open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tsunftijänes

**Tsunftijänes** (saksa keeles *Bönhase* ehk otsetõlkes 'pööningujänes') oli käsitööline, kes ei soovinud kuuluda tsunfti või keda polnud sinna võetud. Seetõttu töötas ta vabameistrina ning polnud piiratud tsunftiliikmetele kehtestatud reeglitega.

Kui teda tsunfti ehk majja ei olnud lubatud, pidi ta hoidma end varju ja tegutsema hämaral pööningul.

Eesti tsunftijäneseid: barokiajastu kuulsamaid puunikerdajaid Christian Ackermann, Narva, Vaivara ja Tallinna kullassepp Heinrich Johann Gustavson, Tallinna kellassepp Baltzer Westgen.

## Vaata ka
*Duracelli jänes
*elektrijänes
*laevajänes
*vedrujänes 

## Viited
CIE 1931

**CIE 1931** ehk **CIE-1931-süsteem** või **CIE värvsusdiagramm** on värvisüsteem, mille töötas 1931. aastal välja Rahvusvaheline Valgustuskomisjon (*Commission Internationale de l'Eclairage*, lühendina CIE), tuginedes tajupsühholoogilistele mõõtmistele. Rahvusvahelise standardsüsteemi loomise käigus töötati välja värvuste matemaatilise kirjeldamise põhimõtted.

CIE 1931 näol oli tegemist esimese korraga, kui defineeriti matemaatiliselt seos nähtava valguse spektri lainepikkuste arvuliste väärtuste ja inimese värvinägemise füsioloogiliste tajuprotsesside vahel. CIE 1931 süsteemi tulemustel põhineb nii RGB-mudel, mida kasutatakse värvikujutiste esitusel kuvari ja teleri ekraanil, samuti internetis, kui ka CMY- ja CMYK-mudel, mida kasutatakse trükinduses ja printerites.

## Põhimõte
1920. aastate lõpul viisid William David Wright ja John Guild läbi rea eksperimente vabatahtlikega, et saada teada, kuidas keskmine inimene värve näeb. Eesmärgiks oli arvutada välja vastavad arvulised väärtused.

Tulemuste varieeruvus elimineeriti kolorimeetrilise standardvaatleja (*standard (colorimetric) observer*) mõistega. Standardvaatleja nägemisväljaks võeti 2° kõrvalekalle vaatamissuunast (umbes 1 eurose mündi suurune ala, kui seda hoida väljasirutatud käes enda ees). Piiratud välja suurus pidi vastama suurima nägemisretseptorite tihedusega alale silmas (toona oldi sellisel arvamusel; tegelikult kasutab inimese suuremat nägemisvälja ja 1976. aastal korrigeeriti arvutused lähtudes 10° kõrvalekaldest). Arvutustes tugineti nägemise kolmekomponentsuse teooriale (võrkkesta kolme tüüpi valgustundlikud rakud, mis on häälestunud igaüks ühele eri värvusega seostuvale lainepikkuste vahemikule), mille järgi oli igale tajutud värvusele võimalik leida vaste kolme aditiivse primaarvärvuse - sinise, punase ja rohelise - kiirguse seguna. Arvuliselt nimetati primaarvärvuste kiirguse koguseid kolmevärviteguriteks (*tristimulus values*).

CIE asendas aditiivsete primaarvärvuste tähised RGB tähistega XYZ eeldusega, et nende võrdsed kogused annavad standardtingimustes kokku valge valguse. Värvikomponendid on kolme füüsikalise põhivärvuse kogused, mille liitmisel tekib kolorimeetriline võrdsus mõõdetava värvusega.

## Värvsusdiagramm
Kolmest värvikomponendist tuletati praktikas kasutamiseks värvsusdiagramm, kus iga nähtav värvus on määratud värvikoordinaatidega x ja y ning heledust tähistab Y. Kõik spektrivärvused lainepikkustega 400 kuni 700 nm on paigutatud kaarjale spektraalvärvsusjoonele koordinaattelgede x ja y vahel ja mittespektraalsed purpurvärvid on paigutatud joone otspunktidest tõmmatud sirglõigule. Kõik nähtavad värvused paiknevad spektraalvärvsusjoonest ja purpurjoonest moodustunud kujundi sees. Värvuste küllastus on suurim joonel, kujundi keskpunktile lähenedes värvuste küllastusaste väheneb. Kujundi keskpunktis koordinaatidega x=1/3 ja y=1/3 paikneb puhas valge ja seda punkti nimetatakse ühtlasvalgevärvsuspunktiks.

## Vaata ka
* Värvitaju
* Värvimudel
* Värvsus
* Värviruum

## Viited

## Välislingid
* C. Abraham. A Beginner’s Guide to (CIE) Colorimetry
* CIE 1931 color space. – HiSoUR
Gryfino

**Gryfino** (saksa *Greifenhagen*) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Gryfino maakonna ja Gryfino valla halduskeskus. Gryfino asub Odra jõe paremal kaldal.

Asula sai linnaõigused 1254. aastal, 13.–16. sajandil oli linn Hansa Liidu liige. 19. sajandil arenes linnas tööstus. Raudteeühenduse sai linn 1877. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 70% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

## Viited
Suktsessiivkontrast

**Suktsessiivkontrast** on nähtus, mille puhul hetke värvitaju on mõjutatud eelnevalt vaadeldud värvistiimulist – pärast punase pinna vaatlemist tundub roheline pind eredamana tegelikust. Sama nähtus on järelkujutise tekkimine valgel pinnal pärast värvilise kujutise vaatlemist – järelkujutis tekib vaadeldu suhtes komplementaarvärvustes.

J. W. Goethe pidas suktsessiivkontrastinähtust oma värviteoorias värviharmoonia alusprintsiibiks.

## Vaata ka
* simultaankontrast
* assimilatsioon

## Viited

## Välislingid
* Law of successive contrast. – britannica.com
* David Briggs. Afterimages and successive contrast. – The Dimensions of Colour
Ilmar-Olav Jõõras

**Ilmar-Olav Jõõras** (19. mai 1932 Tõlliste vald, Valgamaa – 4. veebruar 2019 Tallinn) oli eesti purje- ja veemootorisportlane ning sporditegelane. 

Lõ­petas 1952. aastal Kuremaa Metsakooli.

Töötas 23 aastat tehases Norma lukksepana.

## Sportlasena
Harrastas alates 1944. aastast Valgas keskkoolis õppides võrkpalli, 1956. aastal hakkas Kalevis Olev Roosma juhendamisel harrastama purjetamist ja 1968. aastal Madis Lambini juhendamisel veemotosporti. 

Tuli aastatel 1971–1997 ja 2010 11 korda Eesti NSV ja Eesti meistriks.

Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kaks medalit: 1971. aastal skuutril võistlusklassis O-500 (OCN) hõbeda ja 1969. aastal mootorpaadil võistlusklassis CU pronksi. Võitis kahel korral NSV Liidu karika.  

