open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kochanava

**Kochanava**, ka **Kochanaŭ** (transkribeerituna **Kohhanava**, poola keeles **Kochanów**), on alev Valgevenes Viciebski oblastis Tałačyni rajoonis. Alevis asub Kochanava külanõukogu halduskeskus. 

Alev piirneb põhjas Minskist Oršasse viiva raudteeliiniga. Alevis asub keskkool, kultuurimaja, raamatukogu, lisaks on seal veel laste spordikool ja kunstikool.

Kochanava alevis asub ekskavaatoritehas, mis on vanim ekskavaatoreid tootev ettevõtte Valgevene territooriumil. Teine ettevõte toodab ekskavaatoritele detaile, tarnides neid ka Venemaa ettevõtetele. Lisaks valmistatakse alevis plasttorusid ning betoonist ja raudbetoonist detaile.

## Ajalugu
Kochanava ilmus ajalooareenile XVI sajandi algul kui Drucki vürstiriiki kuuluv Drutski-Krasnõide valduses olev asula, mis läks aastal 1551 Garnastaide valdusse. Seoses aastail 1565–1566 läbi viidud haldusreformiga sattus Kochanava Viciebski vojevoodkonna koosseisu. Aastal 1591 müüdi Kochanaŭ Lew Sapiehale. Aastal 1624 ilmus asula kaardile alevina, kuigi ametlikult ta aleviks saanud veel ei olnud. Alates esimesest Poola jagamisest aastal 1772 Venemaa koosseisus. Seoses Moskva–Bresti raudtee rajamisega sai Kochanava 1880. aastal raudteejaama. Jaama kaubakäive oli 800 000 puuda, sellest 600 000 puuda moodustasid metsamaterjalid. 1924. aastal sai asulast Valgevene NSV osa. Ametlikult sai asulast alev 1947. aastal. 2002. aastal valmis 1930. aastal lammutatud vana kiriku asemele Kochanava uus kirik.


Pilt:Kohanovo temple.JPG| Kochanava kirik


## Viited

## Välislingid
* Kochanava võrguentsüklopeedias
* Kochanava fotoentsüklopeedias
Germaani ihukaitsjad

**Keiserlikud germaani ihukaitsjad** (ladina: *Germani corporis custodes* või *Germani corpore custodes*, kirjanduses kasutatud ka *numerus Batavorum* või *cohors Germanorum*) Vana-Rooma Auliuste-Claudiuste dünastia (30 eKr – 68 pKr) keisrite isiklikud ihukaitsjad, kes pärinesid germaani suguharude (peamiselt bataavide) seast.

Kui pretoriaanid olid Rooma keisri peamised ihukaitsjad, siis Germaani ihukaitseüksus oli rohkem isiklik, mille liikmed värvati riigi eri osadest, nii et neil puudus omavaheline poliitiline ja isiklik side, nagu ka side Rooma riigi ja provintsidega.

Teosest "De Bello Gallico" teame, et ka Julius Caesaril olid germaanlastest ihukaitsjad. 

Germaani ihukaitseüksuse liikmeid värvati läänegermaani keeli rääkivate germaani hõimude seast, või Rooma provintsist Germania Inferior, kust enamus värvatutest pärines bataavide hõimu hulgast, aga samuti hõimude seast Reini jõe delta alalt, k.a. friiside, baetasiidide ja ubiidide seast. 

Vähe on teada selle üksuse ülesehitusest: pealiskirjadest on teada, et nagu mujal Rooma armee ratsaväe üksustes, oli ka seal ohvitseri auaste decurion. Üksuse täpselt suurust pole samuti teada, aga antiikallikate järgi oli tegu kohortiga, mis sel ajal koosnes ca. 500 mehest, või numerusega, mille suurus võis varieeruda. Caligula ajal võis Germaani ihukaitseüksuses olla 500 kuni 1000 meest. 

Germaani vabatahtlike hinnati nende lojaalsuse ja usaldusväärsuse pärast. Keisrid nagu Nero usaldasid germaanlasi eriliselt just seepärast, et nad polnud pärit Roomast.

Germaani ihukaitseüksus saadeti laiali peagi pärast Teutoburgi metsa lahingut ja lahustati lõplikult Galba poolt aastal 68, selle üksuse Nero (valitses 54–68) toetamise pärast, kes omakorda toetas germaanlasi ihukaitsjatena. 

Laialisaatmise otsus põhjustas Bataavias meelepaha, mis aitas kaasa Betaavi ülestõusu puhkemisele järgmisel aastal. 

Üksuse kaudseks õigusjärglaseks oli *[[Equites singulares Augusti]]*, mis koosnes samuti peamiselt germaanlastest värvatutest. Nad olid ilmselt nii sarnased varasema Auliuste-Claudiuste dünastia aegse ihukaitseüksusega, et said sama hüüdnime – Batavi.

## Vaata ka
* Vana-Rooma armee

## Viited

## Kirjandus
* Michael P. Speidel: *Germani Corporis Custodes*. In: *Germania* 62, 1984, pp.&nbsp;31–34.
* Oliver Stoll: *[http://books.google.de/books?id=A0R2HCwM--oC&pg=PA232 Leibwache]*. In: *[[Reallexikon der Germanischen Altertumskunde]]*. 2. Aufl. Bd. 18. Berlin: Walter de Gruyer, 2001, p.&nbsp;232–233 ISBN 3-11-016950-9

## Välislingid
* Die germanische Leibgarde der julisch-claudischen Kaiser ("The Germanic Bodyguard of the Julio-Claudian Emperors") veebilehel kriegsreisende.de.
Worcesteri Meie Lunastaja Kirik

**Meie Lunastaja kirik** (armeenia keeles: Ուսթըրի Սուրբ Փրկիչ եկեղեցի) on Armeenia Apostliku Kiriku kirik Ameerika Ühendriikides Worcesteris. See on tuntud kui esimene Armeenia kirik läänepoolkeral.

Kirik ehitati aastal 1891. Kogu USA kirdeosa armeenlased panustasid rahaliselt piirkonna ja riigi esimese Armeenia kiriku ehitamisse. 

2002. aastal ilmunud raamat "Memory fragments from the Armenian genocide" ("Mälukilde armeenlaste genotsiidist") väidab, et "väikese kiriku ehitamine tõi Worcesteri armeenlastele suurema kogukonna poolt sellise lugupidamise, mida varem neil ei olnud. Üks mees meenutas, et peale kiriku ehitamist tema isa traadivaltspingi juures enam ei pekstud".

Ameerika Armeenia piiskopkond loodi aastal 1898. Esimene Armeenia evangeelne kirik ehitati samuti Worcesteri, aastal 1901. 


