open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tiramisu

**Tiramisu** [t'iramisu] (itaalia sõna *tiramisù* () on tõenäoliselt itaalia päritolu kihiline magustoit.

Klassikaline tiramisu koosneb kahest põhikihist – küpsisekiht ja *mascarpone* baasil kreemikiht – ning lisakoostisainetest.  
Klassikalise tiramisu põhikoostisainete hulka kuuluvad toorjuust (näiteks *[[mascarpone]]*), toored munakollased, suhkur, espressokohv ning Pavesini küpsised (kulinaarses hädaolukorras võib kasutada poest varutud Savoiardi küpsiseid või Keelekese küpsiseid, küpsiseid ka täidiseta rullbiskviiti, järelejäänud piparkooke), samuti veidi alkoholi (näiteks Amarettot, viskit, marsaalat, likööri Vana Tallinn jm). 

On ka toiduretsepte, kus lisatakse *[[mascarpone]]* toorjuustukreemi sisse ka vahustatud munavalgeid või vahukoort, rohelist teed, pähkleid, vaarikaid, kohupiima jm. 

Itaaliakeelne fraas *tira mi su* tähendab sõna-sõnalt 'tõmba mind üles' ning viitab suhkru ja espressokohvi poolt inimorganismile avaldatavale toimele.

Tiramisu päritolu on teadmata. Esimest korda mainiti seda kirjalikult alles 1983 kreeka kokaraamatus ja see annab alust arvata, et tiramisu on kas üsna hiline magusroog  või kohandus teistest kihilistest magusroogadest (nt *english triffle*). 

Tiramisu kui algne magustoit, mida tuntakse ka *Toscana trifle*i ja *Zuppa Ingelese*ina, hakkas levima 19. sajandil Toscana piirkonnas Sienas.
 
Levinuima versiooni kohaselt leiutati tiramisu Trevisos restoranis Le Beccherie ja nimetati kondiitri Roberto Linguanotto õpilase ja ristitütre Francesca Valori (neiupõlvenimi Tiramisu) järgi tema kulinaarsete võimete auks.

Fernando ja Tina Raris väitsid 1998 avaldatud teoses "La marca gastronomica", et tiramisu leiutas Giuseppe di Clemente Trevisos 1971. aastal. On mainitud märksa varasemaidki aastaarve ja teisi linnu.

Originaalretsept ei sisaldanud alkoholi, sest oli mõeldud eeskätt lastele ja vanuritele, ning koogi originaalkuju oli ümmargune. Selle koostisained olid küpsised, muna, suhkur, *mascarpone* juust, kakao, mesi ja gaseeritud vesi.

## Vaata ka
*Küpsisetort
*Šarlott
*Itaalia köök

## Viited

## Kirjandust
* Best-ever tiramisu Recipe, Good Food magazine, märts 2009
* TIRAMISÚ LAYER CAKES
* Heston Blumenthal
** Tiramisu, "Heston Blumenthal at Home"
* Tessa Kiros
** Venezia: Food and Dreams lk 260 - 262 
* Nigella Lawson
** Irish cream Tiramisu
** Tiramisu
** Frangelico Tiramisu
** Quick and Tasty Tiramisu - Nigellissima - BBC Food
** All-star Nigella Christmas: Tiramisu layer cake, 23. november 2014 
* Jamie Oliver
** Best tiramisù
** Chocolate tiramisu
** Jamie Oliver Chocolatey Tiramisu
* Gordon Ramsay
** Tiramisu - Gordon Ramsay, Gordon Ramsay's The F Word
* "Tordid", Ajakirjade Kirjastus, Tiramisu, lk 58
* Angeelika Kang, "Tiramisu", Ajakirjade Kirjastus, 2009

## Välislingid
* Jane Black, The Trail of Tiramisu, 11. juuli 2007
* Tiramisu Recipe - Tuscan Trifle
OSY-400

**OSY-400** (ka **Formula OSY-400**) on veemotospordi üks populaarsemaid ringrajapaatide võistlusklasse. 

## Paat
Paadikere peab olema hüdroplaan-tüüpi. Sponsoonide pikkus võib olla maksimaalselt 60% paadi kogupikkusest. Paadi tagumise osa sponsoonide vahel oleva õhukoridori kõrgus ei tohi üheski kohas olla üle 40 mm, mõõtes ahtripeegli kohalt. Paadi miinimumkaal koos mootoriga pärast finišit on 100 kg ja koos juhiga 180 kg. Tagatud peab olema paadi ujuvus õnnetuse korral.

## Mootor
Mootorina kasutatakse Rahvusvahelises Veemotoföderatsioonis homologeeritud Yamato 400 cm³ päramootori mudeleid 102, 202 ja 302. Need on suhteliselt odavad ja pika elueaga mootorid. Mootoreid lisaks forsseerida pole lubatud. Kütusepaak on mootori peal ja kütust jätkub üsna täpselt 5 miili distantsi läbimiseks. Mootori asendit paadi suhtes sõidu ajal muuta pole lubatud. 

## Kiirus
Maailmarekord klassis OSY-400 on 113,21 km/h. Eesti rekord on 103,52 km/h. Ringikiirus 80-85 km/h.

## Võistlused
Maailmameister selgitatakse ühe võistluse tulemusena (OSY-400). Euroopa meister selgitatakse alates aastast 2008 seeriavõistlusena ja siis kasutatakse klassitunnusena Formula OSY-400. Juunioritele korraldatakse aastast 2008 alates maailmameistrivõistlusi nime all OSY-400R (R=*Restricted*, kus piiratakse karburaatorisse tulevat õhu hulka). 

Väga tugevad sõitjad tulevad Suurbritanniast, kus tegutseb Yamato mootorite Euroopa maaletooja. Tugevad võistlejad leiduvad veel Eestis, Austrias, Slovakkias ja Itaalias. 

OSY-400 paadiklass on teadaolevalt ainus, milles võisteldakse totalisaatoril nagu traavivõistlustel (Jaapanis).

## Eestlaste parimad saavutused
Eestis hakati klassis OSY-400 võistlema 1991. aastal.
*1997 Rait Elenurm MM 5.
*1998 Rainer Nikoforov EM 5.
*1999 Henry Põvvat MM 5.
*2000 Henry Põvvat MM 6.
*2002 Ruta Uibo EM 5.
*2003 Ruta Uibo MM 6.
*2004 Aivar Kitzel MM 5., EM 4.
*2005 Aivar Kitzel EM 3.
*2006 Martin Paats MM 4.
*2009 Marek Peeba MM 4.
*2010 Rasmus Haugasmägi MM 2.
*2011 Sten Kalder MM 1.
*2011 Erko Aabrams MM 2.
*2012 Sten Kalder MM 1.
*2012 Rasmus Haugasmägi MM 2.
*2012 Rasmus Haugasmägi EM 3.
*2013 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2013 Sten Kalder MM 3.
*2013 Sten Kalder EM 1.
*2013 Rasmus Haugasmägi EM 2.
*2014 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2014 Algo Kuus MM 3.
*2014 Rasmus Haugasmägi EM 1.
*2014 Algo Kuus EM 2.
*2015 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2015 Rasmus Haugasmägi EM 1.
*2016 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2016 Erko Aabrams MM 3.
*2016 Rasmus Haugasmägi EM 1.
*2016 Erko Aabrams EM 2. 
*2017 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2017 Rasmus Haugasmägi EM 1.
*2018 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2018 Rasmus Haugasmägi EM 1.
*2019 Rasmus Haugasmägi MM 1.
*2019 Rasmus Haugasmägi EM 1.
*2020 Rene Suuk EM 1.
*2021 Rene Suuk MM 2.
*2022 Rene Suuk EM 2.
*2023 Rene Suuk MM 1.
*2023 Rene Suuk EM 2.

## Rahvusvahelised võistlused Eestis
Aastal 2002 selgitati klassi OSY-400 maailmameister Tartus Anne kanalil. Euroopa meister selgitati aastal 2005 Tallinnas Harku järvel.
Karl von Löwis of Menar

**Karl Woldemar von Löwis of Menar** (läti Kārlis fon Lēviss of Menārs; 7. september 1855 Pantene mõis, Väike-Salatsi kihelkond, Liivimaa – 7. mai 1930 Riia) oli baltisaksa päritolu Baltimaade ajaloolise geograafia harrastaja, kunstiajaloolane, arheoloog ja kartograaf.

