open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yāma

**Yāma** ("suurepärane aeg") on budistlikus kosmoloogias üks deevade seisunditest või maailmadest (*devaloka*) kõrgemas ihade olus (*kamaloka*), mis ei ole seotud maiste asjadega ja mis paikneb Trāyastriṃśa ja Tušita maailmade vahel.

Yāma maailm on alati valgustatud; seal pole vahet ööl ega päeval ning aeg liigub seal teisiti kui maine aeg. Yāma maailma sünnitakse õigesti tehtud annetuste puhul.

Mahajaana puhta maa traditsioonis leidub Yāma maailma kirjeldus Amitayurdhyana suutras.

## Vaata ka

* Ihade vald
* Budistlik kosmoloogia

## Viited
Andres Heinapuu (dirigent)

**Andres Heinapuu** (sündinud 17. novembril 1959 Tallinnas) on eesti dirigent, pedagoog ja koorilaulja (tenor).

Lõpetas 1977. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna muusikakooli (Peeter Perensi klass) ja 1982 Tallinna Riikliku konservatooriumi (Arvo Ratassepa klassis). Õppis samas ka orkestridirigeerimist (õppejõud Roman Matsov). Täiendanud end 1982–1985 Leningradi konservatooriumis ning 1996–1999 Haagi Kuninglikus Konservatooriumis. 

Oli 1985–1995 Vanemuise dirigent ning aastail 1990–1996 Estonia dirigent. Töötanud aastast 1999 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Oli 2000–2007 Eesti Rahvusmeeskoori koormeister ja koorilaulja.  

Laulnud kontratenorina ansamblis Kuninglik kvintett. 

## Isiklikku
Andres Heinapuu isa oli Uno Heinapuu.

## Viited
Mari Ann Simovart

**Mari Ann Simovart** (sündinud 25. juulil 1969) on eesti õigusteadlane, vandeadvokaat ja õppejõud.

Tema peamised uurimisvaldkonnad on lepinguõigus ja riigihankeõigus. 

## Haridustee
Simovart lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ning 1995. aastal kaitses ta Duke University School of Law’s õigusteaduses magistritöö ja sai magistrikraadi (LLM). 

2010. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktoriväitekirja "Lepinguvabaduse piirid riigihankes: Euroopa Liidu hankeõiguse mõju Eesti eraõigusele" (juhendajad Carri Ginter ja Irene Kull). 

## Töökäik
Mari Ann Simovart oli aastatel 2006–2008 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna tsiviilõiguse erakorraline assistent, 2008–2013 tsiviilõiguse lektor. Alates 2013. aastast on ta tsiviilõiguse dotsent. 

Ta on olnud külalisõppejõud Stockholmi Ülikoolis (2015, 2017, 2018, 2019), Lapi Ülikoolis (2017), Duke'i Ülikoolis (2016), Nottinghami Ülikoolis (2009, 2010, 2013, 2018). 

## Tunnustus
* 2010 – õigusteaduskonna parim seminarijuhendaja 
* 2014, 2015 – õigusteaduskonna parim õppeaine "Lectio Cum Laude"
* 2016 – Duke’i Ülikooli õigusteaduskonna Fulbright stipendium 

## Organisatsiooniline tegevus
Simovart oli aastatel 2012–2015 Eesti Advokatuuri kutsesobivuskomisjoni liige.  

Alates 2009. aastast on ta PLAN (Procurement Law Academic Network) akadeemiline liige, 2010. aastast Contrats Publics dans la Globalisation Juridique (CPGJ) liige, 2014. aastast ajakirja Upphandlingsrättslig Tidskrift toimetuskolleegiumi liige  ning 2020. aasta sügisest juhtiva rahvusvahelise riigihankeõiguse teemalise teadusajakirja Public Procurement Law Review (kirjastus Sweet & Maxwell) toimetuskolleegiumi liige. 

Ta oli Juridica riigihankeõiguse teemaliste erinumbrite 2013/9, 2016/1 ja 2018/4 koostaja. 

## Publikatsioonid
Ta on koos Mart Parindiga 2019. aastal ilmunud raamatu "Riigihangete seadus. Kommenteeritud väljaanne" koostaja ja juhtivautor (Tallinn: Juura), mis on kolmekümne riigihankeõiguse eksperdi osalusel sündinud põhjalik sissevaade valdkonna tervikseadusesse. 

Simovart on hankedirektiivide kommentaaride "The Remedies Directives 89/665 etc." üks autoreid. 

## Viited

## Välislingid
* Mari Ann Simovart LinkedInis
* Mari Ann Simovart Google Scholaris
* Mari Ann Simovart ResearchGate'is
* Video Mis teeb RHS kommenteeritud väljaande eriliseks?
Anneli Soo

**Anneli Soo** (sündinud 9. aprillil 1984) on eesti õigusteadlane ja õppejõud. 

Tema peamised uurimisvaldkonnad on karistusõigus, sealhulgas Euroopa Liidu karistusõigus, ja kriminaalmenetlus, sealhulgas inim- ja põhiõigused kriminaalmenetluses. 

## Haridustee
Soo kaitses 2012. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktorikraadi teemal "Abinõud ebaefektiivse kaitse vastu. Kohtulik järelevalve kaitsja tegevuse üle Eesti kriminaalmenetluses" (juhendaja Jaan Ginter). Doktoriõpingute käigus viibis lühikest aega Göttingeni Ülikoolis (2009) ning California osariigi Fullertoni Ülikoolis (2010). Eelnevalt lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna bakalaureuseõppe (2005) ja magistriõppe (2007). 

## Töökäik
Soo on alates 2018. aastast karistusõiguse dotsent Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Karistusõigusteadlasena viibis ta 2012. aastal Fulbright Schumani stipendiumi raames USAs California osariigi Fullertoni Ülikoolis, 2016.–2017. aastal Marie Skłodowska-Curie stipendiumi raames Hollandis Maastrichti ülikoolis (projekt "Towards Guaranteeing the Right to Effective Assistance of Defence Counsel in Member States in Trans-border Criminal Cases" ja 2018.–2019. aastal Humboldti stipendiumi raames Saksamaal Kölni ülikoolis (projekt "The Right to Access to Case File to Challenge the Detention of a Person: Does Directive 2012/13/EU Raise the Standard Provided by the Strasbourg System?").  

Enne karistusõiguse dotsendiks saamist töötas Soo advokaadibüroos Sirje Must OÜ juristina (2005–2007), Eesti Õiguskeskus SA kriminaalkoolituse spetsialistina (2007), Eesti Vabariigi Riigikohtu kriminaalkolleegiumi nõunikuna (2007–2011), Euroopa Kolledži asedirektorina õppetöö alal (2011–2014) ning Tartu Ülikooli õigusteaduskonna karistusõiguse lektorina 2014–2018). 

## Tunnustus
* 2007 - Arno Mägi stipendium
* 2009 - Eesti Advokatuuri üliõpilastööde konkurss, stipendium (magistritöö "Ebaefektiivse kaitse mõiste ja probleemistik kriminaalmenetluses" eest)
* 2012 - Fulbright Schumani stipendium
* 2013 - võõrkeelse väitekirja eestikeelse resümee stipendium
* 2015 - Marie Skłodowska-Curie IEF Grant
* 2018 - auhind teadusajakirja European Journal of Crime, Criminal Law and Criminal Justice ajakirja 2016.-2017. aasta väljapaistvaima artikli "Article 12 of the Directive 2013/48/EU: A Starting Point for Discussion on a Common Understanding of the Criteria for Effective Remedies of Violation of the Right to Counsel" eest
* 2018 - Humboldt-Forschungsstipendium für erfahrene Wissenschaftler
* 2020 - Alexander von Humboldt Foundation Return Fellowship

## Teadusorganisatsiooniline tegevus
Alates 2015. aastast on Soo Eesti Akadeemiline Õigusteaduse Seltsi liige ning 2016. aastast ECLANi ja Fair Trials Internationali juristide nõuandekogu liige. 

