open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Snižna

**Snižna** (ukraina keeles Сніжна) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 593. Pindala on 0,269 km².

## Viited

## Välislingid
* Историческая информация о селе Снежная
Bilõlivka

**Bilõlivka** (ukraina keeles Білилівка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ružõni rajoonis. Elanike arv on 2193. Pindala on 6,842 km².
Carl Ferdinand Cori

**Carl Ferdinand Cori** (5. detsember 1896 – 20. oktoober 1984) oli tšehhi päritolu Ameerika Ühendriikide biokeemik ja farmakoloog.

Cori astus 1914. aastal Karli Ülikooli meditsiini õppima. Õpingute ajal tutvus ta Gerty Theresa Radnitziga, kellest sai hiljem tema abikaasa. I maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Austria-Ungari maaväkke, kus teenis esialgu suusakorpuses ja hiljem kuni sõja lõpuni sanitaarkorpuses. Pärast sõda naasis Cori ülikooli ja lõpetas ülikooli koos Gertyga.

1928. aastal said Carl Cori ja ta abikaasa Ameerika Ühendriikide kodanikeks. USA-s uurisid nad koos süsivesikute ainevahetust ning kirjeldasid Cori tsükli. 1931. aastast töötas ta Washingtoni Ülikoolis ja sai 1942. aastal biokeemiaprofessoriks. 1947. aastal said Carl ja Gerty Cori koos Bernardo Houssayga glükogenolüüsi uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna.

## Viited
Pervomaiskõi saar

**Pervomaiskõi saar** (ukraina keeles Острів Первома́йський) on Ukrainale kuuluv saar Dnepri-Bugi limaanis.
Fritz Haber

**Fritz Haber** (; 9. detsember 1868 – 29. jaanuar 1934) oli saksa keemik, kes sai 1918. aastal Haberi-Boschi protsessi väljatöötamise eest Nobeli keemiaauhinna. 

Haberi-Boschi protsessi kasutatakse tööstuslikult gaasilisest lämmastikust ja vesinikgaasist ammoniaagi sünteesiks. See protsess on väga oluline, kuna võimaldab tööstuslikku väetiste ja lõhkeainete tootmist. Protsessi abil loodud lämmastikväetiste abil toodetakse toiduaineid, millest toitub tänapäeval pool maailma elanikkonnast. 

Haber töötas koos Max Borniga välja ka Borni-Haberi tsükli, mis võimaldab hinnata ioonse tahkise võre energiat.

Haberit peetakse ka keemiasõja ehk keemiarelvade kasutamise teerajajaks. Haber töötas kloori ja teiste mürgiste gaaside relvadena kasutamise kallal Esimese maailmasõja ajal ning eriti teises Ieperi lahingus.

## Tunnustus
*1929 – Wilhelm Exneri medal

## Vaata ka

* Heterogeenne katalüüs
* Keemiarelv
* Väetis
* Nobeli keemiaauhind
* Lõhkeaine

## Viited
Fiorello La Guardia

**Fiorello Henry La Guardia** (sünninimega **Fiorello Enrico La Guardia** 11. detsember 1882 New York – 20. september 1947 New York) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Teda tuntakse 99. New Yorgi linnapeana kolmel järjestikusel ametiajal aastatel 1934–1945. Ta oli Uut kurssi toetav vabariiklane. Aastatel 1916–1917 ja 1918–1919 ning taas aastatel 1922–1933 esindas ta East Harlemit saadikuna Ameerika Ühendriikide Kongressis. Äkilisena, energilisena ja karismaatilisena ihkas ta avalikkuse tähelepanu. Sellest hoolimata tunnustatakse teda kui ühte suursugusemat linnapead Ameerika ajaloos.

Tema pikkus oli kõigest 1,57 m, mistõttu kutsuti teda vastavalt itaalia sõnale *fiorello* ("lilleke") ingliskeelse hüüdnimega "the Little Flower".

## Mälestuse hoidmine
Tema järgi on nimetatud Queensi linnaosas asuv LaGuardia lennujaam, mis teenindab riigisiseseid lende ja erandina lende Kanadasse.
East Harlem

**East Harlem**, kõnekeeles ka **Hispaania-Harlem** või ***El Barrio***, on Upper Manhattani naabruskond New Yorgis. Naabruskond piirneb kirdekaares Harlem Riveriga ja kagukaares East Riveriga, edelas Upper East Side'iga (96th Street) ja loodes Fifth Avenuega. Hoolimata nimest, ei loeta naabruskonda üldiselt Harlemi osaks.

## Välislingid
*
Gronków

**Gronków** on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Nowy Targi vallas. Gronków asub Slovakkia piirist umbes 13 km kaugusel, Nowy Targist ligikaudu 6 km kagus.

## Viited
Kaspar Mänd

**Kaspar Mänd** (sündinud 23. jaanuaril 1989) on eesti dirigent.

Kaspar Mänd on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi ja VHK Muusikakooli oboe (õpetajad Kalev Kuljus, Aleksander Hännikäinen) ning koorijuhtimise (õpetaja Hirvo Surva) erialal. 2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koorijuhtimise erialal professor Hirvo Surva juhendamisel, õppides samal ajal ka oboed (dotsent Nils Rõõmussaar). 

2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistriõppe orkestridirigeerimise (professor Paul Mägi) erialal. Aastatel 2012–2013 täiendas Kaspar Mänd end Pariisi Konservatooriumis professor Zsolt Nagy dirigeerimisklassis. Ta on osalenud Järvi Suveakadeemias (2009, 2011 ja 2013) ning Eri Klasi ja Risto Joosti meistrikursustel (2010). 

2009. aastal asutas Kaspar Mänd segakoori HUIK! ja oli aastatel 2009–2018 selle peadirigent. Aastatel 2011–2014 oli ta kammerkoori Voces Musicales peadirigent. 2016. aastal asutas ta Uue Tänava Orkestri, millega on esitatud kõik Beethoveni ja Mendelssohni sümfooniad.

Kaspar Mänd on olnud segakooride dirigent 2014. aasta üldlaulupeol, 2017. aasta noorte laulupeol ja 2019. aasta üldlaulupeol.

Aastatel 2013–2016 oli ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli sümfooniaorkestri dirigent. Alates 2014. aastast on Kaspar Mänd rahvusooper Estonia dirigent. 

Aastast 2019 on ta olnud Pärnu Linnaorkestri peadirigent.  
6. jaanuaril 2023 teatas Mänd, et lahkub 18. jaanuaril ametist. 

Kaspar Mänd on teinud koostööd Eesti kollektiividega, nagu Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Vanemuise sümfooniaorkester, Tallinna Kammerorkester, YXUS Ensemble, Üle-Eestiline Noorte Sümfooniaorkester, ning välismaa kollektiividega, nagu Janáčeki filharmooniaorkester (Tšehhi), Tampere filharmooniaorkester (Soome), Miskolci sümfooniaorkester (Ungari), Karlsruhe Noortefilharmoonia (Saksamaa).

## Tunnustus

* 2012 Eesti Kooriühingu noore dirigendi preemia
* 2015 Eesti Kooriühingu noore dirigendi preemia 
* 2016 Rahvusooper Estonia kolleegipreemia 
* 2021 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (tipptasemel esiettekannete ja Pärnu Linnaorkestrile uue hingamise andmise eest)

## Isiklikku

Ta on alates 21. juulist 2023 abielus Ingrid Männiga.

## Viited
The Sims 4

"**The Sims 4**" on 2014. aastal ilmunud elusimulatsioonimäng, mille arendajaks oli Maxise koosseisu kuuluv Redwood Shores ja väljaandjaks Electronic Arts. Tegu on järjestikus neljanda "The Simsi" seeria mänguga.

