open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleksander Hellat

**Aleksander Hellat** (20. august 1881 Tartu – 28. november 1943 Kemerovo vangilaager, Kemerovo oblast) oli Eesti poliitik ja diplomaat.

## Elulugu
Aleksander Hellat õppis paar aastat Peterburi Sõjaväemeditsiiniakadeemias, kuid valis siis juristi elukutse. 1909. aastal pärast Peterburi ülikooli lõpetamist alustas ta tööd vandeadvokaadi abina Riias. Peagi sai temast vandeadvokaat. Tallinna asus ta elama 1916. aastal, lülitus ühiskondlikku, või nagu siis öeldi, seltskondlikku ellu. Pärast Märtsirevolutsiooni 1917 valiti ta Tallinna miilitsaülemaks, sest tsaaripolitsei oli Venemaa Ajutise Valitsus poolt laiali saadetud. Tallinna miilitsaülema asetäitjaks oli August Liit.

Jaanuaris 1918 vallandas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee A. Hellati Tallinna miilitsaülema ametist. 24. veebruaril 1918 sai temast esimene Eesti Vabariigi aegne Tallinna miilitsaülem. Käsukirjaga nr 1, keelas miilitsaülem uulitsatel liikumise kella 21–6 ning kohustas punakaartlasi nende käes olevad relvad, laske- ja lõhkemoona miilitsajaoskondadesse ära andma. Relvastatud isikuist tohtisid tänavail liikuda ainult Omakaitse Seltsi liikmed ning Eesti polgu sõdurid. Vargad, röövlid ja vägivallatsejad tuli selle käsukirja kohaselt kuriteopaigal ilma armuta maha lasta.

Ööl vastu 12. novembrit 1918 võtsid taas Tallinna miilitsaülemaks määratud Aleksander Hellat ja tema abi August Liit korrakaitseasutused Saksa okupatsioonivõimudelt üle. A. Hellat sai pelgalt viis päeva olla miilitsaülem, siis nimetati ta Tallinna linnapeaks.

3. juunist 1919 nimetati Aleksander Hellat Eesti vabariigi prokuröriks.

Aleksander Hellat oli siseminister Jaan Tõnissoni esimeses valitsuses 18. november 1919 kuni 28. juuli 1920 ja välisminister Juhan Kuke valitsuses 21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923 ning Jaan Teemanti kolmandas valitsuses alates 11. novembrist 1927 kuni 9. detsembrini 1927.

Pärast Eesti okupeerimist 17. juunil 1940 alanud Eesti riigi- ja ühiskonnategelaste, ohvitseride, politseinike ja teiste arreteerimiste käigus vahistati ka A. Hellat 24. septembril 1940.
Tallinnas 8. jaanuaril 1941 toimunud NKVD sõjatribunal mõistis ta mahalaskmisele, kuid NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium muutis surmaotsuse ja asendas selle 10 aasta pikkuse vangistusega. A. Hellat suri 28. novembril 1943 Kemerovo vangilaagris.

## Isiklikku
Tema pojad olid arst Aleksander Hellat ja Toomas Hellat; vennad olid Eesti Vabariigi Välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja Herman Hellat ja Tallinna linnaarhitekt Georg Hellat, onu Venemaa keisririigi I Riigiduuma liige Karl Hellat.
## Vaata ka
* Irboska veretöö
*Jaan Tõnissoni esimene valitsus 18. november 1919 kuni 28. juuli 1920.
*Jaan Teemanti kolmas valitsus alates 11. novembrist 1927 kuni 9. detsembrini 1927.
## Välislingid
* Ajavaod. Riigi mehed: Aleksander Hellat (ERR 2016)
* Üliõpilasorganisatsioonid poliitilise koolina., Akadeemia nr. 5/1937
* Aleksander Hellat – esimene eestlasest politseiülem Tallinnas, Politseileht 31
Voldemar Aders

**Voldemar Aders** (ka **Vladimir**; 25. veebruar 1895 Uuemõisa vald, Saaremaa – 19. aprill 1931 Käsmu küla, Palmse vald, Virumaa) oli Eesti diplomaat.

Ta õppis aastatel 1907–1915 Kuressaare gümnaasiumis ja 1915–1916 Nikolai ratsaväe koolis Petrogradis. 1916–1917 osales ta Esimeses maailmasõjas Galiitsia rindel ohvitserina, 1918–1920 teenis ratsavägedes. 1920–1922 oli põgenikelaagris Rumeenias.

Alates 22. augustist 1922 oli Aders välisministeeriumi ametnik. 1924–1925 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1926–1931 oli ta Eesti aukonsuli sekretär Kiel-Holtenaus.

Ta on maetud Käsmu kalmistule.

## Viited
Jüri Annusson

**Jüri Annusson** (11. juuli 1884 Annuse talu, Enge vald, Pärnumaa – 1965 USA) oli Eesti haridustegelane, poliitik, konsul ja keemik.

## Haridustee
*Pärnu gümnaasium (lõpetas 1904)
*Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskond (1906–1910), keemiakandidaat

## Töökäik
*Viljandi linnakooli õpetaja (1910–1911)
*Pärnu Eesti Kooliseltsi progümnaasiumi õpetaja (1911–1912)
*Tallinna Linna Tütarlaste Kommertskooli õpetaja (1912–1915)
*Tallinna Poeglaste Kommertskooli direktor (1915–1918)
*Tallinna koolivalitsuse (Tallinna linnavalitsuse haridusosakonna) juhataja (1918–1919)
*ajakirja Kasvatus toimetuse liige (1919–1921) ja peatoimetaja (1921)
*Riigikogu liige (1920–1923), hariduskomisjoni esimees ja haridusminister Ants Piibu valitsuses (1920–1921)
*Riigi Kesklaboratooriumi juhataja ja Tallinna Tehnikumi ning Tallinna Laevamehaanikute Kooli õppejõud (1921–1925)
*Riikliku Katsekoja osakonnajuhataja (1924–1926)
* Eesti Vabariigi konsul New Yorgis (1926)
*New Yorgi Eesti Haridusseltsi kooli asutaja ja juhataja
* keemik Chicagos ja New Yorgis (1926–1937)
* keemik (põlevkivi uurija) Eesti Loodusvarade Instituudis (1938–1944)
*Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud (1938–1944)
* Tööstuslike Uurimiste Instituudi direktor (1942–1944)
*Balti Ülikooli orgaanilise keemia õppejõud Hamburgis ja Pinnebergis (1946)

## Ühiskondlik tegevus
*Eesti Üliõpilaste Seltsi liige
*Eesti Tööerakonna liige
*Tallinna Õpetajate Seltsi asutajaliige (1917)
*Eesti Õpetajate Liidu asutajaliige (1917), abiesimees ja esimees (1919–1922)
*Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi asutajaid (1917) ja esimees (1917–1926)
*Eesti Haridusliidu asutajaid (1923) ja esimees (1924–1925)
*Ameerika Eesti Liidu president (alates 1933)
* Ajakirja Meie Tee (USA) toimetuse liige

## Kirjandus
* Ühe ajalehe halb kõmu Ameerika miljonäri Andruse pärandusest. Uus Eesti, 4. aprill 1936, nr. 93, lk. 3.
* Eesti naiste puudus Ameerikas. Uus Eesti, 2. veebruar 1938, nr. 32, lk. 5.
* Vestlus J. Annussoniga. Vaba Maa, 18. detsember 1937, nr. 292, lk. 30.

