open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bērze vald

**Bērze vald** (läti keeles *Bērzes pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Dobele linnaga ning Dobele, Krimūnase ja Jaunbērze vallaga ning Jelgava piirkonna Glūda ja Līvbērze vallaga.

Valla pindala on 80,6 km². 2021. aasta seisuga elas seal 1596 inimest. Valla keskus on Šķibe küla, vallamaja asub aadressil Upes iela 1. Vallavanem on Juris Kronbergs.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Bērze (*Bershof*), Kreijase (*Kraienhof*), Krišjāņ (*Christianshof*), Lielvirkuse (*Groß-Heiden*), Miltiņi (*Dorotheenhof*) Plepji (*Pleppenhof*) ja Udze (*Udsen*) mõisa maadele. 

1945. aastal moodustati Šķibe vallas Austrumi külanõukogu, vald likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1957 liideti Austrumi külanõukoguga likvideeritava Šķibe külanõukogu Mitšurini kolhoosi alad. 1963 liideti Austrumi külanõukogu kolhoosi Nākotne viienda brigaadi maad Līvbērze külanõukoguga. Aastal 1965 liideti külanõukoguga Deģi külanõukogu Šķibe sovhoosi alad, aastal 1968 aga sovhoosi Krimūnas alad Auri ja Bitese külanõukogust. Aastal 1971 liideti selle sovhoosi alad Krimūnase külanõukoguga. Aastal 1977 liideti sellega veel osa Bērze ja Dobele külanõukogust, ent osa Austrumi külanõukogust liideti Glūda külanõukoguga. Aastal 1979 liideti sellega osa Dobele külanõukogust, ent osa sellest liideti Krimūnase külanõukoguga. Aastal 1971 liideti osa selle alasid Austrumi külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati Austrumi külanõukogust vald, ühtlasi nimetati see Bērze vallaks, kuigi varem oli seda nime kandnud Jaunbērze vald. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.

## Loodus

Looduskaitse all on Baloži tamm, Ulmanise tamm, Pikšase tamm, Strautakleišase tamm, Vilkavēji hobukastan, Stērķi tamm, Lejnieki pärn, Vēveri tamm, Virkuse tamm, Virkuse Suur robiinia, Virkuse längus robiinia, Virkuse hobukastanid, Virkuse mõisapargi hobukastanid, Virkuse mõisapargi pärn, Virkuse allee hobukastanid, Miltiņi künnapuu ja veel kaks nimeta põlispuud.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Pikšase talu ase (Kārlis Ulmanise sünnipaik), Virkuse mõisa park, Virkuse mõisa hooned, Bērze kirik ja vesiveski. Kohaliku kaitse all on Virkuse mõisa häärber, ait ja kabel, Kreijase mõisa häärber, Bērze mõisa hoonetekompleks, sealhulgas Saulieši taluks kujunenud elumaja ja kaks aita, Bērze vesiveski eluhoone, Bērze vesiveski rajatised, Bērze kabel ja Strazdi keskaegne kalmistu ehk Hauamägi.

## Asustus

2011. aastal elas vallas 1432 lätlast, 146 venelast, 92 valgevenelast, 28 ukrainlast, 29 poolakat ja 36 leedulast.

Valla keskus Šķibe on staatusega *vidējciems* ja aastal 2022 oli seal 327 elanikku. Sama staatusega on ka Bērze 135 elanikuga aastal 2022. Miltiņi on staatusega *lielciems* ja aastal 2022 oli seal 89 elanikku. Staatusega *skrajciems* on Runči 20 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 


Zemgale's skys and fields - Uldis Osis - Panoramio.jpg|Valla maastik
Vēveru ozols.jpg|Vēveri tamm
Pikšas - K. Ulmaņa muzejs Līvbērzes apkārtnē 2000-09-02.jpg|Pikšas


## Viited

## Välislingid
Jaunbērze vald

**Jaunbērze vald** (läti keeles *Jaunbērzes pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Dobele ja Bērze vallaga, Tukumsi piirkonna Džūkste vallaga ning Jelgava piirkonna Kalnciemsi ja Līvbērze vallaga.

Valla pindala on 110,5 km². 2021. aasta seisuga elas seal 856 inimest. Valla keskus on Jaunbērze küla, vallamaja asub aadressil Ceriņu iela 2. Vallavanem on Raimonds Sīpols.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Apšupe (*Apschupen*), Ērzeļi (*Ersel*), Luste (*Friedrichslust*), Kazupe (*Kasuppen*), Meža (*Klein-Buschof*) ja Sprigauļi (*Wilhelminenhof*) mõisa maadele. Agraarreformi ajal oli vallas Bērze mõisal 348 hektarit maad, Meža mõisal 317 hektarit, Udze mõisal 241 hektarit ja Sīpele metsniku mõisal 139 hektarit maad.

Vald kandis algselt nime **Bērzmuiža vald** (*Bērzmuižas pagasts*). Aastal 1927 oli seal 2229 elanikku. Vallas oli 111 põlistalu, 63 uusmaasaajat ja 127 väikemajapidamist. Aastal 1935 oli valla pindala 133,3 km² ja seal oli 2009 elanikku. Aastal 1939 nimetati vald ümber Bērze vallaks.

Aastal 1945 moodustati vallas Bērze ja Mežinieki külanõukogu, vald likvideeriti1949. aastal. Aastal 1962 liideti sellega osa likvideeritavast Pienava külanõukogust ja Džūkste külanõukogu Bērze sovhoosi alad. Aastal 1971 liideti sellega veel osa Džūkste külanõukogust, ent osa sellest liideti Kalnciemsi külanõukoguga. Aastal 1971 liideti osa selle alasid Austrumi külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald, ühtlasi nimetati see Jaunbērze vallaks. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.

## Loodus

Suuremad jõed on Pienava jõgi ja Vecslampe jõgi.

Looduskaitse all on Kazupe Suur tamm, Kazupe Kasvav tamm, Lāmi Suur tamm, Mežmuiža tamm, Šņorese tamm, Vecaņģi tamm, Jaunaņģi künnapuu, Maisa tamm, Branči tamm, Rodžese tamm, Kūlese tamm ja veel kaks nimetut põlispuud. Valla idaosa jääb osaliselt Līvbērze rabametsa kaitsealale.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Batari juures asuv Vabadussõja mälestusmärk sealses lahingupaigas ja Luste loss.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 762 lätlast, 114 venelast, 38 valgevenelast, 18 ukrainlast, 29 poolakat ja 22 leedulast.

Valla keskus Jaunbērze on staatusega *lielciems* ja aastal 2022 oli seal 601 elanikku. Staatusega *skrajciems* on Apšupe 59 elanikuga aastal 2006, Kazupe 57 elanikuga aastal 2006, Sīpele 87 elanikuga aastal 2006 ja Mežinieki 38 elanikuga aastal 2006.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 


... - panoramio (41).jpg|Valla maastik
Brāļu kapi WWI, Jaunbērzes pagasts, Dobeles novads, Latvia - panoramio (2).jpg|Mälestusmärk I maailmasõja lahingutele
Lustes pils drupas.jpg|Luste loss


## Viited

## Välislingid
Isaccea

**Isaccea** (türgi keeles *İshakçı*) on linn Rumeenias Tulcea maakonnas. Isaccea asub ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas Ukraina piiri ääres, Doonau paremal kaldal, maakonnakeskusest Tulcease ligikaudu 29 km lääneloodes.