"The Sims 4" sarnaneb mängitavuselt seeria varasematele mängijatele. Mängijal on võimalik kontrollida kuni 8 simmi. Varasemate mängudega võrreldes on mängijal rohkem kontrolli oma simmide välimuse kujundamisel.

Sarnaselt eelnevatele mänguseerias ilmunud mängudele suhtlevad simmid omavahel väljamõeldud, The Sims mängudele omases, simikeeles.

Mängule on ilmunud 14 lisapaketti, neist uusim "For Rent" ilmus 7. detsembril 2023. Lisaks on ilmunud 12 "game pack"-i ja 19 "stuff packi", mis lisavad mängu uut sisu.

9. mail 2014 anti Venemaal mängule reiting "18+ (lastele keelatud)", sest mängus kujutatakse samasoolisi suhteid ning riigis kehtiv seadus keelab "geipropaganda" alaealiste hulgas.

## Viited

## Välislingid
* Ametlik koduleht (inglise keeles)
* Simsimaa (eesti keeles)
Semenkõ (Nemõrivi rajoon)

**Semenkõ** (ukraina keeles Семенки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 338. Pindala on 1,376 km².
Triangle Shirtwaist Factory tulekahju

**Triangle Shirtwaist Factory tulekahju** lahvatas 25. märtsi pärastlõunal 1911. aastal New Yorgis.

Suurõnnetuses hukkus 146 rõivavabriku töötajat — 123 naist ja neidu vanuses 14–43 eluaastat ning 23 meest. 62 inimest hüppas alla The Triangle Waist Company'ile kuulunud viimase kolme korruse akendest. Enamus hukkunuid oli itaalia või juudi päritolu. Kergemate ja raskemate vigastustega pääses 78 inimest.

Vene immigrantide Max Blancki ja Isaac Harrise omanduses olnud rõivavabrik tootis peaasjalikult naistepluuse.
Furgler

**Furgler** (ka *Großer Furgler*) on üks kõige külastatumaid mägesid Samnauni Alpides Austria Tirooli liidumaal. Lähistel asuv Serfausi turismikuurort valitakse sageli mäeekskursioonide alguspunktiks.

## Tõusud

Serfaus-Fiss-Ladise suusapiirkond on mäe lähedal, mis muudab ronimise palju lihtsamaks. Alguspunktid on siin Komperdelli tõstuki keskmine või ülemine jaam Lazidkopfil.

Tõstukist võib tõusta ühel kahest märgistatud rajast:

* Põhjapoolne rada kulgeb keskmisest jaamast (1980 m) piki pikamaarada nr. 702 mööda Furglerseest (2458 m), läbi Furgleri oru läände, üle Furglerjochi sadula (2748 m) ja piki põhjaharja tipuristini.
* Lõunapoolne rada kulgeb *Lassida* ülemisest jaamast (2351 m) üle Böderköpfe Scheidini (2429 m), jätkub Tieftalsee järveni (2783m) ja kulgeb ümber selle edelasse enne tippu jõudmist.

Mõlemat rada võib ristumisel kombineerida (võtab umbes 5,5 tundi). Lõunapoolsel rajal ronimine on veidi lihtsam kui põhjapoolsel. Erilist ronimisvarustust pole vaja, kuid head jalanõud on vajalikud.

* Veel üks tõus kulgeb Ascheri hütist üle Furglerjochi kuni tipuni (u. 4 tundi).

Talviti on Furgler populaarne suusamatkade mägi.

## Tipp

Furgleri tipus on tipurist, mis püstitati 1988. aastal, asendades esimese risti, mis püstitati 1957. aastal. See on umbes 9 m kõrge, tehtud puidust ja kinnitatud 8 trossiga. Kaks mälestustahvlit meenutavad neid sündmusi.

Teisel mälestustahvlil mälestavad Serfausi mäepäästeameti liikmed ning perekond Siegmund Oberacherit (sündinud 16. novembril 1944, surnud 23. märtsil 1997).

Hea ilmaga on tipust silmapaistev vaade lugematutele Alpi tippudele.

## Galerii


Pilt:Furgler von Kölner Haus.JPG|Furgler (vasakul) vaadatuna Kölner Hausist
Pilt:Furglersee.jpg|Furglersee järv
Pilt:Furgler-Gipfelkreuz.JPG|Furgleri tipurist
Pilt:Furgler.JPG|Furgler talvel vaadatuna põhjast
Loisach

**Loisach** on jõgi, mis voolab läbi Tirooli Austrias ja läbi Baieri Saksamaal. Selle nimi võib olla keldi päritolu, algkeldi keeles **lawo* ja **iskā*, mõlemad tähendavad "vett". Loisach läheb läbi suure Murnauer Moosi soo.

Loisach on 113 km pikk Isari vasakpoolne lisajõgi. Loisachi lähe on Ehrwaldi lähedal Austrias. Loisach voolab Garmisch-Partenkirchenist mööda ja suubub Kochelseesse. Kochelsee juures ühineb Loisachiga vesi, mis suunati Isari ülemjooksult Walchensee hüdroelektrijaama jaoks. Siis voolab Loisach Kochelseest välja ja suubub Wolfratshauseni juures Isarisse. Kanal ühendab Isarit ja Loisachit, tagastades elektritootmiseks juhitud vee Isarisse enne Wolfratshausenit, üleujutusohu vähendamiseks linnas.
Kohlbergspitze

**Kohlbergspitze** on kõrgusega 2202 m merepinnast tipp Ammergau Alpide peaahelikus (Danieli hari) Tiroolis Austrias. Mäe vähemtavalised nimed on *Zigersteinjoch*, *Stapferwiesjoch* ja *Zigerstein* (ka Kohlbergspitze edelaküljel asuva tipuristiga väikese kaljutipu nimi). Oma 300 m kõrguse põhjakülje ning rohuse ja vähemjärsu lõunanõlvaga on see esimene silmatorkav tipp peaaheliku lääneosas.

## Tõus

Kohlbergspitzele saab ronida Bichlbachist tähistatud rada pidi 3 tunniga. Rada kulgeb esialgu metsasel lõunanõlval üles, hiljem läbi mägimänniväljade ja lõpuks rohunõlva pidi kagust üles tippu. Veel üks tõus ronib läänest üle *[[schrofen]]*maastiku kõrgeimasse punkti ja on klassifitseeritud I klassi ronimiseks.
Memo

**Memorandum** (ladina keelest *memorandum est)* ehk **memo** on kirjalik meeldetuletus. Memo on lühike ja ülevaatlik dokument, mis koostatakse seisukohtade, ürituste, kohtumiste, menetluskäigu või muu taolise teabe edastamiseks. 

Memosid kasutatakse kõige sagedamini suhtlemiseks sama organisatsiooni liikmete vahel. Memosid on mitut tüüpi, alates lühikestest märkmetest kuni väikeste aruannete ja ettepanekuteni. Memod mängivad organisatsioonide juhtimisel võtmerolli.

## Memo ülesehitus

* Memo päises on kuupäev, teema, adressaat ja koostaja/koostajad.

* Memo algab tavaliselt lühikese sissejuhatusega, selles sisalduva teabe kohta. Kui lugeja pole teemaga tuttav, lisa memole juurde tutvustav lõik. Lugejat on igaks juhuks hea teemaga kurssi viia isegi siis, kui ta on juba eelnevalt sellega tuttav. 

"Nagu me peale eilset koosolekut arutasime..."

* Üldiselt käsitletakse memos ainult ühte teemat. Memo lõpus on lühike kokkuvõte, kus tuuakse välja kõige olulisemad faktid ja järeldused.
* Memo koostamise viimane samm on selle allkirjastamine. Allkirjaga näitab autor, et ta nõustub tekstis esitatud väidetega. Mõned autorid panevad oma allkirja memo lõppu ning mõned kohe algusse oma nime kõrvale.