## Välislingid
* Anton Õunapuu Kasvatus nr. 6 1920
* geni.com
Kiiu–Soodla tee

**Kiiu–Soodla tee** (registrinumbriga 11105) on kõrvalmaantee Kuusalu ja Anija vallas. Tee pikkus on 9,4 km.

Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne esimesel kilomeetril Kiiu alevikus (Kuusalu vald). Tee läbib Kiiu aleviku ning Külmaallika, Rehatse ja Soodla küla. Tee lõpeb Jägala–Käravete maantee üheteistkümnendal kilomeetril Soodla külas (Anija vald). Tee ületab ühe silla (Soodla sild üle Soodla jõe tee kümnendal kilomeetril) ja 8 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Esimesed 0,7 km teed on mustkattega, edasi kuni 4,1 km-ni on tee asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on kuni 3,2 km-ni 1000...3000 autot ööpäevas, edasi 500...1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on tee esimesel kilomeetril (50 km/h). Valgustatud on 0,5 kilomeetrine lõik tee esimesel kilomeetril.

Teega ristub teisel kilomeetril mitu Kiiu liiklussõlme rampi.
Kodasoo–Kaberla tee

**Kodasoo–Kaberla tee** (registrinumbriga 11104) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,6 km.

Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee 32. kilomeetril Kodasoo külas. Tee läbib Kodasoo ja Kaberla küla. Tee lõpeb Jõelähtme–Kemba tee 13. kilomeetril Kaberla külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Ühtegi bussipeatust teele ei jää.

Tee on kaetud Kodasoo liiklussõlme piirkonnas asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Teega ristub esimesel kilomeetril üks Kodasoo liiklussõlme ühendustee.
1959. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

**1959. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus** oli neljas Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 11. märtsil 1959 Cannes'is Prantsusmaal. Selle võitis Holland. Suurbritannia saavutas esimest korda teise koha, sellele kohale on riik tulnud veel 15 korral.

Peale lauluvõistluse lõppu esitati ainsat korda lauluvõistluse ajaloos uuesti esikolmiku laulud, mitte ainult võidulaul - kõigepealt Prantsusmaa kolmanda koha laul, siis Suurbritannia teise koha laul ning viimasena Hollandi võidulaul.

## Finaali tulemused
Airi Vipulkumar Kansar

**Airi Vipulkumar Kansar** (sünninimi **Airi Viil**, vahepeal **Airi Ojamets**; sündinud 8. novembril 1977 Tallinnas) on eesti kantrilaulja.

## Ansamblid
*Los Desperados
*Night Star
*Airi Ojamets & Snake
*Chick 'N' Band
*Kaie Seger & BlueHats

## Isiklikku
Esimesest abielust Alar Ojametsaga on poeg Oliver (sündinud 1996), kooselust Indrek Hinnoga poeg Silver (sündinud 2001). Praegu on ta abielus hindu Vipulkumar Jethabhai Kansariga.

## Diskograafia
### Singlid
*"Too Blue to Cry"

## Välislingid
*Laulja koduleht (arhiveeritud)
Los Desperados

**Los Desperados** on Eesti ansambel, mis loodi 1996. aasta märtsis.

## Koosseis
*Airi Ojamets (vokaal, kitarr; 1997–)
*Ivar Kannelmäe (kitarr, vokaal; 1996–)
*Dimka Dmitrenko (trummid; 1996–)
*Pikk Nilson (basskitarr; 1996–)

## Diskograafia
### Singlid
*"Too Blue to Cry"

## Välislingid
*Mirka Agentuur
*Foto
Somaalia vapp

**Somaalia vapp** on Somaalia riigivapp. Vapp on kasutusel alates 10. oktoobrist 1956.

Vapp koosneb helesinisest kuldse raami ja krooniga vapikilbist, mille keskel on valge täht. Kahel pool kilpi on leopardid, kummagi kaks esikäppa ja üks tagakäpp toetavad vastu kilpi. Teised tagakäpad toetavad vastu kahte oda, mis on kilbi all risti.
Chick 'N' Band

**Chick 'N' Band** on Eesti *[[rock'n'roll]]* ansambel, mis loodi 1995. aastal. Bänd on inspireeritud Jerry Lee Lewisest.

## Koosseis
*Andu Kõiv ehk Tibu (vokaal; klahvpillid)
*Andres Joamets (kitarr)
*Leo Suurtee (basskitarr)
*Ilja Sharapov (löökriistad)

## Diskograafia
### Albumid
*"Live in Café Amigo" (2005)
*"Long Black Train"   (2008)

## Välislingid
*http://www.chicknband.eu/
Alastaro vald

**Alastaro** on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas. Alastaro elanike arv 29. veebruaril 2008 oli 2937. Alastaro hõlmas 258,12 km² suuruse maa-ala. 1. jaanuaril 2009 liideti Loimaa linnaga.

## Viited
Tri-Tones

**The Tri-Tones** on Eesti *[[rockabilly]]*-ansambel.

## Koosseis
*Mari Laube (vokaal, kontrabass)
*Villu Viirsalu (trummid, vokaal)
*Artur Skrõpnik (kitarr, vokaal)

## Endised liikmed
*Avo Laanemaa
*Peeter Karo
*Mariann Lants
*Igor Golovenko
*Kaarel Raidam
*Sven Valdmann

## Välislingid
*The Tri-Tones – Facebook
*The Tri-Tones – YouTube
*The Tri-Tones – Instagram
Askaineni vald

**Askainen** (rootsi *Villnäs*) on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas. 1. jaanuaril 2009 ühines Masku vallaga.

Askaineni pindala oli 95,96 km², elanike arv 957 (1. jaanuar 2008).

Askainen oli üks Soome väiksemaid valdu.

Vallas asuvas Louhisaari lossis on sündinud Carl Gustaf Emil Mannerheim.

## Viited

## Välislingid
* Askaineni koduleht
Vilmos Voigt

**Vilmos Voigt** (17. jaanuaril 1940 Szeged – 8. juuni 2025) oli ungari semiootik, folklorist ja etnoloog.

Ta on käinud korduvalt Tartus ja esinenud seal loengutega.

## Tunnustus
*Ta valiti 2010. aastal Tartu ülikooli audoktoriks folkloristika ja semiootika alal.

## Teoseid
Voigt, Vilmos; Hoppál, Mihály 2003. *Ethnosemiotics Hungary*. Budapest: European Folklore Institute.

## Kirjandust
*Katre Väli, Mari Niitra. Võime olla õnnelikud, et Jumal lõi Lotmani ja Tartu. *Sirp* 4 (1. veebruar 2008): 13. Intervjuu Vilmos Voigtiga

## Viited


## Välislingid
*Ungari Etnograafiamuuseumis 18. novembril 2005 Johannes Pääsukese näitusel peetud kõne
Boogie Company

**Boogie Company** on Eesti *[[rockabilly]]*-ansambel, mis on loodud 2004. aastal.

## Koosseis

*Andrus Kasesalu (vokaal, kontrabass)
*Marek Lillemägi (trummid)
*Oleg Davidovitš (kitarr, vokaal)

### Endised liikmed
*Margus Jürisson (vokaal, klahvpillid, kitarr)
*Raigo Tipp (kitarr, vokaal)

## Diskograafia
### Albumid
*"Live @ American Beauty Car Show 2024" (Suurte Kitarristide Halduse (Eesti) 2024)
*"Mida sa mögised, mees!" (Industrial Productions (Eesti) 2013)
*"God Is Dancing Jive" (AXR Records/Hyena Records (Soome) 2010)
*"Rockime ümber jõulupuu" (Vinge Records (Eesti) 2006)

### EP
*EP "Amerika" (EAA (Eesti) 2009)

## Välislingid

*http://www.boogie.ip.ee/
*https://www.facebook.com/boogiecompany/
Roland Posner

**Roland Posner** (30. juuni 1942 Praha – 26. mai 2020 Berliin) oli saksa semiootik.

Ta töötas Berliini Tehnikaülikoolis. Ta oli ajakirja Zeitschrift für Semiotik toimetaja. Ta oli Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni president aastail 1994–2004. Ta oli rahvusvahelise žestide uurimise ühingu asutajaid. 