Linna haldusalasse kuuluvad  Revărsarea ja Tichilești külad.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Isaccea elanikest rumeenlasi 90,98%, mustlasi 3,85%, türklasi 1,81% ja muudest rahvustest inimesi 0,15%. Rahvus oli teadmata 3,18%-l elanikest.
Cavnic

**Cavnic** (ungari keeles *Kapnikbánya*, saksa keeles *Kapnik*) on linn Rumeenias Maramureși maakonnas. Cavnic asub ajaloolises Marmaatia piirkonnas, maakonnakeskusest Baia Marest ligikaudu 19 km idas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Cavnici elanikest rumeenlasi 81,67%, ungarlasi 14,04% ja teistest rahvustest inimesi 0,82%. Rahvus oli teadmata 3,45%-l elanikest.

Cavnicit on esmamainitud 1336. aastal. Alates 18. sajandi keskpaigast oli Cavnic kaevanduslinn, seal kaevandati tinamaaki, tsingimaaki ja vasemaaki. Tänapäeval on kaevandused tegevuse lõpetanud. Linnaõigused sai Cavnic 1968. aastal. Uuemal ajal oli Cavnicist saanud suusaspordi keskus.

## Viited
Skõbõn

**Skõbõn** (ukraina keeles *Скибин*) on küla Ukraina Kiievi oblasti Brovarõ rajoonis.

Küla asub Brovarõ ja Tšernihivi vahelise kiirtee E95 ääres.
Victoria (Rumeenia)

**Victoria** (saksa keeles *Viktoriastadt*, ungari keeles *Viktóriaváros*) on linn Rumeenias Transilvaanias Brașovi maakonnas. Victoria asub maakonnakeskusest Brașovist ligikaudu 69 km läänes.

Asula rajati 1949. aastal seoses keemiakombinaadi ehitamisega ja kandis esialgu nime **Colonia Ucea**, **Ucea-Colonie** või **Ucea Roşie**. Praeguse nime ja linnaõigused sai Victoria 1954. aastal.

## Viited
Medgidia

**Medgidia** (türgi keeles *Mecidiye* või *Megidie*, varem *Karasu* või *Carasu*) on linn Rumeenias Constanța maakonnas. Medgidia asub ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas Doonau-Musta mere kanali ääres, maakonnakeskusest Constanțast ligikaudu 30 km lääneloodes.

Medgidia on tööstuslinn.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Medgidia elanikest rumeenlasi 71,47%, türklasi 8,39%, tatarlasi 8,07%, mustlasi 1,51% ja teistest rahvustest inimesi 0,22%. Rahvus oli teadmata 10,31%-l elanikest.

Asula on rajatud 1840. aastal. Linnaõigused sai Medgidia 17. veebruaril 1968.

## Sõpruslinnad
* Cahul, Moldova
* Favara, Itaalia
* Zhumadian, Hiina
* Yalova, Türgi

## Viited
Kulbakõne sõjaväelennuväli

**Kulbakõne lennuväli** (ukraina keeles *Аеродром Кульбакине*, varem **Vodopi**, ukraina keeles Водопій) on sõjaväelennuväli Mõkolajivi linna kaguservas.

Praeguse nime sai lennuväli läheduses asuva Mõkolajivi Kulbakõne mikrorajooni järgi.

Lennuvälja ligidal paikneb ka Mõkolajivi lennukiremonditehas.

## Ajalugu
2022. aasta märtsi esimesel nädalal taastasid Ukraina väed kontrolli varem Vene relvajõudude kätte langenud lennuvälja üle. 

## Viited
Neuberg an der Mürz

**Neuberg an der Mürz** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.

Neuberg asub Mürzi ülemises orus Schneealpe jalamil Mürzzuschlagist loodes.

## Viited
Dobele vald

**Dobele vald** (läti keeles *Dobeles pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Jaunbērze, Auri, Annenieki ja Bērze vallaga ning Tukumsi piirkonna Džūkste vallaga.

Valla pindala on 72,7 km². 2021. aasta seisuga elas seal 770 inimest. Valla keskus on Aizstrautnieki küla. Vallavanem on Dace Škorņika.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Bērzbeķe (*Bersebeck*), Dobe (*Doben*), Čučase (*Öbelgunde*) ja Sīpele (*Zeepelhof*) mõisa maadele. Aastal 1935 oli valla pindala 125 km² ja seal oli 2660 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Dobele ja Gaisma külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1959 liideti sellega likvideeritava Šķibe külanõukogu kolhoosi Zelta druva maad, ent Ždanovi kolhoosi maad liideti Gaisma külanõukoguga. Aastal 1963 ühendati külanõukoguga Gaisma külanõukogu Ždanovi kolhoosi maad. Aastal 1973 liideti osa selle alasid Dobele linnaga, aastal 1977 aga Austrumi külanõukoguga. Aastal 1979 liideti osa külanõukogust Austrumi ja Krimūnase külanõukoguga.

Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald, ühtlasi nimetati see Jaunbērze vallaks. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.

## Loodus

Suuremad jõed on Pienava jõgi ja Bērze jõgi.

Looduskaitse all on Priežusargi tamm, Skroderi tamm, Kundziņi hobukastan, Dreimaņi mänd, Dobe Metsaserva tamm, Lejastrazdi haab, Lejasstrazdi künnapuu, Lūtiķi mänd ja veel neli nimetut põlispuud.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Bāļase-Šķērstaiņi muinaskalmed ja asulakoht.

Kohaliku kaitse all on Bērzbeķe mõisa hoonetekompleks, sealhulgas elukorpusega laut ja laut, ning Oši muinaskalmed ja Zilaisi mäe muinaskalmed.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 408 lätlast, 237 venelast, 89 valgevenelast, 28 ukrainlast, 21 poolakat ja 15 leedulast.

Valla keskus Aizstrautnieki on staatusega *vidējciems* ja aastal 2022 oli seal 221 elanikku. Teine sama staatusega asula on Lejasstrazdi 346 elanikuga aastal 2022. Staatusega *mazciems* on Bērzbeķe 49 elanikuga aastal 2013 ja Bitenieki 12 elanikuga aastal 2013. Staatusega *vasarnīcu ciems* on Galenieki 20 elanikuga aastal 2000.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 

## Viited
Săliște

**Săliște** (saksa keeles *Großendorf*, ungari keeles *Szelistye*) on linn Rumeenias Transilvaanias Sibiu maakonnas. Săliște asub maakonnakeskusest Sibiust ligikaudu 20 km läänes.

Linna haldusalasse kuulub üheksa küla: Aciliu (*Ecsellő*, *Tetschein*), Amnaș (*Omlás*, *Hamlesch*), Crinț (*Krinc*), Fântânele (kuni 1964. aastani Cacova Sibiului, *Szebenkákova*, *Krebsbach bei Hermannstadt*), Galeș (*Szebengálos*, *Gallusdorf*), Mag (*Mág*), Săcel (*Szecsel*, *Schwarzwasser*), Sibiel (*Szibiel*, *Budenbach*) ja Vale (*Vále*, *Grabendorf*).

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Săliște elanikest rumeenlasi 88,28%, mustlasi 3,04% ja teistest rahvustest inimesi 0,83%. Rahvus oli teadmata 7,83%-l elanikest.

Săliștet on esmamainitud 1354. aastal. Linnaõigused sai 7. aprillil 2004.

## Viited
Krimūnase vald

**Krimūnase vald** (läti keeles *Krimūnu pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Dobele linna, Bērze, Auri ja Tērvete vallaga ning Jelgava piirkonna Glūda ja Zaļenieki vallaga.

Valla pindala on 70,8 km². 2021. aasta seisuga elas seal 1008 inimest. Valla keskus on Krimūnase küla. Vallavanem on Anita Riekstiņa.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Audzi (*Neu-Friedrichshof*), Bīlasti (*Bersemünde*) ja Lipsti (*Klein-Friedrichshof*) mõisa maadele. 