Karl von Löwis of Menar õppis Stuttgardi Polütehnikumis, oli Riia Polütehnilise Instituudi ja hiljem 1925. aastani Läti Ülikooli eradotsent.

Ta on maetud Riia Suurele kalmistule.

Tema vend Oskar (1838–1899; läti: Oskars fon Lēviss) oli zooloog, ornitoloog ja kirjanik.
 	
## Teosed
*Erläuterungen zu der Karte von Livland im Mittelalter. Reval: Franz Kluge, 1895. Andmed ESTERis + sealtsamast näha kaarti digitaalselt 
*Die heidnisches Wallburgen und urgeschichtlichen Grenzen. 1910.
*Trojaburgen. Jahrbuch des Vereins für Heimatkunde in Livland. Riga 1911/12. 
*Burgenlexikon für Alt-Livland. Mit 24 Plänen und 56 Ansichten. Zusammengestellt von Karl von Löwis of Menar. Herausgegeben von der Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde der Ostseeprovinzen in Riga., Riga: Walters und Rapa, 1922 Andmed ESTERis

## Viited

## Galerii

Pilt:Viljandi Castle and Town plan.jpeg|Keskaegse Viljandi rekonstruktsioonjoonis.
Pilt:Viljandi Castle plan.jpeg|Viljandi ordulinnuse plaan.


## Välislingid
*
Free Software Foundation

**Free Software Foundation** (lühendina **FSF**; **Vaba Tarkvara Fond**) asutati 1985. aastal Richard Stallmani poolt, et võidelda arvutikasutajate õiguse eest kasutada, uurida, kopeerida ja modifitseerida arvutiprogramme. FSF aitab kaasa vaba tarkvara – peamiselt GNU operatsioonisüsteemi – kasutamise levikule ja arendamisele. 

FSF-i ametlikud sõsarorganisatsioonid on Free Software Foundation Europe (asutatud 2001), Free Software Foundation India (2003) ja Free Software Foundation Latin America (2005).

## Välislingid

* Koduleht
Désappointementi saared

**Désappointementi saared** (prantsuse *Îles du Désappointement*) on saared Prantsuse Polüneesias, kõige kirdepoolsemad Tuamotu saartest.

Saarte pindala on 12 ruutkilomeetrit. Saared on madalad ja kuivad, inimeluks vähesobivad. 

Saarestik koosneb kolmest väikesest koralliatollist Tepoto, Napuka ja Puka-Puka. 2002. aasta rahvaloenduse põhjal elab saartel vastavalt 54, 257 ja 197, kokku 508 inimest, peamiselt polüneeslased. Ajaloolistel põhjustel moodustavad Tepoto ja Napuka ühise vala, Pukapuka moodustab eraldi valla.

Läänes olevad Tepoto ja Napuka saare koloniseerisid lähedalolevatelt Tuamotu saartelt pärit rändurid, idapoolse Pukapuka koloniseerisid ümberasujad Markiisaartelt, mis asuvad viissada kilomeetrit põhja pool.

Fernão de Magalhães avastas eurooplaste jaoks Pukapuka saare 1521. Ekslik kuulujutt räägib, et saarestikule andis nime just Magalhães, kes ei suutnud sealt leida magedat vett. Tegelikult oli selleks Briti maadeavastaja John Byron 1765. Tema oli esimene eurooplane, kes Napukale jõudis. Ta nimetas Napuka ja Tepoto Pettumuse saarteks (*Disappointment Islands*) sellepärast, et pärismaalased suhtusid neisse vaenulikult.
Tagasijooks

**Tagasijooks** (*reflux*) on keeva vedeliku aurude jahtumisel saadava kondensaadi osaline või täielik tagasivool süsteemi.

Kui kogu kondensaat suunatakse tagasi keedukolbi, siis nimetatakse seda ka **tagasikeetmiseks** ehk püstjahutiga keetmiseks (*reflux*). Laboratoorseid tagasivoolujahuteid nimetatakse tavaliselt püstjahutiteks.

Tagasijooksu kasutatakse laialdaselt niisugustes tööstustes, kus kasutatakse palju destillatsioonikolonne ja fraktsioneerivat destillatsiooni, näiteks naftatööstus, keemiatööstus ja maagaasi töötlemisettevõtted.

## Näiteid

* Reaktsioonisegu pikaajaline soojendamine solvendi tagasikeetmisega. Lihtne laboriseade selleks otstarbeks on kujutatud parempoolsel skeemil, kus 1 – vesi jahutist välja, 2 – vesi jahutisse sisse, 3 – kolb reagentide ja solvendiga, 4 – veevann, 5 – soojusallikas. Temperatuuri kolvis määrab praktiliselt solvendi keemistemperatuur. Keemisega kaasneb kolvis oleva vedeliku segamine;
* vedelate ainete kuivatamine tagasikeetmisel sobiva tahke agendiga (CaCl2, Na, P2O5 jm). Seade on analoogne eeltooduga;
* ekstraktsioon solvendi tagasivoolutamisega süsteemi, näiteks Soxhleti ekstraktor;
* aseotroopne destillatsioon vedelikus oleva vee (niiskuse) või reaktsioonis tekkiva vee väljatoomiseks, näiteks Deani-Starki aparaat;
* destillatsioonikolonnide (fraktsioneeriv destillatsioon ja rektifikatsioon) tagasijooksu nimetatakse flegmaks.

Kondensaatori temperatuuri kontrollimise abil saab tagasijooksuga destillaatorit kasutada selleks, et eraldada erineva keemistemperatuuriga aineid ning kõrgema keemistemperatuuriga komponendid, millel on reeglina suurem molekulmass, tagastada anumasse, aga madalama keemistemperatuuriga komponendid teisaldada mujale.

Seda kasutatakse näiteks alkohoolsete jookide valmistamisel, kus etanooli sisalduse suurendamiseks eraldatakse destilleerimise teel kõrgemal temperatuuril keev vesi ja kõrgemad alkoholid. Eriti puhta viina saamiseks korratakse seda protsessi mitu korda, et lähteainetest ei satuks valmistootesse soovimatud lisandeid. Vahepeal võivad etanooliaurud läbida ka aktiivsöefiltrid. Seda meetodit kasutatakse ka pärast destilleerimist maitsestatud alkohoolsete jookide saamisel. Nende jookide saamisel, mis peavad sisaldama lähtematerjali lõhna ja maitset, on üleajamisprotsessidel oma spetsiifika.
## Vaata ka
*Keemine
*Keetmine
*Keemistemperatuur
*Aurustumissoojus
*Aurustumine
*Destillatsioon
*Rektifikatsioon
Kui päike läheb looja

"**Kui päike läheb looja**" on August Gailiti jutustus, mis ilmus Sakala ja Meie Kodumaa kirjastuse väljaandes Pärnus 1910. aastal.

Jutustus esitab romantilise, traagiliselt lõppeva armastuskolmnurga loo. Teos on sümbolistlike sugemetega.
Melanie Brown

**Melanie Janine Brown** (ka **Mel B**; sündinud 29. mail 1975 Leedsis) on inglise poplaulja, endine ansambli Spice Girls liige. 

## Välislingid

* Melanie B ametlik koduleht
Helmut Veem

**Helmut Veem** VR I/3 (19. juuli 1896 Jenissei kubermang, Venemaa keisririik – 23. aprill 1941 Pirita-Kose, Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja riigiametnik.

Sündis 19. juulil 1896 Kamennõi Brodi külas Jenissei kubermangus Venemaal, mis on tänapäeval tuntud kui Krasnojarski krais asuv Ülem-Suetuk.

Osales I maailmasõjas. Sai Galiitsias Brody linna all haavata paremasse jalga ja külge; kuul peatus selgroos, kust seda ei saanud eemaldada.

Eesti Vabadussõjas oli staabikapten Helmut Veem alates 21. novembrist 1918 Operatiivstaabi teadete kogumise osakonna ülema abi. Selle tegevuse eest anti talle Vabadusrist I/3.