Pilt:Worcester Armenian church.png|Varajane foto kirikust
File:Worcester Armenian Church of Our Saviour 1909.jpg|Kirik aastal 1909


## Vaata ka
*Armeenia diasporaa

## Viited
Puumadu

**Puumadu** (*Chrysopelea*) on maoperekond.

## Klassifikatsioon
Puumadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
* *Chrysopelea ornata* (Shaw, 1802) – harilik puumadu
* *[[Chrysopelea paradisi]]* Boie, 1827
* *[[Chrysopelea pelias]]* (Linnaeus, 1758)
* *[[Chrysopelea rhodopleuron]]* Boie, 1827
* *[[Chrysopelea taprobanica]]* Smith, 1943. 

## Levila
Need maod on levinud Hindustani poolsaarel ja Kagu-Aasias. 

## Liikumine
Puumaod on kohastunud eluga puudel. Puult-puule liikumiseks kasutavad nad erilist liuglevat lendu. Teatmeteose Loomade elu 5. köites kirjeldatakse seda järgnevalt: 

## Viited

## Välislingid
* Sissekanne ADW-s
*Sissekanne IUCN-is
*Sissekanne NCBI Taxonomy database-s'is
*Sissekanne Roomajate andmebaasis
*Sissekanne saidil Wikispecies
* Rebecca Morelle, Secrets of flying snakes revealed, BBC World Service, 30. jaanuar 2014, veebiversioon (vaadatud 01.01.2015)(*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Chrysopelea]] seisuga 27.12.2013.*
Eerikupäev

**Eerikupäev** on 18. mail ja sel päeval mälestatakse Rootsi kuningat Erik Püha. 

Eesti alal tunti seda päeva eelkõige põhjarannikul. 

## Viited
Helmi Eller

**Helmi Eller** (25. november/8. detsember 1902 Tartu – 18. juuli 1998 Stockholm) oli eesti kirjandusteadlane, tõlkija ja pedagoog.

Ta sündis Tartus töölise tütrena. Pärast algkooli õppis ta aastatel 1915–1921 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis, lisaks sai ta aastal 1921 Tartu Õpetajate Seminari kursustel algkooli õpetaja kutse. Aastatel 1924–1925 ja 1927–1930 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti keelt, eesti ja üldist kirjandust, inglise filoloogiat ning rahvaluulet; lõpetas ülikooli eesti keele alal. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Ta töötas aastatel 1921–1924 õpetajana Puhjas, aastatel 1925–1927 õpetajana Kongutas, hiljem Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis, Väike-Maarjas ja aastatel 1939–1944 Tallinna õpetajate seminaris ja pedagoogiumis.

Aastast 1944 elas ta Rootsis, kus töötas ametnikuna Stockholmis riigi kindlustusasutuses. Ta oli aastani 1970 eesti keele ja kirjanduse õpetaja Stockholmi Eesti Koolis, ta on õpetanud eesti keelt ka Lundi ja Stockholmi Ülikoolis. Ta oli Välismaise Eesti Kirjanike Liidu liige, Rootsi Eesti Teadusliku Seltsi liige, Rootsis oleva Eesti Kultuuri Koondise ja teiste organisatsioonide liige. Aastatel 1971–1985 oli ta Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi (Stockholmis) juhatuses, aastast 1986 oli ta sama instituudi auliige.

Helmi Eller suri aastal 1998 Stockholmis. Tema tuhastatud põrm maeti Stockholmi Metsakalmistule.

Ta on avaldanud lühimonograafiad "Arvo Mägi" (1963), "Peeter Lindsaar" (1970) ja "Ain Kalmus" (1986, kõik Lundis) ning arvukalt artikleid, arvustusi ja esseid kirjanduse, keele ja teatri alalt väliseesti perioodikas. Ta oli pikemat aega Eesti Päevalehe kirjandusarvustaja.

Ta tõlkis eesti keelde William Faulkneri "Võitmatud" (Toronto Orto 1955); Aino Kalda päevaraamatu viis köidet (kaks esimest aastatel 1954 ja 1955 Torontos, kolm viimast aastatel 1956, 1958 ja 1960 Lundis); Väinö Linna "Tundmatu sõdur" (Toronto Orto 1957), "Siin põhjatähe all I–II" (Stockholm 1962, 1964); soomekeelsest käsikirjast Liina Reimani mälestused "Rambivalgus süttib" (Lund 1956). Ta oli Stockholmi eesti gümnaasiumi noortealbumi "Sütevakk" (Stockholm 1950) ja teose "Eesti Naisüliõpilaste Selts 1911–1961" (Stockholm 1961) üks toimetajaid.

## Viited

## Kirjandus
* Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat Tallinn 2000

## Välislingid
* http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2264
Eesti vigur

**Eesti vigur** oli eesti rahvakultuuris mänguasi, mille osad olid puualusele kinnitatud rõngad, millesse sai pista pika traataasa. Mäng seisnes selles, et traataas tuli algul rõngaste seest lahti harutada ja pärast seda sama moodi tagasi panna.

## Viited
Saarmas (perekond)

**Saarmas** (*Lutra*) on kärplaste sugukonda kuuluv kiskjaliste perekond.

## Klassifikatsioon
Saarma perekonda liigitatakse järgmised loomaliigid:
* *Lutra lutra* (Linnaeus, 1758) – saarmas
* *Lutra sumatrana* (Gray, 1865) – sumatra saarmas.

## Välislingid
* Sissekanne ADW-s
*Sissekanne ITIS-es
*Sissekanne NCBI-s
*Mammal species of the World

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit [[:fr:Lutra]] seisuga 27.12.2013.*
Haavlikott

**Haavlikott** on endisaegne nahast või riidest väike kott, kus jahimehed hoidsid jahiretkel haavleid. Kott oli ümar või piklik ja selle suu osas oli suletav toruga punn, kust valati haavleid välja.

Haavlikotti hoiti jahitaskus.

## Viited

## Välislingid
*
Hanemaja

**Hanemaja** oli eesti taluarhitektuuris kodulindudele (sh hanedele) ehitatud koht, mis asus toa esiseina räästa all.

## Viited

## Välislingid
*
Haapsalu Eesti Kodanike Komitee

**Haapsalu Eesti Kodanike Komitee** asutati 24. mail 1989. Komitee registreeris 8571 Eesti Vabariigi kodanikku ja 884 kodakondsuse taolejat.