Vald on kujunenud aastal 1945 Auri valda moodustatud Krimūnase külanõukogust. Aastal 1954 liideti see Auri külanõukoguga, ent moodustati taas aastal 1971. Toona arvati selle koosseisu Bite külanõukogu Lenini kolhoosi ja Austrumi külanõukogu Krimūnase sovhoosi alad. Aastal 1979 liideti sellega veel osa Dobele ja Austrumi külanõukogust.

Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda. 

Glūda luteri kirik on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.

## Loodus
Valda jääb Gulbji tiik. Suuremad jõed on Auce jõgi ja Bērze jõgi.

Looduskaitse all on Lācīši hiidtamm, Vecmaikužase tamm, Ozoli tamm, Čēmaiši tamm, Degase mõisa tamm, Bištēviņi tamm, Lāčgalvase tamm, Lāmase tamm, Lāmase pärn, Lāmase mänd, Airese tamm ja veel kaks nimetut põlispuud.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1432 lätlast, 146 venelast, 92 valgevenelast, 28 ukrainlast, 29 poolakat ja 36 leedulast.

Valla keskus Krimūnas on staatusega *lielciems* ja aastal 2022 oli seal 389 elanikku. Staatusega *vidējciems* on Akācijas 142 elanikuga aastal 2022 ja Ceriņi 133 elanikuga aastal 2022. Staatusega *mazciems* on Parūķis 72 elanikuga aastal 2005 ja Degu muiža 10 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 


Glūdas baznīca - church - panoramio (1).jpg|Glūda kirik
Bērze River in Parūķis 03.jpg|Bērze jõgi
Old Schoolhouse in Krimunas - panoramio.jpg|Krimūnase kool


## Viited

## Välislingid
Krimūnas

**Krimūnas** on küla (*lielciems*) Lätis Dobele piirkonnas, Krimūnase valla halduskeskus.

Küla asub valla keskosas merepinnast 22 meetri kõrgusel Ālave jõe kaldal, asudes piirkonna keskusest Dobelest 9 ja Riiast 72 kilomeetri kaugusel. Krimūnases asuvad põhikool, rahvamaja, postkontor ja raamatukogu.

Krimūnas kujunes XIX sajandil Jelgavast Mažeikiaisse viiva raudteelõigu äärde rajatud raudteejaama juurde. Aastani 1927 oli see Dobelele kõige lähem raudteejaam, nii käis sinna kolm korda päevas postitõld. Asula hakkas kasvama II maailmasõja järel, mil sellest sai kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1971 sai sellest külanõukogu, hiljem valla keskus.

## Viited
Pihkva arhitektuurikoolkonna kirikud

**Pihkva ehituskoolkonna kirikud** on UNESCO maailmapärandi nimistu objekt Venemaal, mis hõlmab kümmet 12.–17. sajandist pärit ehitist Pihkvas ja Pihkva ümbruses Venemaal. Kirikud kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse alates 2019. aastast.

UNESCO maailmapärandisse arvatud Pihkva kirikuil on kõige terviklikumalt ja puutumatumalt säilinud keskaegsele Pihkva koolkonna ehitusele iseloomulikud jooned: Bütsantsi arhitektuuri elemendid ja stiil, mida on mõjutanud ajaliselt varasem Novgorodi arhitektuurikoolkond, vormi lihtsus ja monumentaalsus, kuupjad mahud, lakooniline dekoor, milles on tuntav ka kohaliku rahvapärase ehitustraditsiooni mõju, ja kohalike ehitusmaterjalide kasutamine. Ehituskoolkonna kõrgaeg jääb 15.–16. sajandisse.

## Kirikud

## Viited
Begunets

**Begunets** (vene keeles *бегуне́ц*) on Kiievi-Russi arhitektuuris, aga ka romaanikas esinev friisitaoline kaunistus, mis moodustub vahelduvasuunalistest kolmnurksetest süvenditest vertikaalsel tellisseinal. Efekt saavutatakse ladudes telliseid küljeltvaates siksakitaolise mustrina. Ornament on eriti iseloomulik Novgorodi ja Pihkva koolkonna ehitistele, kasutati kombineerituna sakkfriisi (*поребрик*) ja kaarfriisiga.

## Viited
August 2022

**August 2022**, kroonika.

2022. aasta august algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.

## [[1. august]]
*...
## [[2. august]]
*...
## [[9. august]]
*2022. aasta plahvatused Novofedorivkas

## [[16. august]]

* Narva tank teisaldati Viimsis asuvasse Eesti Sõjamuuseumi. Ühtlasi lammutati ka tanki senine postament ning teisaldati Narvast ja Narva-Jõesuust veel kuus monumenti.

## Viited
Kapulivka

**Kapulivka** (ukraina keeles *Капулівка*) on küla Ukrainas Dnipropetrovski oblastis Nikopoli rajoonis Kahhovka veehoidla paremkaldal.
Pukapuka

**Pukapuka** (ka Te Ulu o te Watu; varem Danger Island) on atoll Polüneesias, üks Cooki saartest. Asub Rarotongast 1140 km kirde pool. Pukapuka on Cooki saarte kõige kaugemal asetsev asustatud atoll. 

Pukapuka maismaapindala on 3 ruutkilomeetrit, laguuni pindala on 5 ruutkilomeetrit. Atoll koosneb kolmest suuremast saarest: Motu Kō kagus, Motu Kotawa edelas ja Wale põhjas. Wale on ainuke püsiasustusega saar.

Pukapukal elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 425 inimest. 2011. aastal oli elanikke 451.

## Ajalugu
Pukapuka saare asustasid umbes 2000 aastat tagasi Samoalt ja Tongalt saabunud meresõitjad. Traditsiooni järgi olid saare elanikud tulnud läänepoolsetelt aladelt või teistel andmetel pärit legendaarselt sünnimaalt ʻAvaiki. Tuntud on ka legend, mis jutustab, et 400 aastat tagasi saart tabanud tsunami jättis ellu ainult 15 meest ja kaks naist.

Esimene eurooplane saarel oli hispaanlane Álvaro de Mendaña de Neira, kes saabus 1595. aastal Peruust ja andis saarele nime San Bernando. Järgmised eurooplased olid britid ja nad käisid saare lähedal 150 aastat pärast hispaanlasi. Suure lainetuse tõttu nad saarel ei maabunud. Kõrvalise asukohta tõttu saabus saarele kristlus hiljem kui teistele Cooki saartele. Esimesed misjonärid saabusid saarele 1857. aastal, kuid elanike ristiusustamine toimus kiiresti. Pärast neid tulid orjapidajad, kes võtsid siis saare 450 elanikust umbes 150 orjadena Peruusse. Aastal 1924 viibis saarel kirjanik Robert Dean Frisbie, kes otsis tsivilisatsioonist kaugel paiknevat kohta. Pukapuka eraldatust muust maailmast vähendas 1994. aastal ehitatud lennuväli ja telefoniühenduse tulek 1999. aastal. 2005. aastal räsis saart tsüklon Percy, kui terveks jäi ainult kümme maja. Kahjustada saanud hoonete seas olid saare koolimaja ja haiglad. Samuti hävisid saare taropõllud.

## Geograafia
Pukapuka koosneb kolmest suuremast ja mõnest väiksemast laiust. Põhjapoolsemat Wale'i saart nimetatakse ka lihtsalt Pukapukaks. Laiul asub saare ainus randumispaik. Wale'il on kolm küla: Ngake, Roto ja Yato. Lõunapoolseim laid on Motu Ko ja seal asub saarel ainus lennuväli. Motu Kost ja Wale'ist on nähtav nende vahel paiknev Motu Kotowa laid. Sealt läänes paikneb väike leetseljak.

