open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tanel Kriggul

**Tanel Kriggul** (30. oktoober 1993 – 30. september 2023) oli Eesti sõjaväelane. 

Ta oli alates 2022. aastast Ukraina Rahvusvahelise Leegioni võitleja ning osales Ukraina relvajõudude koosseisus Vene-Ukraina sõjas. 

Ta hukkus Ukrainas Donetski oblastis Lõmani linna lähedal Venemaa relvajõudude droonirünnakus.

14. oktoobril 2023 toimus Kiievis Tanel Krigguli ärasaatmine Eestisse. 
Ta sängitati 11. novembril 2023 mulda Tartu sõjaväekalmistul.

## Vaata ka
*Ivo Jurak
*Ukraina rahvusvaheline maakaitseleegion

## Viited

## Kirjandus
*Kaitsevägi Ukrainas langenud Tanel Kriggulist: võitluskaaslaste sõnul oli ta erakordne sõdur ja siiras sõber. Delfi.ee, 2. oktoober 2023
*Kristjan Väli. PUHKA RAHUS, VÕITLEJA! Ukrainas hukkunud eestlase sõber: „Tanel otsis kogu aeg tegevust“. Õhtuleht, 2. oktoober 2023
*Ukrainas hukkunud Tanel Kriggul teadis hästi, kui ohtlik on sõda, kuid ei kahelnud, kas minna. Eesti Ekspress, 3. oktoober 2023

## Välislingid
*Haud Tartu sõjaväekalmistul
Drew Weissman

**Drew Weissman** (sündinud 7. septembril 1959 Lexingtonis) on Ameerika arst-teadlane ja Nobeli auhinna laureaat, kes on andnud suure panuse RNA bioloogiasse. 

Tema töö, mille eest ta sai 2023. aastal Nobeli meditsiiniauhinna, aitas kaasa mRNA-vaktsiinide väljatöötamisele, millest tuntuimad on BioNTech/Pfizeri ja Moderna toodetud COVID-19 vaktsiinid.

Weissman sai 2023. aastal koos Katalin Karikóga Nobeli auhinna füsioloogia või meditsiini alal "avastuste eest seoses nukleosiidi aluste modifikatsioonidega, mis võimaldasid arendada tõhusaid mRNA-vaktsiine COVID-19 vastu".

## Viited

## Välislingid
*
Hulluch

**Hulluch** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Vald asub u. 6,4 km Lensist põhja pool, teede D947 ja D39 ristumiskoha ümbruses.


Eglise Saint-Laurent d'Hulluch.JPG|Hulluch' kirik
62464-Hulluch-Sols.png


## Ajalugu

Lensi kapiitel mainib *Huluce* 1070. aastal Eustache de Boulogne'i hartas. St. Vaast nimetas seda 1098. aastal *Huluz*, 1136. aastal kirjutati see *Hulut* ja 1180. aastal *Hullut*. 1202. aastal *Huluch* ja *Huluc*. 1303. aastal dokumendile kinnitatud pitseril *Hulus* ja lõpuks 1388. aastast *Hulluch*, (kinnitatud taas 1429. aastal Artois' arhiivi poolt). Seda hääldatakse *uuluu*, kuna *ch* lõpus ei hääldata.

Linn oli olemas juba galloromaani ajastul. Vana Rooma tee lähedal asuva maja keldrit kaevates leiti sellest perioodist pärit keraamikat.

Algselt asustasid seda Julius Caesari vaenlased moriinid, frangid okupeerisid selle juba palju enne 10. sajandit. Küla valiti kristlikuks misjoniks 4. ja 5. sajandil.

Varajane *[[Isand|seigneur]]* ehitas lihtsa donžooni ja kõrvalhoonetega linnuse mida ümbritsesid tarad ja kraavid. 1300. aasta paiku ümbritseti seda kivimüüride, kaitserajoonide, tornide ja tõstesildaga. Selle keskaegse linnuse põletasid flaamid 1303. aastal koos külaga maha ja seejärel pommitasid seda hispaanlased. Järjestikused lahingud ja sissetungid viisid selle hävimiseni, suutmata vastu pidada aja- ja sõdade proovile. Louis XIV valitsemisajal parun de Bertoult' poolt lossiks ümber ehitatuna oli see rikkalikult kaunistatud ja ümbritsetud kauni pargiga. Kahjuks lasid sakslased lossi Esimese maailmasõja alguses õhku, kuid hiljem asendati see elamurajooniga, mida kutsuti "Clos du Chateau", et jäädvustada lossi mälestust.

Hulluch asus osal Nord-Pas-de-Calais' kivisöesoonel ja säekaevandamine algas seal 1902. aastal ning lõppes 1978. aastal. Kaevandamisel tekkinud räbuhunnikuid kasutatakse nüüd ehitusmaterjalide tootmiseks.

Hulluch on kannatanud kahes maailmasõjas ja tal on vähe iidseid monumente. Siin võib leida piirkonna stiili esindavaid vanu, telliste ja savikivide ning viilkatustega hooneid. Mõned talud pääsesid hävingust. Mõned punkrid, Esimese maailmasõja jäänused, on jäänud inimeste aedadesse. Saksa gaasirünnak Hulluch's oli üks sõja kontsentreeritumaid gaasirünnakuid.

## Huviväärsusi

* St. Laurenti kirik, pärast Esimest maailmasõda koos enamusega külast uuesti üles ehitatud.
* Sõjakalmistu.

## Viited
Joao Grimaldo

**Joao Alberto Grimaldo Ubidia** (sündinud 20. veebruar 2003 Limas) on Peruu jalgpallur, ründaja. Ta mängib Peruu kõrgliiga klubis Sporting Cristal.

Sporting Cristali meeskonnas debüteeris ta Peruu kõrgliigas 2020. aastal. Aastal 2020 tuli ta klubiga Peruu meistriks ja võitis 2021. aastal Copa Bicentenario.

## Saavutused
; Sporting Cristal
* Primera División: 2020
* Copa Bicentenario: 2021
Bogd han uuli biosfäärikaitseala

**Bogd Khan Uuli biosfäärikaitseala** on looduskaitseala Mongoolia pealinnast Ulaanbaatarist lõunas, Hentij mäestikus ning mille juurde kuulub Bogd Khani mägi. Aastal 1996 nimetas UNESCO piirkonna biosfäärikaitsealaks. See on üks vanemaid biosfäärikaitsealasid maailmas.

Biosfäärikaitseala pindala on 48372,8 hektarit. See koosneb tuumikaladest, puhvervöönditest ning üleminekualadest. Bogd Khani mäe põhjapoolset nõlva katab okaspuumets ja lõunapoolsel nõlval domineerib kivine maastik. Mägi tähistab Siberi ja Mongoolia metsade lõunapiiri.

## Ajalugu
13. sajandil keelas Kereiitide valitseja Tooril-khaan Bogd Khani mäel metsaraiumise ja jahipidamise mäe religioosse tähtsuse tõttu.  Sajandeid korraldati sellel mäel usutalitusi. 

Aastal 1778 palus Ulanbaatari kuberner Qingi dünastia keisrilt luba korraldada tseremoniaalseid jumalateenistusi. Mis hakkasid toimuma kaks korda aastas.

1783. aastal kuulutas Qingi dünastia piirkonna kaitsealuseks alaks, seega on Bogd Khan Uuli biosfäärikaitseala  üks vanimaid maailmas. 

1966. aastal kandis UNESCO piirkonna ka maailma kultuuripärandi nimekirja biosfäärikaitsealana.

## Elurikkus
Bogd Khani mägi on tüüpiline mägine metsastepivöönd, kus on ülekaalus lehisemetsad, rikkalikud männikud ja kuusikud. Piirkonniti on valdavad segametsad Siberi lehise, Siberi kuuse, Siberi seedermänni, arukase, hariliku männi ja hariliku haavaga. 