Komitee 1. koosseisu kuulusid:
* Heino Ambre (esimees)
* Urmas Lauri
* Enriko Erkmann
* Kaarel Tomson
* Taimi Meri
* Guista Reinvelt

Komitee 2. koosseisu kuulusid:
* Taimi Meri (esimees)
* Eevi Tammiko

## Viited
Druck

**Druck** [drutsk] (valgevene keeles *Друцк*, ka *Друцак*, leedu keeles *Druckas*) on agrolinnake (varem linn ja siis küla) Valgevenes Viciebski oblasti Tałačyni rajoonis Tałačyni külanõukogus. Asub endisel ühendusteel Daugava ja Dnepri jõe vahel, Druci jõe ääres. Aastal 1971 oli seal 328 elanikku, aastal 2009 aga 264 elanikku.

## Ajalugu

Druck on iidne krivitšite asula. Linna koha peale ehitati aastal 1001 üks esimesi kirikuid Valgevene territooriumil. Linn rajati kiriku ümber Połacki vürstiriigi sõjalise tugipunktina aastal 1078. Esimest korda mainitakse aastal 1092, linna valitsesid siis kohalikud vürstid. Połacki vürstiriigi ja Minski vürstiriigi vahelistes sõdades iseseisvus Drucki vürstiriik aastal 1101, Druckist sai selle pealinn. Drucki jõe kõrgemale kaldale püstitati loss ja kindlus, jõe madalamal kaldal asus Drucki possaad, kus elasid kaubitsejad.

Aastal 1524 põletasid sõjakäigul olevad venelased Drucki maha ja linn hakkas oma tähtsust kaotama. Siiski olevat saksa diplomaadi Johann Georg Korbi andmeil veel XVI sajandil linnas olnud 200 kirikut ja palju rahvast. XVII sajandi algus olevat aga kaasa toonud nii linna kui ka kindluse hävingu sõjas ja tulekahjudes. Linnas säilis asustus vaid jõe madalamal kaldal asunud Sapiehadele kuulunud osas, millest sai tänapäevane Druck.

## Viited

## Välislingid
* Druck Valgevene fotoentsüklopeedias
LaFerrari

**LaFerrari** on hübriidajamiga sportauto, mida tootis Ferrari aastatel 2013–2018. Autot tutvustati avalikkusele 2013. aasta Genfi autonäitusel. 

LaFerrari mootoriks on keskasetusega 6,3-liitrine V12-ottomootor, millel on 800 hj (588 kW) ning sellele lisaks Vormel 1 maailmast tuttav elektriline KERS-süsteem (HY-KERS), mis lisab lühiajaliselt veel 163 hj (120 kW).  Kahe mootori maksimaalne võimsus kokku on 963 hj (708 kW) ja pöördemoment 900 N⋅m.

Auto tippkiirus on 350 km/h (220 mph), mis sarnaneb Ferrari Enzo tippkiirusega ning kiirendus 0–100 km/h võtab aega alla 3 sekundi. 

Aastatel 2013–2016 toodeti LaFerrarit 499 eksemplari ning auto hind oli miljoni euro kandis.

Lisaks toodeti aastatel 2016–2018 lahtist versiooni, mis kandis nime **LaFerrari Aperta**. Seda toodeti müügiks 200 eksemplari, lisaks 9 eksemplari, mis reserveeriti Ferrari 70. aastapäeva tähistamiseks ja üks auto müüdi ka oksjonil.

## Viited
Toivo Õunapuu

**Toivo Õunapuu** (sündinud 3. märtsil 1943 Lullikatku külas Torma vallas) on eesti kodu-uurija.

Ta on töötanud autojuhina. Ta oli Eesti Kongressi liige.

2001. aastal pani ta aluse Torma valla muuseumile Lullikatkul.

Aastatel 2015–2022 oli ta Eesti Iseseisvuspartei liige, 2022. aastast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.

## Tunnustus
* 1990 Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest
* 2002 Torma valla auraha
* 2023 Vabaduse Tammepärja aumärk

## Viited

´
McLaren P1

**McLaren P1** on Briti autotootja **[[McLaren Automotive]]** piiratud seeriaga toodetud keskmootoriga pistikhübriid-**superauto**. Mudelit esitleti esmakordselt 2012. aasta Pariisi autonäitusel ning see kuulub koos LaFerrari ja Porsche 918 Spyderiga nn superautode "pühasse kolmainsusse".

## Tootmine ja müük
Müük algas 2013. aasta oktoobris ning kogu 375 autoga piiratud seeria müüdi läbi vähem kui kuuga. Iga auto valmis käsitööna McLareni tootmiskeskuses Wokingis. Viimane P1 väljus tehasest 2015. aasta detsembris.

## Tehnilised andmed ja suutlikkus
P1 kasutab süsinikkiust monokokk-šassiid (MonoCage) ja aktiivset aerodünaamikat, sealhulgas reguleeritavat tagatiiba, mis toimib ka õhkpidurina.

* **Ajam:** 3,8-liitrine kahe turboga V8-mootor arendab **542 kW (737 hj)** ning elektrimootor lisab **132 kW (179 hj)**. Süsteemi koguvõimsus on **674 kW (916 hj)**.
* **Kiirendus:** 
** 0–100 km/h: 2,8 sekundit
** 0–200 km/h: 6,8 sekundit
** 0–300 km/h: 16,5 sekundit
* **Maksimaalne kiirus:** Elektrooniliselt piiratud **350 km/h**.

## Konkurents ja testid
P1 peamised konkurendid on Ferrari LaFerrari ja Porsche 918 Spyder. Silverstone'i ringrajal toimunud sõltumatus testis osutusid kõik kolm autot üllatavalt võrdseks:
* **McLaren P1:** 58,24 sekundit
* **Porsche 918 Spyder:** 58,46 sekundit
* **LaFerrari:** 58,58 sekundit
Test kinnitas, et McLaren P1 on erakordselt võimekas just ringrajasõidus tänu oma vormeltehnoloogiale (nt DRS ja IPAS süsteemid).

## Eelkäijad
Kuigi P1-te peeti algselt legendaarse **McLaren F1** vaimseks järglaseks, puudub sellel F1-le omane kolmeistmeline paigutus. Hiljem teatas McLaren, et mudelivalikus täidab F1 otsese järeltulija rolli kolmekohaline hüperauto **McLaren Speedtail**.

## Erimudelid
* **McLaren P1 GTR:** Ainult ringrajale mõeldud versioon, mille võimsus on tõstetud **735 kW-ni (1000 hj)**. Seda toodeti 58 eksemplari pärast tavaversiooni tootmise lõppu.
* **McLaren P1 LM:** GTR-i tänavalegaalne versioon, mille valmistas koostööpartner Lanzante Motorsport.

## Viited
Kingdom of Loathing

**Kingdom of Loathing** (lühend **KoL**) on brauseripõhine mitme mängija rollimäng, mille on kujundanud ja mida haldab Asymmetric Publications, eelkõige mängu looja Zack Johnson ("Jick") ja tema kaasautor Josh Nite ("Mr Skullhead" ). Mäng sai alguse 2003. aastal. Kuna sellele lisatakse sageli uut sisu, peetakse mängu pooleliolevaks ja ametlikule on see ka kümme aastat hiljem endiselt beetaversioon. KoL on ingliskeelne.