Helmut Veem oli esimene Kaitsepolitsei ülem 1920. aastal , hiljem töötas Kindralstaabis ja kriminaalpolitseis, Kriminaalpolitsei Paide jaoskonnas.

Arreteeriti Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi poolt 8. septembril 1940, mõisteti sõjatribunalis surma ja hukati.

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Andrei von Arpshofen

Vabahärra **Andrei von Arpshofen** (24. oktoober 1875 Varssavi – 1932 Rumeenia) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane.

## Elulugu
Andrei von Arpshofen sündis Venemaa sõjaväelase Karl Woldemar von Arpshofeni (1832–1890) pojana.

Pärast paažikorpuse lõpetamist 1895 teenis ta 1. kaardiväe suurtükiväebrigaadis. 1904 lõpetas ta Nikolai kindralstaabi akadeemia ja ülendati 1907 kapteniks. Ta teenis IX korpuse staabis (Mandžuuria armee), Izmailovo kaardiväepolgus ja Irkutski sõjaväeringkonna staabis. 
 
Andrei von Arpshofenit autasustati Georgi mõõgaga. 

Ta osales Esimeses maailmasõjas 61. Vladimiri jalaväepolgu ülemana ja ülendati kindralmajoriks. Ta osales Vene kodusõjas, olles 13. juulist 1919 kuni 1920. aasta märtsini 2. Kubani kasakadiviisi staabiülem. 

Pärast kaotust Vene kodusõjas ja koos Peter von Wrangelli vägede jäänustega Krimmist evakueerumist elas Arpshofen Rumeenias, kus ka suri 1932. aastal. 

## Sõjaväeline karjäär

## Perekond
Andrei von Arpshofen abiellus 1907. aastal Valentina Romanenkoga (1887–1916), kes oli alampolkovnik Vladimir Romanenko ja Maria Rjumini tütar. Abielust sündisid:
*Vladimir von Arpshofen (sündis 1910)
*Anastassija von Arpshofen (sündis 1913)

## Sugupuu

## Viited

## Välislingid
*Andrei Vladimirovitš von Arpshofeni eluloolised andmed
Karl Woldemar von Arpshofen

**Karl Woldemar von Arpshofen** (vene keeles (*Карл-Владимир Андреевич (Генрихович) А.*) (6. detsember 1832 Vaivara Virumaa Eestimaa kubermang  – 26. veebruar 1890 Odessa Venemaa keisririik) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane.

## Elulugu
Karl Woldemar von Arpshofen pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. 

Karl Woldemar von Arpshofen ülendati ohvitseriks 1851, ta teenis Semjonovi kaardiväepolgus ja Leedu kaardiväepolkudes. 1877. aastal ülendati ta kindralmajoriks. Ta osales sõjategevuses Kesk-Aasias. 

Karl-Voldemar von Arpshofenit autasustati kuldmõõgaga  (1864).

## Sõjaväeline karjäär

## Viited
Aša

**Aša** (vene *Аша*) on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis, Aša rajooni halduskeskus. Asub Simi jõe ja Baškortostani piiri ääres 377 km Tšeljabinskist läänes.

## Ajalugu

Rajati 1898. aastal metallurgiatehase ehitusega seoses, linnaõigused sai 1933. aastal. 

Linna läbib Ufa-Tšeljabinski raudtee.

## Viited

## Välislingid

*Aša koduleht
Peeter Eduard Bauman

**Peeter Eduard Bauman** (ka **Baumann**; 9. jaanuar 1874 Kaagjärve vald, Võrumaa – 12. jaanuar 1942 Kirovi oblast, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane, rahvuselt lätlane.

Peeter Eduard Bauman lõpetas 1901. aastal Vilno sõjakooli. Ta osales Vene-Jaapani sõjas. I maailmasõja ajal teenis ta 139. polgus. 1917 ülendati ta alampolkovnikuks. Pärast bolševike võimuletulekut ta vahistati endise ohvitserina ja viidi Peterburi Butõrka vanglasse.

1922 opteerus ta Eestisse ja teenis Eesti armees. Ta läks erru kolonelleitnandina.

Ta suri Kirovi vangilaagris 12. jaanuaril 1942.

## Viited

## Välislingid
* Ohvitseride andmekogu
Colin Ross

**Colin Ross** (4. juuni 1885 Viin – 29. aprill 1945 Urfeld) oli saksa ajakirjanik ja reisikirjanik.

Tema raamatuist on eesti keeles ilmunud 1940. aastal "Maailm vaekausil" ("Die Welt auf der Waage") Leopold Kenni tõlkes.
Juhan Toomsar

**Juhan Toomsar**, ka **Johan Toomsar** VR II/3 (enne nime eestistamist **Tomson**; 15. september 1893 Taali, Pärnumaa – 29. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant), Sõjavägede Staabi II osakonna luureohvitser, töötas 1939–1940 Harju sõjaväeringkonna staabis. 

Arreteeriti Nõukogude julgeolekuorganite poolt 18. septembril 1940 ja mõisteti Balti sõjaväeringkonna SARK-i vägede Sõjatribunali poolt surma, hukati.

## Tunnustus
*Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920
*Läti Karutapja ordeni III järk, 1924

## Viited

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogu
Muinasmaa

"**Muinasmaa**" on August Gailiti romaan.
# trükk O/Ü Noor-Eesti kirjastus, Tartu 1918
# trükk: Varrak, Tallinn 1920
# trükk: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, Lund 1965. Kaas ja illustratsioonid Endel Kõks
# trükk: Tänapäev, Tallinn 2002. Kujundanud Kersti Tormis
Klounid ja faunid

"**Klounid ja faunid**" on August Gailiti esimene följetonikogu.

"Klounid ja faunid" ilmus Odamehe kirjastuses Tartus 1919. 2011. aastal ilmus see kirjastuse Varrak väljaandena (ISBN 9789985321102).

## Välislingid
*Digiteeritud esimene väljaanne
Magnus Gabriel Bernhard von Brevern

**Magnus Gabriel Bernhard von Brevern** (14. detsember 1825 Alu, Harjumaa – 21. august 1878 Odessa) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. 

Ta pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. 

Ohvitseriks ülendati ta 1846. Vene-Türgi sõjas oli ta kaardiväekorpuse suurtükiväe ülem. Teda autasustati Georgi ordeni 4. järguga Teliši vallutamise eest 16. oktoobril 1877. Ta suri järgmisel aastal kindralmajori auastmes.

## Viited
Paruresis

***Paruresis*** on foobia, mille korral inimene ei suuda avalikus tualettruumis urineerida. Urineerimist takistab see, kui ruumis või selle läheduses on teisi inimesi. Vahel kujutatakse endale teiste kohalolu ka ette. 

Probleem ei vaeva siis, kui inimene on üksi kodus või kui kedagi ümbruses pole.

IPA andmetel kannab selle foobia all 7% rahvastikust.

## Ravimine
*Paruresis*'e raviks pole seni tõhusat ravivõimalust leitud. Kõige tavalisem on psühhiaatri poole pöördumine. IPA kodulehel leidub küll palju "alternatiivseid põgenemise" võimalusi,  kuid need töötavad väga vähestel.

## Vaata ka
*Urofoobia

## Välislingid
*International Paruresis Association (IPA)
*IPA foorum
Ophidia

**Ophidia** soomuseliste roomajate taksonoomiline rühm, mille hulka liigitatakse tänapäevased maolised ja maolaadsed sisalikulised (*ophidian lizards*).

Caldwell jt 2015 on koostanud ofiidide fülogeneetilise puu.

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Ophidia]] seisuga 11.05.2015.*
Idioot (Gailit)

"**Idioot**" on August Gailiti 1924. aastal ilmunud novellikogu.

Kogu sisaldab novelle "Joe Niiluse teekond" ja "August Gailiti surm". Illustratsioonide autor on Ado Vabbe. Odamehe kirjastus, Tartu 1924
Vastu hommikut

"**Vastu hommikut**" on August Gailiti novellikogu.

Sisu: "Libahunt", "Vastu hommikut", "Barrabas", "Viimne romantik", "Nurjatum roim", "Laatsarus", "Üksindus" ja "Punased hobused". Kaanekujundus: Jaan Vahtra. K/Ü Loodus, Tartu 1926.