Ta on külastanud Tartut aastail 1993, 2006 ja 2009.

## Kirjandust
* Lotman, J. 1990. Sechs Fragen zur semiotischen Analyse von Kultur: [Gespräch mit Roland Posner]. *Zeitschrift für Semiotik* 12(4): 375–380.
2. Bundesliga

**2. Bundesliga** (saksa keeles *Zweite Fußball-Bundesliga*) on Saksamaa klubijalgpalli tugevuselt teine liiga.

## Ajalugu
Liiga käivitus 1974. aastal põhja- ja lõunatsooni jagatuna. Alates 1981. aastast on liiga üleriigiline.

## Klubid
Hooajal 2024/25 mängivad liigas järgmised 18 klubi:

## Tulemused alates hooajast 1992/93

* **Paksus kirjas** on tähistatud kõrgliigasse tõusjad.

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Ecser

**Ecser** [ˈätšär] on asula ja suurvald (*nagyközség*) Ungaris Pesti komitaadis Budapestist kagus.

Küla ainus mälestis on katoliku kirik 1740. aastast.

Külas tantsitakse maailmakuulsat rahvatantsu "Ecseri pulm" (*Ecseri lakodalmas*).

Küla vapil on kujutatud kirikut, rahvatantsu ja tamme, mis on küla kolm peamist sümbolit.

## Ajalugu
Ecseri küla on kirjalikult esmamainitud 15. detsembril 1315, kuid küla eksisteeris juba 896. aastast, mil ungarlased saabusid nende praeguseaegse riigi territooriumile.

Legendi järgi sai küla nime ungari suguharust pärit prints Árpádilt. Kui ta küsis küla nime kohta, ei osanud kohalikud elanikud talle vastata. Seega Árpád ütles külarahvale, et need kutsuksid seda küla ühe tamme (ungari keeles *cser*) järgi.

Türgi võimu ajal (1526–1686) suri küla välja. Esimesed asunikud saabusid tagasi 1699. aastal. Rákóczi vabadusvõitluses (1703–1711) osales Ecseri külast 11 sõdurit.

18. sajandi alguses tõi küla omanik krahv Antal Grassalkovich sinna elama slovakke.

## Sõprusvallad
*Zlaté Klasy (Slovakkia)
*Kumbağ (Türgi)
Ujurlutiklased

**Ujurlutiklased** (*Naucoridae*) on sugukond putukaid lutikaliste alamseltsist.

Ujurlutiklased on nii morfoloogiliselt kui ka eluviisilt väga sarnased hiidlutiklastega (*Belostomatidae*). Ujurlutiklased elavad enamasti tiikides ja teistes seisuveekogudes. 

Ujurlutiklased on levinud kogu maailmas.

## Süstemaatika
Ujurlutiklasi on teada umbes 20 perekonda 5 alamsugukonnaga.

### Alamsugukonnad
**[[Cheirochelinae]]*
**[[Cryphocricinae]]*
**[[Laccocorinae]]*
**[[Limnocorinae]]*
**[[Naucorinae]]*

## Eesti liigid
Eestis elab üks liik ujurlutiklasi.
**Ilyocoris cimicoides* (Linnaeus,1758) – ujurlutikas

## Välislingid
Roman Abt

**Carl Roman Abt** (16. juuli 1850 Bünzen, Aargau – 1. mai 1933 Luzern) oli Šveitsi masinaehitusinsener, leiutaja ja ettevõtja.

## Perekond
Carl Roman Abt sündis katoliiklikus peres. Tema isa oli suurnõunik ja tööstur Roman Abt. Carl Roman oli Joachim Wey lapselaps. Tema vennad olid põllumajandustegelane Heinrich Eugen Abt ja Siegfried Abt. 

## Elu ja looming
1872. aastal lõpetas ta Zürichi Polütehnikumi diplomeeritud masinaehitusinsenerina. Ta oli Niklaus Riggenbachi õpilane.

Ta töötas Oltenis ja Aaraus konstruktorina, aastatel 1879–1981 föderaalses posti- ja raudteeametis kontrolliinsenerina ning 1881–1885 Pariisis üleminsenerina. Edaspidi tegutses ta vaba ettevõtjana. 

Carl Roman Abt tegi teedrajavaid leiutisi, sealhulgas Abti süsteemi hammasratasraudteede jaoks, mis kombineeris adhesioonvedureid ja hammasratasvedureid, ja automaatsed möödasõidukohad (Abti pöörang) köisraudteedele. 

Ta juhatas isiklikult 72 mägiraudtee ehitust kõigis maailmajagudes. Nende hulgas on Vispi–Zermatti raudtee, Gornergrati raudtee, Furka–Oberalpi raudtee ja Monte Generoso raudtee (kõik Šveitsis).

Gotthardi raudtee seltsi presidendina pidas Carl Abt 1903. aastal eraraudteede riigistamisel Šveitsi riigiga läbirääkimisi. 

Kutsetöö ja leiutised tõid Abtile märkimisväärse jõukuse. Ta oli kunstitundja ja metseen. Aastatel 1904–1907 oli ta Šveitsi riikliku kunstikomisjoni liige ja 1905–1911 Šveitsi Kunstiühingu president.

## Kunstikogu
Roman Abt kogus eelkõige kullassepakunsti teoseid. Seejuures ei lasknud ta käest ühtki eriti ilusat või kunstiliselt huvipakkuvat münti ega medalit. 

22. mail 1936 pandi tema müntide ja medalite kogu oksjonile. 

## Tunnustus
*Hannoveri Tehnikaülikooli audoktor

## Isiklikku
Carl Roman Abt oli abielus Anna Josepha Felberiga.

## Välislingid
*Tšehhikeelne artikkel
Kaija Kärkinen

**Kaija Hannele Kärkinen** (sündinud 9. septembril 1962 Sodankyläs) on soome laulja ja näitleja. Ta esindas Soomet lauluga "Hullu yö" 1991. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Itaalias, kus laul sai 6 punktiga 20. koha.

## Välislingid
*YLE Elävä Arkisto: Kaija Kärkinen – Hullu Yö
Indrek Palu

**Indrek Palu** (sündinud 25. jaanuaril 1977) on eesti viiuldaja, helilooja ja muusikapedagoog.

Ta on õppinud Pärnu Muusikakoolis viiulit ja lõpetanud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia *jazz*-viiuli erialal ning Eesti Teatri- ja Muusikaakadeemia elektronmuusika heliloomingu erialal.

Indrek Palu töötab Pärnu Koidula Gümnaasiumis instrumendi-, ansambli- ja arvutimuusika õpetajana.

Ta tegutseb nii akustilise kui ka elektriviiulimängijana nii solisti kui ka ansamblistina Repoo Ensemble'is, džässduodes Kristo Käo ja Marek Taltsiga ning saksofonist Ivo Lille ansamblis Ivo Lille Group. Teinud koostööd koreograaf Kristjan Rohiojaga (Tallinna Tantsuteater). 

Helilooja-interpreet tegutseb ka vabaimprovisatsiooni vallas, viimasel ajal koos flötist Leonora Palu ja laulja Priit Lehtoga. Koos Andrus Kallastuga (helilooja, dirigent, Pärnu Ooper ja Repoo Ensemble) on koostanud muusika kompositsiooniõpetuse gümnaasiumiastmele.
René Cassin

**René Samuel Cassin** (5. oktoober 1887 Bayonne – 20. veebruar 1976 Pariis) oli prantsuse jurist ja kohtunik.

Cassin lõpetas Aix-Marseille Ülikooli. Osales esimeses maailmasõjas, kus sai haavata. Aastatel 1920–1929 oli ta Lille'i Ülikooli õigusteaduste professor.