Mängus kasutatakse käsitsi joonistatud kriipsujukudest graafikat, selle tegevustikku iseloomustavad sürrealistlik huumor, sõnamängud, paroodiad ning rohkem viited popkultuurile. KoLis kogub mängija kollidega võideldes kogemuspunkte, liha (*meat*, mängusisene virtuaalraha) ja esemeid, tegevus toimub käigupõhiselt. Mängijad saavad üksteisega suhelda mängijatevahelises võitluses (arvutimängude terminoloogias PvP), kaubitsedes kaupade ja teenustega, organiseerudes klannidesse, uurides koos klanni keldri alust koobastikku ning vestluskanalites (*chat room*).

Kingdom of Loathing on pälvinud tähelepanu ka selle poolest, et on suutnud ennast ära majandada puhtalt annetuste ja kaubamüügiga, hoidudes reklaamist ja mängimise maksustamisest, mida kasutavad paljud veebimängud. Edukas majandusmudel on lasknud firmal palgata kaheksa täiskohaga töötajat. 2008. aastal oli KoLil 100 000 kuni 150 000 püsimängijat. Nad on moodustanud aktiivse kogukonna, mis korraldab sageli kokkutulekuid ning haldab veebipõhist raadiojaama.

Kriitikud on mängu üldiselt kiitnud. 2012. aastal sai Kickstarteris alguse Kingdom of Loathingu põhine lauamäng Mr. Card Game.

## Viited

## Välislingid
*Kingdom of Loathing
*KoL Wiki, Kingdom of Loathingule pühendatud viki
*RadioKoL website
Emilija Manninen

**Emilija Manninen** (sünninimi **Emilija Potšepko**; sündinud 22. jaanuaril 1981) on Eesti kergejõustiklane.

Ta võitis 2013. aastal Sofias kurtide olümpiamängudel kuldmedali 400 meetri tõkkejooksus. Tema tulemus 1.01,62 oli uus kurtide maailmarekord.

2009. aasta mängudel Taipeis võitis ta samal distantsil hõbemedali.

## Tunnustus
* 2013. ja 2015. aasta parasportlane 

## Viited

## Välislingid
* Tulemused lehel Deaflympics.com
* Tulemused portaalis Sport24
Halliste Eesti Kodanike Komitee

**Helme Eesti Kodanike Komitee** asutati 19. mail 1989. Komitee registreeris 4871 Eesti Vabariigi kodanikku ja 353 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.

Komitee koosseisu kuulusid:
* Avo Künnapuu (esimees)
* Pilve Kuum (vanemregistreerija)
* Eha Ilsen (kirjatoimetaja)
* Tarmo Laanmets 
* Jaan Pedaja
* Uno Uke
Pärnu Eesti Kodanike Komitee

**Pärnu Eesti Kodanike Komitee** asutati 24. mail 1989. Komitee registreeris 38 661 Eesti Vabariigi kodanikku ja 1589 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.

Komitee koosseisu kuulusid:
* Raivo Piirak
* Johannes Kass
* Alla Toomra
* Rurik Abakanov (esimees)
* Elmo Mollok (aseesimees)
* Tõnu Simson (aseesimees)
* Jüri Pihl
* Enno Oja
* Andrus Kärpuu
* Heikki Ilves
* Peeter Kevad
* Margus Palu
* Riho Toomsalu
* Roman Klaus
* Rein Tomson
* Ants Veldermann

### Pärnu abikomitee
* Ago Viks
* Ene Veeremaa
* Eha Võsumets

### Tootsi abikomitee
* Jaak Jõemets
* Jüri Kass

## Viited
Eesti Vabariigi Kodanike Tartu Linna Komitee

**Eesti Vabariigi Kodanike Tartu Linna Komitee** asutati 28. juulil 1989. Komitee registreeris 65 010 Eesti Vabariigi kodanikku ja 6600 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejat.

## Komitee liikmed
Komitee koosseisu kuulusid:
* Enn Tarto (esimees)
* Jüri Adams (aseesimees)
* Heino Otsmaa (aseesimees)
* Aivar Koger (vanemregistreerija)
* Viktor Niitsoo (kirjatoimetaja)
* Aleksei Lotman
* Virge Loskit
* Mart-Olav Niklus
* Aivo Lõhmus
* Mart Orav
* Kalle Kulbok
* Dagmar Mattiisen
* Lagle Parek
* Aili Kikkas
* Tarmo Päss
* Vilma Kangur
* Koidula Ilvär
* Ilona Leib (kirjatoimetaja)
* Raivo Paas
* Tõnn Sarv
* Jüri Eintalu
* Heino Harju
* Harri Henn
* Tiit Kuusemaa
* Üllar Reino
* Heno Sarv
* Alo Malt
* Agu Karelsohn

### Restorani "[[Kaseke (restoran)|Kaseke]]" ja "[[Orbita Service]]'i" abikomitee
* Raimond Ariko (esimees)
* Leida Ariko

### [[Tartu Keskkatlamaja]] abikomitee
* Heino Harju (esimees)

### [[Rebase tänav]]a abikomitee
* Robert Nappseppa (esimees)
* Aivar Avastu
* Ilmar Merela

### Tartu Psühhiaatriakliiniku abikomitee
* Vilma Kangur (esimees)
* Merike Kämärä
* Hilja Kivik

### Tartu Piimatoodete Kombinaadi abikomitee
* Üllar Reino (esimees)
* Tõnu Mandel
* Lembit Põldma

### "[[Tarmeko]]" abikomitee
* Peeter Sibul (abiesimees)
* Eve-Mall Piller

### "[[EKE Projekt]]i" Tartu osakonna abikomitee
* Mati Raamat (esimees)
* Ülo Must
* Aivar Randoja

### Tartu KEK-i abikomitee
* Harri Henn (esimees)
* Priit Rajasaar

### [[Eesti Rahva Muuseum]]i abikomitee
* Edgar Saar (esimees)

### [[Eesti Kurtide Ühing]]u Tartu klubi abikomitee
* Esper Alaväli (esimees)
* Irene Suik (aseesimees)
* Heli Veide (kirjatoimetaja)
* Frits Epstein
* Toomas Hindrikson

## Viited
Aposterioorsus

**Aposterioorsuse** all mõistetakse filosoofias näiteks otsustuse või propositsiooni tõesuse tunnetatavuse sõltuvust  kogemusest (kogemuse vältimatust tunnetamiseks), arutluse sõltuvust aposterioorsetest eeldustest (kui arutlusel on nii aprioorseid kui ka aposterioorseid eeldusi, peetakse teda aposterioorseks), teadmise sõltuvust aposterioorsetest põhjenditest ja mõiste või kaemuse vormi omandatavuse sõltuvust kogemusest. **Aposterioorsust** omistatakse ka muudele tunnetusüksustele. **Aposterioorseks** nimetatakse ka kogemusest sõltuvat tunnetusviisi. 