Bogd Khan Uuli biosfäärikaitsealal on üle 220 taimeliigi. 

Kaitseala kõige ohustatumate loomaliikide hulgas on muskushirv, metskits, soobel ja arktiline jänes.  Lisaks on faunast veel esindatud punahirv, Siberi hirv, Siberi kaljukits, metssiga ja paljud linnuliigid nagu harilik hiireviu, rähn, toonekurg ja teised.

## Turism
Bogd Khani mägi  sobib suurepäraselt matkamiseks ja on populaarne oma mitmekesise maastiku, huvitava taimestiku ja metsiku looduse tõttu. Mäe kõrgeim tipp on Tsetsee Gun´i graniidist kalju ja sinna ronimine võib olla proovilepanek, aga suurepärased vaated on seda väärt.

Võimalik on osaleda erinevatel giidiga tuuridel, näiteks ronida tipus asuvasse Manjusri kloostrisse,  mis ehitati 1733. aastal. Kloostris oli 70 templit ja üle 1000 laama. Kahjuks hävitasid kommunistid Manjusri kloostri 1932. aastal. Tänapäeval on ainus allesjäänud tempel taastatud oma endises hiilguses. On võimalus külastada muuseumi, kus on välja pandud mõned originaalsed fotod ja esemed templitest ning puudutada vaskkaussi, mis kunagi toitis 1000 laamat. Manjusri kloostri varemed asuvad Bogd Khani mäe lõunanõlval.

## Tseremoniaalne tähendus
Bogd Khani mäel oli tavaks pidada kahepäevaseid tseremoniaalseid jumalateenistusi mäe vaimude austamiseks. Neid kujutati Khangaridi linnu (või Garuda) ja valge habemega vanamehena, kes ratsutas hirve seljas. Esimene päev koosnes usulistest riitustest nagu piduliku siidirüü põletamine ja toidu ohverdamine. Ohvriks toodi näiteks piimatooteid, terveid lehmi või lambaid. Peale tseremooniaid jagati kõik toiduannetused mungakoolide ja-kloostrite vahel ära. Teisel päeval järgnes pidulik naadam ehk traditsiooniline Mongoolia festival, mis koosnes kolmest spordimängust.

## Viited
Mr.Kitty

**Forrest Avery Carney** (sündinud 24. märtsil 1992), paremini tuntud kui **Mr.Kitty** või **Michael Kenneth Echo Strobes**, on USA laulja-laulukirjutaja, muusikaprodutsent ja DJ.

Tema muusikat on paigutatud stiilidesse *[[synthwave]]*, *[[synth-pop]]*, *[[new wave]]*, *[[dark wave]]* ja *[[witch house]]*.

Tema tuntuim lugu on "After Dark", mis ilmus 2014. aastal ja muutus YouTube keskkonnas viraalseks 2019. aastal, kui fänn avaldas selle kohta muusikavideo, mis kombineeris laulu 1991. aasta filmiga "Career Opportunities". 

## Stuudioalbumid
* 2010: Until Death Do Us Part (enda avaldatud)
* 2011: D E Δ T H (enda avaldatud)
* 2012: Eternity (Keep It Dark Records)
* 2013: Life (Engraved Ritual)
* 2014: Time (Juggernaut Music Group)
* 2015: Fragments (Negative Gain Production)
* 2017: A.I. (Negative Gain Production)
* 2019: Ephemeral (enda avaldatud)

## Viited

## Välislingid
* Mr.Kitty Discogs
Lahemaa Keskkonnahariduse Selts

**Lahemaa Keskkonnahariduse Selts** on asutatud 2014 aasta kevadsuvel aktiivsete piirkonnas tegutsevate loodus- ja retkejuhtide poolt eesmärgiga tegeleda ja pakkuda selgamalt ja organiseeritumalt keskkonnahariduslikke programme oma kodukohas. 

Lisaks aktiivõppeprogrammide pakkumisele ja arendamisele on seltsi eesmärgiks kaasata võimalikult palju kohalikke elanikke ning motiveerida kogenumaid elupõliseid loodusega harmoonias elavaid põliselanikke oma lugusid rääkima ja tegevusi tutvustama.

## Välislingid
Lahemaaseltsi koduleht
Hilda Magnus

**Hilda Magnus** (25. aprill (vkj)/ 8. mai 1903  Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 10. aprill 1993 Põltsamaa) oli eesti õpetaja ja koduloolane.

Ta lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja õppis aastatel 1926–1927 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. 

Ta töötas aastatel 1924–1960 õpetajana Puurmanis.

## Looming
*Hilda Magnus, Karl Laigna. "Põltsamaa". Tallinn: Eesti Raamat, 1970. 120 lk. ISBN 9789916294017 
**2. trükk, täiendatud. Tallinn: Eesti Raamat, 1975. 124 lk
*"Põltsamaa elektrijaamade arengust". Käsikiri. Põltsamaa 1972. TLÜAR Baltika kogu, Msc K1-433
*"Allikatest avamereni. Põltsamaa linna ja mikrorajooni koolidest". Käsikiri. Põltsamaa 1975. TLÜAR Baltika kogu, Msc K1-472
*Hilda Magnus, Karl Laigna. "Puurmani". Matkajuht. Tallinn: Eesti Raamat, 1978. 64 lk
*"Põltsamaa linna ajaloo kronoloogia koos bibliograafiaga : 13. sajandist 1984. aastani. Põltsamaa fotod ja ajalehtede artiklid". Käsikiri. Põltsamaa 1985. TLÜAR Baltika kogu, Msc K1-474

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
Täppjalg-limanutt

**Täppjalg-limanutt** (*Hygrophorus pustulatus*) on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik.

## Välislingid
*
Simon Lindberg

**Bror Göran Simon Lindberg** (sündinud 10. augustil 1983 Norra Åsumis) on Rootsi poliitik ning alates 2015. aasta detsembrist kuni 2024. aasta veebruarini neonatside ja paremäärmusliku organisatsiooni Põhjamaade Vastupanuliikumise juht. Sõltumatu uurimisinstituut Counter Extremism Project on Lindbergi hinnanud üheks maailma ohtlikumaks inimeseks ja üheks suurimaks ohuks rahvusvahelisele julgeolekule.

Ta sündis aastal 1983 Norra Åsumis Kristianstadi vallas. Poliitiliselt on ta taustaks Natsionaalsotsialistlik Rinne (NSF), mille liikmeks astus ta aastal 2000, augustis 2005 määrati ta Natsionaalsotsialistliku Rinde Skånes asuva NSF-i maakonna juhiks. Aprillis 2006 esitleti teda NSF-i liikmena, esinumbrina Kristianstadi linnavolikogu valimisnimekirjas. Ta on tegutsenud ka Rahvarindes, mis hiljem muutis oma nime Rootsi Erakonnaks.

Lindberg kirjutab sageli Põhjala Vastupanuliikuminse veebisaidil ja väidab, et tal on sama põhiideoloogia kui Adolf Hitleril. Homoseksuaalide kohta kommenteeris Lindberg Sydsvenskanis, et nad "töötavad pedofiilide küsimuse liberaliseerimise nimel". Ta eitab ka holokausti ja väidab samas Sydsvenskani artiklis, et: "See on ebaoluline. See oli rohkem kui kuuskümmend aastat tagasi. Ja on tõendeid, et see ei olnud nii ulatuslik".