## Sporditegelasena
*1952 Jõgeva rajooni spordikomitee esimees
*1965–1967 Purjespordiföderatsiooni presiidiumi liige
**Kalevi Tallinna Jahtklubi ülem
*1966 vabariikliku kategooria purjespordikohtunik

## Kaitseliidus
Ta oli Kaitseliidu Harju maleva ja selle Rävala malevkonna liige.

## Tunnustus
*1970 NSV Liidu meistersportlane

## Isiklikku
Tema poeg oli veemotosportlane Rivo Jõõras.

## Viited

## Välislingid
*
*Ilmar-Olav Jõõrase sporditulemused
*Haud Tallinna Metsakalmistul
Arbër Zeneli

**Arbër Avni Zeneli** (sündinud 25. veebruaril 1997 Säteris) on Rootsis sündinud Kosovo jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Stade de Reims ja Kosovo jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Elfsborgis. Elfsborgi noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta Elfsborgi meeskonnas 2014. aastal. 2015. aasta hooajal lõi ta Rootsi kõrgliigas kümme väravat.

2015. aasta novembris liitus Hollandi kõrgliigaklubiga SC Heerenveen. 2019. aasta jaanuaris siirdus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Stade de Reims, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Väidetav üleminekusumma oli neli miljoni eurot.

Hooaja 2023/24 esimeses pooles mängis Zeneli Türgi kõrgliigaklubis Adana Demirspor. Seejärel naasis ta Elfsborgi.

2015. aastal tuli Zeneli Rootsi kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2016. aasta augustis otsustas ta hakata koondises esindama Kosovot. Debüüdi Kosovo koondises tegi ta 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Horvaatia vastu. Koondisekarjääri esimesed kaks väravat lõi ta 29. mail 2018 sõprusmängus Albaania vastu.

## Saavutused
;IF Elfsborg
*Svenska Cupen: 2013–14
Zlín Z-50

**Zlin Z-50** Tšehhoslovakkia firma Zlin ühemootoriline vigurlennuk. Esmalend 1975. aastal. Z-50 oli esimene seeriana ehitatud vabaklassi vigurlennuk.
### Ajalugu
Lennukiga Z-726 lõppes Tšehhoslovakkia firma Zlin pika reaga "Trener" sarja vigurlennukite ehitamine, mille viimaseks kõrgetasemeliseks võistluslennukiks jäi Z-526AFS. Selle lennuki baasil ei olnud enam võimalik kaasaja konkurentsivõimelist vigurlennukit arendada. 1973. aastal alustas lennundusentusiastidest ja erialaspetsialistidest koosnev tõeliselt dünaamiline inseneride meeskond täiesti uue vigurlennuki arendamist.

Uus lennuk valmistati täielikult metallkonstruktsioonina ja varustati hea erivõimsusega Lycoming AEIO-540 kolbmootoriga. 1976. aastal tegi lennuk oma nime tuntuks vigurlennu maailmameistrivõistlustel. Järgnevatel aastatel tehtud Z-50 modifikatsioonidel LA ja LS lennukitel võimsama mootoriga ja muutuvsammuga propelleriga võideti Euroopa meistrivõistlused (1983) ning aastal 1984 maailmameistrivõistlused.

### Lennutehnilised andmed

* Pikkus: 6,62 m
* Tiivaulatus: 8,58 m
* Tiiva pindala:15,2 m²
* Tiiva pinnakoormus: 52 kg/m²
* Reisikiirus:240 km/h
* Suurim kiirus: 293 km/h
* Tõusukiirus: 15 m/s
* Praktiline lennulagi: 8000 m
* Tühikaal: 510 kg
* Lennukaal: 650 kg
* Istekohti: 1
* Mootor: Lycoming AEIO-540-LB5D; võimsus 250 hp
## Viited
Tychy

**Tychy** (saksa Tichau) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Tychy kuulub Ülem-Sileesia linnastusse ja asub Katowicest lõunas.

Tychy on oluline tööstuslinn.

Küla on esmamainitud 1467. aastal. Õllepruulikoda rajati Tychys 16. sajandi lõpul. 1922. aastal läks Tychy rahvahääletuse tulemusel Poola koosseisu. Linnaõigused sai Tychy 1951. aastal. 1975. aastal liideti Tychyga Bieruńi, Imielini ja Lędziny linnad. Bieruń sai iseseisva linna staatuse tagasi 1991. aastal, Imielin 1995. aastal ja Lędziny 1991. aastal.

## Viited
Paul Wandel

**Paul Wandel** (16. veebruar 1905 Mannheim – 3. juuni 1995 Berliin) oli Saksa DV partei- ja riigitegelane ning diplomaat.

Paul Wandel oli pärit töölisperekonnast. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta kutsekoolis masinatehnikuks. Aastatel 1925–1929 töötas ta tehnikuna ühes Mannheimi ettevõttes. 1919. aastal astus ta ühingusse Sotsialistlik Töölisnoorus (Sozialistische Arbeiter-Jugend), 1923. aastal Saksamaa Kommunistlikku Noorsooliitu ja 1926. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1930–1931 oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei Badeni piirkonna juhatuse sekretär ja 1930–1932 Mannheimi linnavolikogu Saksamaa Kommunistliku Partei fraktsiooni esimees. 1931–1932 oli ta kursant Moskvas Lenini Koolis ja 1932–1933 samas aspirant. Seejärel oli ta kuni 1936. aastani Lenini Kooli õpetaja ja parteisekretär. Aastatel 1931–1945 oli ta Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei liige. 1936–1941 töötas ta NLKP Keskkomitee juures asuvas Marksismi-Leninismi Instituudis ja oli Wilhelm Piecki sekretär. 1941. aasta oktoobris evakueeriti ta Moskvast ja oli seejärel Kominterni kooli osakonnajuhataja Kušnarenkovos. Alates 1943. aastast oli ta Moskvas asuva Saksamaa Kommunistliku Partei Välismaabüroo liige. Samuti oli ta Wilhelm Piecki sekretär ja tegi kaastööd raadiojaamale Deutscher Volkssender. 10. juunil 1945 pöördus Wandel Saksamaale tagasi. 1945. aasta augustist kuni 1949. aasta oktoobrini oli ta Saksa Rahvahariduse Keskvalitsuse president. 1946. aasta aprillist kuni 1958. aasta juulini oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisuse (hiljem Keskkomitee) liige. 1949–1950 ja 1954–1958 oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1949. aasta oktoobrist kuni 1952. aasta augustini oli Wandel Saksa DV rahvahariduse minister. 1953. aasta juulist kuni 1957. aasta oktoobrini oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee kultuuri ja hariduse sekretär. 1957. aasta oktoobris tehti talle ränk noomitus Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei kultuuripoliitilise liini mitteküllaldase ellurakendamise eest. 1958. aasta aprillist kuni 1961. aasta veebruarini oli ta Saksa DV suursaadik Hiina Rahvavabariigis.  1961–1964 oli Wandel Saksa DV välisministri asetäitja. 1964–1975 oli ta Rahvaste Sõpruse Liiga (Liga für Völkerfreundschaft) president ja 1975–1984 asepresident. 1982–1989 oli ta Saksa DV ja Hiina Rahvavabariigi Sõpruskomitee esimees. Alates 1990. aastast kuulus ta Demokraatliku Sotsialismi Parteisse ja oli selle seenioridenõukogu liige.

## Viited
Silver Ulvik

**Silver Ulvik** (sündinud 10. mail 1982) on eesti muusik, trummar, helirežissöör, kunstiline juht, koolitaja, meelelahutaja.

Ta lõpetas 2000. aastal Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi gümnaasiumi ning on õppinud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ja Tallinna Ülikoolis.

Aastatel 2008–2018 töötas ta Kullos trummiõpetajana. Alates 2012. aastast annab ta trummitunde nii lastele kui ka täiskasvanutele Audentese Huvikeskuses.