## Välislingid
* Novelli "Libahunt" võrguversioon
* Henrik Visnapuu, "August Gailit: Vastu hommikut. Novellid" (arvustus) – Looming 1927, nr 2, lk 168–171; loetav ka digiteeritud ajakirjanduse aadressil
Ristisõitjad

"**Ristisõitjad**" on August Gailiti novellikogu.

Sisu: "Taevaskoja asunik", "Meri", "Kangelane partneriga", "Kuristik", "Ristisõitjad", "Tema Kuninglik Kõrgus", "Peetrus Kuppelvaar" ja "Põhjaneitsi".

# trükk: Kaanekujundus: Jaan Vahtra. K/Ü Loodus, Tartu 1927
# trükk: Orto, Toronto 1953
Üle rahutu vee

"Üle rahutu vee" on August Gailiti romaan. 

Kaanepilt: Eerik Haamer. Kirjastus Orto, Göteborg 1951.

## Välislingid
* Karl Ristikivi, "Üks ülesõidulugu" – Välis-Eesti nr 24, 17. juuni 1951, lk 6, loetav ka digiteeritud ajalehtede aadressil
* Janika Kronberg, "Traagiline põgenemisteekond" – Eesti Päevaleht 18. jaanuar 1999
* Rutt Hinrikus, "Eesti Dekameroni etteaste. August Gailiti kaks pagulasromaani jõudsid koju" – Eesti Päevaleht 8. juuni 1999
* Jaan Undusk, Eesti lugu: August Gailit "Üle rahutu vee" – Eesti Päevaleht 24. aprill 2009
Virtsu–Kuivastu laevatee

**Virtsu–Kuivastu laevatee** on 3,7 meremiili pikkune laevatee mandril asuva Virtsu ja Muhu Kuivastu sadama vahel. Tegemist on kõige tihedama liiklusega laevateega Väinameres.

Laevatee ühendab omavahel Pärnu maakonna ja Saare maakonna, täpsemalt Lääneranna valla ning Muhu valla.

Laevatee ei ole suuremas ulatuses poidega tähistatud; Virtsu sadamas on 4 toodrit. Kaldal moodustavad liitsihi Kuivastu ülemine ja alumine tulepaak ning Virtsu ülemine ja alumine tulepaak.

Laevatee on rohkem kui kolm korda lühem, samas laiem ja sügavam kui Rohuküla–Heltermaa laevatee Hiiumaa ja mandri vahel.

Laevatee lähedal (põhja pool) mõlemast kaldast umbes sama kaugel asub miiniveeskja Suurop vrakk. Laev uppus 11. augustil 1941, kui sattus Saksa miinile.

Umbes poolel teel, Suuropi vrakist läänes ristub peamise Muhu väina laevateega.

Laevateed kasutatakse aasta ringi, sellest põhja poole jääv veeala (kuni Rohuküla–Heltermaa laevateeni) suletakse talvel sageli laevaliikluseks, et võimaldada tekkida jääteede jaoks piisavalt paksul merejääl.

## Virtsu-Kuivastu liini laevad
*Tehumardi (laev)
*Rudolf (laev)

## Viited

## Välislingid
*Andres Sepp. Veeteede amet võttis Väinamere miinid sihikule. *Oma Saar*, 24. september 2009.
Aino Bach

**Aino Bach** (alates 1937. aastast **Aino Liimand**; 14. detsember 1901 Koeru – 6. august 1980 Tallinn) oli eesti graafik.

## Elukäik
Aino Bach sündis Koerus, vallakirjutaja  Gustav Bachi (1865–1942) tütrena. Aastatel 1907–1915 elas perekond Narvas ning pärast seda Omskis, kus tulevane kunstnik lõpetas 1921. aastal gümnaasiumi. Seejärel tuli ta tagasi Eestisse, kus asus 1923. aastal õppima Pallases Nikolai Triigi maaliateljees. 1927. aastal katkestas ta õpingud, mis said jätkuda 1930. aastal Ado Vabbe graafikaateljees. Ta lõpetas Pallase 1935. aastal graafikuna.

Aastatel 1935–1940 töötas Aino Bach Tartus vabakutselise kunstnikuna. 1937. aastal käis ta koos abikaasa Kaarel Liimandiga Pariisis õpireisil. Aastatel 1940–1941 oli ta Riigi Kõrgema Kunstikooli õppejõud.

Aino Bach evakueerus aastal 1941 Nõukogude Liidu tagalasse, tema abikaasa Kaarel Liimand hukkus evakueerumisel. Bach oli üks Jaroslavli kunstnike kollektiivi algatajatest, olles ka ENSV Kunstnike Liidu üks asutajaid ja selle vastutav sekretär.

Alates 1946. aastast tegutses ta vabakunstnikuna Tallinnas.

## Looming
Aino Bach viljeles peamiselt sügavtrükitehnikaid, eelkõige akvatintat, kuivnõela ja oforti ning värvilist monotüüpiat. Bachi lemmiktehnikaks kujunes maaliline, suurekorniline akvatinta, mille pindu piirab nõtke kuivnõelajoonis.

1930. aastatel valis Bach tihti loomingu teemaks mõtlikud naised ("Naine kitarriga", 1936, "Ema lapsega", 1937, "Naine peegliga", 1937) ning töölised ("Tööline", 1935) ja haritlased (Kersti Merilaasi portree). Ta on illustreerinud Paul Ariste koostatud "Mustlaste muinasjutud", mida kaunistasid algupärased graafilised lehed ja mida anti välja vaid 45 eksemplari. Seda 1938. aastal välja antud raamatut peetakse ta varasema perioodi parimaks tööks.

1937. aastal koos abikaasaga tehtud reisil Pariisi vaimustus ta Pariisi koolkonna, aga ka originaalis suurt muljet avaldanud renessanss- ja barokkmaalijate ning samuti prantsuse impressionistide teostest. Kahtlemata võib Bachi varases figuraalsuses leida ka Picasso mõju. Tartu kunstikoolkonna prantsuspärane suunitlus sai õppereisil kogetuga tugeva pitseri peale ja vormis Aino Bachi kogu hilisemat loomingut. Aastatel 1940–1941 ilmus Bachi illustratsioonidega kaks köidet August Gailiti "Kogutud novelle", ka kolmandas, 1943. aastal ilmunud köites kasutati tema illustratsioone, ent teda nimetamata.

Ta osales näitustel Riias ja Kaunases (1937) ning Roomas, Budapestis ja Antwerpenis (1939).

## Tunnustus

* 1951 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

## Viited

## Allikad
* EKABL, Eesti Entsüklopeediakirjastus 1996

## Välislingid

* 
* Anne Lõugas,Aino Bach – legend ja reaalsus, Õpetajate Leht – 2. mai 2003
Arthur Crudup

**Arthur "Big Boy" Crudup** (tuntud ka kui **"Pop" Crudup**; 24. august 1905 – 28. märts 1974) oli *[[delta blues]]*i laulja ja kitarrist. 

Ta on muu hulgas Elvis Presley poolt tuntuks lauldud lugude "That's All Right (Mama)" (1946), "My Baby Left Me" ja "So Glad You're Mine" autor.
ALT Linux

**ALT Linux** on Venemaalt pärit Linuxi distributsioon. Distributsioonist on arendatud mitu erinevat versiooni. Üks (ALT Linux Master) on universaalne ja mõeldud nii tööjaamaks kui ka serveriteks. ALT Linux Junior on mõeldud puhtalt kodukasutajatele ja ALT Linux Server Edition on spetsiaalne serveritele mõeldud distributsioon.
Raivo Ird

**Raivo Ird** (sündinud 10. oktoobril 1977) on eesti kunstnik, disainer ja kirjanik.

Ta pärineb kunstnike perekonnast, ema oli moedisainer ja kunstiõpetaja Maie Ird, vanaonu lavastaja ja teatrijuht Kaarel Ird. Lõpetas 1999 Tartu Kunstikooli dekoraatori erialal, täiendas end Berliini ja Amsterdami aerograafistuudiotes ning õppis metallikunsti Pärnus Gunnar Varese sepikojas.  