## Viited

## Välislingid
* Anneli Soo Google Scholaris
Eesti Pressifotograafide Liit

**Mittetulundusühing Eesti Pressifotograafide Liit** (EPFL) on vabatahtlikkuse alusel ühinenud Eesti pressifotograafide organisatsioon. 

EPFLi eesmärgiks on muuhulgas ühendada riigi pressifotograafe, edendada ametioskusi, kaitsta liikmete ametialaseid huve ja seista liikmete professionaalsete õiguste ja eetika eest.

Koos ajakirjanduse õppejõudude ja ajakirjanduspraktikutega on Eesti Pressifotograafide Liit välja töötanud Eesti pressifotograafide eetikakoodeksi. 

Eesti Pressifotograafide Liit korraldab 2010. aastast aasta pressifoto ja 2014. aastast aasta pressivideo valimist. Võistlusel valitakse välja parim foto neljas kategoorias (uudisfoto, olemusfoto, spordifoto ja portreefoto), millest üks pärjatakse Aasta pressifoto tiitliga. Võistluse tulemusena valmib rändnäitus ja pressifoto aastaraamat.

EPFL on kahel korral (2013 ja 2018) korraldanud fotoaktsiooni "Eesti Minut".

## Asutajaliikmed

Eesti Pressifotograafide liit asutati juulis 2010. Asutajaliikmed:  

* Andres Putting (Delfi) 
* Erik Prozes (Äripäev) 
* Kristjan Lepp (Ajakirjade Kirjastus)
* Marko Mumm (vabakutseline)
* Raigo Pajula (Postimees)
* Raul Mee (Äripäev)
* Rauno Volmar (Eesti Päevaleht)
* Sven Arbet (Maaleht)
* Tairo Lutter (Õhtuleht)

## Vaata ka
* Aasta pressifoto
* Aasta pressivideo

## Viited

## Välislingid
*Eesti pressifotograafide Liidu koduleht
Tezlaw

**Tezlaw**, ka *Tetzlav*, *Tetzlaw* ja *Tetislaw* (enne 1163 – 1170. ja 1181. aasta vahel) oli Rügeni vürst.

## Elu

Pommeri krooniku Thomas Kantzowi sõnul oli ta ranide kuninga Ratislaus von Rügeni (1105−1140) poeg. Isegi enne Tezlawi esimest kirjalikku mainimist Rügeni saare kuningana 1164. aastal Saxo Grammaticuse poolt oli ranide hõim Taani kuninga Valdemar I ja Saksi hertsogi Heinrich Lõvi mitme kampaania sihtmärk. Tezlaw ja tema kaasvalitsejast vend Jaromar pidid iga kord oma vallutajate süseräänsust tunnistama. Näiteks võtsid nad 1162. aastal osa Valdemari sõjaretkest Wolgasti vastu ja 1163. aastal Lübecki toomkiriku pühitsemisest Heinrich Lõvi poolt.

Pärast seda, kui taanlased 1168. aastal Valdemar I ja piiskop Absaloni juhtimisel Jaromarsburgi vallutasid, alistusid Tezlaw ja Jaromar oma peamises residentsis ja templipaigas Charenzas pärast läbirääkimisi ilma võitluseta. Taani kuninga süseräänsuse tunnistamise ja ristiusku pöördumisega tagasid nad oma võimu Rügenil. See ilmnes eelkõige Svantoviti preestrite vabastamise kaudu, kes seni oli olnud ilmalike valitsejate staatuses. Tezlaw oli edaspidi Rügeni vürst. Taanlaste vasallidena osalesid ranid peagi uuesti sõjakäikudes pomoraanide vastu, sealhulgas Stettini piiramine Valdemar I poolt 1170. aastal.

1170. aastal mainitakse Tezlawit viimast korda kirjalikes ürikutes. 1181. aastal sai tema vend Jaromar I ainsaks Rügeni vürstiks.

*Tetzlawstraße* tänav Stralsundis kannab tema nime.
Age Värv

**Age Värv** (sündinud 1. juulil 1974) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli võlaõiguse dotsent ning õigusteaduskonna asedirektor. 

Tema teaduslik uurimishuvi on intellektuaalomandi ja võlaõiguse seosed, ärisaladuse kaitse, võrdlev eraõigus ja õigusharidus.  

## Haridustee
Age Värv on lõpetanud Toila Keskkooli (kuldmedaliga) ning õppinud Tartu Ülikoolis norra keelt ja õigusteadust. 1997. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, 1998. aastal sai ta rahvusvahelise äriõiguse magistrikraadi (LLM) Kesk-Euroopa Ülikoolist ning 2013. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktoritööd teemal "Kulutuste kondiktsioon: teise isiku esemele tehtud kulutuste hüvitamine alusetu rikastumise õiguses" (juhendaja Martin Käerdi). 

## Töökäik
Aastatel 1996–1998 oli Age Värv Justiitsministeeriumis rahvusvahelise õiguse osakonna nõunik, 1998–2002 kohtute osakonna arendustalituse juhataja ning 2002–2005 kohtute osakonna nõunik. 2005–2007 oli ta Sisekaitseakadeemia lektor ja eraõiguse õppetooli juhataja. 

Alates 2007. aastast töötab Age Värv Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, 2007–2010 töötas ta tsiviilõiguse assistendina, 2010–2015 tsiviilõiguse lektorina ning alates 2015. aastast on ta võlaõiguse dotsent. 

Alates 2016. aastast on Age Värv õigusteaduskonna asedirektor ning bakalaureuse- ja magistriõppe programmijuht. 

## Tunnustus
2014 üliõpilaste riikliku teadustööde konkursi 2. preemia ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas doktoriõppe üliõpilaste astmes 

2015 Tartu ülikooli hea õpetamise grant 

2018 Tartu Ülikooli aumärk 

## Teadusorganisatsiooniline tegevus
Age Värv on Eesti Juristide Liidu ja Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige. 

## Viited

## Välislingid
Age Värv Google Scholar lehekülg

Age Värv ResearchGate lehekülg

Age Värv Academia.edu lehekülg
Moskva Paleevalitsus

**Moskva Paleevalitsus** (vene keeles *Московское дворцовое управление*), kuni 1886 **Moskva Paleekontor** (*Московская дворцовая контора*) oli aastatel 1831−1918 Venemaa Keisririigi Keiserliku Õukonna ja Udellide Ministeeriumi asutus, mille eesmärk oli ehitada ja hallata keisri paleesid Moskvas ja selle ümbruses.

## Ajalugu
Asutuse eelkäijaks oli 1768. aastal asutatud Kremli ehituse ekspeditsioon (*Экспедиция кремлёвского строения*). 1831. aastal see kaotati ja selle alusel moodustati Moskva paleekontor. 1886. aastal kontor reorganiseeriti ministeeriumi osakonnaks (*Московская дворцовая частъ*) ja asutati paleevalitsus. Institutsioon kaotati 1918. aastal.