Lindberg vahistati ja teda kahtlustati kallaletungis pärast mässu puhkemist, kui mõned RFSL-i (LGBT organisatsioon) aktivistid jagasid kondoome ning Lindberg ja teised natsid otsisid neid 2006. aastal oma ruumidest üles. Kui asja kohtus arutati, väitis Lindberg, et tegutses enesekaitseks. Kohtunik järgis prokuröri joont ja Lindberg mõisteti kolmeks kuuks vangi. 2018. aastal mõisteti Lindberg eitamisest hoolimata süüdi avaliku rühmituse vastu kihutamises pärast 2016. aastal Gamla Stanis Mynttorgetis peetud kõnet, mille käigus ta tõstis kokkusurutud rusikaga parema käe ja hüüdis mitu korda "Hell seger". 2017. aastal vahistati Lindberg Göteborgi meeleavaldusel, kahtlustatuna vägivaldses mässus.
Ämblikliilia

**Ämblikliilia** (*Hymenocallis*) on amarülliliste sugukonda kuuluv Ameerikast pärinev sibultaimede perekond.

Ämblikliiliad kasvavad looduslikult USA kaguosas, Mehhikos, Kesk-Ameerikas, Kariibi mere piirkonnas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas. Mõned ämblikliilia liigid on laialdaselt levinud ka dekoratiivtaimedena.

Ämblikliiliad eelistavad sooja kliimat ning on tundlikud madalate temperatuuride suhtes. Liikide välimus on varieeruv: mõned liigid sarnanevad välimuselt nartsissidega (näiteks pidulik ämblikliilia). Amarüllilised on mitmeaastased rohttaimed, mis säilitavad oma varuained sibulas, mõnel juhul ka risoomis või tüvendis.

Õite keskosa on ümbritsetud kroonlehtedega, mis on kitsamad ja pikemad kui nartsissil. Õied on tavaliselt valged, vahel kreemikad või kollased. Neil on tugev lõhn, mis öösiti intensiivistub. Õie kandelehed on rohelised, valged või kollased ning silmatorkava välimusega. 

Ämblikliilial on piklikud rohelised lehed. Tavaliselt areneb kõigepealt lehestik, millele järgneb 3–5 pungaga õievars. Õievarred kasvavad suurest sibulast rosettidena. Ämblikliilia kogukõrgus koos õitega on umbes 60 cm.

## Taksonoomia ajalugu

Richard Anthony Salisbury (1761–1829) oli Inglismaalt pärit botaanik, kes kirjeldas esimesena 1812. aastal ämblikliilia (*Hymenocallis*) perekonda. Salisbury eraldas *Hymenocallis*'e perekonda mitmed varem *Pancratium*'i perekonda paigutatud liigid, alustades liigist *Hymenocallis littoralis*. Eraldamise põhjus oli teadmine, et selle liigi viljades esineb vaid kaks seemet.

## Kasvatamine
Ämblikliiliaid kasvatatakse tavaliselt siseruumides. Pehme kliimaga piirkondades võib neid kasvatada ka väliskeskkonnas: avatud pinnases või pottides (rõdudel ja terrassidel). Potis kasvatamisel kasutatakse viljaka pinnase, lehehuumuse ja liiva segu. Taimed istutatakse kevadel kergesse ja hästi ettevalmistatud mulda. Sibulatevaheline kaugus peaks olema 30–40 cm. Suvel ja kevadel tuleb taimi regulaarselt kasta, sügisel ja talvel vähem. Seemned idanevad 19–23 °C juures. Hilisemas faasis on madalaim kasvuks vajalik temperatuur 13 °C.

## Viited
Helepruun taelik

**Helepruun taelik** (*Phellinus viticola*)	on liik seeni taelikuliste (*Hymenochaetaceae*) sugukonnast, taelikulaadsete (*Hymenochaetales*) seltsist.	

Seent on peetud Eestis väljasurnuks, kuid seda on meilt uuesti leitud alates aastast 2016.

## Välislingid
*
Käsntorik

**Käsntorik** (*Polyporus pseudobetulinus*) on klassi *[[Agaricomycetes]]* torikulaadsete seltsi kuuluv seeneliik.

Seent on peetud Eestis väljasurnuks, kuid seda on meilt taas leitud aastal 2020.

## Välislingid
* Käsntorik andmebaasis eElurikkus.
Kreminna lahing

**Kreminna lahing** oli Venemaa relvajõudude ja Ukraina relvajõudude vaheline sõjaline võitlus Ida-Ukraina Kreminna linna pärast. Seda peetakse esimeseks lahinguks Donbassi lahingu ajal Venemaa sissetungil Ukrainasse.

## Taust
18 000 elanikuga Kreminna oli strateegiline linn alates Venemaa sissetungi algusest Ukrainasse, sest see on läbipääs Kramatorskisse, mis asub Kreminnast vaid ühe tunnise autosõidu kaugusel.

## Lahing
18. aprillil 2022 sisenesid Vene väed Kreminnasse, kus Luhanski oblasti kuberner Serhi Haidai teatas, et algasid tänavalahingud ja evakueerimine pole võimalik. Tankid ja muud relvad sisenesid ka kohtadesse, kus tsiviilisikud olid Vene vägede poolt ümber piiratud. Vene väed ründasid igast küljest, piirates linna ümber. 19. aprilli õhtul teatas Haidai, et järelejäänud Ukraina väed taganesid, andes Vene vägedele täieliku kontrolli linna üle.

## Tagajärjed

Kreminna oli esimene linn, mis langes Donbassi pealetungi ajal, mille Venemaa kuulutas välja 18. aprillil. Kuberner teatas, et hukkus vähemalt 200 tsiviilisikut, kuid neid võib olla rohkem. Ukraina ametiisikud teatasid 25. aprillil, et Kreminna raekojas toimunud gaasiplahvatuse tagajärjel hukkusid Vene vägede võitlejad.

## Viited
Toškivka lahing

**Toškivka lahing** oli relvakonflikt Luhanski oblasti Sjevjerodonetski rajoonis asuva mägise Toškivka linna ümber, mis oli osa Venemaa sissetungist Ukrainasse 2022. aastal.

## Taust

24. veebruaril 2022 tungis Venemaa Ukrainasse 2014. aastal alanud Vene-Ukraina sõja järsu eskalatsiooni käigus. Invasioon põhjustas Euroopa kõige kiiremini kasvava põgenikekriisi pärast Teist maailmasõda, enam kui 6,5 miljonit ukrainlast põgenes riigist ja kolmandik elanikkonnast on ümberasustatud. 8. mail ütles Luhanski oblasti kuberner Serhi Haidai oma telegrammi kanalis, et venelased kontrollivad vaid poolt Popasna linnast, kuid tunnistas hiljem, et Ukraina väed olid sealt välja tõmbunud. 12. maiks olid Vene väed Rubižne lahingus alistanud Ukraina väed ja saavutanud täieliku kontrolli linna üle, aidates kaasa nende katsetele Sjevjerodonetski ümber piirata.

Toškivka oli 5000 elanikuga küla suurlinnast Lõssõtšanskist lõuna pool ja koos lähedalasuva Ustõnivka linnaga oli Ukraina ja Venemaa/venemeelsete vägede jaoks Donbassi lahingus strateegiline linn. See kelle valduses linn on pääseb Lõssõtšanskisse ja teistesse Luhanski oblasti linnadesse Donetsi jõest läänest.

## Lahing
Lahing algas 9. mail pärast seda, kui Vene ja LRV väed alustasid mitmeid rünnakuid Toškivka, Vojevodivka ja Nõžnje asulate vastu, kuid Ukraina väed lõid need tagasi. Vene poolel hävitati üheksa tanki, üks Orlan-10 droon ja mitmesugune muu tehnika. Pärast mõnepäevast madalatasemelist võitlust möllas lahing uuesti 20. ja 23. mail, kuigi Vene väed ei suutnud suurt edu saavutada. Püüdes leevendada palju suuremas Sjevjerodonetski lahingus võitlevaid vägesid, alustasid Vene väed Toškivka pealetungi, mis osaliselt õnnestus. 21. juunil teatasid nii Venemaa kui Ukraina kaitseministeerium, et Vene ja LRV väed kontrollivad Toškivkat, kusjuures Ukraina pool teatas, et nende väed on taandunud ka Hirske ja Zolote linnadest, mis olid vaenlase poolt taskusse võetud.