## Muusikutee
*Singer Vinger 2000– 
*Blacky 2005–2010
*Regatt (2010–2013)
*Ithaka Maria 2012–2013
*Padman 2012–2016
*Sounds of September 2013–2016
*NYC Piano Bar'i programmijuht 2013–2014
*Artjom Savitski 2014– 
*Ikevald Rannap 2016–2018

## Isiklikku
Tema isa on klahvpillimängija Avo Ulvik ja ema on Iivi Ulvik, elukutselt monteerija. Tema elukaaslane on olnud Lea Dali Lion, kellega neil on kaks tütart. 

## Välislingid
*http://www.silverulvik.ee
*https://www.instagram.com/silverulvik/
*https://www.facebook.com/silver.ulvik
Ludwig VI (Baieri)

**Ludwig Roomlane** (saksa: *Ludwig VI der Römer*) (7. mai 1328 – 17. mai 1365) oli Wittelsbachi dünastia liige, keiser Ludwig IV Baierist ja tema teise naise Hainaut' krahvinna Margarethe vanem poeg. Ludwig oli Baieri hertsog kui **Ludwig VI** (1347–1365) ja Brandenburgi ja Lausitzi markkrahv (1351–1365) kui Ludwig II. 1356. aastast oli ta ka Brandenburgi kuurvürst.

## Elulugu

Ludwig sündis Roomas, kuna tema vanemad olid tema isa Saksa-Rooma keisriks kroonimiseks sinna reisinud, siit tema hüüdnimi "Roomlane". Kui tema isa 1347. aastal suri, sai Ludwigist üheskoos oma viie vennaga Baieri hertsog ning Hollandi ja Hainaut' krahv. Ludwig loovutas Hollandi ja Hainaut' 1349. aastal oma vendadele Wilhelm I ja Albrecht I, kuna ta eeldas, et saab Poola krooni, abielludes kuningas Kazimierz III ja Aldona Ona Gediminaitė tütre Kunegunda Kazimierzównaga. Hilisemad nõuded Wilhelmile ja Albrechtile ei olnud edukad. Seetõttu toetas Ludwig oma ema sõjas Wilhelmiga.

1351. aasta detsembris sai Ludwig VI ainuvalitsemise eest Ülem-Baieris oma vanemalt poolvennalt Ludwig V-lt Brandenburgi. Ludwig V-st vähem kogenule esitas talle väljakutse ka "Vale-Waldemar", petis, kes nõudis Brandenburgi ja sai toetust mitmelt linnalt ja Saksa-Rooma keisrilt Karl IV-lt, kuni Wittelsbachid Karliga kokkuleppele jõudsid. Samuti pidi Ludwig loobuma nõuetest Mecklenburgile ja Pommerile. 1356. aasta kuldbullaga sai Ludwig kuurvürstitiitli. 1358. aastal vabastati Ludwig paavsti ekskommunikatsioonist.

Pärast Kunegunda surma 1357. aastal abiellus Ludwig, Mecklenburgi hertsogi Albrecht II ja Eufemia Eriksdotteri tütre Ingeborgiga. Ludwig ei saanud temaga lapsi, seega sai tema noorem vend Otto V järglaseks Brandenburgis. Lastetud hertsogid Ludwig ja Otto olid juba 1364. aastal lubanud Karl IV-le järgluse Brandenburgis kättemaksuks oma venna Stephan II konflikti pärast Baieri järgluse üle pärast nende vennapoja, Ludwig V poja Meinhardi surma. Ludwig Roomlane suri Berliinis 1365. aastal.
Violett (heraldika)

**Violett** (prantsuse keeles *pourpre* [puʁpʁ] 'purpur') ehk **purpur** on heraldiline tinktuur, mis loetakse emailide ehk tumedate värvide hulka. Tänapäeval on violett üks viiest peamisest heraldilisest emailist. Värvus võib olla nii puhas ere violetne kui ka punakasvioletne. Eesti Riigikantselei heraldikanõuded annavad heraldilise violeti värvistandardiks Pantone standardsüsteemi Pantone Purple C lilla värvuse.

Must-valgetel vapikujutistel märgib violetti alt vasakult 45° nurga all üles paremale suunduvate kaldjoontega pind.

## Ajaloost
Ajaloolistel vappidel on violett väga haruldane ja keskaegsed heraldika allikad tihti ei maini violetti või paigutavad selle tähtsuselt viiendana rohelise emaili (*sinople*) järele.

Siiski esineb heraldiline violett üksikjuhtudel juba varakult, näiteks violetne lõvi Leóni vapil, kuid see maaliti murtud hallikaslilla tooniga. Vähemalt ühel juhul kasutati sümboolikas tõelist purpurvärvi: Tüürose purpuriga oli värvitud Bütsantsi keisrite Komnenoste sõjalipp, millel oli purpursel taustal kullaga kahepealine kotkas.

Prantsuse heraldikas on violetil ambivalentne asend metalli ja emaili vahel: "sest hõbe vanadel embleemidel muutus aja jooksul purpurseks [...] seda võib panna kõikidele emailidele, eksimata värvireegli vastu".

Soome heraldikas on violetse värvi kasutus piiratud. Tinktuur esineb vaid Hamina vapil kuningakrooni põhjakanga värvina.

## Tähendus
Violetne tähistab heraldikas vabadust, mõistlikkust, heldekäelisust ning ülimat võimu.

## Vaata ka
* Mooruspuuvärv
* Purpurpunane
* Piiskopililla

## Näiteid

Escudo de los Reyes Católicos de 1491.jpg|Leóni lõvi katoliiklike valitsejate (*Reyes Católicos*) Fernando II ja Isabel I vapil 1491]]
Coat of arms of the Kingdom of León.svg|Leóni kuningriigi vapp
CoA fr Saint-Thuriau.svg|Saint-Thuriau vapp
Blason ville fr Mauves-sur-Loire (Loire-Atlantique).svg|Mauves-sur-Loire vapp
Rundāles novads COA.svg|Rundāle piirkonna vapp


## Viited

## Välislingid
* Purple. – heraldica.org
* Pourpre. – Au blason des armoiries
Sam Childers

**Sam Childers** (sündinud 1963) on endine mootorrattaklubi Outlaws liige, kes pühendab nüüd oma elu ja ressursid laste päästmisele Lõuna-Sudaani sõjatsoonis. Childers ja tema naine Lynn asutasid ja haldavad Ida-Aafrika Inglite lastekodu Nimules Lõuna-Sudaanis, kus praegu on nende hoole all üle 300 lapse.

## Popkultuuris
2011. aastal avaldas Relativity Media Childersi biograafia "Machine Gun Preacher", mis põhines Childersi raamatul „Kellegi teise sõda“ (*Another Man's War*). Filmi stsenarist on Jason Keller ja režissöör Marc Forster. Peaosas oli Gerard Butler, Childersi naine Lynnina Michelle Monaghan ja parimat sõpra Donniet mängis Michael Shannon. 

2014. aastal tootis samanimelise dokumentaalfilmi Ida-Aafrika Inglid. Selle andis välja Põhja-Ameerikas Vision Films (USA). 

Sam Childers tegi 2018. aastal loenguretke Suurbritannia kirikutes. Teda intervjueeriti video teel Tamworthis, Staffis, Suurbritannias.Video intervjuu Sam Childersiga,
Fernando Agüero

**Fernando Bernabé Agüero Rocha** (11. juuni 1920 Managua – 28. september 2011 Managua) oli Nicaragua poliitik, koos liberaalide Roberto Martínez Lacayo ja Alfonso Lovo Corderoga kolmanda Nicaragua valitseva hunta (*Junta Nacional de Gobierno*) liige aastail 1972–1973 (hiljem asendas teda Edmundo Paguaga Irías).  