Aastatel 1924–1938 oli Cassin Prantsusmaa esindaja Rahvasteliidus ning tegutses desarmeerimise ja rahvusvaheliste konfliktide lahendamise nimel.

Teise maailmasõja ajal osales Cassin Prantsuse vastupanuliikumises. Ta oli esimesi, kes juunis 1940 ühines Londonis kindral Charles de Gaulle'iga. Liikumises Vaba Prantsusmaa tegeles ta juriidiliste küsimustega.

Osaluse eest Inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti koostamisel sai Cassin 1968. aastal Nobeli rahuauhinna.

Cassin oli tegev ka ÜRO Inimõiguste Komisjonis ja Alalises Vahekohtus.

## Tunnustus
*1941 – Vabastusorden
*1963 – Nobeli rahuauhind
*1971 – valiti Briti Akadeemia välisliikmeks
*1972 – valiti Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks
*Auleegioni suurristi orden 
*valiti Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia liikmeks
Christine Guldbrandsen

**Christine Guldbrandsen** (sündinud 9. märtsil 1985 Bergenis) on norra laulja.

Ta esindas lauluga "Alvedansen" Norrat 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas. Laul tuli 36 punktiga 14. kohale. Ta on avaldanud sooloalbumeid ning mänginud muusikalis "Hüljatud" Cosette'i rolli.

## Diskograafia
### Albumid
*"Surfing in the Air" (2003)
*"Moments" (2004)
*"Christine"  (veebruar 2007)
*"Colors" (2011)

## Välislingid
*Christine Guldbrandseni koduleht norra keeles
*An interview with Christine Guldbrandsen (en)
*Christine Guldbrandseni esinemine Eurovisioonis 20. mail 2006
Gösser

**Gösser** on põhjakääritatud õlle mark, mida toodab Gössi linnaosas Leobeni linnas Steiermargi liidumaal Austrias asuv ja 1860. aastal asutatud Gössi õlletehas.

Gösser on eriti populaarne Austria lõunaosas.

## Sloganid
*"Austria's Finest Beer" (*"Austria parim õlu"*)
*"Gut. Besser. Gösser." (*"Hea. Parem. Gösser."*)

## Tooted
### Siseturule
*Gösser Märzen (hele; alkoholisisaldusega 5,2%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis, 0,33&nbsp;l pudelis, 0,5&nbsp;l purgis, 0,33&nbsp;l purgis)
*Gösser NaturRadler (hele; alkoholisisaldusega 2,0%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis, 0,5&nbsp;l purgis)
*Gösser Zwickl (hele; alkoholisisaldusega 5,2%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis)
*Gösser Gold (hele; alkoholisisaldusega 5,5%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis)
*Gösser Spezial (hele; alkoholisisaldusega 5,7%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis)
*Gösser Stiftsbräu (tume; alkoholisisaldusega 4,2%, müügil 0,5&nbsp;l pudelis)
*Gösser Bock (tume; alkoholisisaldusega 7,1%, müügil 0,5&nbsp;l pudelis)

### Ekspordiks
*Gösseri hele õlu (alkoholisisaldusega 5,2%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis)
*Gösseri tume õlu (alkoholisisaldusega 4,5%; müügil 0,5&nbsp;l pudelis)

## Välislingid

* Gösseri õlletehase koduleht
Mount Whitney

**Mount Whitney** on mägi Ameerika Ühendriikides California osariigis Sierra Nevada mäestikus.

Mäe kõrgus on 4421 meetrit. Mount Whitney on USA kõrgeim mägi väljaspool Alaskat.

Mount Whitney asub ainult 122 km kaugusel Põhja-Ameerika madalaimast punktist Surmaorust (86 m alla merepinna).
Ioánnis Theotókis

**Ioánnis Theotókis** (*Ιωάννης Θεοτόκης*; 1880 – 6. juuni 1961) oli Kreeka poliitik. Valiti seitse korda Kreeka parlamenti ja oli kolm korda Kreeka põllumajandusminister. Lühikest aega ka peaminister 5. jaanuarist 1950 kuni 23. märtsini 1950.
Marss (muusika)

**Marss** on valdavalt instrumentaalmuusika žanr. Marsi taktimõõt on 2/4 või 4/4.

Sõjajumal Marsi järgi hakati nii nimetama sõjaväemuusikat, mida kasutati sammumise reguleerimiseks.

Marsse on mitut liiki:
*Sõjaväemarss
*Pulmamarss
*Sportlik marss
*Lastemarss
*Leinamarss
*Marss iseseisva kontsertteosena või suurteose osana (ooperis, balletis)
Tantsumuusika

**Tantsumuusika** on muusika tantsu saateks.

Tantsumuusika iseloom kujundab tantsulist liikumist. Tähtsal kohal on pulss, tempo ja mõnikord ka kindlad rütmifiguurid. 

Tantsumuusika järgi ei pea alati tantsima. Paljud heliloojad on kirjutanud tantsulisi palasid kontsertteostena esitamiseks.

nds-nl:Daansmeziek
Menuett

**Menuett** (prantsuse keeles *menuet*) on tants ja tantsumuusika žanr. Menueti taktimõõt on 3/4, tempo mõõdukas.

Menuett on pärit Prantsusmaalt. Algul tantsis menuetti lihtrahvas, 17. sajandist sai sellest õukonnatants.
Gavott

**Gavott** on tants ja tantsumuusika žanr. Gavoti taktimõõt on 2/4 või 4/4, tempo suhteliselt liikuv.

Gavott on pärit Prantsusmaalt. Alguses tantsiti seda lihtrahva hulgas, alates 17. sajandist muutus õukonnatantsuks.
Masurka

**Masurka** (poola keeles *mazurek* Poola maakonna Mazury järgi) on Poola päritolu tants ja tantsumuusika žanr.

Masurka on kiire tempoga hüppetants 3/4 taktimõõdus. Kasutatakse palju punkteeritud rütme, iseloomulik on rõhk takti teisel või kolmandal löögil.

Tänu masurka erksale rütmile on see tants stiliseeritud kujul levinud paljude heliloojate loomingus.
Polka

**Polka** on Tšehhi päritolu tants ja tantsumuusika žanr. Taktimõõt on 2/4, tempo kiire.

Polkat iseloomustab kaheksandiknootides liikuv meloodia.

19. sajandil oli polka valsi kõrval üks populaarsemaid seltskonnatantse.
Meditsiinisemiootika

**Meditsiinisemiootika** on valdkond, mis tegeleb haigustega seotud märkide ja sümptomitega.

See on üks vanemaid semiootika harusid. 

Näiteks üks meditsiinisemiootiline märkide jaotus: prognostilised, anamnestilised, diagnostilised ja patognomoonilised märgid (King 1982: 80–81).

Termini 'semiootika' (kujul *semeiotics*) esmakordne kasutus inglise keeles pärinebki arstilt, Henry Stubbe'ilt (aastast 1670), kes vastandas semiootika füüsikale ehk semiootilise arstiteaduse füüsikalisele (jaotus, mille John Locke oma 1690. aasta töös *[[An Essay Concerning Human Understanding]]* üldistas).

18. sajandil ja 19. sajandi esimesel poolel oli meditsiinisemiootika semiootika kõige arendatum osa. Ühtaegu oli patoloogiline semiootika (märgiõpetus) arstihariduse tähtis osa. Kirjutati: "Ilma semiootikata on haigusteõpetus arstile praktiliselt kasutu". 

## Meditsiinisemiootika Tartu ülikoolis

Tartu Ülikoolis oli 19. sajandil semiootika kateeder arstiteaduskonnas. Tartu Ülikooli patoloogia, semiootika, teraapia ja kliiniku õppetooli juhatas 1802–1817 Daniel Georg Balk. 1820. aastal asutatud füsioloogia, patoloogia ja semiootika kateedrit juhatasid Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot (1821–1826), Johann Friedrich Erdmann (1827–1828), Martin Heinrich Rathke (1829–1835) ja Alfred Wilhelm Volkmann (1837–1842). 1826. aastal valiti sellele kohale ka Karl Ernst Baer, kes aga loobus.