Paleekontorile allus Moskva relvapalat, mille eesotsas oli direktor. Aastatel 1831−1865 tegutses kontori juures Moskva palee arhitektuurikool. Paleekontori president oli selle õppeasutuse kuraatoriks.

## Pädevus
Asutuse ülesandeks oli ehitada ja hallata keisri paleesid Moskvas ja selle ümbruses, samuti hoolitseda paleede juurde kuuluvate maade eest. Kuna Venemaa keisrid krooniti Moskvas, siis kuulus valitsuse pädevusse ka kroonimiste ettevalmistamine ja nende läbiviimine.

## Juhtkond
Paleekontori juhiks oli president (*президент Московской дворцовой конторы*), kelle abiliseks oli viitsepresident. Pärast 1886. aasta reformi oli paleeosakonna peaks juhataja (*управляющий*). Valitsuse juhiks oli ülem (*нацальник*).

### Paleekontori presidendid 1831−1886

### Paleekontori viitsepresidendid 1831−1886

### Paleeosakonna juhataja kohusetäitja 1886−1891

### Paleevalitsuse ülemad 1886−1917
Age Imala

**Age Imala** (sündinud 19. septembril 1977) on eesti koorijuht ja õpetaja.

Ta elab Harjumaal Arukülas alates 1986. aastast ja on lõpetanud 1995. aastal Aruküla Huvialakeskuse Pääsulind muusikaosakonna klaveri erialal (juhendaja Terje Saarum). Samal aastal alustas laulmist Aruküla Noortekooris. Alates 1999. aastast on ise ka koori dirigent.

## Töökäik
Ta on töötanud alates 1998. aastast Aruküla Huvialakeskuse Pääsulind muusikaosakonnas üldklaveri ja muusikaajaloo õpetajana. Aastatel 2013-2015 on olnud ka solfedžoõpetaja Aruküla Huvialakeskuse Pääsulind Raasiku filiaalis.

Aastatel 1999-2007 on ta töötanud Aruküla Põhikoolis muusikaõpetajana ja alates 2014. aastast on Aruküla Põhikoolis algklasside õpetajana, samuti muusikaõpetajana.

## Ühiskondlik tegevus
Ta on alates 2000. aastast MTÜ Aruküla Kultuuriselts liige, aastast 2005 kuulub seltsi juhatusse.

Aastast 2004 kuulub ta Aruküla nukustuudiosse Äpunäpp.

On Aruküla näiteringi Diletant liige, mänginud lavastuses "Jaanituli".

2018. aastal valiti Age Imala aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.
### Laulu- ja tantsupeod
1993. aastal osales koolinoorte tantsupeol Aruküla Põhikooli tütarlaste rühmaga (juhendaja Meeta Heinla).

1997. aastal osales Aruküla Lastekoori abiõpetajana koolinoorte laulupeol

Alates 2004. aastast on ta Aruküla Noortekoori dirigendina osalenud kõigil üldlaulupidudel.

2019. aasta juubelilaulupeo rahvamuusikapeol esines Age Imala torupillimängijana.

## Viited
Kairi Kreegipuu

**Kairi Kreegipuu** (sündinud 5. novembril 1973) on eesti psühholoog.

Tema peamised uurimisteemad on seotud tunnetusprotsesside eksperimentaalse uurimisega (kasutades käitumuslikke ja bioelektrilisi näitajaid) ja tunnetust ning käitumist põhjustavate tegurite uurimisega. Viimastel aastatel on ta uurinud aju võimet eeltähelepanuliselt informatsiooni töödelda (sh lahknevusnegatiivsuse abil) ning ajataju ja seisundi (väsimus, emotsioonid) mõju tunnetusele.

## Haridustee
Kreegipuu lõpetas 1992. aastal Carl Robert Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli matemaatika-füüsika eriklassi, 1996. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia erialal *[[cum laude]]*, 1997. aastal sai sealsamas magistrikraadi ning 2004. aastal kaitses doktoriväitekirja "Informatsiooni olemasolu ja kättesaadavus liikuvate stiimulite tajumisel" (juhendaja Jüri Allik). 

## Töökäik
Kairi Kreegipuu oli Tartu Ülikooli eksperimentaalpsühholoogia teadur 2003–2006 ning spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi järeldoktorantuuris erakorraline teadur 2004–2006. Ta oli 2006–2009 ja 2016–2020 eksperimentaalpsühholoogia vanemteadur ning aastatel 2016–2020 ka eksperimentaalpsühholoogia dotsent. 2020. aastast on Kreegipuu Tartu Ülikoolis eksperimentaalpsühholoogia professor. 

Kreegipuu oli aastatel 2018–2019 külalisprofessor Daliani Tehnikaülikoolis (Hiina) programmi The Belt and Road raames ning 2019–2020 külalisprofessor Läti Ülikoolis füüsika, matemaatika ja optomeetria teaduskonnas.  

2017–2019 oli ta Tartu Ülikooli (TÜ) Sotsiaalteaduste valdkonna (SV) teadus- ja arendusprodekaan; alates 01.04.2020 TÜ SV eetikanõustaja ning 01.07.2020 Tartu Ülikooli senati liige. 2020. aastast on Kreegipuu Tartu Ülikoolis eksperimentaalpsühholoogia professor.

Kreegipuu õpetab Tartu Ülikoolis kognitiivset psühholoogiat, klassikalisi psühholoogilisi eksperimente, üldpsühholoogiat, psühholoogia eetikat ja eksperimentaalset metoodikat.

## Tunnustus
* 1996 EV Haridusministeerium, üliõpilaste teadus- ja loometööde konkurss, I preemia 
* 2004 Eesti Käitumis- ja Terviseteaduste Keskus, doktorandi publikatsioonipreemia 
* 2016 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna publikatsioonipreemia
* 2020 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna tunnustus psühholoogia instituudi töötajale ühiskondliku tegevuse ees 
* 2022 Tartu Ülikooli medal 

## (Teadus)organisatsiooniline tegevus
Kairi Kreegipuu on alates 1997. aastast Eesti Psühholoogide Liidu, 2013. aastast Euroopa afektiivse ja kognitiivse neuroteaduse seltsi ja 2015. aastast Association for Psychological Science’i liige. Alates 2018. aastast on ta Eesti Psühholoogide Liidu asepresident.  

Ta oli aastatel 2000–2007 Eesti Psühholoogide Liidu Laualehe toimetaja, 2008–2014 asepresident ning 2014–2018 president. Aastatel 2008–2010 oli ta Põhjamaade kognitiivse kontrolli tippkeskuse aastakonverentside teadusprogrammi koordinaator.  

Ta on Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige (*coetus* 1996-I). 

## Viited

## Välislingid

* Kairi Kreegipuu Google Scholaris
* Kairi Kreegipuu ResearchGate'is
Ülo Adamson

**Ülo Adamson** (21. aprill 1931 Võrumaa Varstu vald Ööbiku talu – 6. aprill 2021) oli Eesti vastupanuvõitleja. 

Adamson arreteeriti NKVD poolt Võru 1. Keskkooli 10. klassi õpilasena 9. detsembril 1949 ja määrati 13. septembril 1950 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Erinõupidamise ("troika") otsusega 25 aastaks Karaganda oblastisse sunnitööle. Adamson vabanes vangistusest 8. juunil 1956. 

Ta on olnud Julius Kuperjanovi nimelise põrandaaluse organisatsiooni eestvedaja nõukogude ajal.