Aposterioorsusest hakkas esimesena rääkima Immanuel Kant, kasutades sõna "aposterioorne" (saksa *aposteriorisch*) ladina väljendi "*[[a posteriori]]*" (mida ta enamasti kasutas) sünonüümina. Hiljem on Kanti aposterioorsusekontseptsiooni sageli modifitseeritud.

## Aposterioorsus analüütilises filosoofias
### Aposterioorsuse määratlus
Analüütilises filosoofias vaadeldakse aposterioorsust primaarselt uskumuse või teadmise õigustuse omadusena. Aposterioorne õigustus on kogemusest sõltuv (tulenev) õigustus. 

Seejuures mõistetakse kogemust enamasti laiemalt kui meelelist kogemust, lugedes kogemuse alla ka näiteks mälu ja introspektsiooni (ning selgeltnägemise ja telepaatia, kui need peaksid olemas olema). Kogemuse alla ei saa selles seoses siiski lugeda kõiki teadlike vaimunähtusi ja -protsesse, sest aprioorse õigustuse teooriates räägitakse sageli aprioorsete väidete tõesuse või paratamatuse ratsionaalsest "tajumisest".   

Aposterioorselt õigustatud uskumuste hulka kuuluvad paljud igapäevased tajule, mälule ja introspektsioonile tuginevad otsustused ning paljude loodusteaduse väidete uskumine. Näiteks on aposterioorselt õigustatud minu järgmised uskumused:
*Praegu on talv.
*Ma käisin täna poes.
*Inimestele meeldib tavaliselt, kui neile naeratatakse.
*Vesi on H2O (üks filosoofide lemmiknäiteid).
*Kunagi olid Eesti alal korallrahud.

## Vaata ka
*Aposterioorne teadmine
*Aposterioorne õigustus
*Aposterioorne tõde 
*Aposterioorne mõiste
*Aprioorsus

## Kirjandus
*Immanuel Kant. *[[Kritik der reinen Vernunft]]*, 1781/1787, Sissejuhatus §I–IV.
*Saul Kripke. *[[Naming and Necessity]]*, 1980.
*Paul K. Moser. A posteriori. – *[[Routledge Encyclopedia of Philosophy]]*, kd 1, 1998.

## Välislingid
Kristina Kuusk

**Kristina Kuusk** (sündinud 16. novembril 1985 Haapsalus) on eesti vehkleja, maailmameister. 2025. aasta suvel valiti Saksamaa Liitvabariigi noorte ja juunioride epeekoondise peatreeneriks. 

Ta tuli 2013. ja 2016. aastal epees Eesti naiskonna koosseisus (koos Erika Kirpu, Irina Embrichi ja Julia Beljajevaga) Euroopa meistriks.

2014. aastal Kaasanis toimunud maailmameistrivõistlustel võitis ta naiskondlikus epees hõbeda. 

2017. aastal Leipzigis toimunud maailmameistrivõistlustel võitis ta naiskondlikus epees kulla, olles finaali parim vehkleja, kui kasvatas naiskonna eduseisu kokku seitsme punktiga.

2018. aastal võitis ta oma esimese individuaalse tiitlivõistluste medali, hõbeda, Euroopa meistrivõistlustelt Novi Sadist, kus võitis naiste epee poolfinaalis koondisekaaslast Julia Beljajevat ja kaotas finaalis klubikaaslasele Katrina Lehisele.

## Tunnustus
* 2013 aasta võistkond (koosseisus Julia Beljajeva, Irina Embrich, Erika Kirpu ja Kristina Kuusk)
* 2014 aasta võistkond (koosseisus Julia Beljajeva, Irina Embrich, Erika Kirpu ja Kristina Kuusk)
* 2015 Eesti Vabariigi spordipreemia (koos Julia Beljajeva, Erika Kirpu ja Irina Embrichiga)
* 2017 aasta võistkond (koosseisus Julia Beljajeva, Irina Embrich, Erika Kirpu ja Kristina Kuusk)
* 2018 Eesti Vabariigi spordipreemia (vehklemise epeenaiskonna liikmed Irina Embrich, Julia Beljajeva, Erika Kirpu ja Kristina Kuusk, kes võitsid 2017. aastal vehklemise MM-il võistkondliku kuldmedali)

## Välislingid

*
Veksel

**Veksel** (saksa keeles *Wechsel*) on ühepoolne tingimusteta võlakohustus maksta veksli seaduslikule valdajale otse või kolmanda isiku kaudu vekslil märgitud rahasumma kas vekslile kirjutatud tähtajal (käskveksel) või veksli ettenäitamisel (näitveksel).
Tartu linna kassatähed

**Tartu linna kassatähed** olid käibel Põhja-Liivimaal ja Eestimaal aastail 1812–1837.

Kassatähtede väljaandmise põhjuseks olid Tartu linna majanduslikud raskused pärast 1775. aasta tulekahju (uue raekoja ehitamine, sõjalised kohustused ja kulutused politseile). Kassatähti trükiti nimiväärtuses 25 kopikast kuni 2 rublani aastail 1812, 1813, 1818, 1820, 1831 ja 1833 nahale ja papile. Kassatähtede võltsijatena tabati 1813. aastal Francois Stallo, 1832. aastal Kazimir Gedroyc ja Alexander von Malleson. 1825. aastal andis kindralkuberner Filippo Paulucci korralduse linna ja ettevõtete poolt välja antud rahad kümne aasta jooksul käibelt kõrvaldada.

## Vaata ka
*Tartu ajutine maksetšekk

## Kirjandus
*Erik Tender. Das lederne Notgeld der Stadt Tartu. Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 1933. Õpetatud Eesti Selts, Tartu 1935, lk. 148–185.
Sünteetiline otsustus

**Sünteetiline otsustus** on Immanuel Kanti järgi otsustus, mille puhul predikaadi mõiste ei sisaldu subjekti mõistes, vaid avardab seda. 

Kanti järgi on kõik aposterioorsed otsustused sünteetilised, kuid kõik sünteetilised otsustused ei ole aposterioorsed (aprioorne sünteetiline otsustus). 