## Memole iseloomulik

* Memo on lühike ja konkreetne ning selle orienteeruv maht on kuni 500 sõna.
* Memos käsitletakse üldjuhul vaid ühte teemat. 
*Erilist tähelepanu tuleb pöörata memo teema või pealkirja sõnastamisele ,et see oleks täpne ja konkreetne.
* Ainukesed erandid sissejuhatuse ära jätmiseks on:  

# kui adressaat on tõenäoliselt skeptiline või
# kui autor ei nõustu inimestega temast kõrgemal positsioonil.

* Sellisel juhul on parim esitada kohe probleem ning alles hiljem tuua välja need aspektid, mis su vaateid toetavad.
* Vahel on hea kasutada liste, et oma ideid paremini nähtavaks teha. Samas tuleb arvestada sellega, et kui memo koosnebki ainult listidest, muutub adressaadil selle lugemine keeruliseks. Listid kaotavad oma eripära, kui neid kasutatakse üle.
* Tähtis on kasutada pealkirja, mis tõmbab tähelepanu ning annab märku teema muutusest.
* Kohtumise või ürituse memo koostatakse üldjuhul kas viie tööpäeva jooksul või siis määratud tähtajaks.

## Memo kirjutamise keel ja stiil
Memorandumite formaalsuse tase sõltub lugejast ja kirjutamise eesmärgist. Kui kirjutada kolleegile, kes on võrdsel tasemel ja sõber, võib seda teha isiklikumas ja mitteametlikus stiilis. Seevastu kui memo on mõeldud mitmele lugejale või organisatsiooni kõrgema taseme liikmele, tuleb aruande koostamisel kasutada formaalsemat stiili.
 
## Viited
Sorgschrofen

**Sorgschrofen** on 1635 m kõrge mägi Allgäu Alpides Baieris Saksamaal. Sorgschrofeni madalam kõrvaltipp on 1613 m kõrge Zinken. Tipurist on nii Sorgschrofenil kui ka Zinkenil.

## Nelikpunkt

Tipp on ainus Jungholzi maaühendus ülejäänud Austriaga. Tipus on haruldane juhtum, et neli piiri (kaks Saksamaa ja kaks Austria) kohtuvad nelikpunktis:

* Bad Hindelang (läänes, Baieri, Saksamaa)
* Pfronten (idas, Baieri, Saksamaa)
* Jungholz (põhjas, Tirool, Austria)
* Schattwald (lõunas, Tirool, Austria)

### Ajalugu

Piiri sellel Baieri ja Tirooli vahelisel lõigul määratles 1844. aasta piirileping, mida täiendati 1850. aastal: *"Grenzberichtigungsvertrag vom 30. Jänner 1844, mit dem Ergänzungsvertrag vom 16. Dezember 1850".* Leping kuulutab, et piirid kohtuvad piiritähisel 110, mis on mäe tipus kivisse raiutud.

## Tõus

Sorgschrofen on populaarne matkamägi. Matkaja saab mäele ronida kahel erineval viisil: otse Jungholzist tippu või Unterjochilt ja üle Zinkeni, mis asub 265 m peatipust edelas ja on samuti piiril.

### Jungholzist

Jungholzist saab kas nurkade lõikamiseks suusatõstukiga või matkata piki Älpele hüti teed. Sealt tuleb järgida järsku nõlva, kuni jõutakse tipualusele alale. Seal tuleb ronida piki kivist pinda tipuni.

### Unterjochilt

Alustades Unterjochi parklast möödutakse kirikust ja minnakse teed pidi itta Zehrerhöfeni, kus sillutis järsult lõpeb. Täisnurga all olev porine rada viib tippu viiva põhiteeni. Sealt edasi viib põhitee nõlvast üles. See muutub palju järsemaks ja mõned kohad on turvatud terastraadiga. Ühel hetkel tuleb pressida läbi kaljulõhe. Pärast Zinkenile jõudmist tuleb põhitippu pääsemiseks ületada seljandik. Rada üle seljandiku on reserveeritud kogenud matkajatele, kes on täiesti kindlajalgsed, sest kuigi tee on osaliselt turvatud, on see sageli väga avatud. Rada võib olla jäine kuni hiliskevadeni. Enne seda pole ronimine – isegi asjatundjate jaoks – soovitatav.
Brown Building (Manhattan)

**Brown Building** on kümnekorruseline ehitis, mis on osa New Yorgi Ülikooli üliõpilaslinnakust aadressil 23–29 Washington Place. Washington Square Parki haljasala läheduses asuv hoone on tuntud 1911. aasta Triangle Shirtwaist Factory tulekahju toimumiskohana. 

1991. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse kui ajaloomälestis.

## Välislingid
Hellove

**Igor Volhonski** (sündinud 24. veebruaril 1994) on Eesti muusikaprodutsent, laulukirjutaja ja muusik. Sooloartistina kasutab ta esinejanime **Hellove**.

## Muusikakarjäär
2014. aastast tegi Igor Volhonski laulukirjutaja ja kitarristina kaasa *[[metalcore]]*-bändis Saints Be Warned. 2014. aastal võttis ansambel osa konkursist Noortebänd ja jõudis poolfinaali. 2015. aastal võitis Saints Be Warned bändikonkursil Vesiroosivisioon Grand Prix. Ilmus kolm singlit: "The Last Chapter" (2015), "Hurricane" (2015), "For the Blind" (2016) ja ühe EP "Saints Be Warned" (2017).

2018. aastal asutasid Igor Volhonski ja Andrei Zevakin produtsenditandemi xtra basic. Ilmus kolm singlit: "Space Shuttle" (2018), "Hold me close" (2018) ja "Love Ain't Gone" (2019). "Hold Me Close" valmis koostöös Emily J-ga ning lugu jõudis 2019. aasta Eesti Laulu 12 parema laulu seas finaali.

2020. aastal alustas Volhonski sooloprojekti Hellove. Ilmunud on kaks singlit: "Lie" koostöös Austraalia laulja ja produtsendi Trovega ning "I Got You" koos Ameerika-Korea laulja Gloria Kimiga. Hellove'i muusika on leidnud kajastust sellistes Ameerika meediaväljaannetes nagu The Nocturnal Times ja Prelude Press.

## Viited


## Välislingid
*Hellove Spotifys
*Hellove Youtube'is
*Hellove Facebookis
*Hellove Instagramis
Ziller

**Ziller** on Inni parempoolne lisajõgi Zillertalis Tiroolis Austrias. See on 55,7 km pikk ja selle valgla on 1135 km². See algab Zillertali Alpidest ja toidab Zillergründli tammi. Mayrhofenis suubub sellesse Zemmbach (millesse omakorda suubub Tuxbach). Zell am Zilleri juures suubub sellesse Gerlosbach, Strass im Zillertali juures suubub see Inni.

Ajaloolistel põhjustel moodustab Ziller — esimest korda mainitud 927. aastal kui *"Zilare"* — suurema osa oma sängist Innsbrucki piiskopkonna (läänes) ja Salzburgi peapiiskopkonna (idas) vahelise piiri. Tänapäeval on Zilleris hästi esindatud meriforell ja vikerforell, samuti harjus. See on kuni 20 m lai ja 2 m sügav ning selle keskmine vooluhulk on 43,1 m³/s.
Lena Belkina

**Lena Belkina** (sündinud 27. novembril 1987 Taškendis) on vene ja krimmitatari päritolu Ukraina ooperilaulja, metsosopran.

## Välislingid
* Lena Belkina koduleht
Bernardo Alberto Houssay

**Bernardo Alberto Houssay** (10. aprill 1887 – 21. september 1971) oli Argentina füsioloog.

Houssay astus 1901. aastal (14-aastaselt) Buenos Airese Ülikooli. Ta õppis algul farmaatsiat ja 1904. aastast meditsiini. 