## Vaata ka
*Sjevjerodonetski lahing (2022)
*Nimekiri sõjalistest tegevustest Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse

## Viited
Svjatohirski lahing

**Svjatohirski lahing** oli Ukraina relvajõudude ja Vene relvajõudude vaheline sõjaline lahing Svjatohirski linna lähedal osana 2022. aasta Donbassi lahingust.

## Taust

Mõned Venemaa rünnakud Izjumile algasid 28. veebruaril 2022 ning Venemaa sõjaväelaste jätkuvad raketirünnakud algasid 3. märtsil. 3. märtsil hukkus kaheksa tsiviilisikut, linna keskhaigla sai väidetavalt märkimisväärset kahju. 1. aprillil kinnitasid Ukraina sõjaväelased, et Izjum on Venemaa kontrolli all. Järgmisel päeval väitis Izjumi aselinnapea Volodõmõr Matsokin Ukrinformile antud intervjuus, et 80% linna elamutest on hävinud ning linnas pole elektrit, kütet ega vett. Kreminna oli esimene linn, mis langes Donbassi pealetungi ajal, millest Venemaa kuulutas välja 18. aprillil. Luhanski oblasti kuberner Serhi Haidai teatas, et hukkus vähemalt 200 tsiviilisikut, kuid neid võib olla veel rohkem. Ukraina ametiisikud teatasid 25. aprillil, et Kreminna raekojas toimunud gaasiplahvatuses hukkusid Vene vägede võitlejad. Vene väed kontrollivad linna. Lahingud jätkusid öö läbi, tänavatel tulistati tugevat suurtükituli. Vene väed vallutasid hiljem 19. aprillil linnahalli. Sel õhtul teatas Haidai, et ülejäänud Ukraina väed tõmbusid tagasi, andes Vene vägedele linna üle täieliku kontrolli. 27. maiks läks suurem osa Lõmani linnast Venemaa kontrolli alla.

## Lahing
30. mail 2022 sai Svjatohirski linna pommitamise tagajärjel kannatada Püha Uinumise Svjatohirski Lavra, kaks selle kloostri munka ja nunn hukkusid, kolm munka said vigastada. 30. mai õhtul alustasid Venemaa relvajõud linnale ägedate suurtükilöökidega märksa massilisema maapealse rünnaku. 31. mail alustasid Vene jalaväelased rünnakut Svjatohirskile eesmärgiga piirata ümber kogu linn ja moodustada rõngas.

4. juunil puhkes Püha Uinumise Lavra territooriumil ulatuslik tulekahju ja leegid haarasid endasse kloostri peamise pühamu; ukrainlased süüdistasid tulekahju süütamises Vene vägesid.

3.-4. juunil muutusid õhurünnakud intensiivsemaks. Venemaa kaitseministeerium teatas 6. juunil, et on võtnud täieliku kontrolli Svjatohirski linna ja Svjatohirski Lavra üle. 8. juunil kinnitas ISW, et Vene väed on linna tunginud, kuid tunnistas, et pole selge, kas nende väed on Svjatohirski täielikult vallutanud. 9. juunil väitis Ukraina meedia, et Vene väed on vallutanud osa linnast ja veel üks lääneosa on endiselt Ukraina kontrolli all. Kuid hilisemad teated kinnitasid, et linna vallutasid Vene sõjaväelased.

## Tagajärjed
10. septembril, vahetult pärast Izjumi tagasivallutamist Ukraina vägede poolt, teatasid Venemaa allikad, et Ukraina relvajõud korraldavad rünnaku Svjatohirski linnale. 12. kuupäeval teatas Ukraina rahvuskaart, et nad on linna tagasi vallutanud.

Ukraina julgeolekuteenistuse andmetel leiti Svjatohirski Lavra lähedalt inimeste ebaseaduslik kinnipidamiskoht koos esemetega, mis viitasid piinamisele.

## Vaata ka
*Vene-Ukraina sõja ülevaade

## Viited
Puerto Rico süvik

**Puerto Rico süvik** on Atlandi ookeani sügavaim koht, asub ookeani lääneosas Väikeste Antillide Tuulepealseist saartest põhja pool; pikkus umbes 1100 km, laius umbes 90 km, suurim sügavus 8742 m.

## Viited
Käitumisarheoloogia

**Käitumisarheoloogia** on arheoloogia suund, mis uurib arheoloogiliste leidude ja neid esemeid kasutanud isikute vahelisi seoseid ja nende esemete uurimise kaudu inimeste käitumismustreid. 

Käitumisarheoloogias saab eristada nelja erinevat strateegiat, mille abil saab uurida ühiskonnas elanud inimeste käitumist ja nende asustustihedust aladel, kus nad elasid. Esimese strateegiana on arheoloogilise konteksti ja leiumaterjali seostamine kunagiste ühiskondadega ja inimestega, kes asustasid neid alasid, kust leiud on leitud. Teise strateegiana uuritakse materiaalset kultuuri ja nendega seonduvaid tegevusi tänapäeval, kuidas neid kasutati ja milleks neid kasutati, et aidata luua järeldusi minevikus olnu kohta. Selle kaudu uuritakse loomaluid ja esemeleide ning rekonstrueeritakse muistseid ühiskondi. Kolmas strateegia uurib materiaalset kultuuri ja nende kasutust ja rakendusi tänapäeva ühiskonna valdkondades. Seda võiks ka nimetada rakendusarheoloogiaks. Neljas strateegia uurib läbi eksperimentide inimese ja materiaalsete esemete vahelisi seoseid tänapäevases ühiskonnas, et neid siis hiljem suhestada minevikus olnud ühiskondadega ja nende käitumismustritega. 

## Viited

#  https://uofupress.lib.utah.edu/behavioral-archaeology/ 
#  https://www.jstor.org/stable/674794 
#  Hollenback, Kacy L. Behavioral Archaeology. Southern Methodist University. USA. 2018. lk 2-3
Aacheni lossikabel

**Aacheni lossikabel** on varakeskaegne sakraalehitis, mis asub Aachenis nüüdsel Saksamaal ja mis oli Karl Suure palee osa ja lossikirik. Kuningapalee muud hooned pole säilinud, kuid kabel on tänapäeval Aacheni toomkiriku keskne osa.

Hoone on Karolingide ehituskunsti tuntud näide, Aacheni tuntud maamärk ja vaatamisväärsus. Kabelis asuvad Karl Suure säilmed (*Karlsschrein*). Ottode ajal sai Aacheni lossikabelist kroonimiskirik, kus krooniti Saksamaa valitsejaid 936. aastast 1531. aastani.

Aacheni toomkirik koos lossikabeliga on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

## Arhitektuur

Hoone on basilikaalse ruumiplaaniga tsentraalehitis. Kabeli valgmikuakendega ja kupliga kaetud keskosa (nn oktogoon) on kaheksanurkse põhiplaaniga. Seda ümbritseb ringselt kuueteistnurkne ümbriskäik, mis on keskruumist eraldatud lahtise arkaadiga ja mille kohal on ruumi keskosa poole avanev ringempoor. Nii põhiplaan kui ka ruumi dekoor sarnaneb märgatavalt Ravennas asuvale 6. sajandist pärinevale San Vitale basiilikale. On teada, et Karl külastas Ravennat oma elu jooksul kolm korda, esmakordselt 787. aastal, kirjutades samal aastal paavst Hadrianus I-le ja tellides Rooma ning Ravenna ehitistest mosaiike, marmorit ja muid materjale oma palee jaoks. Kiriku ehitust alustati 792. aastal samaaegselt palee muude hoonetega; pühakoja pühitses 805. aastal paavst Leo III.