Kunstikoolile järgnenud perioodil tuntud peamiselt maalikunstniku, aerografisti ja fotograafina, tegelenud ka metalli- ja nahakunstnikuna. Töötanud disainerina kujundusstuudiotes, trükikodades ja vabakutselisena. Kirjutanud luuletusi, esseid ja novelle.  

Alates 2004. aastast tegeleb elava ajaloo festivalide korraldamise ja ajaloolise mõõgavõitlusega. Eesti Ajaloolise Mõõgavõitluse Liidu ja Keskaegse Võitluse Raudliiga asutaja. Korraldanud Eesti rahvusmeeskonna kokkupanemist, ettevalmistamist ja osalemist rahvusvahelistel keskaegse võitluse võistlustel Rahvaste Lahing (Battle of the Nations 2014, 2015) ning IMCF (International Medieval Combat Federation) World Championship (alates 2015). Osalenud nendel võistlustel kohtunikuna ja võistlejana.

## Isikunäitused
* 2012 maalide näitusmüük ja oksjon “Maalid”, stuudiogalerii Backbone Tattoo, Tartu
* 2010 fotod "Tegelikkus e. art e. faktid", klubi Rock & Roll Heaven, Tartu
* 2010 aerograafimaalid "Kosmos ja loomad", Estiko Plastar, Tartu
* 2009 fotod "TEGELIKKUS e. ART e. FAKTID", Y Galerii, Tartu
* 2005 aerograafimaalid "Kosmos", kaubanduskeskus Port Artur, Pärnu
* 2004 ülevaatenäitus "Maalid", Tartu Kunstimaja
* 2002 aerograafimaalid "Kosmos ja meri", sanatoorium Tervis, Pärnu
* 2001 aerograafimaalid "Portreed loomadest", kaubanduskeskus Port Artur, Pärnu
* 2000 maalinäitus "Maalid", klubi Loungin, Pärnu
* 1998 graafikanäitus "Ornamentilised graafikad", Sebra Galerii, Tartu

## Muuseumid
Tartu Kunstimuuseum, maalid "Retro I" (2002) ja "Retro II" (2002)

## Trükis avaldatud kirjatööd
* "Sepp ja Viru verepulm" (2025, Odamus)
* "Vanatühi ja Neitsikoopas kuduja" (2023, Odamus)
* "Sepp ja Raua needmine" (2023, Odamus)
* "Sepp ja Kuldnaine" (2022, Odamus)
* „Kaali Pühajärv Saaremaal“, foto Kaali järvest ja katkend 2013. aasta reisipäevikust Ahto Kaasiku raamatus "Põlised pühapaigad" (2016, Pegasus)
* „Kas muistsed eestlased võitlesid oma vabaduse eest?“ (Õpetajate Leht 23/2013)
* „Tegelikkus e. art e. faktid“, valitud fotod ja tekstid (Cheese 35/2009)
* „Liiv“, ulmenovell, ajakiri (Mardus 1/1996)

## Internetis avaldatud kirjatööd
* „Kas muistsed eestlased võitlesid oma vabaduse eest?“, artikkel, Õpetajate Leht, juuni 2013
* „Hüvasti, kellavärgiga universum!“, essee, ulmeajakiri Reaktor, juuni 2013
* „Gootika läbi aegade“, katkendeid, ulmeajakiri Reaktor, märts 2012
* Blogi "Lugusid Eesti muinasajast"
* Blogi "Päevapojad"
Mandriva Linux

**Mandriva Linux** on prantsuse ettevõtte Mandriva arendatav Linuxi distributsioon.

Distributsiooni lõi 1998. aastal Gaël Duval Red Hat Linuxi baasil, töötades enda asutatud ettevõttes, mis tollal kandis nime MandrakeSoft. Vastavalt oli Mandriva esialgne nimi Mandrake. 

Mandriva esimene versioon Mandrake 5.1 tuli välja 1998. aasta juulis ja selle koostamisel oli Duval rõhku pannud lihtsale kasutamisele. Sellest alates on igal aastal tulnud välja kaks versiooni (1 aastal üks versioon ja 3 aastal kolm versiooni). 

Tänapäevaks on Mandriva Linux Red Hat Linuxist tugevasti lahknenud. 

## Nimed
Esimesed versioonid kuni versiooninumbrini 8.0 kandsid nime Linux Mandrake. Hilisemad versioonid 8.1 kuni 9.2 kandsid nime Mandrake Linux.

Aastal 2004 kaotas MandrakeSoft kohtuvaidluse Hearst Corporationi vastu, kellele kuulub King Features Syndicate. Hearst väitis, et MandrakeSoft rikub tema ainuõigust koomiksitegelase Võlur Mandrake kaubamärgile. Seetõttu muutis MandrakeSoft oma nime ühesõnaliseks Mandrakesoftiks ja oma toote Mandrake Linuxi nime Mandrakelinuxiks. Vastavalt muudeti ettevõtte logo. Hearsti arvates oli sellest vähe, mistõttu alates aprillist 2005, pärast Brasiilia tarkvaraettevõtte Conectiva ülevõtmist, muutis ta oma nime Mandrivaks. 

Alates versioonist 2006.0, mis tuli välja 2005. aastal, kannab praegust nime Mandriva Linux.

## Omadused
Tegu on paljude arvates  ühe lihtsaima Linuxi distributsiooniga tavakasutajatele. Kasutada saab nii tasuta versiooni kui ka versiooni Mandriva PowerPack, millega on plaadil kaasas ka kommertstarkvara. 

Mandriva kuulub suurimate Linuxi arendaja sekka. Linuxi distributsioonide populaarsuse jälgimise saidi DistroWatch edetabelis oli Mandriva pidevalt esikümnes. Viimase aasta jooksul 38.

## Derivaadid
Alates 2010 aasta lõpust kui Mandriva distributsioon muutus tasuliseks on avatud lähtekoodi kasutatud ka mitmete teiste LINUX distributsioonide põhjana.
Läti lugu

**"Läti lugu"** on ansambli Krää 2007. aastal ilmunud album.

## Lood
#"Liinamäng" 4:32
#"Tütar vette" 4:44
#"Läti lugu" 4:09
#"Kuningamäng" 3:46
#"Hanemäng" 3:29
#"Hellero" 3:00
#"Maarojani" 3:42
#"Lambamäng" 4:23
#"Laevalugu" 7:39
#"Maaselitsa" 2:25
#"Ah, ah, ah, ah" 3:20

## Esitajad
*Leanne Barbo, trumm (1-4, 6-8, 10-12), torupill (1, 2), 10-keelne kannel (5, 9), jutt (8), laul
*Kärt Blum, eestlaul (12), kitarr (12), laul
*Maali Kahusk, laul
*Minni Oras, eestlaul (7, 9), laul
*Hedvig Ioanna Priimägi, eestlaul (5), karmoška (3), pandeireta (4), trumm (9), laul
*Kati Soon, eestlaul (5, 8), 9- ja 10-keelne kannel (1, 3, 5, 9), torupill (1), Hiiu kannel (2, 7), jutt (8), laul
*Meel Valk, eestlaul (1, 2, 6, 10), karmoška (2, 3, 6, 8, 10, 11), basskitarr (9), laul
*Toomas Valk, eestlaul (9), karmoška (1, 8, 9, 12), basskitarr (2, 3, 5-8, 10-12), eesti lõõts (4)
*Marju Varblane, viiul (2, 3, 6, 9-11), Hiiu kannel (3, 5, 7, 8), kitarr (2), torupill (9), laul
Cambrai lahing

**Cambrai lahing** toimus Esimeses maailmasõjas 1917. aastal Briti ja Saksa vägede vahel Cambrai linna lähistel Prantsusmaal. Lahing käigus viidi läbi esimene laiaulatuslik tankirünnak. 

Lahing toimus 20. november 1917 – 7. detsember 1917.

## Viited
Meduus

**Millimallikas** ehk **meduus** on teatud ainuõõssete suguline arengujärk ehk põlvkond. Vastavat sugutut arengujärku nimetatakse polüübiks. Enamasti on meduus vagiilne (vabalt liikuv/hõljuv) ja polüüp sessiilne (kinnitunud).

Meduusid tekivad harilikult polüüpide pungumise teel.