## Kultuur
Pukapuka on kultuuriliselt lähedamal Samoale kui ükski teine Cooki saartest. Samoa tavad, näiteks kriketi vorm *[[kilikiti]]*, on Pukapukal ja Samoal ühised. Saarel kõneldav pukapuka keel on tihedalt seotud samoa keelega. Eraldatuse tõttu on kohalikud traditsioonid võrreldes paljude teiste kohtadega säilinud paremini. Saare elanikud elatuvad kalapüügist ja põllumajandusest. Peamised kasvatatavad põllukultuurid on taro, kookospähkel, banaan ja papaia. Enamust saagist kasutatakse saarel endal, kuid osa eksporditakse muu hulgas Rarotongale.

## Viited

## Kirjandus
* 

## Välislingid

*http://www.cookislands.org.uk/Pukapuka-Cook-Islands.html
*http://www.ck/pukapuka.htm
Golitsõnite barokk

**Golitsõnite barokk** ehk **Golitsõnite stiil** on üks barokkarhitektuuri stiilisuundi Venemaal, mis kasvas välja Moskva barokist ja mille lühike kõrgaeg oli 18. sajandi esimesel kümnendil, kuigi selle järelmõjud ulatusid sajandi keskpaigani.

## Põhijooned
Erinevalt Narõškinite stiilist, mis sulatas Lääne-Euroopa barokkarhitektuuri jooned vanavene stiilielementidega, kasutatakse Golitsõnite stiilis ehitistel sageli Itaalia barokile iseloomulikku vormikeelt ja dekoorielemente ilma kohanduste ja lisandusteta. Samas on nende ehitiste konstruktsioonilahendus, mahtude iseseisvus, nende omavaheline suhe ja koostoimimine sarnane Euroopa renessanssehitistele. Sage on ümmargune, neliksiiru või kolmikotsalise risti kujuline tsentraalehitise põhiplaan, ka oktogoon-kuubil-lahendus nagu Moskva barokis. Planeering on selge ja üldvorm lihtne, kuid see on täiendatud rikkaliku barokkdekooriga; eriti selgelt ilmneb see tendents hilisemates selle stiili ehitistes.

Stiil hõlmab ehitisi, mis püstitati vürstide Ivan, Pjotr ja Boriss Aleksejevitš Golitsõni tellimusel ja on nimetatud nende nimega. Erinevusena hilisemast nn Peetri barokist (*Петровское барокко*) on märgitud ehitiste silmnähtavaid Itaalia eeskujusid hilisema arhitektuuri suunaandja, Põhja-Euroopa baroki asemel.

## Näiteid
Esimeseks Golitsõnite stiilis hooneks peetakse Jumalaema Ennusmärgi kirikut Dubrovitsõs, mida hakati ehitama 1690. aastal. Samu jooni on Jumalaema Ennusmärgi kirikul Perovos (1703), Trojekurovo Nikolai ja Moskva Aleksiuse kirikul Trojekurovos (1706), väravapealsetel kirikuil Donskoi kloostris (1713) ja Lavrentjevi kloostris (1732), mõlemad Kaluugas, stiili alla loetakse ka Joann Sõjamehe kirik Jakimankas (1709–1713), Jumalaema Sündimise kirik Podmoklovos (1714–1722) ja Kristuse Kätetatehtud Pühakuju kirik Uborõs (1690–1697). Üks hiliseid ehitisi, mis on praeguseks hävinud, oli kirik Kurakini hospidali ja vaestemaja juures Moskvas (1731–1742).

## Pildid

Знаменская церковь в Дубровицах.jpg|Jumalaema Ennusmärgi kirik Dubrovitsõs
Церковь иконы Знамение в Перове.jpg|Ennusmärgi kirik Perovos
Donskoy old.jpg|Donskoi kloostri väravakirik 1883. aastal
Калужский Лаврентьевский монастырь.jpg|Kaluuga Lavrentjevi klooster (osaliselt hävinud)
Церковь Николая Сербского, святителя в Троекурове, Рябиновая ул., дом 24 А, Западный округ, Москва.jpg|Trojekurovo Nikolai kirik
Ubory ChurchHolyMandylion DJI 0740.jpg|Kristuse Kätetatehtud Pühakuju kirik Uborõs
Podmoklovo church01 by shakko.jpg|Jumalaema Sündimise kirik Podmoklovos
Kurakin Almshouse.jpg|Kurakini hospidali Nikolai kirik (hävinud)


## Vaata ka
* Stroganovide stiil

## Viited
Curie konstant

**Curie konstant** (Pierre Curie järgi), tähis C, on aine magnetilisi omadusi iseloomustav konstant:
:C = \mu_0 \cdot n_i \cdot \frac{\mu^2}{3 k_\mathrm{B}},
kus
* \mu_0 on vaakumi magnetiline läbitavus;
* n_i = \tfrac{N}{V} on osakeste tihedus, kusjuures 
** N on osakeste arv;
** V on ruumala;
* \mu on atomaarne magnetiline moment;
* k_\mathrm{B} on Boltzmanni konstant.

Konstandi C  dimensioon on temperatuur.

Sageli määratletakse Curie konstanti ka ainehulgast n lähtuvalt:

:C_\mathrm{mol} = \frac{M}{\rho} C = \mu_0 \cdot N_\mathrm{A} \cdot \frac{\mu^2}{3 k_\mathrm{B}},

kus
* M on molaarmass;
* \rho on tihedus;
* N_\mathrm{A} = \tfrac{N}{n} on Avogadro arv.

Konstandi C_\mathrm{mol} mõõtühik on m3&nbsp;K&nbsp;mol−1.

## Vaata ka
* Curie temperatuur
* Curie seadus

## Kirjandus
* Heiko Lueken: *Magnetochemie*. B.G. Teubner, Stuttgart/ Leipzig 1999, ISBN 3-519-03530-8
Curie seadus

**Curie seadus** on füüsikaseadus, mille kohaselt paramagneetikute (paramagetiliste ainete) magnetiline vastuvõtlikkus \chi_\mathrm{m} on pöördvõrdeline absoluutse temperatuuriga T:
:\chi_{\rm m} = \frac{C}{T}, kus C on igale ainele eriomane Curie konstant.
Paramagnetilise aine magneetumus (magnetiseerumise aste) on magnetilise vastuvõtlikkusega võrdeline:
:M=\chi H, seega M = \frac{HC}{T}.

Seega tuleneb Curie seadusest, et püsiva välise magnetvälja korral on paramagneetiku magneetumus pöördvõrdeline temperatuuriga.

Seaduse esitas Pierre Curie 1896. aastal. 1907. aastal arendas Prantsuse füüsik Pierre-Ernest Weiss Curie seadust edasi Curie-Weissi seaduseks, mis kehtib ferromagneetikute korral ülalpool Curie temperatuuri T. 

## Seletus
Mudeliks on võetud ½-spinn-osakese orientatsioon välises magnetväljas. Elektronil on magnetmoment ja see käitub magnetdipoolina. Väline magnetväli avaldab elektroni spinnile suunavat jõudu. Võimalik on spinni orientatsioon magnetvälja suunas, mis on energeetiliselt soodne. Seepärast võiks eeldada, et kõik aine spinnid joonduvad paralleelselt välise magnetväljaga. Tegelikult tuleb aga arvesse võtta temperatuuri mõju, sest
* Boltzmanni statistikast tulenevalt kasvab temperatuuri tõustes ebasoodsa antiparalleelse orientatsiooni tõenäosus ja
* temperatuuri tõustes intensiivistuv soojusliikumine  takistab osakeste joondumist magnetvälja suunas.

