatmise eest.

Hinge saatja ei mõista lahkunu üle kohut, vaid tagab talle turvalise ülemineku. Erinevate kultuuride hauapanustes on hinge saatjaid kujutatud sageli hobuste, hirvede, koerte, kaarnate, vareste, öökullide, varblaste või kägudena.

Klassikaliseks näiteks on Egiptuse jumal Anubis, Kreeka paadimees Charon, jumalused Hermes ja Hekate, Rooma jumal Mercurius ning etruski jumalus Vanth.
Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo

**Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo** (saksa keeles Deutsches Wahlbüro der Dorpater Stadtverordnetenversammlung) oli Tartu linnavolikogu valimistel (1906., 1910. ja 1914. aasta Tartu linnavolikogu valimistel) saksa kogukonnaga seotud valimistegevusi juhtinud büroo. 

Büroo tööd korraldas kantselei, mille eesotsas oli eesistuja. Büroo koosnes kitsamast liikmete ringist (nimetati vahetuteks liikmeteks) ja laiemast ringist (nimetati agentideks). Agendid täitsid kantselei määratud ülesandeid.

## Vaata ka
*Tartu linnavolikogu valimise komitee

## Viited

## Välislingid
*
Babice (Praha-východi ringkond)

**Babice** on küla ja vald Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Říčany linnast umbes viie kilomeetri kaugusel idas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 1034.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht (*tšehhi keeles*)
Peeter Varep

**Peeter Varep** (3. mai 1914 Paikuse, Taali vald – 16. märts 1984 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ning matkategelane ja alpinist.

Ta oli sõjajärgse alpinismi alusepanijaid Eestis. 

Ta töötas Eesti Tööstusprojektis peakonstruktorina. Tema tuntumaid inseneritöid on Kaarsild Tartus üle Emajõe.

## Haridustee
Ta lõpetas 1933. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1941. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina.

## Sillaehitus
   
Ta on Tartusse aastatel 1957–1959 ehitatud raudbetoonkaarsilla projekti autor. Sildeavaga 57,4 m jalakäijate sild rajati Kivisilla kaldasammaste vundamentidele. Tarinduse poolest on sild Eesti oludes ainulaadne ja pälvis ka tähelepanu, kuid valminud rajatis erineb mõnevõrra algsest projekteerija kavandatust (kaar ja riputid on projektikohaseist massiivsemad).

## Alpinism
Ta hakkas harrastama matkamist 1938. aastal.

Ta kordas 1972. aastal Eesti kõrgtõusude rekordit, tõustes Pamiiris Ismoili Somoni mäetippu (7495 m). Ta oli tollal vanim sellesse tippu jõudnu.

Ta juhtis 1960. aastal Eesti mägironijate tõusu Pamiiris seni vallutamata 6211 m kõrgusele mäetipule, mis nimetati Estonia mäetipuks.

Ta on olnud paljude matka- ja alpinismiürituste korraldaja, kohtunik, ekspeditsioonijuht, lektor, matkamise ja alpinismi propageerija.

## Teoseid
*"Alpikirka: Eesti alpinismi noorusaegadest". Tallinn: Valgus, 1993. ISBN 9785440013360

## Tunnustus
*1970 Kalevi auliige
*Eesti Matkaliidu 20. sajandi Eesti 100 silmapaistvaima matkaja ja matkategelase hulgas

## Isiklikku
Tema vend Endel Varep oli geograaf ning tema onu oli agronoom ja riigiametnik Arved Varep (1893–1942).

## Viited

## Välislingid

*
*Raamidest väljas. PEETER VAREP (03.05.1914-16.03.1984). reisiajakiri.gomaailm.ee
Veetehnika

**Veetehnika** (veevarustus- ja kanalisatsioon) hõlmab veehaarete, vee edastamise, jaotamise ja vee töötlemise ning reovee, ka sademevee, ärajuhtimise ja puhastamise arendamist. Veevarustuse- ja kanalisatsiooniinsenerid (VK insenerid) on tegevad peaaegu kõikide hoonete kavandamisel ja ehitamisel ning linnade ja asulate vee- ja reoveepuhastite, samuti välisvõrkude projekteerimisel ja rajamisel.
Aleksander Randviir

**Aleksander Randviir** (1935. aastani **Aleksander Rutoff**; 1. märts 1895 Vana‑Sõtke, Vaivara vald, Virumaa – 10. juuli 1953 Tallinn) oli eesti näitleja.