Meduus esineb ainuõõssete hõimkonna hüdra- ja karikloomadel.

Meduuside keha on läbipaistev ja see koosneb kausjast või kellukjast kummikust ning kõlgust. Kummiku servaosadest lähtuvad kõrverakkudega varustatud kombitsad. Üksnes väheste meduuside, näiteks portugali sõjalaevukese kõrverakud on inimesele ohtlikud.

Meduusid suudavad natuke liikuda, lastes oma kummikusse vett sisse ja surudes kummikut kokku: vesi voolab kummikust tahapoole välja ja tõukab meduusi ettepoole. See töötab vaikses vees, aga pinnahoovuste ja tormide vastu meduus ei saa. Sageli, ka Eestis, heidab torm tuhandete kaupa meduuse kaldale.

Läänemeres võib kohata meriristi meduusi arengujärku.

Meduuside õõnsustes on statoliidid, mis annavad närvirakkude kaudu teada asendi muutusest.

Meduusi nimetus pärineb antiikmütoloogiast, kus Medusa oli koletis, kelle juusteks olid maod. Kõik, kes Medusat nägid, muutusid kiviks. Meduusi kummiku küljest langevad kombitsad hõljuvad vees umbes samamoodi kui juuste asemel olevad maod võiksid õhus liikuda.

## Vaata ka

* Polüüp

## Viited
Vesimardikas

**Vesimardikas** (*Hydrophilus piceus*) on vesimardiklaste sugukonda kuuluv vee-eluline putukas.

Vesimardikas sarnaneb mõneti ujurlaste esindajatega. Tema pikkus on 4–5 cm. Keha on läikivmust ja roheka tooniga, rindmiku keskel on terav oga
.

## Viited

## Välislingid
*
Jean-François Dandrieu

**Jean-François Dandrieu** (umbes 1682 Pariis – 17. jaanuar 1738 Pariis) oli prantsuse organist, klavessinist ja helilooja.

## Elu
Jean-François Dandrieu sündis näitlejate ja muusikute peres. Juba viieaastaselt esines Dandrieu klavessiinil Prantsusmaa kuningale Louis XIV-le (1638–1715). Pärast oma esimest esinemist kuninga ees algas Jean-François Dandrieu edukas muusikukarjäär. 

1705. aastal sai Jean-François Dandrieu organistiks Pariisi Saint-Marry kirikus, hiljem oli ta Sainte-Madeleine en la Citè kiriku organist. Alates 1721. aastast töötas Jean-François organistina Pariisis Kuninglikus Kapellis (*Chapel Royale*). Seal ta oli üks neljast organistist. 

Jean-François Dandrieu suri 17. jaanuaril 1738 Pariisis. Kogu tema elu ja töö möödus Pariisis.

## Looming

Jean-François Dandrieu kirjutas teoseid klavessiinile ja orelile. Tema oreliteoste kogumik ilmus postuumselt ehk pärast tema surma 1739. aastal.
*"Livre de Sonates en Trio" (1705) – trio-sonaadid.
*"Livres de Sonates à Violon seul" (1710 ja 1720) – sonaadid sooloviiulile.
*"Trois livre de clavesin "de jeunesse"" (1705) – kolm väikest klavessiinikogumikku.
*"Trois livre de clavesin" (1724, 1728, 1734) – tema kõige tuntumad klavessiinikogumikud.
*"Les Caractèries de la Guerre" (1718) – kontsert.
*"Principies de l'accompagnement" (1718) – akadeemiline pedagoogiline teos.
*"Premier livre de pieces d`orgue" (1739) – esimene oreliteoste kogumik, mis ilmus postuumselt ja on pühendatud Jean-François onule Pierre Dandrieu'le, kes oli preester ja samuti organist.
*"Noëls, O Filii, Chansons de saint Jacques, Stabat Mater et Carillons pour orgue et le clavessin" (1759) – teine kogumik orelile ja klavessiinile; ilmus samuti postuumselt.

## Välislingid
*/ Jean François Dandrieu MIDI-failid
*/ Werner Music Archive
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud inglise keelse vikipeedia materjali :en:Jean-François Dandrieu
Vesinäkk

**Vesinäkk** (*Acentria ephemerella*; varem *Acentria nivea*) on sugukonda *[[Crambidae]]* (varasemas süstemaatikas leediklaste) sugukonda kuuluv liblikas.

"Loomade elu" annab vesinäki ladinakeelseks nimeks *Acentropus niveus* ja arvab ta leediklaste sugukonda .

Vesinäkil esineb kaht sorti emaseid: tiivulisi ja peaaegu tiivutuid . Viimaseid on märksa rohkem. Neil on säilinud üksnes tiibade tillukesed algmed . Isaste tiivad on valged, siruulatusega kuni 12 mm. Lühitiivulised emased ei lahku veest ja munevad vee all. Sugutamine toimub veepinnal, kui emane küünitab oma tagaosa veest välja. Kõik valmikud, kaasa arvatud isased ja lennuvõimelised emased, suudavad vee all ujuda. Ohu korral ujuvad lennuvõimelised isendid veepinnale ja põgenevad lennates.

Vesinäki oliivroheline röövik elab aeglasevoolulises või siseveekogus veetaimede, näiteks penikeelte ja teiste taimede lehtede ülapinnal ning valmistab endale lahtinäritud lehetükist väikese katte . Nukkumiseks valmistab see liik taimevarre või -lehe alapoolel kookoni , mis asub vee all ja on täidetud õhuga.

Valmiku keha on samuti roheline ja kuni 8 mm pikkune .

Röövik koorub vee all. Seejärel ronib ta mööda selle taime vart, millele ta muneti, veest välja. Ta toitub taimekoorest ja koorib taimevarre rõngakujuliselt ära, nii et taimesooned näritakse läbi ja taim saab tugevalt kahjustada, sageli isegi sureb, näiteks võib vars murduda.

Vesinäkki kasutatakse võitluseks mürgise veetaime tähk-vesikuusega, aga ettevaatlikult, sest ta võib ka teistel taimedel elada ja neidki kahjustada.

Vesinäkk on pärit Euroopast, kuid 1920. aastatel avastati seda ka Kanadast. Tõenäoliselt viidi ta sinna kogemata. Ta on tänapäeval levinud ka Uus-Inglismaal, kus ta eelistab tähk-vesikuuske teistele taimedele ja on selle taime levikut vähendanud.

## Viited

## Välislingid
*
Tuuli Roosma

**Tuuli Roosma** (sündinud 26. mail 1975) on eesti teleajakirjanik.

## Haridus
*1990 lõpetas Tallinna Rahumäe Põhikooli 
*1993 lõpetas Kopli Kunstikeskkooli.
*1997 lõpetas Tallinna Tehnikaülikooli Kõrgema Majanduskooli 
*1998 Tartu Ülikooli Avatud Ülikool, ajakirjanduse loengud 
*2006 lõpetas Media Business Schooli programmi "Master in European Audiovisual Management" Hispaanias.
*2024 Eesti Kunstiakadeemia avatud akadeemia, maalikunst

## Töö televisioonis

Tuuli Roosma on toimetanud ja juhtinud telesaateid aastast 1995. Ta on juhtinud saateid "Vaaderpass", "... ja jumal lõi naise", "Mamma mia", "Öö valitutega", "Nõrgim lüli" ja "Saladused". Ta on toimetanud ja produtseerinud saateid "Kuldvillak", "Paras Paar", "Tere õhtust!", "Kahevõitlus", "Magnet", "Õige valik", "Pereelu", "Koosolek" ja "Eesti muusika karikas".

Aastatel 1998–2000 töötas ta TV3 turundusosakonnas spetsialisti ja turundusjuhina.

2007. aastal asutas produktsioonifirma Reede, millega tootnud saateid ja sarju: "Meie aasta Aafrikas" (2019, Kanal 2), ajalooline draamasari "Litsid" (2018, TV3), "Meie suvi Iraanlastega" (2018, Kanal 2), "Meie aasta Iraanis" (2018, Kanal 2), "Meie aasta Austraalias" (2016-2017, Kanal 2), "Meie aasta Hiinas" (2015, Kanal 2), "Meie aasta Siberis" (2012, Kanal 2), "Suletud uste taga"(2012-... TV3), "Saladused" (2008-..., Kanal 2), "Viimne voor" (2014, TV3), "Tondipüüdjad" (2013, TV3), "Ühikarotid" (2010-2011, Kanal 2), "Ühikarotid-õed" (2011, Kanal 2), "Kinotehas" (2011, TV3) "Üks teist" (2008-2009, Kanal 11), "Pereelu" (2009, ETV), "Tere õhtust!" (2007, Kanal 2). 