Magnetiline vastuvõtlikkus on füüsikaline suurus, mis sõltub sellest, kui palju spinne magnetväljas on joondunud välja suunas ja kui palju vastupidises suunas. Seega tuleb arvestada välise magnetvälja suunavat mõju ja vastu mõjuvaid soojusefekte. Kvantmehaanikas käsitleb seda probleemi Brillouini funktsioon. Curie seadus on selle funktsiooni erijuht nõrkade magnetväljade korral ja temperatuuridel, mis ei ole liiga madalad.

## Viited
Chu-ko-nu

***Chu-ko-nu*** (ehk **korduv amb** (hiina keeles 連弩, *Lián Nǔ*) või **Zhuge amb** (kolme riigi ajastu aegse Zhuge Liangi järgi, hiina keeles 諸葛弩, *Zhūgě nǔ*)) on amb, mis leiutati Hiinas sõdivate riikide ajastul. Relv on konstrueeritud nii, et selle vinnastamiseks, laadimiseks ja vabastamiseks piisab ühestainsast liigutusest.

Vanimad tõendid vibupüssi kohta pärinevad Chu riigi ajast. Tol ajal valmistatud relvade püstolkäepidemed erinesid hiljem Mingi dünastia ajal tavaliseks saanud ambude omast.

Kuigi Zhuge amb oli Hiinas kasutusel pikka aega, kuni Qingi dünastia lõpuni, ei peetud seda üldiselt sõjarelvaks. Seda kasutasid tihti naised näiteks kodu kaitsmiseks. Lisaks oli see jahirelv.

## Vaata ka
* *[[Cheiroballistra]]*
* Polybolos
* Kiirtule amb
* *[[Panjagan]]*

## Viited
* 
* 

## Kirjandus
* 
* 
* 
* .
* 
* 
* .
* 
* .
* 
* 
* .
* 
* .
* .
* .
* 
* 
* .
* Hadden, R. Lee. 2005. "Confederate Boys and Peter Monkeys." Armchair General. January 2005. Adapted from a talk given to the Geological Society of America on March 25, 2004.
* 
* .
* .
* 
* .
* .
* 
* 
* 
* .
* 
*
* 
* 
* 
* 
* .
* 
*
* 
* .
* 
* 
* .
* .
* 
* .
* .
* 
* .
* 
* 
* 
* 
* 
* Schmidtchen, Volker (1977a), "Riesengeschütze des 15. Jahrhunderts. Technische Höchstleistungen ihrer Zeit", *Technikgeschichte* **44** (2): 153–173 (153–157)
* Schmidtchen, Volker (1977b), "Riesengeschütze des 15. Jahrhunderts. Technische Höchstleistungen ihrer Zeit", *Technikgeschichte* **44** (3): 213–237 (226–228)
* .
* 
* 
* 
* .
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Välislingid
* Build a Wooden Crossbow Popular Mechanics Plans
Broch

***Broch*** () on rauaaegne kantkividest valmistatud õõnesseinne ehitis Šotimaal.

## Galerii

An Dun broch, Loch Ardbhair - geograph.org.uk - 1202995.jpg|
Burra Ness broch - geograph.org.uk - 550683.jpg|
Mousa_Broch_20080821_02.jpg|
Mousa_Broch_20080821_03.jpg|
Broch of culswick 2.jpg|
File:Broch_of_Borwick_20110523.jpg|
Tappoch_or_Torwood_Broch_Stairwell_-_geograph.org.uk_-_436930.jpg|
Stairway in Dun Troddan - geograph.org.uk - 188332.jpg|
EdinsHallBroch.jpg|
Stairs_to_nowhere_-_geograph.org.uk_-_137022.jpg|
Dun_Hallin_-_geograph.org.uk_-_414645.jpg|
Tirefour_Broch_20100929_interior_gallery.jpg|


## Vaata ka
* Nuraag

## Kirjandus
* Armit, I. (1991) The Atlantic Scottish Iron Age: five levels of chronology, *Proc. Soc. Antiq. Scot.* v. 121, p. 181—214, ISSN 0081-1564
* Armit, I. (1996) *The Archaeology of Skye and the Western Isles*, Edinburgh University Press, ISBN 0-7486-0640-8
* Armit, I. (2003) *Towers in the North: The Brochs of Scotland*, Stroud : Tempus, ISBN 0-7524-1932-3
* Ballin Smith, B. and Banks, I. (eds) (2002) *In the Shadow of the Brochs, the Iron Age in Scotland*, Stroud : Tempus, ISBN 0-7524-2517-X
* Fojut, N. (1982) Towards a Geography of Shetland Brochs, *Glasgow Archaeological Journal*, v. 9, p. 38-59, ISSN 0305-8980
* Harding, D.W. (2000) ''The Hebridean Iron Age: Twenty Years’ Research'', University of Edinburgh Department of Archaeology, Occasional Paper No. 20, ISSN: 0144-3313
* Harding, D.W. (2004) *The Iron Age in Northern Britain*, London : Routledge, ISBN 0-415-30150-5
* Hingley, R (1992) Society in Scotland from 700 BC to 200 AD, *Proc. Soc. Antiq. Scot.* v. 122, p. 7-53, ISSN 0081-1564.
* MacKie, E W 1992 The Iron Age semibrochs of Atlantic Scotland: a case study in the problems of deductive reasoning. Archaeol Journ 149 (1991), 149-81.
* MacKie, E W 1995a Gurness and Midhowe brochs in Orkney: some problems of misinterpretation. Archaeol Journ 151 (1994), 98-157.
* MacKie, E W 1995b The early Celts in Scotland. Miranda Green (ed) The Celtic World. Routledge, London: 654-70.
* MacKie, E W 1997 Dun Mor Vaul re-visited, J.N.G. Ritchie (ed) The Archaeology of Argyll. Edinburgh: 141-80.
* MacKie, E W 1998 Continuity over three thousand years of northern prehistory: the ‘tel’ at Howe, Orkney. Antiq Journ 78, 1-42.
* MacKie, E W 2000 The Scottish Atlantic Iron Age: indigenous and isolated or part of a wider European world? 99-116 in Jon C Henderson (ed) The Prehistory and Early History of Atlantic Europe. BAR International Series 861: Oxford.
* MacKie, E W 2002a Excavations at Dun Ardtreck, Skye, in 1964 and 1965. Proc Soc Antiq Scot 131 (2000), 301—411.
* MacKie, E W 2002b The Roundhouses, Brochs and Wheelhouses of Atlantic Scotland c. 700 BC — AD 500: architecture and material culture. Part 1 The Orkney and Shetland Isles. British Archaeological Reports British Series 342. Oxford.
* MacKie, E. W. 2005 119. Scottish brochs at the start of the new millennium, 11-31 in Turner, Val E, Nicholson, Rebecca A, Dockrill, S J & Bond, Julie M (eds.) Tall stories? Two millennia of brochs. Lerwick.

## Välislingid

* Why the mysterious Scottish broch is making a return. BBC Reel, 28. juuli 2022
Pascal Martinot-Lagarde

**Pascal Martinot-Lagarde** (sündinud 22. septembril 1991 Saint-Maur-des-Fossés's) on Prantsusmaa tõkkejooksja.

Ta tuli 2010. aastal Monctonis 110 meetri tõkkejooksus juunioride maailmameistriks.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis Martinot-Lagarde Sergei Šubenkovi ja William Sharmani järel pronksmedali. Neli aastat hiljem Berliinis tuli ta Šubenkovi ja Orlando Ortega ees Euroopa meistriks. 2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta Asier Martíneze järel hõbemedali.

2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Prahas tuli Martinot-Lagarde 60 meetri tõkkejooksus kaasmaalaste Dimitri Bascou ja Wilhem Belociani ees Euroopa sisemeistriks. Euroopa sisemeistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbedat (2017 ja 2019) ning ühe pronksi (2013)

Martinot-Lagarde on jooksnud kahel korral maailmameistrivõistluste finaalis. 2015. aastal Pekingis oli ta ajaga 13,17 neljas ning võitis 2019. aastal Dohas ajaga 13,18 pronksmedali.