Aastatel 1922–1924 ja 1932–1934 oli ta Draamastuudio Teatri näitleja. 1925–1927 oli Vaivara Külvaja seltsi näitejuht. Aastatel 1928–1932 mängis Tallinna Töölisteatris. 1934–1943 oli ta Vanemuise teatri näitleja. Aastatel 1943–1949 töötas Estonia teatris, 1949–1953 Tallinna Riiklikus Draamateatris.

Ta on mänginud filmides Mineviku varjud, Öösel, Elu tsitadellis ja Valgus Koordis.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1952 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Isiklikku
Tema poeg oli maletaja Jüri Randviir, tütar balletitantsija Tiiu Randviir.

Näitekirjanik Kristjan Rajasaare oli tema onu.

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viktor Kingissepa nimelise Tallinna Riikliku Draamateatri näitleja Randviir, Aleksander Augusti poeg (1952)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Näitleja Aleksander Randviir Salami osatäitjana Ašah Tokajevi komöödias Peigmehed (1952)
Tomomi Inada

**Tomomi Inada** (jaapani keeles 稲田 朋美 *Inada Tomomi*; sündinud 20. veebruaril 1959 Echizenis) on Jaapani jurist ja poliitik; ta kuulub Liberaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli 3. augustist 2016 kuni 28. juulini 2017 Jaapani kaitseminister.

Ta lõpetas 1981. aastal Waseda Ülikooli juristina.

Aastast 1985 töötas ta juristina, ta oli seotud Yasukuni templis mälestatavate jaapani sõjameeste kaitsmisega. Aastal 2005 valiti ta Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas Jaapani parlamendi alamkotta.

3. augustist 2016 kuni 28. juulini 2017 oli ta Jaapani kaitseminister.

## Isiklikku
Ta on abielus ja kahe lapse ema.
Aslı Erdoğan

**Aslı Erdoğan** (sündinud 8. märtsil 1967 Istanbulis) on türgi füüsik, ajakirjanik, kirjanik ja kodanikuaktivist.

Ta sündis 1967. aastal Istanbulis. Ta lõpetas 1988. aastal arvutiinsenerina Boğaziçi Ülikooli. Aastatel 1991–1993 töötas ta Euroopa Tuumauuringute Keskuses osakestefüüsika alal ja pärast seda sai ta MSc kraadi füüsika alal. 1996. aastal  sai ta Rio de Janeiro Ülikoolist PhD kraadi oma uurimuste eest füüsika alal.

## Välislingid
* Türgi prokuratuur nõuab eluaegset vangistust kuulsale kirjanikule
Heino Paltser

**Heino Paltser** (2. juuli 1933 – 16. juuli 1972) oli eesti alpinist.

Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). 1970. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.

## Alpinism
1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. 30. juulil esmavallutas ta koos kaaslastega Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrguse seni veel vallutamata mäetipu. Tipp nimetati Estonia mäetipuks.

11. augustil 1965. aastal juhtis ta eesti alpinistide esmatõusu Lenini mäetippu (7134 m). Koos temaga tõusid tippu Albert Sulg, Felix Jürna ja Peeter Varep. See oli ühtlasi Balti liiduvabariikide mägironijate esimene tipputõus sellel mäel.

1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu (7105 m). Tippu jõudnute hulgas oli ka Heino Paltser. Pärast seda juhtis ta Eesti alpinistide esmatõusu Nõukogude Liidu kõrgeima mäe – Kommunismi mäetipu (7495 m) tippu. Tema juhtimisel jõudsid tippu 8 eesti alpinisti. Tõus Kommunismi mäetippu oli esimene Baltikumis. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.

### Kõrgtõusud
*1960 – Estonia mäetipp (6211 m)
*1965 – Lenini mäetipp (7134 m)
*1970 – Korženevskaja (7105 m)
*1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m)

## Hukkumine
Heino Paltser hukkus 16. juulil 1972 Svobodnaja Koreja mäel Tian Shanis 5B-kaljumarsruudil juhusliku liikumahakanud kivi löögist.