1913. aastal sai ta Alveari haigla peaarstiks. Aastatel 1919–1943 oli ta Buenos Airese Ülikooli füsioloogia õppetooli juhataja. 

1943. aastal vallandasid sõjaväevõimud ta ülikooliametitest ning ta asutas oma uurimisinstituudi. Houssayl lubati Buenos Airese ülikooli naasta 1955. aastal ja ta töötas seal surmani.

Houssay avastas, kuidas ajuripatsi hormoonid reguleerivad inimese kehas glükoosi taset, ning sai 1947. aastal selle eest Nobeli meditsiiniauhinna. Ta jagas auhinda koos Carl ja Gerty Coriga, kes said auhinna glükogenolüüsi uurimise eest.

## Viited
Długopole

**Długopole** on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Nowy Targi vallas. Długopole asub Slovakkia piirist 12 km kaugusel, Nowy Targist umbes 8 km läänes ja Krakówist ligikaudu 65 km lõunas.

## Viited
Bibliomeetria

**Bibliomeetria** (inglise keeles *bibliometrics*) on statistiliste ja matemaatiliste meetodite kasutamine raamatute ja raamatukogude uurimisel. Bibliomeetria jälgib kitsamalt teadlaste artiklite avaldamist ning artiklite vastastikust viitamist. Bibliomeetria alased käsitlused ilmusid 1950. aastate keskel ja meetodi Science Citation Index pakkus välja Eugene Garfield 1960. aastal.  

Bibliomeetria tähtsus kasvab teadlaste hulgas üha kiiremini ja iga teadlase jaoks on tähtis teha end nähtavaks Google Scholari kaudu. Bibliomeetria juures on oluline teadustöö, millele on antud juurdepääs. Bibliomeetria keskendub selle teadustöö loomisele. 

Bibliomeetria kolm enim kasutatavat meetodit on
#tsiteeritavus – kui mitu korda on teadlaste teadusartiklit teiste teadlaste poolt tsiteeritud;
#H-indeks – teadlane, kes on avaldanud 50 teadusartiklit ja mida on tsiteeritud vähemalt 50 korda, on h-indeks;
#mõjutegur – sagedus, millega keskmist artiklit või ajakirja tsiteeritakse. Mõjuteguri abil saab mõõta teadusajakirja ja/või artikli populaarsust.

## Vaata ka
*bibliokaeve
Paul I fort

**Paul I fort** (kuni 1854 **Riesbanki fort**; vene keeles *Форт «Император Павел I» («Рисбанк»)*) on fort Venemaal Kroonlinna kindluses. 

Aastatel 1807–1812 ehitati Retusaarest lõuna poole merre Kroonlinna sõjasadama kaitseks uus **Riesbanki fort**, projekti peamine autor oli insener Johann Conrad Gerhard. See oli ehitamisaja üks suuremaid Kroonlinna forte, ehkki ehitati algselt puidust. Ehitamise peamine põhjus oli oht merelt, sest Venemaal kui Prantsuse keisririigi liitlasel oli oht langeda Briti mereväe rünnaku alla.

Aastatel 1845–1859 ehitati vana puitfordi sisse uus kivifort. Projekti tegemisest võttis osa ka Tallinna Kalaranna fordi üks projekteerijaid Alexander von Feldmann ning isegi keiser Nikolai I isiklikult. Vaialusel rostvärk valati täis kivikbetooni, millele rajati tellis- ja looduskivist ning graniitvoodriga umbes 200 suurtükiga kaitsekasarm. 1854. aastal nimetas Nikolai I fordi oma isa keiser Paul I auks ümber "Keiser Paul I fordiks".

1896. aastal rajati sinna mereväe eeluurimisvangla, hiljem ehitati fort ümber laskemoonalaoks.

Fordil oli oluline osa ka Eesti Vabadussõja ajal kevadel 1919 toimunud Yhinmäe fordi bolševikevastase ülestõusu plaanides.

Õppuste ajal 20. juulil 1923 hakkasid Nõukogude mereväelased mängima saarel leiduva lõhkekehadega ja loopima neid lõkkesse. Tekkinud plahvatustes hävis peaaegu kogu fort, seetõttu kasutatigi saart hiljem just lõhkeaineõppusteks. Teise maailmasõja Leningradi blokaadi ajal paiknes seal ka üks 100 mm suurtükipatarei.

Fort on alates 2001. aastast Venemaa kultuurimälestis nr 7810285019.

## Viited

## Kirjandus
*"Riesbanki fort Kroonlinna lähedal". // Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 31

## Välislingid
Augustin-Jean Fresnel

**Augustin-Jean Fresnel** ( ;  10. mai 1788 – 14. juuli 1827) oli prantsuse ehitusinsener ja füüsik, kelle optikauuringud populariseerisid valguse laineteooriat tehes sellest laialdaselt aktsepteeritud teooria. Seejuures jäi 1830. aastate lõpust kuni 19. sajandi lõpuni levinuks Newtoni formuleeritud valguse korpuskulaarne teooria. Lisaks on meresõidu ohutust parandatud tuletornides tema "astmeliste" läätsede kasutuselevõtmisega. Talle kuulub katadioptrilise (peegeldava/murduva) Fresneli läätse leiutamise au. Fresnel leiutas iseseisvalt ka astmelise läätse, teadmata, et krahv Buffon oli lihtsama dioptrilise (puhtalt murdva) astmelise läätse juba leiutanud. Sellist läätse kasutatakse näiteks ekraani suurendusseadmetes ja grafoprojektorite kondensaatorläätsedes.

Sõnastades täiendatud kujul Huygensi sekundaarlainete printsiibi ja Youngi interferentsi printsiibi kvantitatiivsel kujul ning oletades, et värvused koosnevad siinuslainetest suutis Fresnel esimesena anda selgituse valguse hajumise kohta keskkonna servadel ning esimese rahuldava selgituse sirgjoonelise lainelise levi jaoks. Osa tema esitatud argumendist moodustas tõestus, milles ta näitas, et sama sagedusega, kui erineva faasiga sinusoidide liitmine on analoogne eri suundadega jõudude liitmisega. Lisaks eeldades, et valguslained on ristlained, selgitas Fresnel kahe läbipaistva isotroopse keskkonna vahelisel piirpinnal tekkiva valguse polarisatsiooni olemust, kromaatilise polarisatsiooni mehhanismi ning seal esinevaid valgusläbivus- ja peegeldustegureid. Seejärel üldistades suuna-kiiruse-polarisatsiooni suhet kaltsiidi jaoks võttis ta arvesse peegeldunud kiirte suunda ja polarisatsiooni kaksikmurdumisega kristallides, mis kuuluvad *kahesuunalise* klassi (nendes, milles Huygensi sekundaarlained lainepinnad ei ole telgsümmeetrilised).

Hiljem võttis ta kasutusele mõisted "lineaarne polarisatsioon", "ringpolarisatsioon" ja "elliptiline polarisatsioon" ning selgitas, kuidas optilist aktiivsust võib mõista, kui ringpolariseeritud valguse kahe suuna erinevas levikiiruses ja lubades kompleksarvulist peegeldustegurit selgitas muutust polariseerituses, mis tekib täielikust sisepeegeldusel näiteks Fresneli rombis. Kehtiva korpuskulaarse valguse teooria kaitsjad ei suutnud oma teooriat kasutades sama väheste eeldustega kvantitatiivselt täpselt selgitada nii paljusid nähtusi nagu Fresnel oma teooriaga.

Fresnel kannatas terve elu jooksul tuberkuloosi käes ning suri selle tagajärjel 39-aastaselt. Ta ei saavutanud oma elu jooksul laialdast tuntust, kuid elas piisavalt kaua, et saada tunnustatuks oma kolleegide seas. Näiteks sai oma surivoodil Londoni Kuningliku Seltsi Rumfordi medali ja tema nime leidub laialdaselt kaasaja optika ja lainelevi terminoloogias.