## Tunnustus
* 2008 Riigivapi V klassi teenetemärk (Vabariigi Presidendi 6. veebruari 2008. aasta otsusega)
* 2010 Leitnant Kuperjanovi teeneterist nr 003 (Julius Kuperjanovi Seltsi tunnustus)

## Viited
Margit Keller

**Margit Keller** (sündinud 2. augustil 1971) on eesti tarbimissotsioloog, Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni vanemteadur, 2016–2022 ühiskonnateaduste instituudi juhataja. 

Tema peamised uurimisteemad on argielu sotsiaalsed praktikad, tarbimine ja sotsiotehniliste süsteemide siire (sh nt energeetika- ja transpordisüsteemi üleminek kestlikumale toimimisele).

## Haridustee
Keller lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli inglise filoloogia bakalaureuseõppe, 1999. aastal kaitses Tartu Ülikoolis meedia ja kommunikatsiooni magistritöö ning 2004. aastal kaitses meedia ja kommunikatsiooni doktoritöö teemal "Representations of Consumer Culture in Post-Soviet Estonia: Transformations and Tensions" (juhendaja prof Marju Lauristin).

## Töökäik
Margit Keller oli aastatel 1994–1999 avalike suhete spetsialist Eesti Erastamisagentuuris ja 1995–1999 Hill & Knowlton Eesti vanemprojektijuht. Aastatel 2000–2007 oli ta Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni õppetooli lektor ja 2004–2007 avalikkussuhete ja teabekorralduse lektor. 

Ta töötas 2015–2016 ühiskonnateaduste instituudi kommunikatsioonijuhtimise programmijuhina ning oli 2016. aastal sama instituudi asejuhataja teadus- ja arendustegevuse ning turunduse alal. 

2007. aastast on ta Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni vanemteadur ja 2016–2022 oli Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi juhataja. 

Alates 2019. aastast on Margit Keller koos vanemteadur Laur Kangeriga Eesti Teadusagentuuri rahastatava rühmagrandi "Eesti energia-, transpordi ja telekommunikatsioonisüsteemide ümberkujundamine Teise Suure Siirde lävel" (PRG346) juht.

### Teadusorganisatsiooniline tegevus
Margit Keller on Euroopa Sotsioloogia Assotsiatsiooni (ESA) liige alates 2003. aastast ning oli 2012–2017 ESA tarbimissotsioloogide uurimisvõrgustiku (RN5) juht.

Margit Keller kuulub Ida-Virumaa Teadusnõukokku (loodud 2020. aastal seoses õiglase ülemineku protsessiga) ning on Arvamusfestivali nõukoja liige.

## Tunnustus
* 2021 Tartu Ülikooli medal

## Viited

## Välislingid

* Margit Keller Google Scholaris
* Margit Keller ResearchGate'is
* Margit Keller portaalis Academia.edu
Kati Orru

**Kati Orru** (sündinud 4. augustil 1982 Tartus) on eesti sotsioloog.

Tema peamised uurimisteemad on keskkonnasotsioloogia, keskkonnakasutuse sotsiaalsed aspektid, kriisihaldus ja -kommunikatsioon. 

## Haridustee
Orru lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika bakalaureuseõppe. Aastatel 2003–2004 õppis ta Atlantas Oglethorpe’i Ülikoolis retoorika ja kommunikatsiooni erialal ning 2006. aastal lõpetas Tartu Ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika magistriõppe. 

2011. aastal kaitses ta King's College Londonis riskihalduse doktoritöö "Europeanising risk regulation: Drinking water safety in Estonia and Lithuania" ("Euroopastuv riskihaldus: joogivee ohutus Eestis ja Leedus", juhendaja Henry Rothstein). 

## Töökäik
Kati Orru oli aastatel 2003–2005 Peipsi Koostöö Keskuse sotsioloog. Aastatel 2006–2009 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajanduse- ja keskkonnainstituudis projektijuht ja 2009–2013 teadur. 

2015. aastal töötas Orru Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis teadurina ja 2016–2017 Umeå Ülikoolis järeldoktorina. 

Alates 2011. aastast on ta King's College Londoni külalisuurija, 2017. aastast Tartu Ülikooli sotsiaalpoliitika teadur ning 2019. aastast Tartu Ülikooli kestlikkuse sotsioloogia vanemteadur; Tartu Ülikooli riskisotsioloogia professor. 

### Teadusorganisatsiooniline tegevus
Kati Orru koordineerib Eesti tegevusi Horisont 2020 teadus- ja arendusprojekti "Building European Communities’ Resilience and Social Capital" (BuildERS) raames. Ta on põhitäitja TÜ ühiskonnateaduste instituudi uuringus Eesti energia-, transpordi- ja telekommunikatsioonisüsteemide ümberkujundamine Teise Suure Siirde lävel. 

Orru on Euroopa Sotsioloogia Assotsiatsiooni riski ja määramatuse uurimisvõrgustiku liige ning Eesti Sotsioloogide Liidu juhatuse liige. 

## Tunnustus
* 2015 - Euroopa sotsiaaluuringu (European Social Survey, ESS) uuringumeeskonna tunnustus - riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija

## Viited

## Välislingid
* Kati Orru ResearchGate'is
* Kati Orru portaalis Academia.edu
Leitud ruum

**Leitud ruum** (inglise keeles *chosen site*) on lavastuse teatrihooneväline ruum, mis on juba iseenesest valmis, toimiv keskkond. Sisuliselt kitsendades on “leitud ruum” teatrivorm, kus lavastuse leitud ruum oma füüsiliste, sotsioloogiliste või kultuuriliste tähendustega mängib aktiivset rolli lavastuse loomisprotsessis. Olulise osa lavastuse ettevalmistustöödest hõlmab paiga uurimine ja analüüsimine.

N-ö tavapärase ehk mitte-leitud-ruumis teatri tegemise juurde kuulub enamasti klassikaline teatrihoone või lava, näiteks Itaalia karplava või musta-kasti-teater ehk eksperimentaalteater, milleks on suur nelinurkne ruum musta värvi seinte ja tasapinnalise põrandaga.

## Leitud ruumi praktika Eestis
Mahajäetud varemed, tehasehooned, linnatänavad, keldrid ja ajaloolised mõisad on ühed levinumad leitud ruumid teatripraktikas. Eestis on levinud lavastada leitud ruumidesse suvel.  

Näitena võib tuua Piusa liivamaardlas liivaluidetel etendatud Taarka pärimusteatri suvelavastuse “Inemise igä” (lavastaja Helena Kesonen, kunstnik Mailiis Laur, 2016); Anne Türnpu lavastatud "Isuri eepose" (kunstnik Kairi Mändla, 2015) Kodru rabas või teatriühenduse Misanzen lavastatud "Sõsara sõrmeluud"(lavastaja Helen Rekkor, kunstnik Joanan Juhkam, 2020), mis esietendus Tallinnas Krulli masinatehases.

Mõistet “leitud ruum” on oma teooriates käsitlenud teatriuurijad Liina Unt, Pille Jänes ja Anneli Saro.

## Kohaspetsiifiline teater
Üldnimetusena sellise teatrivormi kohta kasutatakse mõistet kohaspetsiifiline teater (inglise keeles *site-specific theater*).