## Raamat
* Mamma mia. Stuudios on ainult naised Varrak, Tallinn 2003.
*Meie aasta Siberis, Reede, Tallinn 2013 ISBN 978-9949-33-340-0

## Kunst

* Isikunäitus "Menupaus", 2025.

## Saavutused

Tuuli Roosma on valitud korduvalt parimaks televisiooni naissaatejuhiks. (Ajakiri Nädal küsitlus) (Eesti Meelalahutusauhinnad.)

## Isiklikku

Tal on õde Tiiu Roosma ja vend Andres.

Tuuli Roosma on olnud abielus dokumentalisti Arbo Tammiksaarega. Neil on kaksikud pojad Andres ja Kristjan, kes on sündinud 23. jaanuaril 2009.

## Viited

## Välislingid
* Liis Auväärt, "Tuulivaikne aeg", Eesti Naine, september 2009 
* Verni Leivak, "Anonüümsed saladused” Postimees, 18. september 2008 
* Jaanus Hämarsoo, “Tsiklid, urkad ja glamuur” Kroonika 2. september 2008 
* Rainer Kerge, “Tuuli Roosma: ma tean tohutult saladusi!” Õhtuleht, 12. aprill 2008 
* Andri Maimets, “Tuuli Roosma astub briti õelaima telenäo jälgedes” Postimees Arter 18. august 2004
* Tiiu Suvi, “Vastust teab vaid Tuuli” Eesti Naine, detsember 2002 
* Barbi Pilvre, “Antenn” Eesti Ekspress, 13. märts 2003 
* Krister Kivi, “Mamma mia” Eesti Ekspress, 31. oktoober 2002 
* Valdo Jahilo, “…ja jumal lõi naise Tuuli Roosma” Õhtuleht, 1. märts 2001 
* Andra Siibak, The role of advertisers in women`s genres: the analysis based on the Estonian talk-show Mamma Mia
Bõtantai

**Bõtantai** (vene Бытантай) on jõgi Venemaa Aasia-osas Sahhas. 

Algab Verhojanski mägedest. Voolab valdavalt kirdesse ja põhja. Suubub vasakult Janasse. 

Pikkus 586 km.
Taimõri laht

**Taimõri laht** on Kara mere laht Taimõri poolsaare loodekaldal. 

Lahe laius on umbes 80 km ning see ulatub maasse umbes 40 km. Lahte suubub Alam-Taimõra jõgi.

Taimõri lahes asub ka baltisaksa teadlase ja embrüoloogi Karl Ernst von Baeri auks nimetatud Baeri saar.
D'Entrecasteaux' rahud

**D'Entrecasteaux' rahud** on rahud ja laiud Melaneesias. 

Rahud asuvad Uus-Kaledooniast loodes. Nende pindala on 64 ha. Laiud on madalad. 

D'Entrecasteaux' rahud kuuluvad Prantsusmaale.
Kilovatt-tund

**Kilovatt-tund** (tähis kWh) on energia ühik, mida kasutatakse peamiselt elektri- ja soojusenergeetikas. Üks kilovatt-tund on energia, mida tarbib (või toodab) ühtlasel võimsusel üks kilovatt töötav seade ühe tunni jooksul.

Kilovatt-tund on vattsekundi kordühik:
:1 kWh = 1000 vatti × 60 sekundit × 60 minutit = 3,6·106 vattsekundit ehk džauli.

Suuremad kordühikud:
* 1 MWh (megavatt-tund) = 1000 kWh;
* 1 GWh (gigavatt-tund) = 1000 MWh;
* 1 TWh (teravatt-tund) = 1000 GWh.

## Vaata ka
* Elektrotehniliste suuruste ja mõõtühikute loend
* Elektrienergia
* Elektriarvesti

## Välislingid
*  Ühikute teisendamine
Nicolas de Grigny

**Nicolas de Grigny** (ristitud 8. septembril 1672 – 30. november 1703) oli prantsuse organist ja helilooja.

## Elu
Nicolas de Grigny täpne sünnikuupäev pole teada, teada on, et ta ristiti  Reimsis 8. septembril 1672. 

Nicolas de Grigny sündis muusikute peres. Tema vanaisa, isa ja onu olid organistid Reimsis St. Pierre'i ja St. Hilaire'i basiilikas. 

Aastatel 1693–1695 oli Nicolas de Grigny organist St.Denis' kirikus Pariisis. Pariisis õppis Nicolas de Grigny tolle aja Prantsusmaal tuntuima organisti Nicolas Lebegue'i juures.

Aastal 1696 tuli Nicolas de Grigny tagasi kodulinna Reimsi. Seal oli ta titulaarorganist Reimsi katedraalis  *Notre Dame de Reims*. See oli tähtis koht, sest Notre-Dame de Reimsis krooniti prantsuse kuningaid.

30. novembril 1703 Nicolas de Grigny suri 31-aastaselt.

## Looming
*Premier livre d`orgue (1699) Esimene oreliraamat. Selle kogu teine trükk ilmus 1711. aastal ja hiljem kopeeris seda Johann Sebastian Bach 1713. aastal.
Teist oreliraamatud avastati alles 1949 aastal. 

Nicolas de Grigny kasutas oma oreliteoste meloodiahääle alusena Gergoriaani Missa IV *Cunctipotents Genitor Deus*. Need on Missa osad Kyrie, Gloria, Sancrtus, Agnus Dei.
## Välislingid
*/ Werner music Archive
2010. aasta Vormel 1 hooaeg

**2010. aasta Vormel 1 hooaeg** on Vormel 1 maailmameistrivõistluste 61. hooaeg. Hooaeg algas 14. märtsil 2010 Bahreinis ja lõppes 14. novembril Abu Dhabis.

Maailmameistriks tuli Red Bull Racingu sõitja Sebastian Vettel. Red Bull Racing võitis ka meeskondliku tiitli.

Kokku peeti 19 etappi. Uue etapina lisandus Lõuna-Korea GP. Esialgu pidi Suurbritannia GP alates 2010. aastast Silverstone'ist Donington Parki ringrajale kolima, kuid Doningtoni rada ei suutnud tähtajaks võistluse rahastamise aruannet esitada. Detsembris 2009 sai Silverstone'i ringrada järgnevaks 17 aastaks õiguse Suurbritannia GP korraldamiseks.

Juurde tuli kolm uut meeskonda: Hispania Racing, Virgin Racing ja Team Lotus. BMW Sauber loobus pärast 2009. aasta hooaja lõppu sarjas osalemisest. Meeskonna ostis ära selle endine omanik Peter Sauber ning et ka Toyota F1 teatas pärast 2009. aasta hooaja lõppu oma loobumisest, sai Sauberi meeskond vabanenud koha endale. Esialgu osalema pidanud Team US F1 loobus märtsi alguses rahaliste raskuste tõttu.

2010. aastal ei osalenud eelmise hooaja sõitjatest Kimi Räikkönen, Kazuki Nakajima, Giancarlo Fisichella ja Romain Grosjean. Uute sõitjatena lisandusid 
Karun Chandhok, Lucas Di Grassi, Nico Hülkenberg, Vitali Petrov ja Bruno Senna; pärast pausi tulid tagasi Michael Schumacher ja Pedro de la Rosa.

Punkte hakati andma kümnele esimesele, kes saavad vastavalt 25, 18, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 2 ja 1 punkti.

Sakon Yamamoto asendas Hispania Racingu meeskonnas Suurbritannia etapil Bruno Sennat ja alates Saksamaa etapist Karun Chandhoki. Singapuris ja kahel viimasel etapil sõitis Yamamoto asemel Christian Klien. Sauberi meeskond asendas alates Singapuri etapist Pedro de la Rosa Nick Heidfeldiga.