Taoline triumviraat oli võimul, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimulejäämist, kuna põhiseadus ei lubanud tal kohe teise ametiaja järel uuesti kandideerida.

## Poliitiline tegevus

Fernando Agüero tegutses algul arstina. Poliitikasse jõudis ta Leóni Ülikoolis õppides, kui protesteeris Somozade diktaatorliku valitsemisviisi vastu. Seejärel suundus ta maapakku ja töötas New Yorgis oftalmoloogina. 1960. aastatel sai temast aga karismaatiline jutlustaja. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv ja juhtis Nicaragua konservatiivset parteid.

Aastal 1966 ühines ta opositsiooniliikumise ühisprojektiga, mille eesmärk oli esitada Anastasio Somoza Debaylele üks vastaskandidaat. Selleks sai Fernando Agüero. 22. jaanuaril 1967 ajasid valitsusväed Avenida Rooseveltile kogunenud Agüerot toetavad meeleavaldajad relvadega laiali. Hukkus ligi 200 inimest; vaid USA relvajõudude sekkumine peatas rahvuskaardi rünnaku Grand Hotelile, kus meeleavaldajad varju otsisid. Hilisemad päevad olid täidetud Somoza jõudude eest pagemisega, valimiskampaanias Fernando ei osalenud. 5. veebruaril toimunud valimiste tulemusel sai Somoza 74% häältest, vastasjõudude liit 24% häältest.

Anastaso Somoza Debayle ees seisis nüüd probleem: tema teine ametiaeg oli lõppemas, kuid põhiseadus ei lubanud tal uuesti kandideerida. Aastal 1971 sõlmis ta Fernando Agüeroga nn *Kupia Kumi* tehingu (miskiito keeles tähendab see ühte südant), kus lepiti kokku edasises ühises tegutsemises. Aastal 1972 andis ta võimu ametlikult üle kolmest mehest huntale, kuigi sisuliselt jäi ta võimule edasi. Võimu üle andes seadis Somoza tingimuseks, et triumviraat koostab uue põhiseaduse, mis jõustub aastast 1974 (ehk siis valimiste aastast).

23. detsembril 1972 purustas maavärin Nicaragua pealinna Managua ja võim läks eriolukorra tingimustes üle rahvuskaardile, mida juhtis Anastasio Somoza. Taoline võimukaotus rikkus Agüero meelest pakti põhimõtteid ja ta astus ametist tagasi. 1. detsembril 1974 sai Somoza taas presidendiks.

Kui Anastasio Somoza Debayle aastal 1979 võimult kukutati, oli Agüero sunnitud maalt lahkuma. Ta elas Miamis, sellal kui tema rantšo konfiskeeriti. Ta toetas aktiivselt Contrate liikumist.

Aastal 1990 tagastati talle tema rantšo.

## Viited
Edmundo Paguaga Irías

**Edmundo Paguaga Irías** (15. juuni 1923 Ocotal – 1. juuli 2008 Ocotal) oli Nicaragua poliitik, koos liberaalide Roberto Martínez Lacayo ja Alfonso Lovo Corderoga kolmanda Nicaragua valitseva hunta (*Junta Nacional de Gobierno*) liige aastail 1973–1974.  

Taoline triumviraat oli võimul, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimulejäämist, kuna põhiseadus ei lubanud tal vahetult teise ametiaja järel uuesti kandideerida.

## Poliitiline tegevus

Edmundo Paguaga Irías oli poliitilistelt vaadetelt konservatiiv. 1960. aastatel sai temast parlamendi liige.

Aastal 1972 oli Anastasio Somoza Debayle ees probleem: tema teine ametiaeg oli lõppemas, kuid põhiseadus ei lubanud tal uuesti kandideerida. Nii andis ta võimu ametlikult üle kolmest mehest huntale, kuigi sisuliselt jäi ta võimule edasi. Võimu üle andes seadis Somoza tingimuseks, et triumviraat koostab uue põhiseaduse, mis jõustub aastast 1974 (ehk siis valimiste aastast).

23. detsembril 1972 purustas maavärin Nicaragua pealinna Managua ja võim läks eriolukorra tingimustes üle rahvuskaardile, mille juhiks oli Anastasio Somoza. Taoline võimukaotus rikkus konservatiive esindanud Fernando Agüero meelest pakti põhimõtteid ja ta astus ametist tagasi. Edmundo Paguaga Irías asus tema asemele. Taolised manöövrid viisid sisuliselt selleni, et konservatiivide partei kujunes Somoza käepikenduseks. Edmundo Paguaga Irías kandideeris valimistel, kus 748 985 häält sai Anastasio Somoza (kokku anti 815 758 häält). 1. detsembril 1974 sai Somoza taas presidendiks.

## Viited
Bazāni

**Bazāni**  on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Zentene vallas. Küla asub valla loodeosas ja jääb valla keskusest Zentenest 15,9, piirkonna keskusest Tukumsist 31,3 ning Riiast 100,2 kilomeetri kaugusele.

## Viited
Dumpiete

**Dumpiete**  on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Zentene vallas. Küla asub valla keskosas Jurģupe jõe kaldal ning jääb valla keskusest Zentenest 7,7, piirkonna keskusest Tukumsist 32,2 ja Riiast 101,1 kilomeetri kaugusele.

Külas asub Zentenes pagrieziensi bussipeatus.
## Viited
Rindzele

**Rindzele**  on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Zentene vallas. Küla asub valla idaosas 5,3 hektari suuruse Rindzele järve kaldal ja jääb valla keskusest Zentenest 5, piirkonna keskusest Tukumsist 30 ning Riiast 95 kilomeetri kaugusele.

Küla on kujunenud endise Rindzele mõisa (*Rindseln*) mõisa keskuse juurde. Aastani 2009 asus Rindzeles narkomaanide rehabilitatsioonikeskus. Külla jääb Rinzele bussipeatus.

## Elanike arv


* 136 (1970)
* 154 (1979)

* 53 (1989)
* 97 (2006)


## Viited
Meinhard III

**Meinhard III** (9. veebruar 1344 – 13. jaanuar 1363), Wittelsbachi dünastia liige, oli Ülem-Baieri hertsog ja Tirooli krahv 1361. aastast kuni oma surmani. Ta oli Baieri hertsogi Ludwig V ja Tirooli krahvinna Margarete poeg ning sellisena ka Meinhardiinide dünastia Tirooli haru viimane esindaja.

## Elulugu

Meinhard sündis Landshutis oma Wittelsbachist vanaisa, keiser Ludwig IV valitsemise ajal, kes edestas oma Habsburgist rivaali Friedrich Ilusat. Tema isa Ludwig V, keisri vanem poeg, sai pärast Askania markkrahvide hääbumist 1323. aastal lääniks Brandenburgi markkrahvkonna. Kuid ta keskendus oma Baieri pärandile ja abiellus 1342. aastal Tirooli krahvinna Margaretega, kelle esimene abielu Luksemburgist Johann Heinrichiga ei olnud veel lahutatud. Selle abieluga teenis paar mitte ainult Luksemburgi dünastia viha, vaid ka ekskommunikatsiooni paavst Clemens VI poolt. Kui keiser Ludwig IV 1347. aastal suri, ei olnud tema pojal võimalik keisrikrooni omandada, mis läks Wittelsbachi dünastialt Luksemburgi võsule Karl IV.