Kabeli konstruktsioon, selle aam- ja ristvõlvid ning peakupli kaheksatahuline kloostervõlv vastab rohkem hilisrooma-eelromaani ehitustraditsioonile kui samaaegsele Bütsantsi ehitustehnoloogiale, mida on kasutatud San Vitale basiilikas. Ka kabeli põhiplaan on võrreldes eeskujuga lihtsustatud. Siseruumi rikkaliku mulje loob viimistluskihiks kasutatud mitmevärviline marmor. Kasutatud on *[[spolia]]*-detaile arvatavasti Ravennast (Einhardi teated on Rooma ja Ravenna kohta), samuti uusi raiddetaile. Kabelis on erakordselt kõrgetasemelise töötlusega pronksteoseid: lõvipeadega pronksuksed ning empooride võred, mida kaunistavad Korintose sambad ja akantusväädid.

Algselt kaunistas kuplit fresko, hiljem mosaiik. 18. sajandil asendati kupli algne dekoor stukk-kaunistusega. 19. sajandil reprodutseeriti algne mosaiik sama ikonograafiaga: Ilmutusraamatu kakskümmend neli vanemat kanmas kroone ja seismas kupli jalamil. Peaaltari kohal, diametraalselt empooril asuva trooni vastas, on kujutatud Kristus auhiilguses. Empoor oli kasutusel valitsejarõduna.

Kabeli peasissekäigu ja läänefassaadi moodustab kahe külgedel asuva trepitorniga massiivne lääneehitis, mille esimesel korrusel on kabeli eesruum ja kõrgematel korrustel muud ruumid, kunagi arvatavasti ka üks või mitu torni.


Aix dom int vue cote.jpg|Interjöör
Aachener Dom BW 2016-07-09 13-53-18.jpg|Karl Suure troon lossikabeli empooril


## Viited

## Välislingid

* Jennifer Awes Freeman. Palatine Chapel, Aachen. – Khan Academy
* Jenny H. Shaffer, "Restoring Charlemagne’s chapel: historical consciousness, material culture, and transforming images of Aachen in the 1840s" – Journal of Art Historiography,  nr 7 (December 2012)
Ādolfs Alunāns

**Ādolfs Alunāns** (vanas kirjaviisis **Adolf Allunan**; 11. oktoober 1848 Jelgava – 5. juuli 1912 Jelgava) oli läti näitleja, lavastaja ja näitekirjanik, keda kutsutakse Läti teatri isaks.

Ta lõpetas Jelgava poeglaste gümnaasiumi. Aastatel 1866–1869 oli ta näitleja saksa teatrites Tartus, Tallinnas, Narvas ja Peterburis.

1870. aastal kutsuti ta Riia Läti Seltsi teatri juhatajaks. 1885. aastani juhtis ta Riia Läti teatrit, kirjutades näidendeid ja populariseerides teatrikunsti, oli ka lavastaja ja näitleja. Pärast 1885. aastat pani ta kokku oma rändtrupi, andes etendusi üle Läti. 1894. aastal asutas ta Jelgavas Alunānsi teatri ja juhtis seda 1904. aastani. Ta lõi esimese Läti teatritrupi, oli selle repertuaari autor. Tema käe all on lavakarjääri alustanud mitmed märkimisväärsed näitlejad, sealhulgas Anna Brigadere-Maija, Berta Rūmniece, Jūlija Skaidrīte, Teodors Valdšmits. Populaarsed olid ka Alunānsi kupleed, mida ta nii komponeeris kui ka esitas.

Ta tegeles ka ajakirjanduse ja satiiriga. Aastatel 1892–1912 koostas ta "Zobgala kalendri". Tema satiirilistest ja humoorikatest teostest on ilmunud mitu trükki. Kirjutas lugusid, luuletusi, följetone ja biograafilisi mõtisklusi. Ta on tõlkinud näidendeid, jutte ja romaane.

1968. aastal avati Jelgavas Alunānsi memoriaalmuuseum.

## Isiklikku
Tema vend Nikolajs Alunāns (1859–1919) oli muusik, onu Juris Alunāns oli läti luuletaja, publitsist ja keeleteadlane ning üks noorlätlaste juhte, onu Indriķis Alunāns oli läti ajakirjanik ja samuti üks noorlätlastest.
Thomas Akers

**Thomas Dale Akers** (sündinud 20. mail 1951) on Ameerika Ühendriikide endine NASA astronaut.

Akers lõpetas Missouri–Rolla ülikooli rakendusmatemaatikuna ning töötas seejärel matemaatikaõpetaja ja koolidirektorina.

Akers valiti astronaudiks 1987. aastal. Ta on kosmoses käinud neli korda ja ta on kosmoses viibinud üle 800 tunni (33 ööpäeva, 22 tundi ja 43 minutit).

Akers lahkus NASA-st 1997. aastal.

## Viited
Soome-Rootsi kergejõustiku maavõistlus

**Soome-Rootsi maavõistlus** on iga-aastane kergejõustiku maavõistlus Rootsi ja Soome koondiste vahel, mis hõlmab võistlussarju naistele, meestele ning alla 18-aastastele noormeestele ja tüdrukutele. Esimest korda 1925. aastal korraldatud maavõistlus on 21. sajandil võib-olla ainus regulaarselt korraldatav kahe riigi vaheline kergejõustikuvõistlus. Soomes nimetatakse seda tavaliselt *rootsi maavõistluseks* ja Rootsis *Finnkampeniks*. Soomerootslased kasutavad nime *Sverigekampen*.

Mõne erandiga on maavõistlus peetud vaheldumisi mõlemas riigis. Soomes on traditsiooniline võistluspaik olnud Helsingi olümpiastaadion ja Rootsis Stockholmi olümpiastaadion. Aastatel 1999–2012 korraldati maavõistlus Rootsis Göteborgis Ullevis, kuni 2013. aastal viidi see taas tagasi Stockholmi. Seoses Helsingi olümpiastaadioni renoveerimisega peeti Soome maavõistlused aastatel 2016–2020 Tamperes Ratina staadionil.
Käsna-Kalle film: Käsn jooksus

**"Käsna-Kalle film: Käsn jooksus"** ("The SpongeBob Movie: Sponge on the Run") on 2020. aastal valminud USA joonisfilm.
Kass Oggy ja kurjad prussakad (film)

***"Kass Oggy ja kurjad prussakad"*** (originaalpealkiri: *Oggy et les Cafards, le film*) on 2013. aasta prantsuse animafilm, mille režissöör ja stsenarist on Olivier Jean-Marie ning produtsent Xilam Animation. Film põhineb joonissarjal "*[[Kass Oggy ja kurjad prussakad]]*".

Film esilinastus Prantsusmaa kinodes 7. augustil 2013 ning Eesti kinodesse jõudis see ka 15. novembril 2013.

## Süžee
Saage tuttavaks Oggy'iga. Ta on heasüdamlik aga veidi kurvameelne nannipunn. Ainuke kass maailmas, kelle kohta ei saa öelda "kaslane". Ta oleks üks õnnelik tegelane, kui kolm prussakat - Joey, Deedee ja Marky, ei oleks otsustanud tema mugava kodu vallutada. Need prussakad on koledad, rumalad ja loomulikult ka pahad.

## Viited

## Välislingid
*
Kahtlus

**Kahtlus** on otsustamatuse seisund, milles on valik mitme võimaliku uskumuse vahel, aga omavahel vastuolus olevad või ebapiisavad põhjendid ei võimalda valikut teha. 

## Vaata ka
*Metoodiline kahtlus

## Viited
Leforest

**Leforest** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Leforest asub u. 19 km Lensist idas, teede D161 ja D120 ristumiskoha ümbruses.


Leforest (Pas-de-Calais, Fr) city limit sign.JPG|Tee Leforest'sse
62497-Leforest-Sols.png


## Huviväärsusi

* St. Nicolas' kirik, pärineb 18. sajandist.