Thure von Uexküll valiti 1994. aastal Tartu Ülikooli audoktoriks semiootika ja meditsiini alal.

## Viited

## Kirjandus
*Baer, Eugen 1988. *Medical Semiotics*. Lanham: University Press of America. ISBN 0819167053.
*Baer, Eugen 1981. Medical semiotics: A new paradigm. *Semiotica* 37(1/2): 165–191.
*Dejerine, Jules 1914. *Sémiologie des affections du système nerveux*. Paris: Masson.
*Goli, Farzad (ed.) 2016. *Biosemiotic Medicine: Healing in the World of Meaning*. (Studies in Neuroscience, Consciousness and Spirituality 5.) Springer.
*Hucklenbroich, Peter 2003. Semiotische Aspekte der Medizin: Medizinsemiotik. In: Posner, R.; Robering, K.; Sebeok, T. A. (eds.), *Semiotik, Semiotics*. Berlin: Walter de Gruyter, 2698-2721.
*King, Lester S. 1982. *Medical Thinking: A Historical Preface*. Princeton: Princeton University Press. ISBN 0691082979. 
*Sebeok, Thomas A. 1996. Galen in medical semiotics. *Interdisciplinary Journal for Germanic Linguistics and Semiotic Analysis* 1(1), 89–111.
*Sprengel, Kurt 1815. *Handbuch der Semiotik*. (Neue Auflage.) Wien: In Commission bey Alops Doll. [Esimene trükk 1801.]
*Staiano, Kathryn Vance 1986. *Interpreting Signs of Illness: A Case Study in Medical Semiotics*. Berlin: Mouton de Gruyter. ISBN 0899251552.
*Uexküll, Thure von 1982. Semiotics and medicine. *Semiotica* 38(3/4): 205–215.
*Uexküll, Thure von 1986. Medicine and semiotics. *Semiotica* 61(3/4): 201–217.
Ambroosiuse laul

**Ambroosiuse laul**  on vanim lääne kirikulaul, mis levis Itaalias umbes 5. sajandist.

Laul on nimetatud Milano piiskopi püha Ambrosiuse auks, kuigi Ambrosius ei olnud otseselt sellega eriti seotud.

Ambroosiuse laulu meloodilist stiili iseloomustab paljude väikeste meloodiaosade pidev kordamine ja vaba kombineerimine, võimalikud on ka väikesed muutused, figuurivariatsioonid. Lihtsa süllaabilise stiili kõrval leidub ülipikki melisme (kuni 200 nooti silbi kohta). Tuntum Milano kaudu levinud laululiik on ambroosiuse hümn, mis võeti kasutusele kogu ladinakeelses kirikus. Kuigi võib arvata, et suur osa ambroosiuse lauludest pärinevad juba 4.– 5. sajandist, on esimesed loetavad käsikirjad meieni jõudnud 10.–11. sajandist.
Ambrosius

Püha **Ambrosius** (umbes 338 – 4. aprill 397) oli Milano piiskop, keda peetakse üheks 4. sajandi mõjukamatest kristlikest vaimulikest.

Ta valiti 374. aastal Milano piiskopiks veel enne, kui ta jõuti ristida.

Ambrosius oli innukas Nikaia I kirikukogu (325) seisukohtade eestvõitleja ning äge ariaanluse ja paganluse vastane. Tema teostest tuntuimad on eetikat käsitlev "De officiis ministrorum" (377–391) ja eksegeetiline "Exameron" (386–390).

Temaga seostatakse sümboolselt lääne kirikumuusika sündi. Ambrosiuse loodud on hulk hümnitekste, mis on siiani käibel. Tema järgi on nimetatud ambroosiuse laul.
Aura vald

**Aura** on vald Soomes Päris-Soome maakonnas. Aura elanike arv 31. jaanuaril 2008 oli 3836. Aura hõlmab 95,59 km² suuruse maa-ala.

## Viited

## Välislingid
* Aura koduleht
Dragsfjärdi vald

**Dragsfjärd** on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas.

Dragsfjärdi pindala oli 2248,61 km², sellest maad 271,93 km², elanike arv 3324 (1. jaanuar 2008).

1. jaanuarist 2009 on osa Kimitoöni vallast.

## Viited

## Välislingid
* Kimitoöni koduleht
Kuusalu tee

**Kuusalu tee** (riiklik registreerimisnumber 11106) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 1,9 km.

Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee 24. kilomeetril Kuusalu külas. Tee läbib Kuusalu küla ja Kuusalu aleviku. Tee lõpeb Kuusalu aleviku südames Keskväljaku ringteel Kupu ja Kursi vallatee ristumisega. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Bussipeatusi jääb teele üks: Kuusalu küla.

Tee on 0,8 km-ni asfaltkattega, edasi mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Kuusalu liiklussõlmest kuni tee lõpuni (50 km/h). Sama teelõik on ka valgustatud.

Teega ristub esimesel kilomeetril mitu Kuusalu liiklussõlme ühendusteed.
Kahala tee

**Kahala tee** (registrinumbriga 11107) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,2 km.

Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne kaheksandal kilomeetril Kahala külas. Tee läbib Kahala, Hirvli ja Kursi küla. Tee lõpeb Hirvli–Vahastu tee alguses Kursi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Tee on Kahala liiklussõlme piirkonnas kaetud asfaltkattega, liiklussõlmest põhja pool (tee alguses) on pinnatud kruusatee, lõunapoolne teelõik on pinnatud mustkattega. Tee klassi kohta puuduvad andmed. Liiklussagedus on Kahala liiklussõlmest põhja pool vahemikus 200...500 autot ööpäevas, lõunapoolsel teelõigul vastavad andmed puuduvad. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Teega ristub teisel kilomeetril mitu Kahala liiklussõlme rampi.
Daniel Georg Balk

**Daniel Georg Balk** (23. juuni 1764 Königsberg Preisi kuningriik – 1826 Tula Venemaa keisririik) oli arstiteadlane, kelle erialaks olid patoloogia, meditsiinisemiootika, teraapia.

Sündis käsitöölise pojana Königsbergis. Õppis Collegium Fridericianumis ja Königsbergi ülikoolis (1780–1787), kust sai 1787. aastal meditsiinidoktori kraadi töö eest "De derivantibus" ehk "Nahka ja limaskesta ärritavatest vahenditest". Pärast doktorikraadi saamist läks ta arstina tööle Kuramaale Kuldigas, töötas Suwalki kreisarstina, 1796–1799 Jakobstadtis ja 1799–1802 Selburgis, kus omandas oma erialal hea reputatsiooni. 

Aastatel 1802–1817 oli Balk Tartu ülikooli esimeseks patoloogia ja teraapia professoriks ning Tartu Ülikooli kliiniku direktoriks. Aastatel 1803–1804 oli Balk ülikooli rektoriks ning 4 korda Tartu ülikooli arstiteaduskonna dekaan. 

1804. aastal avas Balk  Riia mäel bürger Dahlströmi majas, kus ta ise elas, ametlikult haigete vastuvõtu. Tegu oli esimese polikliinikuga Vene keisririigis. Tartu ülikooli kliinikumi (*Clinicum Universitatis Dorpatensis*) asutaja. Tartu linn jaotati viimaste kursuste üliõpilaste vahel ning elanikud said pöörduda vastava üliõpilase poole. Üliõpilased pidid külastama ka haigeid kodus.