## Viited
Ilmar Priimets

**Ilmar Priimets** (29. november 1935 Tõrva – 9. mai 2018) oli eesti alpinist.

Ta oli esimene eesti mägironija, kes tõusis Tian Shanis Džengiši mäetippu.

Ta töötas tootmiskoondise Talleks peakonstruktori asetäitjana.

## Haridustee
Ta lõpetas 1955. aastal Viljandi I Keskkooli ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi autotranspordi erialal. 

## Alpinism
Ta tegeles alpinismiga 1960. aastast. 11. augustil 1965 tõusis ta koos kaaslastega Ragnar Palmre juhtimisel Lenini mäetippu (7134 m) mäe lõunaküljelt. Selle tõusuga lõunast saadi NSV Liidu esivõistlustel 4. koht.

III Eesti Pamiiri-ekspeditsioonil 1970. aastal juhtis ta eesti alpinistide esmatõusu Korženevskajale (7105 m) ja tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel Nõukogude Liidu kõrgeima mäe Kommunismi tippu (7495 m). Tõus Kommunismi tippu oli esimene Baltikumis.

Aastatel 1965–1985 tegi Priimets 14 edukat tõusu seitsmetuhandeliste tippu, sealhulgas tõusis ta Kommunismi mäetippu kolmel korral.

Seni ainsa eestlasena on ta vallutanud (1983. aastal) Džengiši mäetipu (7439 m) Tian Shanis.

Aastatel 1978–1985 oli ta instruktor rahvusvahelises alpilaagris Pamir (*Internationnal Mountaineering Camp "Pamirs"*).

Ta oli aastatel 1973–1985 VSÜ Kalevi alpinismisektsiooni juhatuse esimees.

## Film

Aastatel 1975–1976 osales ta koos veel mitme eesti alpinistiga filmistuudio Gruziafilm lühimängufilmi "Mäetipp" võtetel.

## Tunnustus
* 1983 – Lumeleopardi aunimetus (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu).

## Isiklikku
Alpinismiringkonnas oli tema hüüdnimi Primka.

## Viited

## Välislingid

*"Maailmapilt. Alpinism" Vikerraadio, 1998 (raadiosaate esmaeeter: 3. august 1998)
Ramygala vald

**Ramygala vald** (leedu keeles *Ramygalos seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 

Valla pindala on 23 787 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 3698 inimest. Valla keskus on Ramygala linn (2011. aasta seisuga 1581 elanikku). Vallamaja asub aadressil Vadoklių g. 10. Vallavanem on Valdas Chirv.

Aastal 2008 liideti vallaga üks varem Velžysi valda kuulunud küla.

Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:

## Viited
Meenikunnu Suur Suujärv

**Suur Suujärv** on düstroofne järv. Meenikunnu rabas Räpina vallas Põlvamaal. Järv on osa Meenikunno looduskaitsealast. Suur Suujärv on võrdlemisi ümmarguse kujuga soojärv, mille pindala on 4,7 ha ja mille sügavus ulatub 2–3 meetrini. 

## Vaata ka
*Meenikunno looduskaitseala
*Eesti järvede loend

## Viited
Smilgiai vald

**Smilgiai vald** (leedu keeles *Smilgių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 

Valla pindala on 13 181 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 1661 inimest. Valla keskus on Smilgiai alev (2011. aasta seisuga 544 elanikku). Vallamaja asub aadressil Panevėžio g. 15. Vallavanem on Zita Dabužinskienė.

Aastal 2008 liideti Algirdiškiai küla Naujamiestise vallaga.

Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:

## Viited
Upytė vald

**Smilgiai vald** (leedu keeles *Upytės seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 

Valla pindala on 11 327 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 1531 inimest. Valla keskus on Upytė küla, allamaja asub aadressil Ėriškių g. 8. Vallavanem on Giedrius Koženiauskas.

Aastal 2008 liideti vallaga neli varem Velžysi valda kuulunud küla.

## Viited
Leiger (parvlaev)

**Leiger** on Tallinna Sadama tütarettevõttele TS Laevad kuuluv parvlaev, mis on ehitatud Türgis Sefine laevatehases. Leiger sõidab Rohuküla–Heltermaa laevaliinil.