## Viited
Mõttemuster

**Mõttemuster** on tuumuskumuste teatud korduvus; koolkond. Filosoofias on sarnaste vaadete ja hoiakute kogumite ühisnimetus.

Kui Thomas Kuhni paradigma on pigem *mõtteraam*, siis mõttemuster tähendab mõne eeskuju, diskursuse või reegli püsivat taaskordamist.

## Viited
Dirk Neubauer

**Dirk Neubauer** (sündinud 1971. aastal Halles (Saale jõe ääres)) on Saksa poliitik, endine Augustusburgi linnapea, ajakirjanik ja autor. 2022. aasta augustist kuni 2024. aasta septembrini oli ta Kesk-Saksimaa kreisi kuberner.

## Elu ja karjäär
Pärast praktikat "Mitteldeutsche Zeitungis" töötas Dirk Neubauer kümme aastat ajakirjanikuna. Hiljem oli ta kohaliku telejaama tegevdirektor ning turundusdirektor raadiojaamades MDR Jump ja MDR Sputnik.

2013. aastal valiti Neubauer Saksimaa väikelinna Augustusburgi linnapeaks. Seal tegi ta muuhulgas kampaaniat kodanike otsese osaluse portaalile, mis pälvis 2018. aastal Saksamaa poliitikaauhinna. 2017. aastal liitus Neubauer Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga (SPD). Neli aastat hiljem, vahetult enne üldvalimisi, astus ta parteist välja.

2022. aasta Kesk-Saksimaa liidumaa valimistel kindlustas Neubauer esikoha ja Kesk-Saksimaa ringkonna kuberneri rolli, saades 55 protsenti häältest.

Neubauer kirjutas oma poliitilisest pühendumusest kaks raamatut: "Päästke demokraatia!: kauaoodatud poleemika" ja "Meie oleme probleem: Saksimaa linnapea võitleb demokraatia eest".
Aleksei Jekimov

**Aleksei Jekimov** (sündinud 28. veebruaril 1945 Leningradis) on tahkisefüüsikale spetsialiseerunud Ameerika ja endine Nõukogude teadlane, kes elab ja töötab alates 1999. aastast Ameerika Ühendriikides.

Jekimov sai 2023. aastal koos Moungi Bawendi ja Louis Brusiga Nobeli auhinna keemia alal.

## Viited

## Välislingid
*
Haisev heinik

**Haisev heinik** (*Tricholoma inamoenum*) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab haisev heinik kuusemetsades, on ebameeldiva lõhnaga.

## Välislingid
*
Thelephora anthocephala

***Thelephora anthocephala*** on liik seeni, mis kuulub lehternahkiseliste sugukonda.

Seene jalaosa on vanemas eas tume ja võrreldes sarnase liigiga pintseljas lehternahkis on see püstisem.

## Välislingid
*
Libercourt

**Libercourt** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Endine kivisöe kaevandamise linn, nüüd mõningase kergetööstusega põllumajanduslinn, ümbritsetuna metsadest ja järvedest, asub umbes 19 km Lensist kirdes, teede D954 ja D46 ristumiskoha ümbruses; Autoroute A1 liiklussõlm 18 asub valla põhjaosas.


Libercourt - Église Saint-Henri (01).JPG|Saint-Henri kirik Libercourtis
62907-Libercourt-Sols.png


## Ajalugu

Libercourt oli kunagi naaberlinna Carvini lahutamatu osa. Sellest sai omaette vald 1947. aastal. Pärast piirkonnas kivisöe leidmist tekkisid kaevanduste ümbrusse suured linnad. Ka väikesest Libercourti asundusest sai kaevanduslinn, moodustades osa linnastust territooriumil, mille keskus on Lens. Libercourt sai 20. sajandi alguses koduks paljudele Poola sisserändajatele, kes said tööd kaevandustööstuses. Kahes maailmasõjas kandsid Libercourt ja sealsed elanikud suuri kaotusi Saksa vägede hävitustöö tagajärjel, sest selle kaevandus- ja raudteekeskuse tähtsus piirkondlikule majandusele oli hästi teada.

## Huviväärsusi

* Notre-Dame'i kirik, pärineb 19. sajandist
* Tänapäevane St. Henri kirik
* sõjamälestusmärk

## Tuntud isikuid

* Léon Glovacki, jalgpallur (sündis seal)
* Guillaume Bieganski, jalgpallur (sündis seal)

## Sõpruslinnad

* Jarocin, Poola, aastast 1977

## Viited
Haisev lehternahkis

**Haisev lehternahkis** (*Thelephora palmata*) on liik seeni, mis kuulub lehternahkiseliste sugukonda.

## Välislingid
*
Batschi heinik

**Batschi heinik** (*Tricholoma batschii*) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab Batschi heinik liivastes männimetsades, on väga viha maitse ja valge jalaosaga kübara all. Seen sai nime Saksa mükoloogi August Batschi järgi.

## Välislingid
*
Joachim Friedrich von Liewen

**Joachim Friedrich von Liewen** (1665–1713) oli Lievenite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. 
## Elulugu
Joachim Friedrich von Liewen sündis 1665. aastal Reinhold von Lieweni ja Anna Margareta Zöge von Manteuffeli peres.  

Kuni 1688. aastani oli Liewen Kuninganna Ihukaitserügemendis rittmeister. 1700. aastal sai temast Eestimaa aadlilipkonnas rittmeister ja 1701. aastal major. 1701. aastal osales ta Erastvere lahingus, kus aitas oma rünnakuga Rootsi eelväel venelaste piiramisrõngast pääseda. 1702. aastal ülendati ta ooberstleitnandiks.

1705. aastal paiknes Lieweni ratsasalk Mustla kandis, et venelasi vilja varastamast takistada. 1706. aastal tegutses koos aadlilipkonnaga Järvamaal, kus kaitses samuti viljasaaki. 

Ta oli ka Eestimaa maanõunik.

Joachim Friedrich von Liewen suri 1713. aastal ja on maetud Tallinna toomkirikusse, kus asub ka tema vapiepitaaf. 

## Perekond
Joachim Friedrich von Liewen abiellus Agneta Helena von Strassburgiga. Abielust sündis neli last, kes kõik surid varajaselt. 

## Viited


### Kirjandus
* Kelch, Christian. *Liivimaa kroonika järg*. Tõlkinud Ivar Leimus. Toimetanud ja registrid koostanud Kai Tafenau. Tartu: Eesti Ajalooarhiiv, 2009. 

* Lewenhaupt, Adam. *Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar*. 1920.
Petra Felke

**Petra Felke** (pärast abiellumist **Meier**; pärast abiellumist Lars Felke-Lungershauseniga uuesti **Felke**; sündinud 30. juulil 1959 Saalfeldis) on Saksamaa endine odaviskaja ja olümpiavõitja.

Petra Felke treenis koos Ruth Fuchsiga SC Motor Jenas.  4. juunil 1985. aastal uuendas ta Schwerinis kaks korda maailmarekordit, visates algul 75.26 m, mille parandas 75.40 meetrini.

Tema esimene suur rahvusvaheline edu oli Stuttgardi Euroopa meistrivõistlustel 1986. aastal briti Fatima Whitbreadi järel võidetud hõbemedal 72.52 meetriga. Ta võitis hõbeda ka järgmisel aastal Rooma maailmameistrivõistlustel, kus teda edestas  taas Whitbread 71.76 meetriga. Samal aastal püstitas ta 29. juulil Leipzigis 78.90 meetriga veel ühe maailmarekordi.

Tema vise üle 80.00 m 9. septembril 1988 Potsdamis oli igaviku rekord, kuna ükski teine ​​naine polnud seda tulemust saavutanud enne, kui uus oda 1989. aastal kasutusele võeti. Sellest ajast alates on odade jaoks nõutud uut kujundust, mille puhul on raskuskese asetatud oda keskpunktist kaugemale, nii et need lendavad oluliselt lühemalt.