"Lavastusliik, mille mängupaik on väljaspool teatrisaali ja -maja, teatrile tavapäratus ruumis või paigas". Kohaspetsiifiline lavastus lähtub konkreetsest ruumist. Niisiis on leitud ruumi ja kohaspetsiifilise lavastuse peamine erinevus see, et kui kohaspetsiifilist lavastust ei saa enamasti teise ruumi kohandada, siis leitud ruumi lavastuse puhul seda eripärasust ei ole.

## Teatritegemise spetsiifika “leitud ruumis”
Üks erinevustest leitud ruumi ja teatrihoone vahel seisneb tehnilistes parameetrites. Valguskujundus ja helikujundus on kaks lavastuskomponenti, nende jaoks on teatrihoonetes statsionaarsed riputustingimused ja vooluallikad, mis on lavastuse väljatoomisel olulisel kohal. Leitud ruumides on eelmainitud tingimused pigem ebatraditsioonilised.

Publiku seisukohalt on teatrihoones kindel eraldatud saal ja lava. Teatritegemiseks kohandatud ruumide puhul võib publiku paigutus olla erinev. Erinevused on tingitud valitud asukohast ja selle tunnusjoontest. “Leitud ruumi puhul on vaataja eelhäälestus teine ning lavastuse maailm algab juba sisenemisel." Seetõttu on teatrivaataja eelhäälestus teatrihoones kogetust teine.

## Viited

## Välislingid
*Wisegeek. What is a Black Box Theater? URL: http://www.wisegeek.com/what-is-a-black-box-theater.htm.
Švenčionėliai vald

**Švenčionėliai vald** (leedu keeles *Švenčionėlių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Švenčionyse rajooni territooriumil. 

Valla pindala on 239&nbsp;km².  2011. aasta seisuga elas seal 1564 inimest. Valla keskus on Švenčionėliai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Švenčionių g. 3, vallavanem on Albertas Razmys.

Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid

## Viited
Kaltanėnai vald

**Kaltanėnai vald** (leedu keeles *Kaltanėnų seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Švenčionyse rajooni territooriumil. 

Valla pindala on 68&nbsp;km².  2011. aasta seisuga elas seal 448 inimest. Valla keskus on Kaltanėnai alev, kus aastal 2011 oli 204 elanikku. Vallamaja asub aadressil Švenčionėlių g. 34, vallavanem on Tomas Rokickis.

Aastal 2001 eraldati valla läänepoolne osa ja moodustati sellest uus Labanorase vald.

Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid

## Viited
URS Corporation

**URS Corporation** (kunagine United Research Services) oli inseneri-, disaini- ja ehitusettevõte ning USA föderaalvalitsuse töövõtja. URS, mille peakontor asub Californias San Franciscos, oli täisteenust pakkuv ülemaailmne organisatsioon, mille kontorid asuvad Ameerikas, Euroopas, Aafrikas ja Aasia ja Vaikse ookeani piirkonnas. URSi võttis üle AECOM 17. oktoobril 2014.

## Viited

## Välislingid
AECOM

**AECOM** (varem **AECOM Technology Corporation**) on Ameerika Ühendriikide rahvusvaheline inseneribüroo.

AECOMil on umbes 87 000 töötajat ja see on 2019. aasta Fortune 500 nimekirjas 157. kohal.

Ettevõtte ametlik nimi aastatel 1990–2015 oli AECOM Technology Corporation. Ettevõte on noteeritud New Yorgi börsil (NYSE) ja Frankfurdi börsil.

## Välislingid
*Koduleht
Karin Hiir

**Karin Hiir** (sündinud oktoober 1975) on eesti geoloog. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 2001. aastal.

## Viited

## Välislingid
Karin Hiir XING
Manuela Pihlap

**Manuela Pihlap** (sündinud 19. juunil 1980 Tartus) on Eesti suhtekorraldaja ja poliitik. Perioodil detsember 2021 - aprill 2024 oli ta Põhja-Tallinna linnaosa vanem. 

Ta on lõpetanud 2002. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna.

## Töö
Töötanud järgnevatel ametikohtadel:

* Viimsi Kool, keemia- ja bioloogiaõpetaja 
* Keskkonnaministeerium, pressiesindaja
* Riigikogu Kantselei, keskfraktsiooni sekretariaadi juht
* Silikaat Grupp AS, turundus- ja kommunikatsioonijuht
* Lasnamäe linnaosavalitsus, linnaosavanema asetäitja 
* detsember 2021 – aprill 2024 Põhja-Tallinna linnaosavalitsus, linnaosa vanem 
* september 2024 – Maardu linnavalitsuse haridusosakonna juhataja

## Poliitiline karjäär

Aastatel 2005–2010 oli ta erakonna Eestimaa Rahvaliit liige. 

Manuela Pihlap kuulub alates 2011. aastast Eesti Keskerakonda.

Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 473 häält ega osutunud valituks.

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 696 häält ning osutus valituks.

## Viited

## Välislingid

* 09.02.2022 https://epl.delfi.ee/artikkel/95860619/paeva-teema-endine-opetaja-manuela-pihlap-eksamitest-hakkame-ka-juhilube-jagama-lihtsalt-kohale-ilmumise-eest-tanan-ei
* 26.03.2022 https://www.bioneer.ee/p%C3%B5hja-tallinnas-allkirjastati-kogukonnaharidust-v%C3%B5imaldav-koost%C3%B6%C3%B6lepe
* 19.09.2022 https://www.err.ee/1608720598/tallinnale-on-vastukarva-rkas-i-plaan-lubada-mere-aarde-elamuid-rajada
* https://ariregister.rik.ee/est/political_party/member_history/2000072598?return_page=search&person_name=Manuela&page=1
Labanorase vald

**Labanorase vald** (leedu keeles *Labanoro seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Švenčionyse rajooni territooriumil. 

Valla pindala on 290&nbsp;km².  2011. aasta seisuga elas seal 290 inimest. Valla keskus on Labanorase alev, kus aastal 2011 oli 59 elanikku. Vallamaja asub aadressil Seniūnijos g. 27, vallavanem on Vincas Jusys.

Vald moodustati aastal 2001, mil see eraldati Kaltanėnai vallast.

Kogu valla territooriumit katab Leedu suuruselt teine metsamassiiv Labanorase-Pabradė ürgmets. Ka jääb kogu valla territoorium Labanorase regionaalparki. 

Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.

## Viited
Kaltanėnai

**Kaltanėnai** on alev Leedus Švenčionyse rajoonis, Kaltanėnai valla halduskeskus. Alev asub Švenčionėliaist 10 kilomeetrit läänes merepinnast 148 meetri kõrgusel Žeimena jõe lähtel ja Zeimenysi järve kaldal. 

Alevis on postkontor ning kasvatus- ja turismikeskus. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1909. Mõisakompleksist on säilinud aastal 1838 ehitatud puidust kahekorruseline ait ja XIX sajandil rajatud pargi osad.

## Elanikkond


* 201 (1865)
* 202 (1897)
* 155 (1905)
* 229 (1929)
* 289 (1931)
* 357 (1959)

* 278 (1977)
* 288 (1979)
* 301 (1985)
* 282 (1989)
* 282 (2001)
* 204 (2011)


## Ajalugu

Alevi lähistel metsas asuvad kuus muinaskalmet, mis on rajatud IX–XII sajandil.

Kaltanėnaid on kirjalikes allikates esmamainitud XV sajandi keskpaigas, mil suurvürst Žygimantas Kęstutaitis selle Narbutaste valduseks läänistas. Sealset mõisa on esmamainitud aastal 1512.