Näiteks otsustused "Lähim linn on 30 kilomeetri kaugusel" ja "7+5=12" on Kanti järgi sünteetilised, sest 'kaugus 30 km' ei sisaldu 'lähima linna' mõistes ja '12' ei sisaldu '7 ja 5 summa' mõistes. Esimene otsustus on aposterioorne sünteetiline otsustus, teine on aprioorne sünteetiline otsustus. 
 
## Vaata ka
*Sünteetiline propositsioon
*Analüütiline otsustus
Analüütiline propositsioon

**Analüütilise propositsiooni** mõiste analüütilises filosoofias on moodustatud Immanuel Kanti analüütilise otsustuse eeskujul, kuid seda ei kasutata tavaliselt Kanti eeldustel. 

Analüütilise otsustuse mõiste on ebaselge, kuid prototüüpseks määratluseks võib Kanti eeskujul võtta kriteeriumi: propositsioon on analüütiline parajasti siis, kui selle propositsiooni   predikaadi mõiste sisaldub subjekti mõistes. Näiteks propositsioon "Kõik poissmehed on vallalised" osutub selle definitsiooni järgi analüütiliseks, sest 'vallalisuse' mõiste sisaldub 'poissmehe' mõistest. Kuid üldjuhul ei ole võimalik välja tuua propositsiooni subjekti ja predikaati, sellepärast defineeritakse analüütiline propositsioon kui propositsioon, mille tõeväärtus sõltub ainult selle sõnalises väljenduses kasutatavate väljendite tähendusest. Näiteks saab väljendite tähenduse põhjal öelda, et propositsioon, mida väljendab lause "Kõik poissmehed on vallalised", on tõene. 

## Analüütilisus ja aprioorsus
Mõned filosoofid on samastanud propositsiooni analüütilisust (õigemini analüütilist tõesust) ja selle aprioorsust (tunnetatavust sõltumatult kogemusest). Tõepoolest, kui propositsioon on analüütiline, siis tema tõesus on määratud väljendite tähendusega, mistõttu tõesuse tunnetamiseks peaks piisama mõtlemisest ning vajadust (tajul, mälul, introspektsioonil põhineva) kogemuse poole pöördumiseks ei ole. Ent aprioorsus ja analüütilisus on siiski eri asjad: 1) aprioorsus puudutab propositsiooni tunnetatavust ja selle uskumise õigustust, analüütilisus aga propositsiooni tõesustingimusi ja mõistetevahelist suhet; 2) aprioorsus ja analüütilisus ei pruugi kokku langeda, näiteks võib paljude filosoofide arvates aprioorselt uskuda, et üleni must asi ei saa olla üleni valge, kuid siin ei ole tegu analüütilise propositsiooniga; 3) analüütiliste propositsiooni uskumist võidakse õigustada ka tunnistusega (ei mõelda ise, vaid usaldatakse, kedagi, kes mõtleb), seega aposterioorselt, mistõttu uskumine aposterioorse õigustuse põhjal ei näita veel seda, et propositsioon, mida usutakse, ei ole analüütiline; 4) võib-olla mõne analüütilise propositsiooni tunnetamine ei ole millegipärast võimalik, siis see propositsioon ei ole aprioorne.

Paljud filosoofid on lootnud, et aprioorsete propositsioonide aprioorsust saab seletada sellega, et nad on analüütilised. Sellega on olnud ka seotud ka lootus lahendada filosoofilisi probleeme analüüsi teel.   

## Vaata ka
*Analüütiline otsustus
*Sünteetiline propositsioon

## Viited

## Kirjandus
*Immanuel Kant. *Kritik der reinen Vernunft* ("Puhta mõistuse kriitika"), 1781.
*Willard Van Orman Quine. Two Dogmas of Empiricism. – *The Philosophical Review*, 1951,  60, lk 20–43. Taastükk Quine'i raamatus: *[[From a Logical Point of View]]*, Harvard University Press 1951, 2. trükk New York: Harper & Row 1963, lk 20–46. Eesti keeles: Empirismi kaks dogmat. Empirismi kaks dogmat. – Jaan Kangilaski, Margo Laasberg. *[[Tähendus, tõde, meetod]]*, Tartu: TÜ Kirjastus, 1999, lk 194–219.

## Välislingid
*George Rey. Analytic-Synthetic Distinction, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2013.
Erüteem

**Erüteem** (ladina keeles *erythema*) on osadel loomadel ja inimestel esinev patoloogiline seisund, mis avaldub veresoonte laienemise tagajärjel tekkinud nahapunetusena.  

## Inimesel
### Klassifikatsioon
Erüteemi korral on tegemist haiguslike seisundite rühmaga ja diagnoosi ning võimaliku ravi saamiseks tuleks pöörduda arstide poole. 

#### Liigid
*fototoksiline erüteem – (*erythema phototoxicum*) 
*krooniline lööve – (*erythema dyschromicum perstans*)
*krooniline reljeefne erüteem – (*erythema elevatum diutinum*)
*kuumuserüteem – (*erythema caloricum*)
*mitmekujuline erüteem – (*erythema multiforme*)
*mähkmelööve – (*erythema gluteale*)
*mürgistuserüteem – (*erythema toxicum*)
*nakkuserüteem – (*erythema infectiosum*)
*nodoosne erüteem – (*erythema nodosum*)
*planttarerüteem – (*erythema palmoplantare*)
*põgus erüteem – (*erythema fugax*)
*päikesepõletus – (*erythema solare*)
*reumaatiline anulaarerüteem – (*erythema anulare rhemumaticum*)
*rändav erüteem – (*erythema chronicum migrans*) 
*vastsündinu mööduv punasetäpiline lööve – (*erythema toxicum neonatorum*) jt.

### Põhjused
Erüteemi võivad põhjustada nii kehavälised kui seesmised tegurid.

Välisteks erüteemi põhjustavateks teguriteks võivad olla massaaž, elektriravi, liigne füüsiline treening, päikesekiirgus (päikesepõletus) jt. 

Sisemisteks erüteemi põhjustavateks teguriteks on infektsioonid, Lyme'i tõbi, akneravimid, allergiad, A-vitamiini ja niatsiini manustamine jpm.  

Erüteem on kiiritusravi üsna levinud kõrvalnäht.

Enamikul juhtudest võib erüteemi põhjus jääda selgusetuks.  

## Viited

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:Erythema]] seisuga 28.12.2013.*
Suur-Muksalma

**Suur-Muksalma** (vene keeles Большая Муксалма) on väikesaar Solovetsi saarestikus. Pindala 17 km². 

Saarel ei kasva Solovetsile iseloomulikku kõrget metsa ega ole järvesid. Puud on kidurad, valdavalt võsastunud rohumaad on kivise ja liivase pinnasega. Saare kagu osa on soine. Suur-Muksalma ja Suur-Solovetsi saart ühendab 1,2 km pikkune kivist tamm, mida kutsutakse Solovetsi kivisillaks. 