## Vaata ka
* Kaksikmurdumine
* Difraktsioon
* Fresneli–Arago seadused
* Fresneli valemid
* Fresneli integraal
* Fresneli lääts
* Fresneli arv
* Fresneli romb
* Huygensi-Fresneli printsiip
* Fresneli tsoon
* Fresneli tsoon; Fresneli tsooni antenn
* Kompleksamplituud
* Polarisatsioon
* Füüsikaline optika

## Viited
Penken

**Penken** on mägiala Zillertalis Austria Tiroolis.

Penkenile saab jõuda uut trossteed pidi Mayrhofeni külast.
Freundsbergi loss

**Freundsbergi loss** ehk **Burg Freundsberg** on loss (linnus) Tiroolis Austrias, mille lasid 1150. aastal ehitada Freundsbergi isandad. Burg Freundsberg asub merepinnast 675 m kõrgusel.

Algul koosnes loss üksikust donžoonist, mis on siiani terve. Kabel selle kõrvale ehitati 1177. aastal. 1467. aastal müüdi loss Austria ertshertsogile Sigismundile, kes ehitas lossi ümber ja kutsus seda oma valitsemisajal nimega *Sigismundruh*.

Aastatel 1634–1637 ehitati loss "lossikirikuks" või *Schlosskircheks*. (Mitte segi ajada Kõigi pühakute kirikuga Wittenbergis, mille kohta öeldakse samuti *Schlosskirche*.) Loss vahetas mitu korda omanikku ja 1812. aastast kuulub loss Schwazi linnale.

1948. aastast on loss muuseum, kus on dokumenteeritud Schwazi linna ja piirkonna hõbedakaevandamise ajalugu. 1966. aastal alustas linn lossi restaureerimist.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängu võitjate nimekiri

**[[Wimbledoni turniir|Wimbledoni tenniseturniiri]] meeste paarismängus** peetakse Wimbledoni meistrivõistluste raames alates 1884. aastast. Turniiri mängitakse muruväljakutel All England Lawn Tennis and Croquet Clubis (AELTC) Suurbritannias Londoni eeslinnas Wimbledonis. 

Wimbledoni meistrivõistlusi peetakse juuni viimasel ja juuli esimesel nädalal ning need on olnud kalendriaasta kolmas suure slämmi turniir alates 1987. aastast. Turniiri ei mängitud aastatel 1915–1918 Esimese maailmasõja tõttu ja aastatel 1940–1945 II maailmasõja tõttu. 2020. aastal tühistati meistrivõistlused koroonapandeemia tõttu.

Meeste paarismängu turniiri reegleid on aja jooksul päris palju muudetud. Aastatel 1886–1921 kvalifitseerusid eelmise aasta võitjad järgmise aasta turniiril otse finaali (nn „väljakutse voor”), teised osalejad mängisid aga „kõigi osalejate turniiril” õiguse eest väljakutseringis tiitlikaitsjate vastu mängida. Kaheksal juhul ei tulnud tiitlikaitsjad järgmisel aastal kohale, mistõttu tulid nendel kordadel meistriks kõigi osalejate turniiri võitjad. See formaat kaotati seoses Wimbledoni meistrivõistlustega 1922. aastal. Kõik mängud on alates esimesest meistrivõistlustest mängitud viiest mängukomplektist kõige paremini, vähemalt kahe üleliigse mänguga, ja see formaat oli olemas kuni 1970. aastani (kaasa arvatud). 1971. aastal viidi kiire lõppmäng (*tiebreak*) esimeses neljas sarjas positsiooni 8-8 sisse ja 1979. aastal viidi nende mängude sarjas kiire lõppmäng otsusega 6-6. 2019. aastal viidi kiire lõppmäng viienda seti positsioonil 12-12.

Aastatel 1913–1924 tunnustas rahvusvaheline murutennise föderatsioon (International Lawn Tennis Federation, nüüd ITF) Wimbledoni meistrivõistlusi muruväljakute tennise ametlikuks maailmameistrivõistluseks. Seejärel kaotati maailma karikavõistlused ametlikult, nii et alates 1925. aastast on meistrivõistlustel olnud "suurte meistrivõistluste" staatus, mida hiljem nimetati suure slämmi turniiriks.

Meistrivõistlused olid kuni 1967. aastani ainult harrastajatele, kuid alates 1968. aastast on need avatud ka elukutselistele mängijatele.

Todd Woodbridge on aastatel 1993–2004 paarismängus võitnud turniiri üheksa korda, mis on paarismängu rekord. Reginald Doherty ja Laurence Doherty võitsid harrastajate ajastul turniiri koos kaheksa korda.

## Võitjad
### Harrastajate ajastu

### Avatud ajastu (Open era)

## Vaata ka
* Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
* Wimbledoni tenniseturniiri naiste üksikmängu võitjate nimekiri
* Wimbledoni tenniseturniiri naiste paarismängu võitjate nimekiri
* Wimbledoni tenniseturniiri segapaarismängu võitjate nimekiri

**Suure slämmi turniiride meeste paarismängu võitjate nimekirjad**
* Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri
* Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri
* USA lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri
Vomperbach

**Vomperbach** on jõgi Tiroolis Austrias, Inni lisajõgi.

Vomperbach algab Karwendeli mäestikust, Isari lähte lähedalt, ja voolab esmalt läänest itta. Vomper Lochis, Inntali kõrvalorus, mis on osaliselt kuristik, pöördub Vomperbach lõunasse ning suubub lõpuks Vompi and Terfensi vahelise piirina Inni.
Olperer

**Olperer** on 3476 m kõrge mägi Zillertali Alpides Austria Tirooli liidumaal. See on peamine tipp Tuxi harjal (*Tuxer Kamm*) ja seda ületatakse suviti sageli, kui ronijad Olpereri hütist Geraeri hütti liiguvad. Sellele roniti esmakordselt 10. septembril 1867 piki kaguharja (*Südostgrat*) Paul Grohmanni, Georg Sameri ja Gainer Jackli poolt. Selle põhjaküljel on *Gefrorene-Wand-Kees* (ka *Tuxer Ferner*) liustikul suusapiirkond Hintertuxi liustik.

## Paiknemine

Olperer oma püramiidse tipuplokiga on silmatorkava välimusega. Selle tagajärjel ja selle lähedal asuvate tippude geograafilise tähtsuse tõttu on tipp populaarne vaatepunkt. See asub linnulennult Schlegeisspeicheri tammist u. 4 km loodes ja Hintertuxist 7 km lõunas. Selle naabrid asuvad põhjas ja *Wildlahnerschartega* (3220 m) eraldatud Großer Kaserer (3266 m), kagus piki Fußsteini (3381 m) harja ning kirdes *Großes Riepenkeesi* liustikuga eraldatud kahetipuline Gefrorene-Wand-Spitzen, mille lõunapoolne tipp asub kõrgusel 3270 m.


Pilt:Olperer Nordwest.JPG|Vaade loodest. Paremal Fußstein
Pilt:Olpererfussstein.jpg|Olperer ja Fußstein. Vaade Wildlahnertalist Schmirni juures
Pilt:Zillertaler Alpen 2009.jpg|Olpereri lõunakülg
Lorentzi medal

**Lorentzi medal** on teadusauhind, mida annab iga nelja aasta tagant välja Hollandi Kuninglik Kunstide ja Teaduste Akadeemia. See asutati 1925. aastal hollandi füüsiku ja nobelisti Hendrik Lorentzi doktorikraadi 50. aastapäeva puhul. Medal antakse olulise panuse eest teoreetilisse füüsikasse, ehkki varem on selle saajate hulgas olnud ka tuntud eksperimentaalfüüsikuid.