Sisemaailmameistrivõistlustelt on ta võitnud 3 hõbedat (2014, 2016 ja 2022) ning ühe pronksi (2012).

Olümpiamängudel on ta olnud neljas (2016) ja viies (2020).

Martinot-Lagarde'i isiklik rekord 110 meetri tõkkejooksus 2014. aastal Monacos joostud on **12,95**. Sellega on ta Prantsusmaa rekordiomanik ning jagab kõigi aegade edetabelis Terrence Trammelliga 18. kohta.

## Isiklikud rekordid
;Väljas

;Sees

Allikas: World Athletics

## Isiklikku

Pascal_Martinot-Lagarde'i ema on Elevandiluuranniku päritolu. Ka Pascali vend Thomas on tõkkejooksja.

## Viited

## Välislingid
*
Oktogoon kuubil

**Oktogoon kuubil** (vene keeles *восьмерик на четверике*) on ehitise arhitektuurne lahendus, mille puhul hoone ülemine kaheksanurkse põhiplaaniga osa ehk oktogoon toetub kuubikujulisele mahule. See hoonetüüp iseloomustab Venemaal 17. ja 18. sajandil püstitatud õigeusu kirikuid (Narõškinite stiilis, Golitsõnite stiilis).

## Ajaloost
Algselt kasutati seda lahendust Venemaa puukirikutes. 17. sajandi lõpus oli see saanud standardlahenduseks ka Moskva barokkstiilis kivihoonetes. Kahe erineva geomeetrilise vormi kontrast rõhutas kõrgustesse pürgimist ja sobis dünaamilisust soosiva baroki esteetikaga. Moskva barokkehitistes varieeriti seda tüüpi, kuid tavaline lahendus oli eraldiseisev mitmekorruseline kirik, mis ühendas endas ühtseks tervikuks kellatorni ja kirikuhoone; kuubist võisid eenduda apsiidid ja kirikuruum võis olla lääne suunas pikendatud eeskojaga. Kaheksanurkse hooneosa peal oli omakorda sellesse ruumi avanev ühest või mitmest tornist koosnev korrus kirikukelladega. Oktogoon-kuubil-kirikuid püstitati Venemaa kaugemates provintsides 18. sajandi lõpuni.

## Pildid

Церковь царевича Иоасафа в Измайлове.jpg|Joasafi kirik Izmailovos, ehitatud 1684–1687
Moscow ChurchInSheremetevCourt M03.jpg|Kõigepuhtama Jumalaema Ennusmärgi kirik "Šeremetjevi õues" Moskvas, 1689–1691
HolyTrinityChurch TroitseLykovo1.JPG|Elavakstegeva Kolmainsuse kirik Troitse-Lõkovos, 1694–1697
NewJurasalemMon GateChurch K17.jpg|Novo-Jerusalimski kloostri väravapealne kirik, 1694–1697
Церковь Спаса Нерукотворного в Гирееве.jpg|Kristuse Kätetatehtud pühakuju kirik Girejevos, 1714–1718


## Viited
Aksel Rüütli

**Aksel Herman Rüütli** (16. juuli 1893 Haaslava vald, Kambja kihelkond – 22. veebruar 1976) oli Eesti poliitik. 

Ta valiti Riigikokku Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei nimekirjas. Ta oli III Riigikogu koosseisus. Ta astus tagasi 15. oktoobril 1926 ja tema asemel asus Riigikogusse Mart Adamson.

## Viited
Mohamed Simakan

**Mohamed Simakan** (sündinud 3. mail 2000 Marseilles) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis RB Leipzig.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Strasbourg, millega liitus 2017. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 25. juulil 2019 UEFA Euroopa Liiga eelringi mängus Iisraeli klubi Maccabi Haifa vastu. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 18. augustil mängus Reimsi vastu.

2021. aasta märtsis sõlmis ta viieaastase lepingu RB Leipzigiga.

2019. aastal mängis Simakan kahel korral Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondises.

Ta on Guinea päritolu.

## Viited
Šķibe

**Šķibe** on küla (*vidējciems*) Lätis Dobele piirkonnas, Bērze valla halduskeskus.

Küla asub valla kaguosas merepinnast 15 meetri kõrgusel Ālave jõe kaldal, asudes piirkonna keskusest Dobelest 9 ja Riiast 68 kilomeetri kaugusel. Šķibes asuvad noortekeskus ja raamatukogu.

Šķibe kujunes II maailmasõja järgsetel aastatel endise Šķibe valla vallamaja juurde kui Šķibe sovhoosi keskasula. Aastal 2022 oli külas 327 elanikku.

## Viited
Aizstrautnieki

**Aizstrautnieki** on küla (*vidējciems*) Lätis Dobele piirkonnas, Dobele valla halduskeskus.

Küla asub valla loodeosas merepinnast 70 meetri kõrgusel, asudes piirkonna keskusest Dobelest 8,7 ja Riiast 73 kilomeetri kaugusel. Aizstrautniekis asuvad perede ja laste tugikeskus ning raamatukogu.

Aizstrautnieki rajati II maailmasõja järgsetel aastatel endise Dobe mõisa lähistele kui Ždanovi-nimelise kolhoosi keskasula. Aastal 2022 oli külas 221 elanikku.

## Viited
Fili Jumalaema Kaitsmise kirik

**Fili Jumalaema Kaitsmise kirik**, ka **Jumalaema Kaitse ja Eestpalve kirik Filis** (vene keeles *Церковь Покрова в Филях*) ja **Pokrovi kirik Filis** on 17. sajandi lõpul ehitatud kirik Moskva lähedal Filis. Moskva barokkstiilis ehitise donaatoriks oli maavalduse omanik bojaar Lev Narõškin. 1935. aastast kuulub ehitis Moskva territooriumi koosseisu ja selle aadress on Novozavodskaja 6.

## Ajaloost
Samal kohal asus varem 1619. aastal Mihhail Romanovi rajatud puukirik, mis pühitseti Jumalaema kaitsmisele mälestamaks võitu Poola vägede üle sellel päeval aastal 1618. 1689. aastal kuulus Fili küla Lev Narõškinile, kes oli Natalia Narõškina vend ja Peeter I onu. Tema kaks venda mõrvati 1682. aasta Moskva ülestõusu (Hovanštšina) ajal ning arvatakse, et Natalia ise päästis Levi sellest saatusest; kirik võis olla ka pühendus hukkunud vendadele.

Kirik ehitati aastail 1689–1694. See on põhiplaanilt lühikeste ümardatud harudega Kreeka risti kujuline. Kirik on kahekorruseline: sokli sees on Jumalaema kaitsmisele pühitsetud talvekirik ja suvine, Kristuse Kätetatehtud pühakujule pühitsetud mitteköetav kirik on selle kohal. Kiriku ehitamise dokumentatsioon hävis 1712. aasta tulekahjus ja kaotsi on läinud mitte ainult kiriku valmimise täpne aeg, vaid ka arhitekti ja meistrite nimed. Erandina on teada ikoonimaalijate Karp Zolotarjovi ja Kirill Ulanovi nimed. Nii Natalia Narõškina kui ka Peeter I külastasid kirikut sageli ja tegid korduvalt annetusi. 18. sajandil toodi kirikusse kell Narvast.