Saar oli asustatud teisel aastatuhandel eKr. Alates Solovetsi kloostri rajamisest arenes saarel karjakasvatus, seal kasvatati linde, sigu, veiseid ja hobuseid. Loomakasvatus jätkus Gulagi aegu kuni sovhoosi lõpuni, mis hääbus pärast mereväebaasi likvideerimist 1991. aastal. Hooned on varemeis. Taastamisel on Püha Sergiuse kirik, mis oli nõukogude ajal muudetud laohooneks. 

Saarel ei ole alalisi elanikke. Põhiliselt külastatakse saart meritsi, harvem jalgsi ja jalgrattaga. Saarelt on kaunid vaated kitsukeste kiviribadega palistatud väinadele. Rannajoonel kasvab merikapsas. Dekoratiivsed on rohelised pohlavarred ja sügisel punaseks värvuvad rootsi kukitsa (*[[Cornus suecica]]*) lehemättad, mida Eestis ei kohta. 


Solovetsi ja Muksalma saart ühendav tamm.jpg| Jalgrattaga Muksalma saarelt suunaga Solovetsi saarele
Kaht väina eraldav kivist tamm.jpg|1,2 kilomeetri pikkune kivisild ühendab Suur-Muksalma ja Suur-Solovetsi saart
Karjala kased.jpg| Suur-Muksalma saare kängunud kased
Suur-Muksalma saar.jpg|Tee randumissillale ja kauguses paistva heinaküünini
Rootsi kukits (Cornus suecica) sügisel.jpg| Rohelised pohlavarred ja punaseks värvunud rootsi kukitsa lehemättad
Palverändurid.jpg| Palverändurid jõudmas Suur-Muksalma saarele
Kivikirik Muksalma saarel, Gulagi ajal laagrihoone.jpg| Püha Sergiuse kirik (Gulagi ajal laagrihoone) tornide taastamise olus


## Kirjandus
* Suur-Muksalma
* Aleksander Kaasik. Vabaduse mõtteis Karjalas. ISBN 978-9949-30-997-9
Woldemar Kentmann

* **[[Woldemar Friedrich Kentmann]]** (22. märts 1833 Tallinn – 24. aprill 1901 Tallinn) Eesti vaimulik ja ajalehe "Ristirahva pühapäeva leht" toimetaja;
* **[[Woldemar Reinhold Kentmann]]** (2. mai 1873 Kuusalu – 12. aprill 1942 Leszno) Eesti vaimulik
SEL

**SEL** või **Sel** võib tähendada järgmist:
*Sinistra Ecologia Libertà, Itaalia erakond
*Süsteemne erütematoosne luupus
*...

## Vaata ka
*Seli vald
Analüütiline otsustus

**Analüütiline otsustus** on Immanuel Kanti järgi otsustus, mille puhul predikaadi mõiste sisaldub subjekti mõistes. 

Kanti järgi on kõik analüütilised otsustused aprioorsed, kuid kõik aprioorsed otsustused ei ole analüütilised (aprioorne sünteetiline otsustus).

Näiteks otsustus "Kõik poissmehed on vallalised" on analüütiline, sest 'vallalisuse' mõiste sisaldub 'poissmehe' mõistes.   

## Vaata ka
*Analüütiline propositsioon
*Sünteetiline otsustus
Euroopa Liidu rehvimärgis

**Euroopa Liidu rehvimärgis** on Euroopa Liidus kehtestatud märgis mootorsõidukite rehvidele. 

Sõiduautode, kerg- ja raskeveokite rehvide tootjad peavad määratlema kütusesäästlikkuse, märghaardumise ja välise mürataseme igal pärast 2012. aasta juunit toodetud ja Euroopa Liidu turul müüdaval rehvil. Märgis sarnaneb Euroopa Liidus juba varem kasutusel olnud märgistega, mida kasutatakse elektrilistel majapidamisseadmetel, nagu külmkapid, pesumasinad, nõudepesumasinad ja televiisorid. Informatsioon peab olema kättesaadav rehvi tehnilistel reklaamväljaannetel (infolehed, brošüürid jne), sealhulgas tootja kodulehel. Määratlema ei pea protekteeritud, kasutatud, tööstus- ja võistlusrehve. Tootjatel on kaks võimalust: kas liimida iga rehvi peale kleebis või anda märgis ostjale kaasa. Rehvimärgisel kasutatakse tähiseid A-st kuni G-ni. Roheline klass „A“ tähistab kõige paremat tulemust ja punane klass „G“ kõige kehvemat tulemust. 

See algatus tuleneb Euroopa Komisjoni 2009. aasta regulatsioonist. Tegu on Euroopa Liidu energiatõhususe tegevuskavaga (Energy Efficiency Action Plan), mille eesmärk on parandada toodete, ehitiste ja teenuste energiatõhusust, et vähendada energia tarbimist 20% võrra aastaks 2020.

## Vaata ka
*Euroopa Liidu energiamärgis

## Välislingid
*EU Rehvide märgistused
Väina tee

**Väina tee** on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Väina tee algab Ranna teelt, ristub Viimsi tee, Kesktee ja Hõbekuuse teega ning lõpeb Lääne teel. Merivälja parki läbiv lõik Väina teest on jalakäijate tänav – sõidukitele liikluseks suletud.

Väina tee on edela–kirdesuunaline ja ligi 760 meetri pikkune.

## Tänava nimed ja ajalugu
Praeguse kuju omandas tänav 25. septembril 1959, kui liideti **Mere puiestee** ja **Allika tee** (mis kumbki olid nime saanud 1924. aastal) ning ühendatud tänava nimeks sai **Hõbepapli puiestee**. Praeguse nime sai Väina tee 22. aprillil 1960. Tänav on nime saanud mere läheduse mõjul.

## Viited
Reumatoloog

**Reumatoloog** on reumatoloogiaga tegelev eriarst või teadlane, kes tegeleb reumaatiliste haiguste ennetamise, diagnostika ja raviga. 

Eestis koolitatakse reumatolooge vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis.

## Eriarsti eriala
Eesti Haigekassa süsteemis klassifitseeritakse reumatoloogid eriarstidena, kelle vastuvõtule pääsemiseks Haigekassa süsteemi vahendusel on vaja saatekirja. 

## Vaata ka
*Reumaatiliste haiguste klassifikatsioon

## Välislingid
*Sotsiaalministri määrus, Eriarstiabi erialade loetelu
Tüüringi hertsogkond

**Tüüringi hertsogkond** oli idapoolseim piirimark Merovingide Frangi kuningriigi  Austraasia osas, mille rajas Dagobert I pärast oma kaotust Samo slaavi konföderatsioonile Wogastisburgi lahingus aastal 631/2. See taasloodi Karolingide impeeriumis ja selle hertsogid nimetas kuningas, kuni see aastal 908 Saksimaasse sulandus. 