Esimese medali saaja oli Max Planck, kelle valis välja Lorentz isiklikult. Auhinna 23 laureaadist 11 on hiljem saanud ka Nobeli auhinna. Lorentzi medalit loetakse kõige väärikamate rahvusvaheliste akadeemiliste füüsikaauhindade seas prestiižilt viiendal kohal olevaks.

## Saajad

## Vaata ka
* Olulised tunnustused füüsikas
* Hendrik Lorentz

## Viited

## Välislingid
* Ametlik Lorentzi medali veebileht Hollandi kuningliku kunsti- ja teaduste akadeemia portaalis
* Lorentzi medali veebileht Lorentzi instituudi portaalis
August III

**August III** (7. oktoober 1696 – 5. oktoober 1763) oli Poola kuningas ja Leedu suurvürst aastatel 1734–1763 ning Saksimaa kuurvürst (Friedrich August II) aastast 1733 kuni surmani. 

Ta oli August II (1670–1733), Poola kuninga ja Saksimaa kuurvürsti, ainus seaduslik poeg. Pärast isa surma 1733. aastal päris ta Saksimaa kuurvürstitiitli (1733–1763) ning valitses seal nime all **Friedrich August II**. Rahva seas tunti teda ka hüüdnimega **August Paks**.

Kindlustamaks oma võimalusi Poola troonile, astus ta 1712. aastal roomakatoliku kirikusse, mis oli Poola kuningaks saamise eeltingimus. Tema trooniletõus järgnes Poola pärilussõjale (1733–1735), kus tema kandidatuuri toetasid Austria ja Venemaa, samal ajal kui Prantsusmaa toetas Stanisław Leszczyńskit. August III saavutas lõpuks võidu, kuid tema valitsemisaega Poolas iseloomustas poliitiline nõrkus, vähene isiklik algatus ja tugev sõltuvus välisjõududest, eriti Saksamaalt ja Venemaalt.

1719. aastal abiellus ta Saksa-Rooma keisri Joseph I tütre, ertshertsoginna Maria Josephaga. Abielu tugevdas poliitilisi sidemeid Habsburgide dünastiaga. Paaril oli kokku 15 last.

## Autasud
* Püha Andreas Esmakutsutu orden (26. mai 1736)
Merevaikkollane

**Merevaikkollane** ehk **merevaigukarva** on üks kollastest värvitoonidest, merevaigu värvi soe kollane kuni sügavoranž värvus, kasutatakse tavaliselt läikivate, läbipaistvate või kuldselt ja punakalt helkivate objektide kohta.

Värvus on karakterilt soe, kuldne, luksuslik, sügav, seostub puhtusega, päikelisusega, läbipaistvuse ja sädelusega. On kasutatud silmavärvuse kirjeldamiseks, samuti veini ja konjaki värvuse kirjeldamiseks.

Mõnes värvisüsteemis käsitletakse merevaikkollast tertsiaalvärvusena, mis saadakse primaarvärvuse kollase ja sekundaarvärvuse oranži segamisel.

## Pildid

Amber2.jpg|Sipelga fossiiliga merevaigutükk
Amber - Bernstein 03.jpg|Tagant valgustatud merevaigupala
Bernsteinrosenkranz.JPG|Merevaigust palvehelmed
File:Topaz-121980.jpg|Merevaiguvärvi topaas
Ambereye.jpg|Merevaiguvärvi silmad
Rkatsiteli iveriuli.jpg|Merevaiguvärvi Gruusia vein (*vin ambré*) rkatsiteli
Cognac Braastad XO and tulip shaped glass.JPG|Konjak Braastad XO


## Variatsioonid
Loodusliku merevaigu värvus ulatub tumekollasest oranžini, nii tähendab ka merevaiguvärvi värvus teatud värvustevahemikku tumekollase kuni oranžika-puuni vahel.

ISCC-NBS-i värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi võib merevaikkollane (*Amber*) olla sügav oranžkollane , keskmine oranžkollane  või tume oranžkollane  , *Amber Yellow* säravkollane , murtud kollane (*strong yellow*) , hele või keskmine kollane , *Amber Gold* hele kollakaspruun , hallikaskollane  või tume hallikaskollane .

Pantone värvitoon 14-1045 *Amber* on kergelt oranžika varjundiga tumekollane  , värvitoon 16-1350 *Amberglow* on mahe kergelt pruunikas oranž  .

Veebivärv *Amber* on soe tumekollane  .

## Kasutamine
Merevaikkollase värvuse tumedusastmeid kasutatakse mee värvuse kirjeldamisel vastavalt USA Põllumajandusministeeriumi (U.S. Department of Agriculture - USDA) poolt kehtestatud
klassifikatsioonide järgi.

Merevaikkollasena (*amber light*) määratletakse Suurbritannias ja Põhja-Ameerikas liikluses kasutatavate kollaste vilkurite, suunatulede ja hoiatusvalgustite värvust, samuti valgusfoori keskmise, kollase tule värvust.

Turnsignals On.jpg|Kollased suunatuled
Amber traffic signal, Stamford Road, Singapore - 20111210-02.jpg|Valgusfoori kollane tuli, Singapur


## Viited
Rastkogel

**Rastkogel** on 2762 m kõrge püramiidjas mägi Tuxi Alpide peaahelikul Austria Tirool liidumaal.

## Paiknemine

Rastkogel asub *Vorderlanersbachist* (Tuxi vald) linnulennult 5 km põhjakirdes Tuxertalis, Zillertali läänepoolses kõrvalorus. Selle naabertipud on: läänes *Nurpensjochi* sadulaga (2525 m) eraldatud *Halslspitze* (2574 m) ja selle taga üle Wattentaler Lizumi *[[Hirzer (Tuxi Alpid)|Hirzer]]* (2725 m). Põhjas asub *[[Roßkopf (Tuxi Alpid)|Roßkopf]]* (2576 m) ja - kaugele Inntali väljaulatuvalt - *[[Gilfert]]* (2506 m) ning idas *Hoarbergjochiga* (2590 m) eraldatud *[[Pangert]]* (2550 m).

Oma silmapaistva asukoha tõttu Tuxertali lõunaosas on Rastkogel sageli külastatav mägi. Tipus jaguneb hari ristina kolmeks eelpoolnimetatud suunaks, kuigi selle kaljuseinad on orienteeritud peamiselt põhja-lõuna suunas. Lõunas laskub massiiv suhteliselt järsult Tuxertali.

## Baasid ja marsruudid tippu

Rastkogeli tõus Alpi mägimatkana piki tavalist marsruuti, mis on kergeim, võtab umbes 3 tundi aega, lähenedes põhjast piki kaguharja (*Südostgrat*) Rastkogeli hütist (2117 m). Veel üks marsruut kulgeb Weideneri hütist (1799 m) loodesse üle Haslspitze ja lääneharja (*Westgrat*), mis võtab tippu jõudmiseks oma 4 tundi aega.

Rastkogeli edelaküljel on suusapiirkond, kuhu pääseb Vorderlanersbachist suusatõstukiga.

Mayrhofenis ööbijate jaoks on populaarne marsruut minna Penkeni tõstukiga tipujaama ja siis minna piki marsruuti 23 Penkenjochini, kust avanevad vaated Zillertali Alpidele. Seejärel tuleks marsruudil 57 (selgelt tähistatud) Wanglalmi hütist mööda minna. Marsruut 57 ronib seejärel Wanglspitze tippu (2420 m), jätkates edasi Hoarbergjochile (2590 m). Jätkake piki marsruuti 57 põhjaloodesse, kuni see ühineb marsruudiga 51. Jätkake piki marsruuti 51, mis muutub järsemaks, kuni jõutakse harjale. Pöörake läände piki hästitähistatud rada, mis viib Rastkogeli tippu. Viimane km hõlmab mõningast rabelemist. Soovitatav aeg jalutamiseks on 3,5-4 tundi kummalgi teel. Need ajaarvamised on mõeldud keskmisele jalutajale heades tingimustes. Penkeni tõstuk alustab 9:00 ja viimane sõit alla on 16:30 (2011). Enne alustamist tasuks üle vaadata, et kui tõstukeid enam pole, jääks veel 2-3 tundi alla Mayrhofenisse jalutamiseks.
Gilfert

**Gilfert** on mäetipp Tuxi Alpides. See on Rastkogeli massiivi kõige põhjapoolsem ulatus ja seetõttu on seda näha peaaegu igast kohast Alam-Inntalis.