Kirik sai kannatada prantslaste käe läbi 1812. aasta sõjas ja veel enam bolševike režiimi ja Teise maailmasõja tõttu. 1945. aastal hävisid kõik kuplid, ristid ja ülemine kaheksanurkne korrus. Sisustus oli röövitud juba 1922. aastal. Kiriku välisilme restaureeriti aastail 1955–1971 ja sisekujundus taastati 1971–1980. Kirik värviti kahvatupunaseks, kuigi algse värvikujunduse üle vaieldakse siiani. Varaseim leitud värvikiht on kahvatusinine ja hilisemad on olnud kollased või punased.

## Kunstis

Church in Fili by Aristarkh Lentulov (1928).jpg|Aristarh Lentulov (1928)
Savrasov rasputitsa.JPG|Aleksei Savrassov. "Sula". 1894


## Viited

## Välislingid
* Церковь Покрова в Филях. - Храмы России
* Храм в Филях. - Григорий Одинцов - Творческий сайт
Annenieki vald

**Annenieki vald** (läti keeles *Annenieku pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Naudīte, Auri, Biksti, Īle ja Zebrene vallaga ning Tukumsi piirkonna Jaunpilsi ja Džūkste vallaga.

Valla pindala on 85,5 km². 2021. aasta seisuga elas seal 799 inimest. Valla keskus on Kaķenieki küla. Vallamaja asub aadressil Skolas iela 2, vallavanem on Guntis Šmīdlers.

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Anna (*Annenhof*), Ausātase (*Auzenbach*), Slagūne (*Schlagunen*) ja Brūnase (*Elisenhof*) mõisa maadele. **Annasmuiža valda** (*Annasmuižas pagasts*) on esmamainitud 1836. aastal. 1920. aastal nimetati see ümber Annenieki vallaks. 1935. aastal oli valla pindala 72,3 km² ja seal oli 1365 elanikku.

1945. aastal moodustati vallas Slagūne ja Annenieki külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1958 liideti Annenieki külanõukoguga Naudīte külanõukogu kolhoosi Vārpa maad, aastal 1968 aga Biksti külanõukogu Kaķenieki sovhoosi maad.

1990. aastal moodustati külanõukogust vald. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.

## Loodus

Valda jääb Cibēni järv. Suuremad jõed on Bērze jõgi ja selle lisajõgi Balžna.

Looduskaitse all on Āžakalnsi Suur tamm, Āžakalnsi Väike tamm, Iņķēni tamm, Strautiņi saar, Garlauki tamm, Cibēni paju ja veel kolmteist nimetut põlispuud.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Annenieki luteri kirik, Annenieki kabel, Ozolnieki muinaskalmed ja ohvrikivid ning Cibēni muinaskalmed ehk Kapeņi küngas.

Kohaliku kaitse all on Anna mõisa hoonetekompleks, sealhulgas ait ja häärber, ning Avotiņi muinaskalmed.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 634 lätlast, 210 venelast, 32 valgevenelast, 27 ukrainlast, 19 poolakat ja 38 leedulast.

Valla keskus Kaķenieki on staatusega *lielciems* ja aastal 2021 oli seal 427 elanikku. Staatusega *vidējciems* on Annenieki 63 elanikuga aastal 2022 ja Bērzupe 80 elanikuga aastal 2006. Staatusega *mazciems* on Ausātas 17 elanikuga aastal 2005, Ļukas 40 elanikuga aastal 2005, Slagūne 10 elanikuga aastal 2005 ja Zebrus muiža 14 elanikuga aastal 2005. 

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 

Bērze pie Anneniekiem.jpg|Bērze jõgi
Māju drupas pie Annenieku dīķa.jpg|Annenieki tiik


## Viited

## Välislingid
Aleksander-Rudolf Toomel

**Aleksander-Rudolf Toomel** (14. juuni 1888 Jõhvi vald, Viru kreis – 17. november 1941 Kirov, NSV Liit) oli Eesti poliitik, III Riigikogu liige.

Aleksander Toomel kuulus 1936. aastal valitud Põllutöökoja teise koosseisu, Virumaalt Jõhvi põllumeeste konvendist.

Aleksander-Rudolf Toomel arreteeriti NKVD poolt 24. aprillil 1941. aastal, ta mõisteti süüdi Eesti NSV Ülemkohtu poolt 30.08.41 Vene SFNV kriminaalkoodeksi §58-4 alusel ja mõisteti surma.

## Viited
Biksti vald

**Biksti vald** (läti keeles *Bikstu pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Annenieki ja Zebrene vallaga, Tukumsi piirkonna Jaunpilsi vallaga ning Salduse piirkonna Blīdene ja Remte vallaga.

Valla pindala on 96 km². 2021. aasta seisuga elas seal 791 inimest. Valla keskus on Biksti küla. Vallavanem on Irēna Dabra (ühine Zebrene vallaga).

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Biksti (*Bixten*) ja Upe (*Bächhof*) mõisa maadele. Aastal 1935 oli valla pindala 62,6 km² ja seal oli 1265 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Spriņģi ja Biksti külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1950 liideti Biksti külanõukoguga likvideeritav Spriņģi külanõukogu. Aastal 1963 liideti sellega Upenieki külanõukogu Biksti kolhoosi maad, ent Kaķenieki sovhoosi maad liideti Annenieki külanõukoguga. Aastal 1975 liideti sellega likvideeritav Zebrene külanõukogu, ent aastal 1989 moodustati Zebrene külanõukogu taas.

Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.

## Loodus

Valda jääb Zebruse järv. Suuremad jõed on Bērze jõgi ja selle lisajõgi Bikstupe.

Looduskaitse all on Zebruse allikad, Vērpji Ohvrikünnapuu, Ruki tamm, Upesmuiža Jäme tamm, Bērziņi elupuu, Bērziņi tamm, Lekužase tamm, Krasti künnapuu ja veel viis nimetut põlispuud. Valda jääb osaliselt Zebruse ja Svēte järvede kaitseala.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Biksti mõisa hoonetekompleks, sealhulgas häärber ja vesiveski, Ezerlūķi linnamägi, Audari muinaskalmed ning Lejascīskase asulakoht.

Kohaliku kaitse all on Upe mõisa hoonetekompleks, sealhulgas park, kaks lauta, teenijate maja ja häärber, Biksti mõisa park, ait, eluhoone ning hiljem teenijate majaks ümber ehitatud laut, Biksti raudteejaam, Smiltnieki linnamägi, Vērpji muinaskalmed ja Zvirgzdi muinaskalmed (ka Rootsi hauad või Kalmekaasik).

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 869 lätlast, 24 venelast, 17 valgevenelast, 10 ukrainlast, 7 poolakat ja 17 leedulast.

Valla keskus Biksti on staatusega *vidējciems* ja aastal 2022 oli seal 241 elanikku. Sama staatusega on veel Upenieki 103 elanikuga aastal 2005 ja Bērzupe 80 elanikuga aastal 2006. Staatusega *mazciems* on Bikstu stacija 46 elanikuga aastal 2006, Mazbiksti 67 elanikuga aastal 2006, Līvi 44 elanikuga aastal 2006 ja Jaunā māja 18 elanikuga aastal 2006. 

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 

IMG 7895 f.jpg|Valla maastik
Zebrus_4.jpg|Zebrus
Ezerluuku pilskalns.jpg|Ezerlūķi linnamägi


## Viited

## Välislingid
Biksti

**Biksti** on küla (*vidējciems*) Lätis Dobele piirkonnas, Biksti valla halduskeskus.

Küla asub valla idaosas merepinnast 90 meetri kõrgusel Bērze jõe kaldal, asudes piirkonna keskusest Dobelest 22 ja Riiast 86 kilomeetri kaugusel. Bikstis asub võõrastemaja, seal on postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu.

Biksti kujunes II maailmasõja järgsetel aastatel endise Palejase vesiveski ja Bērzukrogsi kõrtsi juurde kui Biksti kolhoosi keskasula. Aastal 2022 oli külas 241 elanikku.