Wittelsbachi ja Habsburgi perekondade lähenemise käigus kasvas Ludwigi poeg Meinhard üles Habsburgi õukonnas Viinis ja kui ta jõudis täisikka, abiellus ta 4. septembril 1359 Passaus Austria Margarethega (1346–1366). Margarethe oli tema isa liitlase, Habsburgist Austria hertsogi Albrecht II tütar ja sel korral vabastati tema vanemad ekskommunikatsioonist. Pärast Ludwig V ootamatut surma 1361. aastal hakkas tema 17-aastane poeg valitsema Ülem-Baieris ja Tiroolis, kus teda mõjutas tugevalt Baieri aadel. Meinhard pidi end ka kaitsma oma Wittelsbachist onu, Baieri-Landshuti hertsogi Stephan II, ja tema Pfalzi nõbude rünnakute eest. Ta põgenes Eichstätti vürstliku piiskopi õukonda, oli Münchenis ajutiselt vahi all ja taandus lõpuks oma ema Tirooli kodumaale, arvatavasti Habsburgist Austria hertsogi Rudolf IV abiga.

Meinhard III suri 1363. aastal Tirooli lossis Merano lähedal. Tema varajane surm ajendas ema Margaretet tõrjuma Görzi krahvi Meinhard VI ja Wittelsbachi dünastia tõstatatud pärimisnõudeid, kui ta loovutas Tirooli Austria hertsog Rudolf IV-le. Seetõttu tungis Meinhardi onu Stephan II, järglane Ülem-Baieris, Tirooli, kuid loobus 1369. aastal tohutu rahalise hüvitise eest lõpuks krahvkonnast. Tirooli ühendamine Austriaga oli lõpetatud.
Otto V (Baieri)

**Otto V** (u.1346 – 15. november 1379) oli Baieri hertsog ja Brandenburgi kuurvürst kui Otto VII. Otto oli Saksa-Rooma keisri Ludwig IV ja tema teise naise Margarethe neljas poeg.

## Elulugu

Baieri ühishertsogina koos oma viie vennaga 1347. aastal said tema ja ta vennad Ludwig V ja Ludwig VI pärast Baieri jagunemist 1349. aastal Ülem-Baieri ühishertsogiteks. 1351. aastal andsid tema ja Ludwig VI oma õigused Baieris ära Ludwig V-le, said vastutasuks Brandenburgi markkrahvkonna. 1356. aastal said Ludwig VI ja Otto kuurvürstitiitli.

Otto, ikka veel alaealine, kasvas üles oma ema kodumaal Hollandis oma venna Ludwig V eestkoste all. 1360. aastal sai Otto täisealiseks. Ludwig VI surmaga 1365. aastal sai Otto ainsaks Brandenburgi kuurvürstiks ja  Lausitzi markkrahviks. Lausitzist sai 1367. aastal Tšehhi krooni maa.

19. märtsil 1366 abiellus Otto Saksa-Rooma keisri Karl IV tütre ja Austria hertsogi Rudolf IV lese Kateřina Lucemburskága (1342–86). Lastetud hertsogid Ludwig VI ja Otto olid juba 1364. aastal lubanud Karlile järgluse Brandenburgis. Neid kokkuleppeid peeti kättemaksuks konfliktis nende venna Stephan II-ga seoses Baieri pärimisega pärast Ludwig V poja Meinhard III surma.

Karl IV tungis Brandenburgi 1371. aastal, kuna Otto oli loobunud valitsemast. Kaks aastat hiljem astus Otto suure rahalise hüvitise eest ametlikult tagasi ja taandus Baierisse. Sellega lõppes Wittelsbachi dünastia võim Brandenburgis. Otto säilitas kuurvürstitiitli elu lõpuni. Tema vend Stephan II võttis ta nimeliseks kaasvalitsejaks ka seetõttu, kuna Karl kompenseeris Ottole endise Baieri Nordgau maad, mille ta nüüd panustas. Seejärel veetis Otto aega lõbustustega Wolfsteini lossis Landshutis.
Dzirciems (Zentene vald)

**Dzirciems**  on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Zentene vallas. Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Zentenest 3,5, piirkonna keskusest Tukumsist 22 ning Riiast 87 kilomeetri kaugusele.

Küla on kujunenud endise Dzirciemsi mõisa (*Selgerben, Sergerbergen*) mõisa keskuse juurde. Seal asub Dzirciemsi kirik. Külas asub Dzirciemsi bussipeatus. Dzirciemsi kiriku kantsel ja Ernests Birznieks-Upītise suguvõsa talu on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Turķi keskaegne kalmistu on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.

## Viited
Vildene

**Vildene** on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Pūre vallas. Küla asub valla kirdeosas ja jääb valla keskusest Pūrest 12, piirkonna keskusest Tukumsist 19 ning Riiast 90 kilomeetri kaugusele.

Küla on kujunenud endise Vildene karjamõisa (*Wilden*) keskuse juurde. Külas asub Vildene bussipeatus.

## Viited
Vidusciems

**Vidusciems**  on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Pūre vallas.  Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Pūrest 5,5, piirkonna keskusest Tukumsist 19 ning Riiast 81 kilomeetri kaugusele.

Küla on kujunenud endise Vidiņi karjamõisa (*Mittelhof*) keskuse juurde. Külast edelas asub Vītoli kruusakarjäär.

## Viited
Myślibórz

**Myślibórz** (saksa *Soldin*) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Myślibórzi maakonna ja Myślibórzi valla halduskeskus. Myślibórz asub Gorzów Wielkopolskist umbes 33 km loodes ja Szczecinist ligikaudu 61 km lõunakagus.

Asula sai linnaõigused millalgi aastatel 1262–1270. 14.–16. sajandil oli linn oluline käsitöö ja kaubanduse keskus. Hiljem arenes linnas tekstiilitööstus. Raudteeühenduse sai linn 1881. aastal, mis tõi kaasa majanduselu edenemise. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

## Viited
Stephan II (Baieri)

**Stephan II** (1319 – 13. mai 1375) oli Baieri hertsog 1347. aastast kuni oma surmani. Ta oli keiser Ludwig IV ja tema esimese naise Beatrycze Świdnicka teine poeg ning Wittelsbachi dünastia liige.

## Elulugu

Keiser Ludwig IV valitsemisajal teenis tema poeg Stephan Švaabimaa ja Elsassi foogtina. Keiser oli dünastiale omandanud Brandenburgi, Tirooli, Hollandi ja Hainaut', kuid loovutanud 1329. aastal ka Ülem-Pfalzi Wittelsbachide Pfalzi harule. Kui tema isa 1347. aastal suri, sai Stephanist üheskoos tema viie vennaga Baieri hertsog ning Hollandi ja Hainaut' krahv. Ludwig IV oli taasühendanud Baieri 1340. aastal, kuid 1349. aastal jaotati maa taas keisri poegade vahel Ülem-Baieriks, Alam-Baieri-Landshutiks ja Baieri-Straubingiks. Stephan II valitses aastatel 1349-1353 koos oma vendade Wilhelm I ja Albrecht I Hollandis ja Alam-Baieri-Landshutis, 1353. aastast vaid Alam-Baieri-Landshutis.