XVII sajandi alguses sai asulast alev. Aastal 1633 rajasid frantsisklased sinna kloostri, mille juurde ehitati ka kirik. Klooster suleti aastal 1832. Kirik põletati XVII sajandi keskel maha, ent taastati aastal 1696. Aastail 1740–1767 ehitati vana kiriku asemele uus puidust kaheksanurkse kellatorniga kirik. Aastail  1797–1804 tegutses kiriku juures ringkonnakool, mis aastal 1804 muudeti algkooliks.

Tsaariajal olid asula venekeelne nimekuju Колтыняны. XIX sajandi teisel poolel oli see tähtis veiste ja hobustega kauplemise paik. Aastail 1855-1899 valmis alevit läbiv Pastavy-Panevėžysi kitsarööpmeline raudtee. Aastal 1905 toimusid alevis tsaarivõimu vastased väljaastumised.

Alevis oli hästi säilinud rahvakultuur, mida aitas edendada raamatusmugeldaja Jonas Burba ja mida uuris hiljem etnograad Eduards Volters.

Aastail 1920–1939 kuulus Kaltanėnai Poola koosseisu. Juulis 1941 hukati alevis elanud juudid. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad.  Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks.


Kaltanėnai, Lithuania - panoramio (22).jpg|Kaltanėnai
Kaltanenai002.JPG|Alevi tänavavaade
Kaltanėnai. Mokykla.JPG|Endine koolimaja
Kaltanenai church 3.jpg|Katoliku kirik


## Viited

## Välislingid

*Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
*Alev portaalis vietoves.Lt
Kalle Rõõmus

**Kalle Rõõmus** (15. september 1955 – 13. november 2020 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Eesti Kunstiakadeemia) arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1974–1979. Ta alustas erialast tööd arhitektina EKE Projektis (1977–1979) ning töötas seejärel 1979–1988 Kultuurimälestiste Riiklikus Projekteerimise Instituudis. 1988–1989 täiendas Kalle Rõõmus end Pariisis Beaux Artsis ja Sorbonne’i ülikoolis. Enne omanimelise büroo rajamist 1991. aastal töötas ta Soomes Perko ja Rautamäki büroos Helsingis.

Alates 1982. aastast oli Kalle Rõõmus Eesti NSV Arhitektide Liidu ja 1990. aastate algusest Eesti Arhitektide Liidu liige. 

1991. aastal asutas Rõõmus omanimelise arhitektuuribüroo ja oli surmani selle juhataja. AB Kalle Rõõmus on projekteerinud näiteks sellised hooned nagu Tartu Ülikooli Biomeedikum, Emajõe Ärikeskus, Tallinna Lennujaam, Tartu bussijaamahoone, Tartu vangla ja Hansapanga Barclay kontor Tartus.

## Välislingid
*Lahkus EAL liige arhitekt Kalle Rõõmus Eesti Arhitektide Liit, 16. november 2020
*"Suri arhitekt Kalle Rõõmus" ERR kultuur, 16. november 2020
Radi Tegova

**Radi Tegova** (sündinud 21. novembril 1977) on eesti mikrobioloog ja geneetik.

## Hariduskäik
Aastatel 1993–1996 õppis Tegova Tamme Gümnaasiumis Tartus, 1996–2002 Tartu Ülikoolis geenitehnoloogiat bakalaureuseastmes, 2002–2004 magistri- ja 2004–2007 doktoriõppes. Sai 2009. aastal doktorikraadi (PhD) väitekirjaga "DNA polümeraas *Pseudomonas putida* rakkudes toimuvates mutatsiooniprotsessides", juhendajad Maia Kivisaar ja Andres Tover.

## Töökäik
2004. aastast oli Radi Tegova Eesti Biokeskuse laborant. 2006–2009 töötas ta Tartu Ülikooli Geneetika õppetooli erakorralise- ja geeni teadurina. 2009–2020 oli ta laborant ja teadur biotehnoloogia ettevõttes. 2015. aastast on ta on Hiina meditsiini keskuse administraator.

## Isiklikku
Radi Tegoval on kooselust Marko Trooniga poeg Ramon (sündinud 1997).

2001. aastast elab ta koos mikrobioloog Andres Toveriga.

## Viited
Jama (jumalus)

**Jama** (sanskriti ja paali keeles यम *yama*; tiibeti keeles གཤིན་རྗེ *gshin rje*)' on india mütoloogias surma ja allilma jumal.

Rigveedas räägitakse temast kui esimesest inimesest, kes suri. Hiljem muutus Jama surnute kohtumõistjaks ja nende pattude karistajaks.

Jamat kujutatakse rohelisena, punaste silmade ja sama värvi rõivastega. Ta kannab valitsuskeppi, mida ehib pealuu. Kaks neljasilmset koera valvavad tema kuningriigi väravaid; tema sõnumiviijateks on vares ja tuvi.

Budismi mütoloogias on Jama samuti surmajumal, põrgute valitseja, kes vaeb pärast surma olendite tegusid ja otsustab, missugust ümbersündi nad väärivad.

Paali tekstides räägitakse mõnikord mitmest (kahest, neljast) Jamast.

Vadžrajaanas peetakse Jamat üheks tähtsamaks seadmusekaitsjaks. Teda kujutatakse hirmuäratavana, ta on ehitud pealuudest vanikutega ja ümbritsetud tuleleekidega. Vasakus käes hoiab ta tegudepeeglit, kus igaüks näeb oma tegusid, paremas käes aga mõistmisemõõka.

## Viited
Sõltuvushäire

**Sõltuvushäire** on psüühikahäire, kus inimesel on korduv vajadus mingi aine või tegevuse järele, hoolimata sellest, et vajaduse rahuldamisel on talle kahjulikud tagajärjed – probleemid tervise ja sotsiaalsete suhetega. Sõltuvushäire all kannataval inimesel on tugev ja vastupandamatu soov mingit ainet tarvitada või tegevust sooritada. Sageli püütakse oma sõltuvust varjata või valetada, et seda tehakse harvem ja väiksemates kogustes kui tegelikult. Inimene mõtleb oma ihaldatud tegevusele ka siis, kui teeb midagi muud ning otsib võimalusi kuidas, kus ja millal oma vajadust rahuldada. 

Inimesel võivad tekitada sõltuvust näiteks: alkohol, marihuaana, amfetamiin, kokaiin, nikotiin, opioidid, mingi söök, šokolaad, kohv, videomäng, arvutimäng, hasartmängud, seks, ostlemine. Oluline erinevus uimastisõltuvuse ja teiste sõltuvushäirete vahel on see, et uimastisõltuvus on häire, mille korral uimastite tarbimise lõpetamine põhjustab väga ebameeldiva võõrutusseisundi, mis võib panna uuesti uimasteid tarbima. 

Kas inimesel tekib sõltuvus või mitte, on raske ette ennustada – mõnel inimesel tekib sõltuvus kergemini, teisel raskemini. Inimesel ei pruugi tekkida sõltuvust ühe aine või tegevusega, aga tekib teisega. Sõltuvusprobleemi tekkimise riski võivad suurendada pereliikme sõltuvusprobleem, lapsepõlvetraumad (hooletusse jätmine, kuritarvitamine, vaimne ja füüsiline vägivald ja/või nende pidev nägemine kodus jm), vaimse tervise probleemid (depressioon, ärevus) jne. 2018. aastal Ameerika Ühendriikides tehtud uuring näitas, "et on otsene seos vaimse tervise häiretel ja sõltuvusainete tarbimisel" ja suur osa vaimse häirega inimestest tarbivad: 38% alkoholi, 44% kokaiini ja 40% suitsetavad sigarette.