## Välislingid
* praamid.ee: Leiger
* AIS: Leiger
* "AK. Nädal" käis Leigeril kohtades, kuhu tavareisija ei pääse, err.ee
* Parvlaev Leiger hakkas Türgist Eesti poole sõitma, err.ee
* Ships of Messina: Foto Leigerist tegemas tehnilist peatust Messina sadamas
TS Laevad

**TS Laevad OÜ** on Eesti reeder, aktsiaseltsi Tallinna Sadam tütarettevõte. 

Ettevõttele kuulub viis laeva, millest Saaremaa ja mandri vahel sõidavad Tõll ja Piret ning Hiiumaa ja mandri vahet Tiiu ja Leiger. Asenduslaevana on olemas ka Regula. Uue alusele liinile toomist plaanitakse 2026. aastal.

Osaühing on äriregistrisse kantud 19. juunil 2014. Alates 1. oktoobrist 2016 korraldab TS Laevad parvlaevaliiklust mandrilt Saaremaale ja Hiiumaale.

## Laevastik
* Regula (1971, ostetud 2016)
* Leiger (2016)
* Tõll (2017)
* Piret (2017)
* Tiiu (2017)

## Viited

## Välislingid
* Tallinna Sadam: TS Laevad
* AIS: TÕLL,  IMO: 9762651,  MMSI: 276821000

;Meedias
* "TS Laevad: Türgi tehase jaoks oli Leigeri ja Tiiu ehitus liiga keeruline" ERR, 11. november 2016
* Kadri Paas. "TS Laevade juht Leigeri vigadest: Türgi tehase jaoks on meie projekt üle ootuste keeruline" Delfi Ärileht, 11. november 2016
* "Hartman: kasumiteenimine on riigi ootus ja osa TS Laevade äriloogikast" ERR, 7. märts 2025
Eike Joasoo

**Eike Joasoo** (sündinud Eike Johannson; aastatel 1948–1952 **Eike Käsper**; 1952. aastast **Eike Ülevain**; 28. märts 1930 – 22. jaanuar 1971) oli eesti baleriin.

Õppis tantsu Robert Roodi erastuudios, 17-aastaselt tuli Estonia balletiõpperühma. 1950. aastal esines esimest korda peaosas (Tanja, Igor Morozovi balletis "Doktor Aibolit"). Aastatel 1950–1967 oli ta Estonia balletisolist.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1957 Eesti NSV teeneline kunstnik
*orden "Austuse märk"

## Isiklikku
Tema abikaasa oli balletitantsija Erich Ülevain, nende poeg on operaator Peeter Ülevain. Poja tütar Eike Ülevain (sündinud 1980) on samuti tantsija.

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen I. Morozovi balletist "Dr. Aibolit" RAT Estonias, Vanja - Inge Pöder ja Tanja - Eike Joasoo (1952)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Joasoo, Eike - RAT Estonia baleriin, Eesti kunsti ja kirjanduse dekaadist osavõtja (1956)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV teeneline kunstnik, RAT "Estonia" balletisolist Eike Joasoo (Ülevain) (1967)
Artur Koit

**Artur Koit** (19. detsember 1908 Tallinn – 25. juuli 1980 Tallinn) oli eesti balletitantsija ja ballettmeister.

Õppis tantsu Rahel Olbrei balleti õpperühmas. Aastatel 1926–1964 oli ta Estonia teatri balletisolist, hiljem balletirepetiitor ja lavastaja. 

Aastatel 1951–1964 oli Tallinna Koreograafiakooli paaristantsu õppejõud.