Pärast Wittelsbachide ajutist leppimist Saksa-Rooma keisri Karl IV-ga, kes kinnitas lõpuks kõik Wittelsbachide valdused, ühines Stephan 1354. aastal Karli sõjakäiguga Itaaliasse. Kuid varsti põhjustas 1356. aasta kuldbulla uue konflikti, kuna vaid Wittelsbachide Pfalzi haru ja tema vend Ludwig VI Brandenburgi markkrahvina said kuurvürstitiitli. Stephan II oli keiser Ludwig IV viimane poeg, kes 1362. aastal kirikuvande alt vabastati.

Kui hertsog Meinhard, tema vanema venna Ludwig V poeg 1363. aastal suri, sai Stephan II ka Ülem-Baieri ja tungis Tirooli. Oma positsiooni tugevdamiseks Austria hertsogi Rudolf IV vastu liitus ta Bernabò Viscontiga. Stephan loovutas Tirooli pärast Margarete Maultaschi surma 1369. aastal tohutu rahalise hüvitise eest lõpuks Schärdingi rahuga Habsburgidele.

Tema konflikt vend Ludwig VI-ga Meinhardi Baieri pärandi eest põhjustas lõpuks ka Brandenburgi kaotuse Wittelsbachi dünastiale, kuna Ludwig tegi Karl IV-st oma pärija. Siiski võttis Stephan oma venna Otto, viimase Wittelsbachist Brandenburgi valitseja, nimeliseks kaasvalitsejaks, kui see 1373. aastal tagasi Baierisse tuli. Brandenburgi kaotuse eest said Baieri hertsogid veelkord rahalist hüvitist. Stephani järglased olid tema kolm poega.

Ta on maetud Müncheni Frauenkirchesse.

## Perekond ja lapsed

Ta oli kaks korda abielus. Esmalt 27. juunist 1328 Sitsiilia kuninga Federico IV ja Éléonore d'Anjou tütre Sitsiilia Elisabethiga. Seejärel 14. veebruarist 1359 Nürnbergi Johann II ja Elisabeth von Hennebergi tütre Margaretega. Kõik tema lapsed olid esimesest abielust, sealhulgas kolm poega, kes 1392. aastal lõpuks Baieri omavahel jaotasid, ja üks tütar:

# Stephan III (1337 – 26. september 1413)
# Friedrich (1339 – 4. detsember 1393)
# Johann II (1341–1397)
# Agnes (sündis 1338)

Kaks Stephani poega (Stephan III ja Friedrich) ning üks pojapoeg (Johanni poeg Ernst) olid abielus tema liitlase Bernabò Visconti tütardega.

1447. aastal Baieri-Ingolstadt ja Baieri-Landshut ühendati, 1503. aastal hõivas selle Baieri-München.
Tsepeliin

**Tsepeliin** on jäiga sigarikujulise sõrestikkonstruktsioon-kerega õhust kergem lennumasin (aerostaat), mille tüüp on saanud nime leiutaja Ferdinand von Zeppelini järgi. 

Esimesi tsepeliine hakati ehitama Saksamaal 1874. aastal, prototüüp valmis aastaks 1893. Saksamaal patenditi tsepeliin 1895., Ameerika Ühendriikides 1899. aastal.  

Jäiga konstruktsiooniga õhulaev tegi esimese lennu Bodensee kohal 2. juulil 1900. Õhulaeva jäiga kere moodustas õhutiheda kangas|kangaga kaetud duralumiinium-karkass, milles paiknesid omakorda vesinikuga täidetud kott-mahutid. 120 meetri pikkune aerostaat sai liikumisjõu Daimler-Benzi sisepõlemismootorite käitatud propelleritelt. Esmalend kestis vaid 18 minutit, tehniliste probleemide tõttu tuli katselend katkestada. Lendu korrati sama aasta 17. oktoobril. Krahv Ferdinand von Zeppelini leiutist saatis edu ning tema nime hakati kasutama kõigi jäika tüüpi õhulaevade sünonüümina. 

Tsepeliini kasutas reisijate veoks esimesena Deutsche Luftschiffahrts-AG (DELAG), maailma esimene lennureisifirma. DELAG oli 1914. aasta keskpaigaks müünud rohkem kui 1500 lennule üle 10 000 pileti. Esimeses maailmasõjas kasutasi Saksa Keisririigi sõjavägi tsepeliine pommitamiseks ja luureks. Suurbritannias hukkus tsepeliinipommitamistes üle 500 inimese.

Saksamaa sõjaline kaotus 1918. aastal tõmbas tsepeliinide arengule ajutiselt pidurit. DELAG alustas 1919. aastal Berliini, Müncheni ja Friedrichshafeni vahel püsilende, kuid hiljem tuli liinitsepeliinidest Versailles' rahu lepete tõttu loobuda, sõlmitud rahu keelas Saksamaal ka suuri õhulaevu ehitada. DELAG pääses pankrotistumisest, kuna ehituskeeldu tehti üks erand: Ameerika Ühendriikide mereväele lubati ehitada üks tsepeliin. 

1926. aastal piiranguid leevendati ning annetuste toel algas LZ 127 Graf Zeppelini ehitus. Sellega algas taas ettevõtte tõusuaeg, 1930. aastatel toimus Graf Zeppeliniga ning veel suurema õhulaevaga LZ 129 Hindenburg regulaarne reisijatevedu üle Atlandi ookeani Põhja-Ameerikasse ja Brasiiliasse. Empire State Buildingu *[[art déco]]* stiilis mast ehitati algul õhulaevade sildumiskohaks, kuid liiga sagedased tugevad tuuled muutsid ettevõtmise keeruliseks ning plaanist loobuti. 

1937. aastal juhtunud tsepeliin Hindenburgi katastroof ning poliitilised ja majanduslikud keerukused tõid kaasa tsepeliinide ajastu lõpu.

## Viited
La Rochelle Business School

**La Rochelle Business School** on La Rochelle'is asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Kool asutati 1988. aastal.

Financial Timesi edetabelis platseerus La Rochelle Business School 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 79. kohale. 

Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehi ja poliitikuid.

## Viited


## Välislingid
* Koduleht
Władysławowo

**Władysławowo** (saksa *Großendorf*, kašuubi *Wiôlgô Wies*) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Pucki maakonnas, Władysławowo valla halduskeskus. Władysławowo asub Läänemere kaldal.

Wielka Wieśi asulat on esmamainitud 1248. aastal. Alates 14. sajandi algusest oli asula Saksa ordu võimu all, 1466. aastal läks Poola kuningriigi koosseisu. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks asula 1772. aastal Preisi kuningriigile. Tagasi Poolale läks asula 1920. aastal. Sõdadevahelisel perioodil kujunes asula suvituskohaks, 1920. aasta järel alustati kalasadama ehitust. 1954. aastal ühendati Wielka Wieś, Władysławowo ja Hallerowo üheks asulaks. Linnaõigused sai Władysławowo 1963. aastal.

## Viited
Johann (Brandenburg-Kulmbach)

**Johann**, hüüdnimega **Alkeemik** (*Johann der Alchimist*; 1406 – 16. november 1464), oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahv ja rahuarmastav Brandenburgi markkrahv pärast oma isa Friedrich I tagasiastumist, esimene Hohenzollernite dünastia liige Brandenburgi valitsemas.

## Elulugu

Johann oli Friedrich I (1371–1440) ja Elisabethi (1383–1442) vanem poeg.