## Etapid

## Meeskonnad

*  McLaren
** **1**  Jenson Button
** **2**  Lewis Hamilton

*  Mercedes Grand Prix
** **3**  Michael Schumacher
** **4**  Nico Rosberg

*  Red Bull Racing
** **5**  Sebastian Vettel
** **6**  Mark Webber

*  Ferrari
** **7**   Felipe Massa
** **8**  Fernando Alonso

*  Williams
** **9**   Rubens Barrichello
** **10**  Nico Hülkenberg

*  Renault F1
** **11**  Robert Kubica
** **12**  Vitali Petrov



*  Force India
** **14**  Adrian Sutil
** **15**  Vitantonio Liuzzi

*  Toro Rosso
** **16**  Sébastien Buemi
** **17**  Jaime Alguersuari

*  Lotus Racing
** **18**  Jarno Trulli
** **19**  Heikki Kovalainen

*  Hispania Racing
** **20**  Karun Chandhok
** **21**  Bruno Senna
**  Sakon Yamamoto
**  Christian Klien

*  Sauber
** **22**  Pedro de la Rosa, esimesed 14 etappi 
** **23**  Kamui Kobayashi
** **22**  Nick Heidfeld, alates 15. etapist

*  Virgin Racing
** **24**  Timo Glock
** **25**  Lucas Di Grassi



## Tulemused
*Sorteerimiseks klõpsa kastikesele veeru päises*

1 – Bahrein, 2 – Austraalia, 3 – Malaisia, 4 – Hiina, 5 – Hispaania, 6 – Monaco, 7 – Türgi, 8 – Kanada, 9 – Euroopa, 10 – Suurbritannia, 11 – Saksamaa, 12 – Ungari, 13 – Belgia, 14 – Itaalia, 15 – Singapur, 16 – Jaapan, 17 – Lõuna-Korea, 18 – Brasiilia, 19 – Abu Dhabi

## Konstruktorite karikas
Lembit Virkus

**Lembit Virkus** (7. november 1932 – 11. märts 1972) oli eesti kergejõustiklane.

Alustas 15-aastaselt omapäi jooksutreeninguid, aastast 1954 jätkas Elmot Heido juhendamisel ning Hubert Pärnakivi treeningu- ja võistluspartnerina. 

Ta oli Eesti meister 5000 meetri jooksus aastatel 1956, 1959, 1960 ja 10 000 m jooksus aastatel 1956, 1957, 1959–1961, 1964 ja 1966. Sai 1959. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel hõbemedali 10 000 meetri jooksus.

## Püstitatud Eesti rekordid
### [[10 000 meetri jooks]]
*30.52,8 (26.05.1956 Tallinn)
*30.27,6 (10.07.1956 Tallinn)
*30.25,8 (12.05.1957 Riia)
*30.19,4 (24.06.1957 Tallinn)
*29.42,4 (17.08.1957 Tartu)
*29.34,4 (29.08.1957 Moskva)
*29.19,0 (07.06.1958 Vilnius)
*29.06,4 (25.08.1958 Moskva)

### [[5000 meetri jooks]]
*14.11,2 (06.07.1957 Moskva)

### [[3000 meetri jooks]]
*8.15,8 (08.09.1958 Tallinn)
*8.11,6 (18.05.1960 Tartu)

### [[Tunnijooks]]
*19 151 m (18.10.1959 Tartu)
*19 887 m (14.09.1960 Tartu, ka NSV Liidu rekord)

### [[20 000 meetri jooks]]
*1:02.48,6 (18.10.1959 Tartu)
*1:00.21,2 (14.09.1960 Tartu, ka NSV Liidu rekord)

## Isiklikud rekordid
* 14.02,8 (5000 m jooks) 
* 29.06,4 (10 000 m jooks)

## Välislingid
*
Johann von Derfelden (1849–1913)

**Johann von Derfelden** (vene keeles *Иван Платонович фон Дерфельден*; 30. juuni (vkj 18. juuni) 1849 – 1913) oli baltisakslasest Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant).

Johann von Derfelden pärines Eestimaa rüütelkonda kuuluvast Derfeldenite suguvõsast. Tema isa oli kindralleitnant Platon von Derfelden (1809–1870) ja ema Anna Markov (1830–1897). Johanni noorem vend oli kindralmajor Christoph von Derfelden (1851–1909).

Sõjalise hariduse omandas Johann von Derfelden Nikolai ratsaväekoolis
. 

Ta teenis ohvitserina ratsakaardiväes ning võttis osa üheksandast Vene-Türgi sõjast aastail 1877–1878.. 

1880. aastal autasustati teda kuldmõõgaga.

1889. aastal ülendati polkovnikuks ja 1899. aastal kindralmajoriks. 

Johann von Derfelden on maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule.

## Perekond
Johann von Derfelden oli abielus Olga Aleksejeviga. Abielust sündisid:
*Vladimir von Derfelden (sünd. 1881), Venemaa sõjaväelane
*Platon von Derfelden (sünd. 1884)
*Christoph von Derfelden (sünd. 1888), Venemaa sõjaväelane, atašee Roomas
### Sugupuu
Viited:
 

## Viited
Paul Anderson

**Paul Edward Anderson** (17. oktoober 1932 – 15. august 1994) oli Ameerika Ühendriikide raskejõustiklane. 

Aastal 1956 võitis ta Melbourne'i olümpiamängudel tõstmises kuldmedali. 

Tema kaal oli 160–170 kg ja pikkus 175 cm.

## Rekordid
*Kahe käega pea kohale surumine: 182 kg
*Ühe käega pea kohale surumine: 140 kg
*Paralleelkükk: 545 kg
**Backlift*: 6270 naela (2844 kg)
*Rinnalt surumine: 284 kg
Anna Maria Jopek

**Anna Maria Jopek** (sündinud 14. detsembril 1970 Varssavis) on poola pop- ja džässlaulja. Ta esindas Poolat 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Ale jestem" ja saavutas 11. koha.

## Diskograafia
### Albumid
*"Ale jestem" (1997)
*"Szeptem" (1998)
*"Jasnosłyszenie" (1999)
*"Dzisiaj z Betleyem" (1999)
*"Bosa" (2000)
*"Barefoot" (2002)
*"Nienasycenie" (2002)
*"Upojenie" (koos Pat Methenyga) (2002)
*"Farat" (live) (2003)
*"Secret" (2005)
*"Niebo" (2005)
*"ID" (2007)
*"BMW Jazz Club Volume 1: Jo & Co" (live) (2008)
*"Sobremesa" (2011)
*"Polanna" (2011)
*"Haiku" (2011)
*"Minione" (2017)
*"Czas kobiety" (2017)
*"Ulotne" (2018)

### Singlid
*"Chwilozofia 32-bitowa" (1996)
*"Ale jestem" (1997)
*"Joszko Broda" (1997)
*"Nie przychodzisz mi do głowy" (1997)
*"Cud niepamięci" (1998)
*"Przed rozstaniem" (1998)
*"Ja wysiadam" (1999)
*"Księżyc jest niemym posłańcem" (1999)
*"Na całej połaci śnieg" (koos Jeremi Przyboraga, 1999)
*"Nadzieja nam się stanie" (1999)
*"Smutny bóg" (2000)
*"Ślady po Tobie" (2000)
*"Szepty i łzy" (2000)
*"Jeżeli chcesz" (2000)
*"Henry Lee / Tam, gdzie rosną dzikie róże" (koos Maciej Maleńczukiga, 2001)
*"Upojenie" (2001)
*"Na dłoni" (2002)
*"O co tyle milczenia" (2002)
*"I pozostanie tajemnicą" (2002)
*"Małe dzieci po to są" (2003)
*"Tam, gdzie nie sięga wzrok" (2003)
*"Mania Mienia" (2003)
*" Możliwe" (2004)
*"Gdy mówią mi" (2005)
*"Niebo" (2006)
*"A gdybyśmy nigdy się nie spotkali" (2006)
*"Teraz i tu" (2007)
*"Zrób, co możesz" (2007)
*"Skłamałabym" (2007)
*"Cisza na skronie, na powieki słońce" (2008)
*"Możliwe" (2009)
*"Sypka Warszawa" (2009)

## Välislingid

* Laulja koduleht