Balk sunniti 1817. aastal ülikoolist lahkuma. Ta kolis Tulasse, kus ta 1826. aastal suri. 
## Isiklikku
Tema poeg, *Alexander* Friedrich August *Balk*/Balck (1802–1834) õppis Tartu ülikooli arstiteaduskonnas 1821–1825, oli arst Venemaa keiserlikus mereväes.
## Vaata ka
*Tartu Ülikooli rektorite loend

## Viited

## Kirjandust
*Kalnin, Viktor 1996. Daniel Georg Balk. Rmt.: Kalnin, Viktor (toim.), *Eesti arstiteaduse ajaloost*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, lk. 25–29.
*Kasmel, Jaan 2002. Antropoloogia õpetamise algusest 1802. aastal taasavatud Dorpati (Tartu) ülikooli arstiteaduskonnas. *Eesti Arst* 81(11): 739–743. vt
*Toomsalu, Maie (koost.) 2002. *Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, lk. 127–132.

## Välislingid
*
*Daniel Georg Balk: digiteeritud kirju
*
Martin Heinrich Rathke

**Martin Heinrich Rathke** (25. august 1793 Danzig – 15. september 1860 Königsberg) oli saksa arstiteadlane, anatoom ja embrüoloog.

Õppis 1814–1818 Göttingeni ja Berliini ülikoolides loodusteadusi ja arstiteadust, töötas seejärel praktiseeriva arstina Danzigis. Oli professor Tartus, seejärel anatoom Königsbergis. Kirjutas põhjapanevaid uurimusi loomaembrüoloogia ja võrdleva anatoomia alalt; avastas lindudel ja imetajatel lõpusepilud, kirjeldas selgroogsete loomade ja inimese loote suukoopas leiduvat väljasopistist (nn. Rathke tasku). Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1852).

Tartu Ülikooli füsioloogia, patoloogia ja meditsiinisemiootika professor 1828–1835.

## Teosed (osaline)
*1820 – "Beiträge zur Geschichte der Thierwelt", Part 1, Issue 1, Danzig;
*1825 – "Beiträge zur Geschichte der Thierwelt. Abth.3"
*1832 – "Anatomisch-philosophische Untersuchungen über den Kiemenapparat und das Zungenbein der Wirbelthiere : mit vier Kupfertafeln"
*1832 – "Anatomische Untersuchungen über die Geschlechts-Werkzeuge des Menschen und der Säugethiere"
*1836 – "Zur Fauna der Krym: Ein Beitrag", St. Petersburg;
*1839 – "[Entwickelungsgeschichte der Natter(Coluber Natrix): Mit 7 Kupfertafeln](http://books.google.ee/books?id=Je5AAAAAcAAJ&pg=PA107&dq=Entwicklungsgeschichte+der+Natter+(Coluber+natrix)&hl=et&sa=X&ei=O5QtU5PROO_y7AboioHgDw&redir_esc=y#v=onepage&q=Entwicklungsgeschichte%20der%20Natter%20(Coluber%20natrix)&f=false)", Verlag der Brüder Bornträger;
*1844 – "De animalium crustaceorum generatione: Commentatio";
*1862 – "Vorträge zur vergleichenden Anatomie der Wirbelthiere", Leipzig.

## Viited

## Kirjandus

* Maie Toomsalu, "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid". - Tartu, 2002, lk. 81–85 (sisaldab ka bibliograafiat)

## Välislingid
* Teoseid
1960. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

**1960. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus** oli viies Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 29. märtsil 1960 Londonis Suurbritannias. Selle võitis Prantsusmaa.

Kuigi aasta varasema võistluse võitis Holland, ei nõustunud Holland nii ruttu (pärast 1957. aasta võitu ja 1958. aasta võistluse korraldamist) uut võistlust korraldada. Kuna Suurbritannia tuli eelmisel aastal teiseks, pöörduti BBC poole ning võistlus korraldatigi Londonis.

## Finaali tulemused
Teräsbetoni

**Teräsbetoni** on Soome *[[heavy metal]]*-bänd, mis loodi 2002. aastal.

Bändi muusika on üsna sõjakas. Tema laulude sõnad ülistavad paganlikku sõjamehe elustiili ja "metalli vennaskonda". Bändiliikmed ise on öelnud, et nad ei ole sealjuures surmtõsised ja võtavad asja mõnuga. Teräsbetoni muusikat on peamiselt mõjutanud Manowar ja teised sarnased bändid, nagu Dio ja Iron Maiden.

Teräsbetoni andis 6. aprillil 2005 välja oma esikalbumi "Metallitotuus" ('metalltõde'), mis tõusis Soome albumite edetabelis teisele kohale. Tänapäevani on seda müüdud üle 32 000 eksemplari.

2006. aasta juunis ilmus bändi teine album "Vaadimme metallia" ('nõuame metalli'), mis tõusis samuti Soome albumite edetabelis 2. kohale. Juba esimesel päeval müüdi seda peaaegu 15 000 eksemplari.

1. märtsil 2008 valiti Teräsbetoni lauluga "Missä miehet ratsastaa" ('kuhu mehed ratsutavad') Soome esindajaks 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Eurovisiooni Soome eelvoorus 1. märtsil kogusid nad 38,9% häältest. 20. mail toimunud poolfinaalis said nad 79 punktiga 8. koha ja pääsesid finaali, kus kogusid 24. mail 35 punkti ja said 22. koha. See laul anti välja ka singlina, aga ei tõusnud Soome singlite edetabelis esikohale, vaid üksnes teisele kohale.

19. märtsil 2008 avaldas Teräsbetoni oma kolmanda albumi "Myrskyntuoja" ('tormitooja'), mis sisenes Soome albumite edetabelisse esikohal.

18. juunil 2011 esinesid nad Eestis Rabarockil.

2011. aasta augustis teatas bänd, et lõpetab ajutiselt tegevuse. Nad kinnitasid, et ei lähe laiali.

7. juulil 2013 korraldas bänd Turus oma tegutsemise 10. aastapäeva kontserdi. Turu valiti selle kohaks sellepärast, et bändi paljud varasemad kontserdid olid seal toimunud.

## Koosseis

* Jarkko Ahola – laul, basskitarr
* Arto Järvinen – kitarr
* Viljo Rantanen – kitarr
* Jari Kuokkanen – trummid

## Diskograafia
### Albumid
* *Metallitotuus* (2005)
* *Vaadimme metallia* (2006)
* *Myrskyntuoja* (2008)
* *Maailma tarvitsee sankareita* (2010)

### Kogumikalbumid
* *Tähtisarja - 30 suosikkia* (2012)

### Singlid
* *Taivas lyö tulta* (2005)
* *Orjatar* (2005)
* *Vahva kuin metalli* (2005)
* *Metallisydän* (2005)
* *Älä mene metsään* (2006)
* *Viimeinen tuoppi* (2006)
* *Missä miehet ratsastaa* (2008)

### Demo
* *Teräsbetoni* (2003)

## Viited

## Välislingid
*Teräsbetoni koduleht
*Teräsbetoni MySpace
*Teräsbetoni Facebooki lehekülg
*Jarkko Ahola koduleht
Burdoon

**Burdoon** (prantsuse keeles *bourdon*, undamine, undav orelivile, undav pillikeel) on muusikas mõiste, millega võidakse mõelda madalaimat orelivilet, pillikeelt, häält või registrit või selle tekitatud pikka ja undavat saateheli. Sõltuvalt muusikainstrumendi või muusika olemusest võib burdoon olla pidev või katkendlik. 

Sõna "burdoon" on kasutatud ka madalaima heliga kirikukella tähenduses.

## Välislingid
*
Saartevaheline meri

**Saartevaheline meri** on maailmamere osa, mida ümbritsevad saarestikud, segades vaba veevahetust maailmamere ülejäänud osaga. Saartevaheliste merede suurim osa paikneb India ja Vaikse ookeani vahel Malai saarestikus. 