## Asukoht

Tipus on suur tipurist, nagu ka loodepoolsel (Wetterkreuz) ja kirdepoolsel (Sonntagsköpfl) alamtipul. Õõnestatud idapoolne külg on *Das [[Tsirkusorg|Kar]]*, ligi kolmveerandi ulatuses kaljuga ümbritsetud (*Felskessel*). Selle veed viib Lamarkbachi oja Zillertali madalamasse orgu.

Ehkki Gilfert-Rastkogeli massiivil on väga iseloomulik mitme haruga seljandik, on kaljuseinad orienteeritud peamiselt põhja-lõuna suunas. See geoloogiline iseärasus annab tugevalt lõhestunud mäestikule oma iseloomu.

## Rajad

Gilferti tipp on kergesti ronitav Innerstist Weerbergi lähedal (Inntali lõunakülg) Nonsalmi (1785 m) kaudu. Marsruudi Innerstist Nonsalmi saab ronida suuskadel või räätsadel talvel ja kevadel, kuna marsruut on suhteliselt laviiniohutu. Teine marsruut kulgeb tippu Pillist või Schwazist peaaegu paralleelselt esimesega.


Pilt:20071225-Nonsalm am Gilfert MQ.jpg|Nonsalm am Gilfert
Pilt:20071225-Gilfert MQ.jpg|Gilferti suusatõus detsembris


## Suusapiirkond versus looduskaitseala

Aastaid on peetud arutelusid selle üle, kas arendada Gilfert suusapiirkonnaks või määrata see looduskaitsealaks. Ühelt poolt on juba pikka aega ette nähtud *Gilfert-Rastkogeli* kaitseala (*Ruhegebiet*) loomist. Teiselt poolt on Weeri ümbruse Inntali vallad püüdnud pakkuda juurdepääsu Hochfügen-Hochzillertali suusapiirkonnale, mille rajatised ulatuksid seljandikule. Regionaalplaneerimise poliitika otsus Kesk-Alpide tuleviku kohta Hintertuxi ümbruses on ootel.

## Vaata ka

* Kellerjoch
* Pangert
Tuxer Joch

**Tuxer Joch** on mäekuru Zillertali Alpides kõrgusel 2338 m, mis ühendab Zillertali alumise oru Brenneri marsruudiga kohe Brenneri mäekurust põhjas. Kirdes kohe tipu all asub *[[Tuxer Joch-Haus]].*

## Ajalugu

Varasematel aegadel oli Brenneri marsruudilt üle Tuxer Jochi Zillertali orgu vilgas ratsatee. Juba eelajaloolistel aegadel oli sadul inimestele teada. Kivist valmistatud tööriistade leiud näitavad, et Tuxer Jochi ületasid kiviaja inimesed. Kurust leiti pronksiajast pärit dekoratiivne sõlg. Põllumehed ajasid oma kariloomi üle sadula ning põllumehed ja kaupmehed ületasid kuru ka kohalikke tooteid vedades. Aeg-ajalt möödusid seda teed pidi ka matuserongkäigud, kuna Tuxi küla kuulus kord Schmirni kihelkonda sadula teisel küljel, nii et surnuid tuli sinna kanda. Hiljem muudeti seda koguduse struktuuri, kuid ilmalikku halduskorraldust muudeti alles 1926. aastal. Kuid Tuxer Tal oli olnud pikka aega orienteeritud Zillertalile ja kui seda hiljem 19. sajandil maantee ühendas, kaotas Tuxer Joch oma tähtsuse kohaliku liikluse jaoks ja on sellest ajast alates tegutsenud üksnes jalutajate transiidina.

Aastatel 1940/41 tekkis plaan rajada Tuxer Jochi kohale turismitee ja töötati välja täielik projekt. See projekt ei olnud loodud ainult turismi eesmärgil, sest kõrvalteel Brenneri mäekuruni oli märkimisväärne sõjalis-strateegiline tähtsus Wehrmachti jaoks.
Seemnepuu

**Seemnepuud** on lageraie käigus säilitatavad elujõulised puud, millel on head omadused: kiire kasv, sirge ja sihvakas tüvi ning heas seisundis ja viljakandmisvõimeline tihe võra. Seemnepuud võivad paikneda ühtlaselt üle langi või rühmiti, et suurendada puude püsivust. Seemnepuid ei ole vaja jätta väikesele lageraielangile, mille kõrval asuvad sobivas eas ja sellele kasvukohale sobivate puuliikidega puistud.

## Seemnepuu jätmise põhjused

* Seemnepuude peamine ülesanne on kiirendada looduslikku uuenemist, et luua uus metsapõlvkond. 

* Seemnepuud jäetakse tihti raielangile eluslooduse säilitamiseks, säilikpuudena on nende eesmärk luua elusorganismidele elukeskkond ja leevendada raiega kaasnevat metsakeskkonna järsku muutust. 

* Mõnikord jäetakse seemnepuud esteetilisel eesmärgil: täiskasvanud puud muudavad maastikupildi visuaalselt ilusamaks.

## Seemnepuule vajalikud omadused

Seemnepuid jättes on oluline välja valida kõige paremad ja tugevamad isendid soovitud puuliigist, sest sellest oleneb, millised liigid raielangil kasvama hakkavad ja kui kaua võtab aega metsa uuenemine. Väljavalitud puud peavad vastama kindlatele omadustele. Puu peab olema haigusevaba, suure ja elujõulise võraga, hästi laasunud ning võimalikult sirge tüvega. Juhul kui seemnepuudeks jäetakse halvema kvaliteediga puud, jääb peale raiet langile ebakvaliteetne seemnevaru. 

Seemnepuude arvu valides on vaja arvestada sellega, et idanevad kõigest 1–3% seemnetest, millest kasvavad välja puud. Samuti on vaja arvestada seemnepuude paiknemist valides tuulesuunaga, mis valitseb seemnete langemise ajal. Seemnepuud peavad asetsema nii, et tuul oleks võimeline seemned kandma ettenähtud suunas. Eesti metsaseaduse järgi jäetakse seemnepuuks ühe hektari kohta 20–70 üksteisest kaugel või mõnepuuliste rühmadena paiknevat mändi, arukaske, saart, tamme, sangleppa, künnapuud või jalakat.  

## Seemnepuude jätmise ohud

Seemnepuude kasutamisel on ka oma miinused. Üksikutel puudel on suurem võimalus langeda tuule ja äikese ohvriks, mispärast tuleks valida tormikindlamad puuliigid. Samuti kahjustavad neid putukad ja raietööd, mida tehakse puu läheduses. Peab arvestama, et seda meetodit kasutades on tulevikus vaja harvendada, samuti puudub täielik kontroll selle üle, millised puuliigid kasvama hakkavad. Sanitaarraie käigus eemaldatakse oma ülesande täitnud seemnepuud metsast. 

## Seemnepuu meetodi sobimatus

Seemnepuid ei jäeta, kui langil on uuendamiseks metsa kasvukohatüübile sobivate puuliikide elujõuline järelkasv, mis säilitatakse tulevaste raietööde käigus, või kui raiutava metsa koosseisus puuduvad seemnepuudeks sobivad puud. Seemnepuude jätmine pole kohustuslik langil, mis on lähemal kui 30 meetrit seemnekandvuse vanuses okaspuupuistu või 50 meetrit seemnekandvuse eas arukaasiku ühest servast.     