Varsti pärast seda võitis ta Soulis 1988 aasta olümpiamängudel kuldmedali 74,68 meetriga Fatima Whitbreadi (hõbe) ja sakslanna Beate Kochi ees, kes samuti treenis SC Motor Jenas. 1990. aastal võitis ta Spliti EM-il pronksi ja 1991. aastal, võistledes nüüd ühendatud Saksamaa eest, hõbeda MM-il Tokyos, kus tema 68,68 m pikkust viset edestas vaid hiinlanna Xu Demei. Oma viimasel rahvusvahelisel võistlusel 1992. aasta  olümpiamängudel Barcelonas tuli ta seitsmendaks.

Ta oli võistluse ajal 1,72 m pikk ja kaalus 64 kg. Saksamaa taasühendamise järel avalikuks tulnud Saksa DV riikliku dopingu dokumentides leidus ka Felke nimi dopingut kasutanud sportlaste hulgas. 

## Välislingid

*[Petra Felke [ROK]-i veebilehel] 
*[Petra Felke [World Athletics] veebilehel] 
*Petra Felke Olympedia.org veebilehel 
*Petra Felke Sporting Heroes.net veebilehel 
*Petra Felke Track and Field Statistics veebilehel 

​
Patrick Kinnemond

**Patrick Kinnemond** (suri 1639) oli šoti päritolu Rootsi sõjaväelane, Anklami ja Pirna komandant.

## Päritolu
Kinnemondide suguvõsast põlvnenud Patrick Kinnemond sündis Šotimaal Fife'is Ceresi kihelkonnas Callange'i külas või talus, mis kuulus suguvõsale juba alates 1440. aastatest. Rootsi allikate järgi oli tema isa nimi William Kinnemond.

Tema vanem vend John Kinnemond (mõnedel andmetel lell; suri 1638) oli samuti ohvitser Rootsi teenistuses ning saanud 1628. aastaks ooberstiks Patricku noorem vend Thomas Kinnemond (suri 1657) teenis Rootsi sõjaväes 1628. aastast ning sai hiljem samuti ooberstiks. Patricku, Thomase ja tõenäoliselt ka Johni õde Isabella Kinnemond oli abielus ooberstleitnant John Urquhartiga.

## Väeteenistus
Varaseim teade Patrick Kinnemondist Rootsi teenistuses pärineb 1624. aastast, mil ta teenis lipnikuna Alexander Leslie (u 1580–1661) Södermanlandi rügemendis. 1625–1626 teenis ta Värmlandi rügemendis, misjärel viidi üle William Lawsoni jalaväerügementi. 1635. aastal ülendati ta leitnandiks, olles teeninud James Ramsay (1589–1638) rügemendi George Douglase kompaniis. 

1638. aastal oli ta Anklami komandant. 1639. aastal teenis ta Johan Banéri alluvuses ning Pirna vallutamise järel määrati ta sealse kindluse ja 3000-mehelise garnisoni komandandiks. Sellel ametipostil asus ta jõhkral moel alistama naabruses asuvat Giesshübelit. Ta andis Giesshübeli kodanikele korralduse mitte vastupanu osutada, kuna vastasel juhul tuleb ta nende vastu "tule ja mõõgaga". Kui Giesshübeli garnison ja neid toetanud keisri ning Saksi kuurvürsti väed rootslased tagasi lõid, sundis Kinnemond Pirna linnakodanikke kraave kaevama ning moona vedama, keelates neile samal ajal ligipääsu linna viljavarudele. Kinnemondi hirmuvalitsus jäi aga lühikeseks, kuna ta hukkus 1639. aastal püssikuuli läbi. Osadel andmetel hukkus ta enda vahimeeste kuuli läbi, kuna ei osanud pimedas õiget parooli öelda, teistel andmetel lasi ta end ise maha. 

Teistel andmetel hukkus ta Brno piiramisel 1645. aastal. Tõenäoliselt on eksitus tekkinud Pirna ja Brno (saksa Brünn, ka Pryn) nimede sarnase kõla ja kirjapildi tõttu.

## Perekond
Patrick abiellus Margaretha Beckeriga (suri 23. aprillil 1696), kes oli Stockholmi kaupmehe Johan Beckeri ja Christina de Wijki tütar. Abielust sündis üks tütar. Patricku surma järel abiellus Margaretha kindralmajor William Barclayga (1603–1676), kes oli samuti šoti päritolu.

## Vaata ka
*Kinnemond

## Viited
Fundatsionalism

**Fundatsionalism** ehk **fundatsionism** ehk **vundamentism** on filosoofiline hoiak ja epistemoloogia teooria, mille kohaselt on olemas alususkumused, mille seisund õigustatud uskumuse või teadmisena ei sõltu teistest uskumustest ja mille niisugusele seisundile toetub teiste uskumuste niisugune staatus.

## Viited

## Kirjandus
*Ali Hasan. Foundationalist Theories of Epistemic Justification, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia 2022.

## Välislingid
*Ted Poston. Foundationalism, Interneti filosoofiaentsüklopeedia.
Michael Marder

**Michael Marder** (sündinud 1980 Moskvas) on filosoof.

Ta kasvas vene-juudi peres. Kui ta oli 13-aastane, emigreerus pere Venemaalt esmalt Iisraeli, seejärel Kanadasse. Ta töötab professorina Baskimaa Ülikoolis.

Ta on kirjutanud rea raamatuid vegetaalsest filosoofiast, milles pöörab põhjalikult tähelepanu taimede olemisviisile. 

## Teoseid
*Marder, Michael 2013. *Plant-Thinking: A Philosophy of Vegetal Life*. New York: Columbia University Press.
*Marder, Michael 2018. Phytosemiotics: A fork in the road to the special issue of 'Semiotic Review' on “Phytosemiotics”. *Semiotic Review* 6.
*Marder, Michael 2020. *Dump Philosophy: A Phenomenology of Devastation*. Bloomsbury.
*Marder, Michael 2023. *Time Is a Plant*. Brill.
*Marder, Michael 2023. *The Phoenix Complex*. MIT Press.
*Marder, Michael 2025. *Eco-Freud*. Bloomsbury.
*Marder, Michael 2025. *Metamorphoses Reimagined*. New York: Columbia University Press.
*Marder, Michael 2026. *Of Joints and Other Articulations: The Futures of Arthrosophy*. Northwestern University Press.

### Eesti keeles
*Marder, Michael 2024. *Taimmõtlemine: vegetaalse elu filosoofia*. (Inglise keelest tõlkinud Liisi Rünkla. Järelsõna Hasso Krull.) (Bibliotheca controversiarum.) Tallinn: TLÜ kirjastus.
Lõhetümak

**Lõhetümak** (*Rhodonia placenta*), varem lõheroosa tümak, on klassi *[[Agaricomycetes]]* torikulaadsete seltsi kuuluv seente liik.

Seen kasvab okaspuude lamatüvedel, enamasti kuusel.

## Välislingid
*
Hiid-lehtervahelik

**Hiid-lehtervahelik** (*Aspropaxillus giganteus*, varem *Leucopaxillus giganteus*) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik.

Seen on söödav värskelt.

## Välislingid
*
Rooma minuskelkursiiv

]
**Rooma minuskelkursiiv** ehk **noorem rooma kursiiv** on kiri, mis kujunes rooma majuskelkursiivist ja mida kasutati umbes 3.–7. sajandil. Osa selle tähevorme olid lähedased tänapäeva minusklitele, näiteks a, b, d ja e. Kirjatähed paiknesid võrreldes varasema kursiiviga rohkem reas ning sarnanesid üksteisega suuruselt ning proportsioonilt.