## Tunnustus
*1957 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen E. Tubina balletist "Kratt" teatris "Estonia". Peretütar - Hilda Malling ja Sulane - Artur Koit (1944)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Koit, Artur, Eesti NSV teeneline kunstnik - balletitantsija ja ballettmeister (1968)
Verner Hagus

**Verner Hagus** (13. juuli 1909 Tallinn – 26. september 1988 Tallinn) oli eesti balletitantsija.

Aastatel 1928–1964 oli ta Estonia balletisolist.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1957 Eesti NSV teeneline kunstnik

## Viited

## Välislingid
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Estonia teatri balletisolist Verner Hagus lavastuses "Savoy ball" (1930)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Teatri Estonia balletisolist Verner Hagus (1937)
*Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen E. Kapi balleti Kalevipoeg I vaatusest. Kalevipoeg - Verner Hagus (1953)
Achraf Baznani

**Achraf Baznani** (araabia keeles أشرف بزناني; sündinud 1979 Marrakechis) on Maroko kunstnik, lavastaja ja fotograaf.

## Elulugu
Baznani hakkas fotograafiaga tegelema kogemata. Ta oli veel teismeline, kui sai sünnipäevaks kompaktkaamera Kodak Ektra 250. Baznani on iseõppija ega ole käinud isegi fotograafikursustel. Ta on loonud mitmeid lühi- ja dokumentaalfilme. Nende hulgas on "Walk" 2006. aastal ja "The Forgotten" 2007. aastal. "The Immigrant", mis tuli välja aastal 2007 ning mis võitis mitu riiklikku ja rahvusvahelist auhinda.  

Baznani on tuntud kui esimene kunstnik araabia maailmas, kes lasi välja fotoraamatu sürreaalsete kujundite kohta. Kaks raamatut, "Through My Lens" ja "Inside My Dreams" on sürrealistliku stiiliga. Baznani kasutab end oma fotode, kasutades igapäevaelu esemeid, stseenid ja huvitavaid olukordi. 

Alates juba lapsepõlvest Achraf Baznani oli kinnisideeks miniatuursed filmid ja maagia. Ja kui ta alustas fotograafikarjääri, otsustas ta, et ta ei tee "normaalseid" fotosid, vaid hakkas keskenduma hoone fotode manipuleerimisele. Kasutades oma isiklikke mõtteid, erinevad stseene, unistusi ja asju, millest ta usub ja hoolib, Achrafs on see, mis annab oma piltidele isikupära ja loob sürrealistlik, unistava ja iroonilise maailma. 

Tema "Inside My Dreams" seeriaga Achrafs tahab, et inimesed mõtleks väljaspool. See kajastub tema sürrealistlikes piltides. *"Vaatajad leiavad peegli, mis peegeldab nende enda pilti ja elu olukorrast, et nad suudaks leppida ja suudaks tegeleda erinevate probleemidega millega seisavad silmitsi."*https://www.baznani.com/achraf-baznani-about/

Tema töid leidub ajakirjades üle maailma, nagu PicsArt, National Geographic, Huffington Post, Mambo, Photo+, Amateur Photographer, Fotografe Melhor, Digital Photo magazine.

2014. aastal lõpetas ta "Project 52", mis oli tema isiklik missioon, kus tegi iga nädal pilti terve aasta.https://www.baznani.com/achraf-baznani-about/

### Kunstiraamatud
* 2014 – Through my lens, kunstiraamat, ISBN 1-50279338-5
* 2014 – Inside my dreams, kunstiraamat, ISBN 978-1-50285658-6
* 2016 – I AM, kunstiraamat, ISBN 978-1-51232161-6
*2018 - History of Surrealism, 

### Auhinnad
* 2016 – Kunst Heute Award, Deutschland 
* 2016 – International Prize Colosseo, Roma, Italy
* 2016 – Golden Orchid Grand Prize, USA
* 2016 – 1st Place Winner – Golden Ribbon in Notindoor photography magazine contest, USA

### Näitused
* 2015 – Colour brust, PH21 Gallery, Budapest, Ungarn
* 2015 – Park Art Fair International, Triberg, Deutschland
* 2015 – Gallery Globe, Adisson, Texas, USA
* 2015 – Digital Private Exhibition *Louvre Museum*, Paris, Frankreich 
* 2016 – International Surrealism Now, Coimbra, Portugal 
* 2016 – Park Art Fair International 2016, Triberg, Deutschland
* 2016 – Männer, Gräfelfing, Deutschland 
* 2016 – Inside my Dreams, Solo Exhibition, Rabat, Maroko 
* 2016 – Salon de la photographie africaine, Abidjan, Ivory Coast 

## Viited


## Välislingid
* Koduleht