## Viited
Zebrene vald

**Zebrene vald** (läti keeles *Zebrenes pagasts*) on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Annenieki, Lielauce, Biksti ja Īle vallaga ning Salduse piirkonna Blīdene vallaga.

Valla pindala on 90,5 km². 2021. aasta seisuga elas seal 409 inimest. Valla keskus on Zebrene küla. Vallavanem on Irēna Dabra (ühine Biksti vallaga).

## Ajalugu

Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Ārīši (*Arishof*), Grenči (*Grenzhof*) ja Reņģe (*Rengenhof*) mõisa maadele. Aastani 1925 kandis see nime **Reņģe vald** (*Reņģes pagasts*). Aastal 1935 oli valla pindala 83,7 km² ja seal oli 1342 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Zebrene ja Upenieki külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1950 liideti Upenieki külanõukoguga likvideeritav Zebrene külanõukogu. Aastal 1963 liideti Upenieki külanõukogu Biksti kolhoosi maad Biksti külanõukoguga. Aastal 1964 nimetati Upenieki külanõukogu ümber Zebrene külanõukoguks. Aastal 1975 liideti see Biksti külanõukoguga, ent aastal 1989 moodustati Zebrene külanõukogu taas.

Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. Aastal 1995 korrigeeriti selle piiri Īle vallaga. 2009. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.

## Loodus

Valla piirile jääb Zebruse järv, valda aga Vipēdise ja Svēte järved. Suuremad jõed on Bērze jõgi ja selle lisajõgi Smukupite.

Looduskaitse all on Ieviņase saar, Ārīši lehis, Ārīši hobukastan, Ārīši pärn ja veel kaks nimetut põlispuud. Valda jääb osaliselt Zebruse ja Svēte järvede kaitseala.

## Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Puuslikumäe hiiepaik, Grabi kalmistu muinaskalmed, Kaupji muinaskalmed, Īle metsa muinaskalmed ja Īle metsavendade punker.

## Asustus

Aastal 2011 elas vallas 437 lätlast, 20 venelast, 7 valgevenelast, 2 ukrainlast ja 14 leedulast.

Valla ainus küla Zebrene on staatusega *vidējciems* ja aastal 2022 oli seal 237 elanikku.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. 

Zebrenes pagastnams 2002-09-07 - panoramio.jpg|Vallamaja
Laipa lielajā Vipēdī - panoramio.jpg|Vipēdise järv


## Viited

## Välislingid
Jaan Tristan Kolberg

**Jaan Tristan Kolberg** (sündinud 20. oktoobril 1997 Tallinnas) on eesti näitleja. 

Ta on lõpetanud 2022. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitleja erialal (30. lend, kursusejuhendaja Lembit Peterson). Tema õpetajad lavakunstikoolis olid teiste hulgas Lembit Peterson, Indrek Sammul, Mirko Rajas, Aleksander Eelmaa, Kristjan Üksküla.

## Teatrirollid

* 2020 – Eduard Vilde "Tabamata ime", lavastaja Lembit Peterson; Theatrum (Leo Saalep)
* 2021 – "Jooks", lavastajad Tiina Mölder, Helen Reitsnik; EMTA Lavakunstikool
* 2021 – "Kõige all ja kohal on", lavastaja Kalju-Karl Kivi; Eesti Noorsooteater
* 2021 – William Shakespeare "Suveöö unenägu", lavastaja Lembit Peterson; Ugala (Francis Flute, Egeus)
* 2021 – "Sink sale proo", lavastaja Anne Türnpu; EMTA Lavakunstikool
* 2022 – Juhan Liiv "Sihtisid pole sel sillal", lavastaja Mirko Rajas; Eesti Noorsooteater 
* 2022 – Jean-Claude Carrière "Meelespea", lavastaja Jaan Kolberg; Viimsi Draamateater (Jean-Jacques)
* 2022 – William Shakespeare "Armastuse orjad", lavastaja Erik Richard Salumäe; Theatrum
* 2023 – Aleksandr Ostrovski, "Süüta süüdlased", lavastaja Eili Neuhaus; Rakvere Teater (Neznamov)
* 2023 – Mart-Matteus Kampus, "Väljak", lavastaja Mariliis Peterson; Paide Teater

## Telesarjarollid

* 2014 – "Viimane võmm" (Jan-Erik)
* 2016 – "Siberi võmm" (Kaarel)

## Dublaažitööd

* 2014 – "Kuidas taltsutada lohet 2" (Sigurd)
* 2015 – "Paddingtoni seiklused"
* 2019 – "Kuidas taltsutada lohet 3" (Sigurd)
* 2022 – "Jänkude akadeemia: Võimatu munamissioon" (Leo, Louis, Andy)
## Isiklikku
Tema isa on Jaan Kolberg ja ema Terje Pennie.

Ta on Jaan Kõue pojapojapoeg.

## Viited
Õigus rahule

**Õigus rahule** on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni deklaratsioon, millega ÜRO liikmesriigid tunnustasid iga inimese ja rahva õigust elada rahus. Deklaratsioon võeti vastu 1984. aastal ja sätestati ÜRO Peaassamblee deklaratsioonis nr 39. 

## Deklaratsiooni tekst
Olles kaalunud punkti pealkirjaga "Rahvaste õigus rahule", 

olles veendunud, et rahvaste rahuõiguse väljakuulutamine aitaks kaasa jõupingutustele, mille eesmärk on tugevdada rahvusvahelist rahu ja julgeolekut,

# kiidab heaks deklaratsiooni rahvaste õigusest rahule, mille tekst on lisatud käesolevale resolutsioonile;
# palub peasekretäril tagada deklaratsiooni võimalikult laialdane levitamine riikidele, valitsustevahelistele ja valitsusvälistele organisatsioonidele ning muudele asjakohastele organisatsioonidele.

57. täiskogu koosolek, 12. november 1984

### LISA. Deklaratsioon rahvaste õigusest rahule
Peaassamblee

Kinnitades, et ÜRO peamine eesmärk on rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamine,

Pidades silmas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirjas sätestatud rahvusvahelise õiguse aluspõhimõtteid.

Väljendades kõigi rahvaste tahet ja püüdlusi kaotada inimkonna elust sõda ja ennekõike hoida ära ülemaailmne tuumakatastroof.

Olles veendunud, et elu ilma sõjata on esmane rahvusvaheline eeltingimus riikide materiaalseks heaoluks, arenguks ja edusammudeks ning ÜRO poolt välja kuulutatud õiguste ja põhiliste inimvabaduste täielikuks rakendamiseks,

Olles teadlik, et tuumaajastul on püsiva rahu saavutamine Maal inimkonna tsivilisatsiooni säilimise ja inimkonna ellujäämise peamine tingimus.

Tunnistades, et rahvaste rahuliku elu säilitamine on iga Riigi püha kohustus,

# kuulutab pidulikult, et meie planeedi rahvastel on püha õigus rahule;
# teatab pidulikult, et rahvaste rahuõiguse säilitamine ja selle rakendamise edendamine on iga riigi põhikohustus;
# rõhutab, et rahvaste rahuõiguse teostamise tagamine nõuab, et riikide poliitika oleks suunatud sõja, eelkõige tuumasõja ohu kõrvaldamisele, jõu kasutamisest loobumisele rahvusvahelistes suhetes ja rahvusvaheliste suhete lahendamisele. vaidlused rahumeelsel teel ÜRO põhikirja alusel;
# kutsub kõiki riike ja rahvusvahelisi organisatsioone üles tegema kõik endast oleneva, et aidata rakendada rahvaste õigust rahule, võttes asjakohaseid meetmeid nii riiklikul kui ka rahvusvahelisel tasandil.

## Viited