Saartevahelised mered:
*Bali meri
*Banda meri
*Florese meri
*Halmahera meri
*Jaava meri
*Koro meri
*Maluku meri
*Mindanao meri
*Saalomoni meri
*Sawu meri
*Scotia meri
*Serami meri
*Sulu meri
*Sulawesi meri

## Vaata ka
*Sisemeri
*Ääremeri
Johann Friedrich Erdmann

**Johann Friedrich Erdmann** (18. juuli 1778 Wittenberg – 9. veebruar 1846 Wiesbaden) oli saksa arstiteadlane, kes töötas Tartu Ülikoolis 1817–1823 ja 1827–1843, sealhulgas patoloogia, semiootika, teraapia ja kliiniku professorina (alates 1818).

Ta juhatas Tartu ülikooli professorite instituuti 1830–1838.

## Viited
     
## Kirjandus
*Rein, Kaarina 2021. Johann Friedrich von Erdmann ja meditsiinitopograafiad Tartu ülikoolis. Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi XLIX. Morgenstern ja tema aeg, lk 75–100.
Hooghännalised

**Hooghännalised** (*Collembola*) on lülijalgsete hõimkonda kuuluv suur rühm alamaid loomi (traditsiooniliselt käsitletud putukate klassis, nüüd eraldi klass kuuejalgsete) hulgas. Hooghännalised on suurim selts klassi siselõugsed (*Entognatha*) kolmest rühmast (teised kaks on tõukjalalised (*Protura*) ja harkhännalised (*Diplura*)) ning tänapäeval ei loeta neid enam putukate klassi.

Hooghännalistel on suised peaosa sisse peidetud, siit ka klassi nimetus siselõugsed (*Entognatha*).

Hooghännaliste levila on väga lai, kuid kõige rohkem leidub neid parasvöötmes. 

Hooghännalisi on umbes 10 000 liiki.

## Eesti liigid

Hooghännalisi on Eestis teada umbes 90 liiki.

## Teisi liike
**[[Plutomurus ortobalaganensis]]*

## Vaata ka
*Siselõugsete loend

## Kirjandus
*Anslan, Sten 2017. *Molecular identification of* Collembola *and their fungal associates*. Tartu: University of Tartu Press. [Doktoritöö.]
Valgejõe tee

**Valgejõe tee** (riiklik registreerimisnumber 11108) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas Valgejõe külas. Tee pikkus on 4,9 km.

Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee 59. kilomeetril. Tee lõpeb sama maantee 63. kilomeetril. Tee ületab ühe silla (Valgejõe sild üle Valgejõe tee kolmandal kilomeetril) ja 1 truubi. Bussipeatusi jääb teele kaks: Soosilla ja Valgejõe.

Tee on kogu ulatuses asfaltkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Valgejõe silla piirkonnas (70 ja 50). Tee ei ole valgustatud.

Teega ristub kolmandal kilomeetril Kotka–Valgejõe tee. Tee lõpus on liiklussõlmes 0,2 km täiendavat ühendusteed (registrinumber 1131).
Heterofoonia

**Heterofoonia** on muusikas mitmehäälse faktuuri tüüp, mille puhul kõlavad üheaegselt sama meloodia pisut erinevad variandid. 

Heterofoonia võib ka tahtmatult tekkida näiteks siis, kui muusikutel on meloodia veidi erinevalt meeles või nad muul põhjusel esitavad seda veidi erinevalt.

Heterofoonia koos teiste rahvamuusikas viljeldavate lihtsa mitmehäälsuse vormidega (burdoon, parafoonia) võis anda impulsse varase mitmehäälse polüfoonia kujunemisele.
Parafoonia

**Parafoonia** on muusikas mitmehäälse faktuuri tüüp, mille puhul meloodiat dubleeritakse mingi intervalli võrra kõrgemal või madalamal. Keskaegse varase mitmehäälsuse puhul oli selleks intervalliks tavaliselt kvart või kvint.

Rousseau (1765: 11: 920) kirjutab: PARAFOONIA on muusikas selline konsonants, mis ei teki samadest helidest nagu unisoon, mida nimetatakse homofooniaks, ega ka samadest helidest nagu oktav, mida nimetatakse antifooniaks, vaid erinevatest helidest, nagu kvintidest ja kvartidest. Sekste ja tertse kreeklased ei nimetanud parafooniaks, kuna neid loeti dissonantsideks." (*PARAPHONIE, s. f. en Musique, est cette espece de consonnance qui ne résulte pas des mêmes sons comme l’unisson, qu’on appelle homophonie, ni de la réplique des mêmes sons, comme l’octave qu’on appelle antiphonie, mais de sons réellement différens, comme la quinte & la quarte. A l’égard de la sixte & de la tierce, les Grecs ne les comptoient pas pour des paraphonies, parce qu’ils les regardoient comme des dissonnances.*)

Reissmann (1882: 364) defineerib parafooniat järgmiselt: "Parafoonia, ebakõla - vastandina sümfooniale - oli Kreekas meloodia kulgemine kvartides ja kvintides (parafoonilistes intervallides), kui ebameeldivalt kõlavates." (*Paraphonie, Missklang - im Gegensatz zu Symphonie - hieß bei den Griechen die melodische Fortschreitung in Quarten und Quinten (paraphonische Intervalle), als übelklingend.)*

## Viited
1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

**1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus** oli 7. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 18. märtsil 1962 Luxembourgis Luksemburgis. Selle võitis Prantsusmaa.

## Finaali tulemused
Kevikulised

**Kevikulised** (*Plecoptera*) on vaegmoondeliste putukate selts. Kevikulisi on maailmas teada umbes 3000 liiki, Eestis on määratud 18 liiki, kuid arvatavasti on neid seal umbes 30. 

Kevikuliste vastsed on vee-elulised, asustades seisu- ja vooluveekogude bentaali. Kõigil keviku vastsetel on tagakeha tipus urujätkete paar.

Vastsete hulgas leidub nii röövelulisi kui ka orgaanilistest lagusaadustest (näiteks lehtedest) toitujaid, mõned söövad ka fütobentost. 

Enne maismaalise eluviisiga valmikuks saamist kestuvad nad mitmeid kordi. 

Valmikutel on kaks tiivapaari. Kevikulised on halvad lendajad, mõned liigid on lennuvõimetud.

## Süstemaatika
### Alamseltsid
**[[Antarctoperlaria]]*
**[[Arctoperlaria]]*
**[[Euholognatha]]*
**[[Systellognatha]]*

### Sugukondi, kellest esindajaid ka Eestis
**[[Capniidae]]*
**Chloroperlidae* (rohekeviklased)
**Leuctridae* (salekeviklased)
**Nemouridae* (keviklased)
**Perlodidae* (kollakeviklased)
**Taeniopterygidae* (talikeviklased)

## Viited
Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot

**Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot** (ka **Friedrich Parrot**, **Friedrich Wilhelm von Parrot** ja **Johann Jacob Friedrich Wilhelm Parrot**; 25. oktoober 1791 Karlsruhe – 15. jaanuar 1841 Tartu) oli arstiteadlane ja bioloog, Tartu ülikooli professor ja rektor ning üks varasemaid alpiniste.

## Elulugu
Friedrich Parrot lõpetas 1814. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ja töötas alates 1821. aastast Tartu Ülikoolis. Aastail 1821–1826 oli ta Tartu Ülikooli füsioloogia, patoloogia ja semiootika professor.

1811. aastal osales ta geoloog Otto Moritz Ludwig von Engelhardti korraldatud uurimisreisil Krimmi ja Kaukaasiasse. Seal kasutas ta baromeetrit, et mõõta Musta ja Kaspia mere veetasemete erinevust.

Pärast Tartusse naasmist määrati ta doktori assistendiks ja 1815. aastal sõjaväekirurgiks.