Pärast abiellumist Saksi-Wittenbergi hertsogi Rudolf III tütre Barbaraga (1405–1465) lootis Johann lõpuks Saksi-Wittenbergi saada, kui Askania dünastia hertsogite liin kord hääbub. Kui see 1422. aasta novembris juhtus, oli keiser Sigismund Hohenzollernitega halbades suhetes ja pakkus Johannile vaid rahalist hüvitist.

Johann hakkas Brandenburgi valitsusasjades osalema 1424. aastal. Pettununa vaidlustes vaenuliku aadliga taandus Friedrich I 1425. aastal oma Cadolzburgi lossi Frangimaal, andes Brandenburgi valitsemise 13. jaanuaril 1426 Rathenowi Maapäeval Johannile, kuid jättes kuurvürstitiitli endale.

Brandenburgi elanikud võtsid Johanni halvasti omaks, kuna tema valitsemine oli ebakompetentne, põhjustades maapiirkondades rahutusi. Valitsemise asemel oli Johann pigem huvitatud alkeemia abil kulla tegemisest, saades seeläbi lisanime "Alkeemik". 1433. aastal valmistati Johannile ette Ulmannuse alkeemilise traktaadi *[[Buch der heiligen Dreifaltigkeit]]* muudetud versioon. Mõistes Brandenburgi ohtlikkust, andis Friedrich I 7. juunil 1437 Johannile Frangimaal kaevandusterikka Brandenburg-Kulmbachi territooriumi, mis sisaldas materjale alkeemiku hobide jaoks. Brandenburgi valitsemine läks Friedrich I vanuselt teisele pojale Friedrich II.

Pärast Friedrich I surma 1440. aastal päris Johann kogu Brandenburg-Kulmbachi, sealhulgas Plassenburgi lossi Kulmbachis. Vanemas eas lubas ta Christophil Baierist valitseda oma valdusi Ülem-Pfalzis kuni Christophi surmani 1448. aastal. Johann valitses Brandenburg-Kulmbachi markkrahvina kuni loobumiseni 1457. aastal, mis võimaldas tal pühenduda alkeemia ja Frangimaa ümbruskonna uurimisele. Ta suri 1464. aastal Scharfenecki lossis Baiersdorfi lähedal.

## Perekond ja lapsed

Johann ja Barbara said neli last:

* Rudolf (sündis ja suri 1424. aastal)
* Barbara von Brandenburg (1423 – 7. november 1481)
* Elisabeth von Brandenburg (1425 – pärast 13. jaanuari 1465)
* Dorothea von Brandenburg-Kulmbach (1431 – 10. november 1495)
Jean Marie Dongou

**Jean Marie Dongou Tsafack** (sündinud 20. aprillil 1995 Doualas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis FC Honka.

2008. aastal liitus ta FC Barcelona noorteakadeemiaga. Aastatel 2012–2016 mängis ta klubi duubelmeeskonnas FC Barcelona B. Barcelona esindusmeeskonnas debüteeris Dongou 6. detsembril 2013 karikamängus Cartagena vastu, lüües mängu viimase värava. Viis päeva hiljem pääses ta väljakule UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Celtic vastu. 19. jaanuaril 2014 tegi ta debüüdi Hispaania kõrgliigas mängus Levante vastu, kuid see jäi ka tema viimaseks mänguks Barcelona esindusmeeskonnas.

2016. aastal liitus ta Hispaania esiliiga klubiga Real Zaragoza. Hooajal 2017–2018 mängis ta Hispaania esiliigas Gimnàstic de Tarragona koosseisus. Järgmisel hooajal liitus ta esiliiga klubiga Lugo, kust siirdus pärast 12 mängu ja vaid ühte väravat hooaja keskel laenule Hispaania tugevuselt kolmanda liiga klubisse Lleida Esportiu, kus tal ei õnnestunud lüüa ühtegi väravat.

2020. aastal liitus ta Honkaga. Soome kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. juulil 2020 mängus KuPS-i vastu, tuues Honkale üleaja esimesel lisaminutil viigipunkti.

## Viited
Ultramariinviolett

**Ultramariinviolett** on tehislik anorgaaniline värvipigment, värvuselt keskmise tumedusega sinaka kuni roosaka varjundiga lilla, võrreldav sireli- või lavendlilillaga.

Värvainete indeksis kannab ultramariinviolett tähiseid PV15 (Pigment Violet 15) ja 77007.

## Saamine
Ultramariinvioleti Na6Al6Si6O24S4saamiseks kuumutatakse ultramariinsinise Al6Na8O24S3Si6 ja 2,5–5% ammooniumkloriidi segu 200–250 °C juures õhu juuresolekul. Kaltsineerimisprotsess kestab neli päeva, kuni on saavutatud pigmendi lilla värvus. Protsessil naatrium reageerib, moodustades naatriumkloriidi, mis pestakse välja. See lilla pigment nagu ka ultramariinpunane leiutati Saksamaal 1875. aasta paiku.

## Omadused
Ultramariinviolett on stabiilne ja hea valguskindlusega pigment, kuid vähese värvijõu ja katvusega. Värvitoon mangaanvioletist heledam, segamisel võimaldab rohkem erinevaid värvusnüansse, eriti violettsinise gammas segades ultramariinvioletti ultramariiniga. Vees lahustumatu. Nõrkade hapete või väävliaurude toimel võib värvus tuhmuda. Ei sobi kasutamiseks freskos, lubivärvides ega tsemendi toonimiseks, kuid sobib sisetööde kaseiinvärvidesse. Kasutatakse koos mooniõliga õlivärvides, samuti akrüül- ja vesivärvides, ka värviandjana kosmeetikatoodetes ja seepides, seda peetakse piisavalt ohutuks, et kasutada ka silmade ümbruse nahal.

## Viited

## Välislingid
* Ultramariinviolett kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO
* Ultramariinviolett keemiliste ühendite andmebaasis PubChem
* Ultramariinpigmentide tutvustus T. Seilnachti veebileksikonis (saksa keeles)
Jüri Bärg

**Jüri Bärg** (16. juuli 1940 Tartu – 1. detsember 1999 Juuru) oli eesti vaimulik. 

Ta õppis esmalt Tallinna 2. Keskkoolis ja Tallinna 10. Töölisnoorte koolis ning jätkas haridusteed Räpina Aiandus-Mesinduskoolis (lõpetas 1969) ja Usuteaduste Instituudis (lõpetamata). 

1960.–1970. aastatel oli Jüri Bärg koos esimeste kartmatute uljaspeadest teisitimõtlejatega tegev eesti hipiliikumises, tuntud kui *Pärja Jürka*. 

Õpingute järel töötas ta algul elektrimontöörina ja seejärel Tallinna Botaanikaaias kütja-masinistina. Viimase ameti kõrvalt oli neli aastat kirikuteenija Kuusalu koguduses ja seejärel jutlustaja Tallinna Püha Vaimu koguduses (1983–1987). 

17. detsembril 1987 ordineeriti ta Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus peapiiskop Kuno Pajula poolt aseõpetajaks. Aastatel 1988–1999 oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja ja Vahastu koguduse hooldajaõpetaja.

Jüri Bärg suri 1. detsembril 1999 ja on maetud Juuru kirikuaeda. 