Uuritud on, kas riskiteguriks võib olla geneetiline soodumus, kuid ka madala geneetilise soodumusega võib pikemaajaline sõltuvust tekitava aine kasutamine tekitada sõltuvushäire. 

## Ravimine
Lisaks ravimitele on sõltuvushäire ravis oluline koht ka inimese rehabilitatsioon ühiskonda, teraapiad (nii individuaalsed kui ka grupiteraapiad), strateegiad, kuidas inimese käitumist muuta ja sellega seotud mitmeastmelised tegevusprogrammid. 

## Vaata ka
*Nutisõltuvus

## Viited
Kirsti Akkermann

**Kirsti Akkermann** (sündinud 18. augustil 1975) on eesti psühholoog, Tartu Ülikooli kliinilise psühholoogia professor.

Tema peamised uurimisteemad on geenide ja keskkonna koosmõju psühhopatoloogia kujunemisel; söömishäirete biomarkerid, söömishäirete riskifaktorid ja arengulised trajektoorid, psüühikahäirete dimensionaalne käsitlus; liigsöömise ja emotsionaalse söömise mehhanismid, pidurduslik kontroll ja tähelepanukalle häirunud söömiskäitumise ja kehataju püsimisel; emotsioonide regulatsiooni roll toimetuleku kujundamisel, psühholoogiline heaolu ja elukvaliteet krooniliste haigustega lastel, tervisetehnoloogiad, psühholoogiliste sekkumiste mõju hindamine.

## Haridustee
Akkermann lõpetas 2000. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia eriala, 2003. aastal sai sealsamas magistrikraadi ning 2010. aastal kaitses Tartu Ülikoolis psühholoogia doktorikraadi teemal "Serotonin-related Biomarkers and Symptoms of Eating Disorders" ("Serotoniinisüsteemi talitluse biomarkerid ja söömishäirete sümptomid", juhendajad Jaanus Harro, Anu Aluoja).

## Töökäik
Kirsti Akkermann alustas praktiseeriva psühholoogina aastatel 2000–2001 Lõuna-Eesti Haiglas, töötas 2001–2010 Tartu Ülikooli Kliinikumi psühhiaatriakliinikus ja aastatel 2009–2016 Ambromed Kliinikus kliinilise psühholoogina. Alates 2017. aastast jätkas ta kutselist tegevust Kognitiivse ja Käitumisteraapia Keskuses.

Aastatel 2004–2014 töötas ta Tartu Ülikooli kliinilise psühholoogia lektori ja neuropsühhofarmakoloogia teadurina. Alates 2014. aastast on ta Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi kliinilise psühholoogia kaasprofessor ja osakonna juhataja, kliinilise psühholoogia kutseaasta programmijuht,ning 2020-2021 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna teadus-arendusprodekaan.

Ta on litsentseeritud kliiniline psühholoog-psühhoterapeut, superviisor.

## Tunnustus
* 2008 Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi publikatsioonipreemia (parim doktorandi artikkel)
* 2009 Dr. Ruta Kruuda Fondi stipendium
* 2010 Tartu Ülikooli Käitumis-, sotsiaal- ja terviseteaduste doktorikooli publikatsioonipreemia
* 2018 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna publikatsioonipreemia
* 2019 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna tunnustus ühiskondliku tegevuse eest
* 2021 Tartu Ülikooli aumärk

## Teadusorganisatsiooniline tegevus
Kirsti Akkermann on alates 2003. aastast Eesti Kognitiivse ja Käitumisteraapia Assotsiatsiooni juhatuse liige ja rahvusvaheline esindaja, aastatel 2019–2021 assotsiatsiooni president. Ta on Eesti Käitumis- ja Tervisteaduste Keskuse, Eesti Psühhiaatrite Seltsi, Eesti Psühholoogide Liidu ja Eesti Kliiniliste Psühholoogide Ametiühingu liige. Ta osaleb VATEK-i eksperdigrupi töös.  

Akkermann on osalenud ravijuhendite ja söömishäirete raviprogrammide väljatöötamisel.

## Viited

## Välislingid
* Kirsti Akkermann Google Scholaris
* Kirsti Akkermann ResearchGate'is
* Kirsti Akkermann portaalis Academia.edu
Kätlin Konstabel

**Kätlin Konstabel** (sündinud 8. jaanuaril 1974) on Eesti psühholoog, koolitaja, paari- ja pereterapeut.

2020.aastal pälvis Eesti Naisteühenduste Ümarlaualt Valge Lindi auhinna .

## Viited

## Välislingid
*katlinkonstabel.ee
*
Evelyn Kiive

**Evelyn Kiive** (sündinud 8. märtsil 1977) on eesti psühholoog ja Tartu Ülikooli eripedagoogika professor.

Tema peamised uurimisteemad on erivajadusega inimeste õpetamine ja eripedagoogika. 

## Haridustee
Kiive lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia erialal, 2001. aastal sai sealsamas magistrikraadi *[[cum laude]]* ning 2005. aastal kaitses doktoriväitekirja teemal "Studies on peripheral markers of central serotonergic activity and behaviour" (juhendaja Jaanus Harro). 

## Töökäik
Evelyn Kiive oli aastatel 1999–2001 Tartu Ülikooli psühholoogia osakonnas laborant ja 2001–2005 lektor. Aastatel 2005–2008 oli ta sotsiaalteaduskonna dekanaadi administratiivtöötaja ning käitumis- ja terviseteaduste doktorikooli projektijuht.  

Aastatel 2008–2013 oli Kiive psühholoogia instituudi psühhofüsioloogia teadur, 2012–2015 psühhofüsioloogia dotsent ning 2013–2016 käitumise neurobioloogia vanemteadur. Alates 2015. aastast on ta haridusteaduste instituudis eripedagoogika professor.  

## Teadusorganisatsiooniline tegevus
Evelyn Kiive on 2002. aastast Eesti Psühholoogide Liidu ning 2011. aastast Society for Neuroscience liige. 

## Viited

## Välislingid

* Evelyn Kiive Google Scholaris
* Evelyn Kiive ResearchGate'is
Aadi Tegova

**Aadi Tegova** (sündinud 19. juulil 1981 Tartus) on eesti graafik ja graafikadisainer ning loovjuht.

Ta tegutseb loovjuhina Tartu Ülikooli infotehnoloogia osakonnas ja on loovagentuuri Tuletorn eestvedaja.

Ta lõpetas 2007. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli meedia ja reklaami eriala.

Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel Erakond Parempoolsed nimekirjas, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 70 häält ning ei osutunud valituks.

## Viited
Švenčionysi vald

**Švenčionysi vald** (leedu keeles *Švenčionių seniūnija*) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Švenčionyse rajooni territooriumil. Vald piirneb kagus Valgevene territooriumiga.

Valla pindala on 164&nbsp;km².  2011. aasta seisuga elas seal 1865 inimest, aastal 2019 (pärast Švenčionysi linna  liitmist) aga 6546 elanikku. Valla keskus on Švenčionysi linn, kus aastal 2020 oli  4020 elanikku. Vallamaja asub aadressil Švenčionėlių g. 6A, vallavanem on Ina Sinienė. 

Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid

## Viited
Labanoras

**Labanoras** on alev Leedus Švenčionyse rajoonis, Labanorase valla halduskeskus. Alev asub Labanorase ürgmetsas Labanorase oja kaldal, sellest idas on 57,7 ha suurune Labanorase järv, kirdes 16,3 ha suurune Duobulise järv. 

Labanorases on postkontor ja raamatukogu, seal asub Labanorase regionaalpargi direktsioon. Alevis on kämping ja restoran-võõrastemaja Labanoras. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1820.

## Elanikkond


* 132 (1846)
* 196 (1866)
* 224 (1867)
* 174 (1905)
* 443 (1923)
* 270 (1959)
* 253 (1970)

* 223 (1978)
* 186 (1979)
* 171 (1985)
* 134 (1989)
* 75 (2001)
* 74 (2005)
* 59 (2011)


## Tuntud elanikke
* Mikas Petrauskas – Leedu helilooja, elas Labanorases aastail 1893–1897, oli sealse kiriku organist
* Kipras Petrauskas – Leedu laulja, elas Labanorases aastail 1893–1897

## Ajalugu

Labanorast on kirjalikes allikates esmamainitud 1373. aastal. 1387. aastal andis suurvürst Jogaila selle Vilniuse piiskoppide valduseks, kelle omandisse Labanoras kuulus aastani 1811. Esimesed teated sealsest kirikust pärinevad aastast 1511, sealsest karjamõisast aastast 1539. Aastast 1568 on esimesed teated Labanorase mõisast. Hiljem kujunes mõisa juurde alev.

Aastal 1767 moodustati sealse kiriku juurde kihelkond. Aastal 1820 rajati sinna uus kirikuhoone. Aastal 1781 hakkas alevis tegutsema kihelkonnakool. 

Aastal 1811 kaotasid piiskopid oma Labanorase valduse. Kohaliku legendi kohaselt ei saanud sealsed vaimulikud ja mõisarahvas omavahel läbi. Vaimulikele kuulunud osa nimetati Kunigiškiaiks, mõisnikele kuulunud poolt aga, Dvariškiaiks. Mõlemal poolel oli ka oma surnuaed, veel tänapäevalgi maetakse ühe poole surnud ühele, teise poole omad aga teisele kalmistule.

Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Лабонары. Jaanuariülestõusu ajal toimusid alevi juures lahingud. XX sajandi alguses oli see tähtis marjadega kauplemise paik. 

Suvel 1941 hukati alevis elanud juudid.Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli alev Švenčionėliai metsatööstusühingu keskasulaks. Aastal 1865 leiti sealselt põllult 470 hõberahast koosnev Labanorase aare.

2009. aastal põles sealne kirik maha, säilis vaid kellatorn. 2010. aastal hakati kirikut taastama 2011. aastal pühitseti uus hoone sisse.


Labanoras 01.jpg|Labanoras
Labanoras - panoramio.jpg|Alevi tänavavaade
Labanoras_church_3.jpg|Kellatorn
Labanoro baznycia 2012.jpg|Katoliku kirik aastal 2012


## Viited

## Välislingid

* Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Labanorase alev YouTube'is
Piret Ehin

**Piret Ehin** (sündinud 25. aprillil 1976) on eesti politoloog, Tartu Ülikooli võrdleva poliitika professor ja TÜ Johan Skytte poliitikauuringute instituudi asejuhataja teadustöö alal. 

Tema peamised uurimisteemad on valimiskäitumine (eelkõige Euroopa Parlamendi valimistel), demokraatia ja legitiimsus, Euroopa integratsioon ja selle mõju liikmesriikide poliitilistele süsteemidele ning poliitilised hoiakud, sh režiimitoetus ja suhtumine demokraatiasse. 

Piret Ehin on koostanud mitmeid rakenduslikke uuringuid Euroopa Parlamendi, Riigikogu ja Riigikantselei tellimusel. Peamiselt on need käsitlenud Euroopa Liidu institutsioonide ja otsustusprotsesside reforme ja nende mõjusid. 

Alates 2007. aastast on Ehin korduvalt olnud Avatud Eesti Fondi nõukogu liige ning 2008–2009 ja 2017–2018 sealse nõukogu esimees. 

Piret Ehin kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi. Ta on Eesti Välissuhete Nõukoja liige.

## Haridustee
Ehin lõpetas 1994. aastal Rapla I Keskkooli kuldmedaliga. 1998. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli politoloogia eriala *[[cum laude]]* ja 2000. aastal sai Arizona Ülikoolist (University of Arizona, USA) politoloogia magistrikraadi.

2002. aastal kaitses ta Arizona Ülikoolis politoloogia erialal doktorikraadi teemal "Enlargement of the European Union and the problem of popular consent" (juhendaja William Mishler). 

## Töökäik
2002–2004 töötas Piret Ehin asedirektorina Tartu Ülikooli Euroopa Kolledžis. Aastatel 2005–2009 oli ta Tartu Ülikooli rahvusvaheliste suhete teooria vanemteadur. 

Aastatel 2011–2021 oli ta Tartu Ülikooli võrdleva poliitika vanemteadur ning alates 2016. aastast ühtlasi Johan Skytte poliitikauuringute instituudi asejuhataja teadustöö alal. 

Alates 2022. aasta veebruarist on ta võrdleva poliitika professor Tartu Ülikooli Johan Skytte poliitikauuringute instituudis. 

Piret Ehini juhendamisel on Tartu Ülikoolis kaitstud kolm doktoritööd ja üle 50 magistritöö. 2008–2011 ja taas alates 2020. aastast on ta Tartu Ülikooli politoloogia doktoriprogrammi juht. 

2022. aasta kevadel oli ta külalisteadur Stanfordi Ülikoolis. 

Alates 2024. aastast on ta Uppsala Ülikooli poolt välja antava Johan Skytte politoloogia auhinna valikukomitee liige. 

## Tunnustus
* 2002 – Rein Taagepera politoloogiaauhind teadusartikli eest tippajakirjas 
* 2016 – Tartu Ülikooli aumärk

## Viited

## Välislingid

* Piret Ehin Eesti Teadusinfosüsteemis

* Piret Ehin Google Scholar lehekülg
* Piret Ehin ResearchGate lehekülg
* Piret Ehin AcademiaNet leheküljel
Aivo Toomistu

**Aivo Toomistu** (12. juuli 1960 Märjamaa – 29. oktoober 2020) oli eesti omavalitsus- ja seltskonnategelane, riigiametnik ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuurharidustöötajana.

Toomistu töötas Paide kultuurikeskuse asejuhatajana, Järva maavalitsuses kultuuriosakonna juhatajana, Väätsa vallavanemana, Paide linnavolikogu aseesimehena, Tallinna linnavolikogu keskfraktsiooni nõunikuna, Tallinna 32. keskkooli direktorina ja Haabersti linnaosa vanema asetäitjana.

2018. aasta jaanuarist kuni surmani oli Toomistu Eesti rahandusministeeriumi regionaalhalduse osakonna Järva maakondliku talituse juht ehk Järva maakonna kõrgeim riigiametnik. 
  
Ta oli ka tuntud ja tunnustatud pulmaisa ja õhtujuht.

Keskerakonda kuulunud Aivo Toomistut on tunnustatud Järvamaa teenetemärgiga tulemusliku tegevuse eest Järvamaa ja Paide kultuurielu juhtimisel ning pikaajalise aktiivse tegevuse eest Paide linnavolikogu liikmena.

2008. aastal pälvis ta ka Põhja Politseiprefektuuri teenetemärgi silmapaistvate teenete eest.

## Viited