Aastatel 1816–1817 külastas ta Alpe ja Püreneesid. Alpides üritas ta tõusta Monte Rosa (4634&nbsp;m) tippu, kuid jõudis kõrguseni 3915&nbsp;m. Püreneedes tõusis ta kõrguselt teise mäe Maladeta (3375&nbsp;m) tippu ja teadaolevalt esimese inimesena kõrguselt kolmanda mäe Monte Perdido (3355&nbsp;m) tippu.

Aastal 1829 juhatas ta Tartu ülikooli ekspeditsiooni Kaukaasiasse ja käis 26. septembril 1829 koos Hatšhatur Abovjani, kahe Arguri talupoja ja kahe 41. jäägripolgu küti saatel Suur-Ararati tipus (5165&nbsp;m kõrgusel). See oli osa uurimisretkest, mille käigus uuriti Maa gravitatsiooni ja magnetismi, orograafiat, mäestike geoloogilist ehitust, lumepiiri kõrgust, kliimat ja taimestiku kõrgusvööndeid. Sellega loetakse teda tänapäevase mägironimise rajajaks.

Ta oli Tartu ülikooli füüsikaprofessor alates aastast 1826 ja rektor aastatel 1831–1834.

1837. aastal sooritas ta ekspeditsiooni Lapimaale Torniosse, et uurida pendli võnkumist ja Maa magnetismi.

Ta leiutas gasomeetri ja barotermomeetri – viimast kasutatakse õhurõhu abil paiga kõrguse mõõtmiseks merepinna tasemest. Eestis tutvustas ta Katalooniast kaasa toodud päikesekella, mis oli väike silindrikujuline, umbes 8&nbsp;cm pikkune ja 1,5&nbsp;cm läbimõõduga, taskus kantav seade.

## Mälestuse jäädvustamine
Tema järgi nimetati kaks mäetippu – Alpides Parrotspitze ja Pamiiris Parroti mäetipp.

## Isiklikku
Tema isa oli taasavatud Tartu Ülikooli esimene rektor George Frederic Parrot.

Tema üks tütar Anna Margaretha abiellus Conrad Jacob Strauchiga. Nende järeltulijad elavad tänapäeval Austraalias.

Tema teise tütre Berta Henriette Wilhelmine poeg oli Werner Zoege von Manteuffel.

## Vaata ka
*Tartu ülikooli rektorite loend

## Viited

## Välislingid
*
*
Jõelähtme–Kostivere tee

**Jõelähtme–Kostivere tee** (riiklik registreerimisnumber 11109) on kõrvalmaantee Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 2,6 km.

Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee 24. kilomeetril Jõelähtme külas. Tee läbib Jõelähtme ja Parasmäe küla ning Kostivere aleviku. Tee lõpeb Maardu–Raasiku tee neljandal kilomeetril Kostivere alevikus. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kolme truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Teelõik 1,4.–1,8. km on pinnatud kruusatee, ülejäänud on asfaltkattega tee. Tee on klassita. Liiklussagedus on tee esimesel kilomeetril kuni 200 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Kostivere alevikus (50). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Åbybro

**Åbybro** ehk **Aabybro** on asula Taanis Põhja-Jüütimaa piirkonnas,  Jammerbugti valla keskus. Ta asetseb Vendsysselis Åby kihelkonnas mõne kilomeetri kaugusel Ålborgist. Geograafilised koordinaadid on 57° 9′ 45″ N, 9° 43′ 50″ E. 

Elanike arvu dünaamika:
*1953:  1188 
*1960: 1346
*2006: 4876
*2007: 5017
*2012: 5435

Linna läbis 1897–1969 Fjerritslevi-Frederikshavni Raudtee ja 1913–1963 Hjørringi-Løkkeni-Åbybro Raudtee. 

19. sajandi lõpuni käis pargas Limfjordenist mööda Ryå'd  Åbybros. 

Kuni 2007. aasta haldusreformini oli  Åbybro algul Hjørringi maakonda, hiljem  Põhja-Jyllandi maakonda kuulunud Åbybro valla keskus. Nüüd on ta  Jammerbugti valla keskus.

Åbybros on sündinud Helle Dolleris.
Nehatu–Loo–Lagedi tee

**Nehatu–Loo–Lagedi tee** (riiklik registreerimisnumber 11110) on kõrvalmaantee Jõelähtme vallas.

Tee pikkus on 4,0 km.

Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee kaheteistkümnendal kilomeetril Iru külas. Tee läbib Iru küla ja Loo aleviku. Tee lõpeb Lagedi–Kostivere tee teisel kilomeetril Loo alevikus. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 3 truupi.

Enne 2010. aastate alguses toimunud ulatuslikke tee-ehitustöid oli tee pikkus 3,9 km. Tee algusossa ehitati kaks ringliiklusega ristmikku.

Teele jääb mõlemas suunas Loo tee bussipeatus (0,4...0,5 km), tee lõpus suunaga Loo poole ka Lagedi mõisa bussipeatus (4,0 km).

Tee on asfaltkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus on esimesel 1,5 kilomeetril 3000...6000 autot ööpäevas, edasi 1000...3000 autot ööpäevas. Esimesel kilomeetril kiiruspiirangut ei ole. Loo aleviku tiheasustusega alal ja Lagedi–Kostivere tee ristmikul on kiiruspiirangud (70 ja 50 km/h). Tee on valgustatud algusest kuni 1,8 km-ni.
Lagedi jaama tee

**Lagedi jaama tee** (riiklik registreerimisnumber 11111) on kõrvalmaantee Rae vallas Lagedi alevikus. Tee pikkus on 0,8 km.

Tee saab alguse Lagedi–Jüri tee esimesel kilomeetril ja lõpeb sama tee teisel kilomeetril. Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Lagedi–Jüri tee

**Lagedi–Jüri tee** (riiklik registreerimisnumber 11112) on kõrvalmaantee Rae vallas. Tee pikkus on 4,7 km.

Tee saab alguse Tallinna ringtee kuuendal kilomeetril Soodevahe külas. Tee läbib Soodevahe ja Karla küla ning Lagedi aleviku. Tee lõpeb Assaku–Jüri tee neljandal kilomeetril Karla külas. Tee ületab ühe silla (Kanali sild üle Pirita-Ülemiste kanali tee neljandal kilomeetril) ja viis truupi. Bussipeatusi jääb teele neli: Lagedi haigla, Külma, Laiakivi ja Pruuli.

Tee on mustkattega, viiendal kilomeetril asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on 1,4 km ulatuses 1000–3000 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on lõigul 1,2–2,5 km (50). Teevalgustus on lõigul 1,3–2,3 km.

Teega ristub esimesel ja teisel kilomeetril Lagedi jaama tee.
Rubén Serrano

**Rubén Serrano Calvo** (sündinud 5. veebruaril 1970 Madridis) on Hispaania kirjanik ja ajakirjanik. Ta on mitme laste- ja noorteraamatu autor. 

## Teosed
* "Ricardo, caballero del Rey" (1999)
* "El destino de Blanca Rosa" (2003)
* "Los Peque-cíclopes" (2004)
* "Los duendes de Navalcarnero" (2005)
* "Sueños entre las estrellas" (2005)
* "La Roca maldita" (2008)

## Välislingid
* Rubén Serrano blogi
*Nuevo libro solidario del escritor madrileño Rubén Serrano, Fantasymundo
*Publicado el segundo libro de la campaña "Literatura+Solidaridad", *DiaroDirecto*. 
*Se reedita un libro benéfico de Rubén Serrano, *¿Qué dicen?* 
*‘El destino de Blanca Rosa’, en apoyo de Mensajeros de la Paz, *Aquiyahora* 
*'Los Duendes de Navalcarnero', *La Quincena*