Kirjatähed olid püstised, valdavalt üksteisega seotud, kirjutati arvatavasti kiiresti ja kirja kasutati äri- ja muude ametlike tekstide, nagu kirjade, aktide, teadete ja märkmete kirjapanemiseks. Kirjutati kas stilusega vahatahvlile või tindiga papüürusele, harvem ka pärgamendile.

Võrreldes varasemate kirjastiilidega ilmusid rooma minuskelkursiivis esimest korda kirja ajaloos osa kirjatähtede üla- ja alapikendite taolised jooned. Selle kirja baasil kujunesid 7. sajandiks mitmed regionaalsed kirjad, nagu läänegooti kiri Hispaanias, benevendi kiri Lõuna-Itaalias ja merovingide kiri Põhja-Prantsusmaal. Samuti mõjutas rooma minuskelkursiiv osaliselt untsiaali ja 5. sajandil loodud raamatukirja pooluntsiaali tähekujusid, eriti a, g, r ja s kuju.

## Viited

## Välislingid
* Overview — Cursives and Capitals. - Latin Scripts - Classical Antiquity. HMML School
Merovingide kiri

**Merovingide kiri** on rooma minuskelkursiivist kujunenud ladina kirjastiil, mis oli kasutusel 7.–8. sajandil Karolingide eelsel Põhja-Prantsusmaal, eriti Burgundias Luxeuil' kloostris, samuti Corbie ja Chellesi kloostreis. Eriti Corbie kloostri skriptooriumides kujunenud tüüp mõjutas tugevalt untsiaali ja pooluntsiaali kuju.

## Kirjeldus
Merovingide dünastia järgi nimetuse saanud kirja iseloomustas dekoratiivsus ja väga tihe, sõlmeline ning kõrge kirjapilt. Kirjas esines palju ligatuure, ebaühtlase kõrgusega tähed olid sageli üksteisesse põimunud. Käsikirjade suured värvilised initsiaalid võisid olla kaunistatud fantastiliste kalade ja lindudega.

Nagu läänegooti kirjas, esines ka merovingide kirjas, eriti dokumendikirjas, tugevalt vertikaalsust rõhutav rütm. Eriti sageli olid tähed püstsuunas välja venitatud tekstide esimestes ridades. Seda kohati raskesti loetavat kirjavormi on 20. sajandil hakatud nimetama võrekirjaks.

## Jaotus
Merovingi kiri jagatakse nelja alamtüüpi:
* 
### Luxeuil' tüüp ehk tüüp a
Luxeuil' kirja iseloomustavad pikad ja kitsad suurtähed teksti algul iseloomulike kiilukujuliste lõppudega, suurtäht A v-kujulise rõhtkriipsuga ja püstise rombi kujuline O väiksema rombiga sees. Väiketäht a koosneb otsekui kahest c-st (nagu alemanni minuskelkirjas), b paun lahtine ja järgneva tähega ühendatud, d ülapikend sirge või vasakule kaldu, o tilkja kujuga, t suletud silmusega tähepostist vasakul.

### Laoni tüüp ehk tüüp az
Laoni kirjal on massiivsemad suurtähed teksti algul. Nagu läänegooti kirjas on seal kaks erinevat ti-ligatuuri, mis tähistavad kaht eri hääldust. d ja q on avatud paunadega, a moodustub kahest terava nurga kujulisest suletõmbest ja z on täherea kohale üles ja vasakule tagasi tõmmatud ehiskeeruga.

### Corbie tüüp ehk tüüp b või ab
8. sajandil kasutatud Corbie tüüp sarnanes Luxeuil' tüübiga, aga ka untsiaali ja insulaarkirjaga. e-tähel oli karakteerne ülasilmus, n kirjutati suurtähe N moodi ja b avatud pauna ning horisontaalse suletõmbega täheposti küljes. Alates 8. sajandi keskpaigast ilmus a kuju, mis oli ülalt avatud nagu u, esimene suletõmme sirge, teine kaarekujuline, mis kokku meenutas täheühendit ic. Corbie kirjas on kirjutatud keskaegne teatmeteos "Liber glossarum".

### merovingi dokumendikiri ehk merovingi kursiiv

## Viited

## Välislingid
Merovingian. - Latin Paleography
Lehiseheinik

**Lehiseheinik** (*Tricholoma psammopus*) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab lehiste all, on lõhnata ja vihaka maitsega.

## Välislingid
*
Chellesi klooster

**Chellesi klooster** (prantsuse keeles *abbaye Notre-Dame de Chelles*) oli Frangi kuninglik klooster Chellesis Pariisist idas. Klooster tegutses 1790. aastani.

## Ajaloost
Enne kloostrit asus kohal Merovingide Villa Cala. Kuninganna Chrodechilde (surnud 544), Chlodovech I abikaasa, oli sinna juba lasknud ehitada väikese pühale Georgile pühitsetud kabeli. Kuningas Chilperich I ja kuninganna Fredegunde viibisid seal sageli ja Chilperich mõrvati jahil selle villa lähedal. Umbes 658. aastal laiendas kuninganna Bathilde, Chlodovech II lesk villa ja kabeli hoonestu nunnakloostriks. Esimeseks abtissiks sai Bertilla Jouarre'i kloostrist. Algselt olevat klooster tegutsenud Columbanuse reegli järgi, hiljem benediktlaste kloostrina. Bathilde asus hiljem kloostrisse nunnaks ja suri 680. aastal Chellesis.

Peaaegu kõik kloostriülemad olid pikka aega kuningate ja keisrite lesed, tütred või õed, mis aja jooksul mõjus halvasti kloostridistsipliinile. Pariisi piiskopid Étienne de Senlis ja Louis de Beaumont üritasid kloostrit vastavalt kehtivale kloostrireeglile reformida 1134. ja 1483. aastal; piiskop Jean Simoni ajal muudeti abtissi koht alates 1500. aastast valitavaks kolmeks aastaks ametiajaks. 1559. aastast hakkas taas kehtima kord, kus kuningas ise nimetas abtissi ametisse.

Klooster püsis Prantsuse revolutsioonini. 1790. aastal see suleti ja 1796. aastal müüdi vara rahvusliku omandina ning hooned purustati.

Tänapäeval kuulub osa Chellesi kloostri ehitistest Chellesi raekojale.

## Pildid

Chelles Abbaye 1.JPG|Kunagise hoone arkaad raekoja osana 
Chelles Abbaye 3.JPG|Kloostrihoone detail raekojal
Paris - Musée de Cluny - Support de mobilier - 001.jpg|Kloostrist pärit romaani raiddetail, Musée de Cluny, u 1140–1145
Paris - Musée de Cluny - Tailloir fragmentaire à décor de feuilles d'acanthe - 001.jpg|Raiddetail, Musée de Cluny, u 1140–1145


## Viited
Uus Elu (täpsustus)

**Uus Elu** on mitme Eesti ajaloolise ajalehe ja -kirja nimi:

* Uus Elu (1918–1933), aastatel 1918–1933 ilmunud EAÕK häälekandja
* Uus Elu (Narva), aastatel 1924–1925 Narvas ilmunud ajaleht
* Uus Elu, aastatel 1941–1944 Pärnus ilmunud ajaleht
* Uus Elu (Tõrva), aastatel 1951–1959 Tõrvas ilmunud ajaleht
* Uus Elu (Rakke), aastatel 1951–1953 Rakkes ilmunud ajaleht
* Uus Elu (1909), aastal 1909 Narvas ilmunud ajaleht
* Uus Elu (1989), aastal 1989 ilmunud Tallinna Issanda Muutmise peakiriku häälekandja

**Uus elu** on olnud ka mitme teose nimi:

* „Uus elu“, Dante Alighieri teos (*Vita Nova*)
* "Uus elu", Saale Västeri lühiromaan

**Uus Elu** on olnud ka mitme kolhoosi nimi:

* "Uus Elu", kolhoos Aburis
* "Uus Elu", kolhoos Linnapes
* "Uus Elu", kolhoos Kabalas