## Viited


## Välislingid
* Andrus Norak. Tavapäratu pastor Bärg - Maaleht 29. juuni 2000
* Jüri Bärg. Jutlus kolmainupühal (Jh 3:1–8) 
* Siim Jõgis. Kirikuõpetaja Jüri Bärgile avati Juurus mälestuspink - Raplamaa Sõnumid 12. juuli 2020
Timo Furuholm

**Timo Valtteri Furuholm** (sündinud 11. oktoobril 1987 Poris) on endine Soome jalgpallur (ründaja).

Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal Soome kõrgliiga klubis FC Jazz. 2014. aasta hooajal mängis ta Soome tugevuselt kolmanda liiga klubis MuSa, lüües 18 mänguga 17 väravat. Järgmisel aastal mängis ta Soome esiliiga klubis VG-62.

2005. aastal siirdus ta esimest korda Soome kõrgliigaklubisse Turu Inter. 2008. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks. 2011. aasta hooajal lõi ta Soome kõrgliigas 22 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt.

2012. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliigaklubiga Fortuna Düsseldorf, kuid seal ta läbimurret ei teinud, suundudes juba poole aasta pärast Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubisse Hallescher FC. Nii hooajal 2013/14 kui ka 2014/15 lõi ta 3. Ligas 12 väravat, nelja hooajaga kokku 35 värvat.

2017. aasta alguses naasis Furuholm Turu Interi. Jalgpallurikarjääri lõpetas Furuholm pärast 2021. aasta hooaega.

Soome jalgpallikoondises debüteeris Furuholm 2010. aasta jaanuaris sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. augustil 2011 sõprusmängus Läti vastu. Teise ja viimase värava lõi ta 29. veebruaril 2012 sõprusmängus Austria vastu. Koondises mängis ta aastatel 2010–2013 kokku kümme korda.

## Saavutused
;Turu Inter
*Veikkausliiga: 2008
*Suomen Cup: 2009
*Liigacup: 2008

## Välislingid
Lamiņi

**Lamiņi** on küla (*ciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Pūre valla põhjaosas. 

Küla on kujunenud endise Lamiņi mõisa (*Lievenhof, Liwinhof*) keskuse juurde. Lamiņis asub katoliku kirik. Külas asub Lamiņi bussipeatus.

Külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 3.69 meetrit on looduskaitse all. Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Lamiņi katoliku kirik ja Lamiņi mõisa hoonetekompleks, sealhulgas tõllakuur ning häärber. Riikliku kaitse all on mõisa park.

## Elanike arv


* 80 (1970)
* 129 (1979)
* 91 (1989)
* 114 (2000)
* 88 (2011)

* 95 (2015)
* 99 (2018)
* 94 (2021)
* 93 (2026)


## Viited
Khalili lahing

**Khalili lahing** oli Põhja-Mali konflikti lahing, mis toimis 22.–23. veebruaril 2013. Lahing algas 22. veebruaril kahe enesetapurünnakuga.

MNLA sõnul üritas esimene pommimees autoga majja sõita, kuid tema masin hävis mässuliste tule all enne hooneni jõudmist. Teine auto sõitis mässuliste kohalikku juhtimiskeskusesse ning plahvatas, lisaks juhile hukkus kolm Azawadi Rahvusliku Vabastusliikumise (MNLA) võitlejat. Ühtsuse ja Džihaadi Liikumine Lääne-Aafrikas (MUAJO) võttis mõlema rünnaku eest vastutuse ning lisas, et MNLA-d rünnati vastutasuks nende tegevuse eest Prantsusmaa vägede sekkumise toetamisel.

23. veebruaril teatas Azawadi Araabia Liikumine (MAA), et rünnatud on In-Khalili asulat ning kogu ala on nende kontrolli alla võetud. MNLA asus vasturünnakule. MNLA-l oli lahingus ka Prantsusmaa hävituslennukite tugi. MNLA ja Prantsusmaa vasturünnak õnnestus ning linn võeti islamistide kontrolli alt tagasi.

## Viited
Nysa

**Nysa** (saksa Neisse) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas, Nysa maakonna ja Nysa valla halduskeskus. Nysa asub Tšehhi piirist umbes 14 km kaugusel.

Nysa sai linnaõigused 1223. aastal. Linnast kujunes tähtis kaubanduskeskus ja hiljem ka Sileesia kultuurikeskus (1521. aastal alustas tööd trükikoda, 1624. aastal avati jesuiitide kolleegium). Kolmekümneaastase sõja ajal hävis linn peaaegu täielikult, kuid ehitati 18. sajandil uuesti üles. Raudteeühenduse sai linn 1847. aastal. 19. sajandi viimasel veerandil hakkas arenema tööstus. Teises maailmasõjas hävis umbes 50% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

## Viited
Ultramariinpunane

**Ultramariinpunane** ehk **ultramariinroosa** on tehislik anorgaaniline värvipigment Na6Al6Si6O24S4, värvuselt keskmisest heledast sinakasroosast kuni tumeda lillakasroosani, mis on võrreldav kanarbikulilla või vanaroosaga.

Värvainete indeksis on ultramariinpunase tähised PR259 (Pigment Red 259) ja 77007, CAS-number on CAS 12769-96-9.

## Saamine
Pigmenti saadakse ultramariinvioleti kuumutamisel vesinikkloriidhappe aurudes 200 °C juures nelja tunni kestel või lämmastikhappe aurudes veel kõrgemal temperatuuril. Selles pigmendis on naatrium veel enam redutseerunud kui ultramariinvioletis.

## Omadused
Pigment on valguskindel, sobib enamiku muldvärvidega, kuid mitte vase- ja pliiühenditega. Katvus ja värviandvus on märkimisväärselt paremad kui koobaltvioletil, kuid värvitoon pole nii särav kui viimatinimetatul. Tuhmub hapete toimel, välistingimustes tundlik happevihmade suhtes. Ei soovitata kasutamiseks freskomaalis ja lubivärvides, kuid kasutatakse kips- ja savikrohvides sisetöödel. Mooniõliga segatult kasutatakse seda õlivärvides, vähem muu sideainega värvides.

## Viited

## Välislingid

* Ultramariinpigmentide tutvustus T. Seilnachti veebileksikonis (saksa keeles)
Demba Savage

**Demba Savage** (sündinud 17. juunil 1988 Banjulis) on Gambia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis FC Honka.

Ta alustas klubikarjääri Gambia klubis Gambia Ports Authority FC. Hooajal 2003–04 lõi ta 12 väravaga Gambia kõrgliiga suurim väravakütt.

2005. aastal siirdus ta Soome, liitudes Soome esiliiga klubiga Kokkolan Palloveikot. 2008. aasta augustis liitus ta esmakordselt Honkaga. Aastatel 2012−2015 mängis ta Soome kõrgliigas HJK-i koosseisus. Aastatel 2011–2014 lõi ta igal hooajal Soome kõrgliigas vähemalt 11 väravat ja kõige enam 2011. aastal (15 väravat). 2016. aastal mängis Savage Rootsi kõrgliiga klubis BK Häcken, kuid naasis aasta hiljem HJK-i. Ta on HJK-iga tulnud neli korda Soome meistriks ja võitnud kaks korda karika.

Hooaja 2017−2018 teises pooles mängis Savage Türgi esiliiga klubis Erzurumspor, lüües 12 liigamänguga kaks väravat. Pärast seda naasis ta Soome, sõlmides lepingu Honkaga.

Gambia jalgpallikoondises debüteeris ta 2008. aastal.

## Saavutused
;Honka
*Liigacup: 2010, 2011
;HJK
*Veikkausliiga: 2012, 2013, 2014, 2017
*Suomen Cup: 2014, 2017
*Liigacup: 2015