## Vaata ka
*Lageraie
*Säilikpuu
*Sanitaarraie
*Kasvukohatüüp

## Viited
Stockholmi saarestik

**Stockholmi saarestik** (rootsi keeles *Stockholms skärgård*) on Rootsi idarannikul asuv Läänemere suuruselt teine saarestik, mida Saaristomerest eraldab Ahvenameri. Umbes 24 000 graniitsest saarest ja kaljulaiust (skäärist) koosnev saarestik laiub pealinnast Stockholmist ligikaudu 60 km itta ning ulatub Öja saarest lõunas Väddö saareni põhjas. Stockholmi südalinna veeväli on kitsaste väinade (fjärdide) kaudu siiski avamereni välja laevatatav.

Saarestiku suuremad ja tuntumad saared on nt Dalarö, Finnhamn, Nässlingen, Grinda (saar), Husarö, Ingarö, Ljusterö, Möja, Nämdö, Rödlöga, Tynningö, Utö, Svartsö ja Värmdö saar. 

## Vaata ka
*Stockholmi lään
Öja

**Öja** on Stockholmi saarestiku lõunapoolseim saar, millel asub umbes 30 elanikuga Landsorti küla ja majakas. Pikliku saare põhjaosas asuval sadamal on ühendus Ankaruddeniga maismaal.

Halduslikult kuulub saar Stockholmi lääni Nynäshamni valda.

Saare pindala on 2,2 km²
Väddö

**Väddö** on Stockholmi saarestiku põhjapoolseim saar Läänemeres. Kokkukasvanud Björkö saarega peetakse seda Rootsi suuruselt seitsmendaks saareks. Norrtälje vallas asuvat Väddöt eraldab maismaast Väddö kanal, mida hakati rajama 16. sajandil.
The Hardkiss

**The HARDKISS** on Ukrainas 2011. aastal moodustatud pop-, poprokk- ning alternatiivrokkansambel, mille peasolist on Julia Sanina.
Paul Hermann Müller

**Paul Hermann Müller** (12. jaanuar 1899 – 13. oktoober 1965) oli Šveitsi keemik.

Müller õppis keemiat Baseli Ülikoolis ja sai sealt doktorikraadi 1925. aastal.

Müller avastas, et DDT on putukatele surmav, mis võimaldas piirata malaaria ja kollapalaviku levikut. 1948. aastal sai ta selle eest Nobeli meditsiiniauhinna.

## Viited
Stockholmi vanalinn

**Stockholmi vanalinn**, kuni 1980. aastani ametlikult ***Staden mellan broarna*** ("Linn sildade vahel"), on Rootsi kuningriigi pealinna vanalinn ehk rootsi keeles ***Gamla stan***. Ametlikult kuuluvad vanalinna alla Stadsholmeni saar ja kolm väiksemat laidu selle lähedal - Riddarholmen, Helgeandsholmen ja Strömsborg. Kõnekeeles tähendab Gamla Stani enamast ainult Stadsholmeni saart ennast. 

Stockholmi saarestikus asuvast vanalinnast itta jääb Läänemere väin Saltsjön, läände Mälareni järve Stockholmi linna sees olevad väinad, millest esimene on Riddarfjärden. Vanalinnast põhja pool voolab Mälareni ja merd ühendav Norrström, lõuna pool Söderström.

## Vaata ka
*Gamla stani metroojaam

## Välislingid
Tamala Jones

**Tamala Reneé Jones** (sündinud 12. novembril 1974 Pasadenas) on Ameerika Ühendriikide näitleja. 

Ta mängib seriaalis "Castle", tema kehastatud on Lanie Parish.
Kesk-Rootsi

**Kesk-Rootsina** (rootsi keeles *Mellansverige*) kirjeldatakse maastikke, mis ümbritsevad Mälareni, Hjälmareni, Vänerni ja Vätterni järvi. Mõnes kontekstis võib see hõlmata ka Dalarna ja Gävleborgi lääni.

Geograafiliselt võib nime pidada eksitavaks. Määratlemata ala asub Rootsi lõunaosas Rootsi demograafilisest keskuse ümbruses, kuid kaugel lõunas Rootsi geograafilisest keskpunktist.

Statistilises kontekstis koosneb Kesk-Rootsi järgmistest riiklikest piirkondadest:
*Põhjapoolne Kesk-Rootsi (osa Põhja-Rootsi riiklikust alast): Värmlandi lään, Dalarna lään ja Gävleborgi lään.
*Idapoolne Kesk-Rootsi (osa Ida-Rootsi riiklikust alast): Uppsala lään, Södermanlandi lään, Östergötlandi lään, Örebro lään, Västmanlandi lään ja Stockholmi lään.

## Vaata ka
*Svealand
Grööni hüljes

**Grööni hüljes** (*Pagophilus groenlandicus*) on liik loivalisi.

Nad asustavad Atlandi ookeani põhjaosa. Nende arvukus on 20. sajandil olnud vahemikus 1–9 miljonit.

Varem (7000–4000 aastat tagasi, ning 3000–1000 aastat tagasi) on grööni hülgeid elanud ka Läänemeres ning neid on Eesti rannikualadel kütitud.

## Viited
Rumfordi medal

**Rumfordi medal** on Suurbritannia Kuningliku Seltsi poolt üle aasta välja antav auhind "Euroopas töötavale teadlasele hiljutise silmapaistvalt olulise aine termilise või optilise omaduse avastamise eest".

Autasu anti esimest korda välja 1800. aastal. Loodi pärast teadlase Benjamin Thompsoni (Rumfordi krahv) poolt 1796. aastal tehtud 5000 dollari suurust annetust ja sellega kaasneb 1000 naela suurune kingitus. Asutamisest peale on auhinda antud 101 teadlasele, sealhulgas Rumfordile endale 1800. aastal.

Medalit on antud Suurbritannia kodanikele 67 korda. Lisaks on auhinda antud Saksamaa, Prantsusmaa, Hollandi, Rootsi, Ameerika Ühendriikide, Itaalia, Austraalia, Ungari, Belgia, Luksemburg, Uus-Meremaa ja Mehhiko kodanikele. 2023. aastal pälvis Polina Bayvel esimese naisena Rumfordi auhinna.

## Saajate loend

## Vaata ka
* Rumfordi auhind

## Viited
Saltsjön

**Saltsjön** on Läänemere fjärd, mis ulatub Stockholmi saarestikust kiillahena Stockholmi kesklinna.

Mere riimvett eraldab Mälareni järve fjärdide mageveest Stadsholmeni saar, millel paikneb Stockholmi vanalinn. Riddarfjärdenist voolavad välja vaid Norrström ja Söderström. Strömmeni lahesopist riimvesi tavaliselt järve ei voola.

## Vaata ka
*Lilla Värtan
Väddö kanal

**Väddö kanal** on inimtekkeline kanal, mis eraldab Väddö saart maismaast Kesk-Rootsis. Kanal läbib **Storfjärdenit** ja lõppeb Älmsta külas.
S61

**S61** (*Droga ekspresowa S61*) on kiirtee Poolas pikkusega 213.5 km, mis moodustab osa E67st ehk Via Balticast. See kiirtee on Baltimaade jaoks tähtis ühendustee Varssavi ja Lääne-Euroopaga.

Kiirtee saab alguse Leedu-Poola piirilt Budzisko külas, suubudes Leedu poolel kiirteele A5. Tee läbib Suwałki, Ełki ja Łomżat, kuni jõuab Ostrów Mazowieckas Białystok-Varssavi kiirteele (S8).

Suurem osa teest valmis 2021. aastal, viimane osa - Łomża ümbersõit - 2. oktoobril 2025.