Esimene Tüüringi hertsog (*dux*) oli Radulf. Kroonik Fredegari järgi tegid tema võidud aastal 641/2 ta uhkeks ning ta asus liitu Samoga ja mässas Dagoberti järglase, Sigibert III vastu, minnes isegi nii kaugele, et kuulutas end Tüüringi kuningaks (*rex*). Kohalik hertsogidünastia Hedeniidid toetas misjonitegevust hertsogkonnas, kuid näib, et kaotas oma haarde Tüüringis pärast Pippiniidide tõusu 8. sajandi algul. Konflikt Karl Martelliga umbes aastatel 717–19 tegi autonoomiale lõpu.

Aastal 849 organiseeriti Tüüringi idaosast *[[limes Sorabicus]]*, või Sorbi mark, ja anti see hertsog Thakulfi võimu alla. *[[Annales Fuldenses]]* järgi oli tema tiitel *dux Sorabici limitis*, "Sorbi piiriala hertsog", kuid tema ja ta järglased olid üldiselt tuntud kui *duces Thuringorum*, "tüüringite hertsogid", kuna nad asusid taastama võimu vana hertsogkonna üle. Pärast Thakulfi surma aastal 873 tõusid sorbid üles ja tema järglaseks sai tema poeg Radulf. Aastal 880 asendas kuningas Ludwig Radulfi Poppoga, võib-olla oli sugulane. Poppo algatas aastal 882 sõja Saksimaaga ning aastal 883 võitlesid tema ja tema vend Egino kodusõjas kontrolli pärast Tüüringi üle, milles viimane oli edukas. Egino suri aastal 886 ja Poppo taastas võimu. Aastal 892 asendas kuningas Arnulf Poppo Konradiga. See oli kuninga poolt eestkosteakt Konradi perekonnale, Konradiinidele, kes olid varsti vaenus Poppoga, Babenbergide eestkostealusega. Kuid Konradi valitsemine oli lühike, võib-olla kohaliku toetuse puudumise pärast. Ta asendati Burchardiga, kelle tiitel aastal 903 oli *marchio Thuringionum*, "tüüringite markkrahv". Burchard pidi kaitsma Tüüringit madjarite rünnakute eest ning võideti ja tapeti lahingus 3. augustil 908, koos endise hertsogi Eginoga. Ta oli viimane ülestähendatud Tüüringi hertsog. Hertsogkond oli väikseim niinimetatud "noorematest hõimuhertsogkondadest" ja neelati pärast Burchardi surma Saksimaasse. Tüüringid jäid eraldi rahvaks ja keskajal organiseeriti nende maa maakrahvkonnaks.

## Hertsogite loend

;"Vanem" hõimuhertsogkond

* 632–642 Radulf (I)
* 642–687 Heden I
* 687–689 Gozbert
* 689–719 Heden II

;"Noorem" hõimuhertsogkond

* 849–873 Thakulf
* 874–880 Radulf (II)
* 880–892 Poppo
* 882–886 Egino (in opposition)
* 892–906 Konrad
* 907–908 Burchard

## Vaata ka
*Tüüringi maakrahvkond
Felix Pirts

**Felix (Feliks) Pirts** (9. november 1930 Kabala vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 20. jaanuar 2002 Tartu) oli Eesti ja NSV Liidu kergejõustiklane (kuulitõukaja). 

## Elulugu
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1955. aastal Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomina.

Oli 1955–1956 Kalevi instruktor, hiljem töötas Tartus kaubanduse alal ja Tartu Autode Remondi Katsetehases.

### Sportlasena
Eesti NSV meistrivõistlustel sai ta aastatel 1954 ja 1957 kulla, 1956 hõbeda ning 1951, 1952 ja 1958 pronksi. Püstitas 1955. aastal Eesti NSV kuulitõukerekordi tulemusega 16,99 ja 17,01 meetrit.

Ta võitis kuulitõukes 1955. aastal NSV Liidu ja Suurbritannia maavõistluse ning sai II rahvusvahelistel noorsoomängudel 3. koha.

Ta sai 1955. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel 2. koha. 1951. ja 1957. aastal tuli ta NSV Liidu üliõpilasmeistriks ning 1953. aastal võitis NSV Liidu ametiühingute meistrivõistluste hõbemedali. 

## Tunnustus
*1955 Eesti NSV aasta sportlane

## Välislingid
*Biograafia ESBL-is
*"Meilt sirgunud kuulsat spordimeest Feliks Pirts'u meenutades". Järvamaa Infoportaal, 18. september 2003
Ulvi Voog-Indrikson

**Ulvi Indrikson** (kuni 1960 **Ulvi Voog**; sündinud 18. veebruaril 1937 Tallinnas) on eesti ujuja, allveesportlane ja ujumistreener.

## Haridus
Lõpetas 1956. aastal Tallinna 17. Keskkooli, õppis edasi Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.

## Sportlikud saavutused
Ta tuli ujumises 26 korda Eesti NSV meistriks. Parandas pikas ja lühikeses basseinis individuaaldistantsil 42 ja teateujumises 12 korda Eesti NSV rekordit. Kuulus ujumises 1953–1967 Eesti NSV koondisse.

Rooma olümpiamängudel 1960 sai ta Nõukogude Liidu koondvõistkonnas võisteldes 100 m vabalt ujumises 19. koha ja 4×100 m vabastiilis teateujumises 8. koha.

Ta sai Nõukogude Liidu meistrivõistlustel ujumises kokku 11 kuld-, 5 hõbe ja 5 pronksmedalit. Püstitas 50 m basseinis vabaujumises kümme Nõukogude Liidu rekordit, oli viiel korral teateujumises Nõukogude Liidu rekordi püstitanud naiskonnas. Kuulus ujumises 1955–1960 Nõukogude Liidu koondisse.

Allveespordis tuli ta kahel korral Nõukogude Liidu (1968) ja ühel korral Eesti NSV (1969) meistriks.

1969. aastal tuli neljakordseks Euroopa meistriks: meremiilis, individuaalselt ja võistkondlikult 6200 m ujumises ning 3×100 m lestaujumises.

Püstitas meremiili ujumises maailmarekordi 21.54,36 (1969).

Kuulus allveespordis 1968–1970 Eesti NSV ja 1968–1969 Nõukogude Liidu koondisse.

## Treener
Töötanud 1967–1992 Tallinna Dünamo ujumiskoolis treenerina, olnud ka Nõukogude Liidu koondise treener.

## Isiklikku
Ulvi Voog-Indriksoni abikaasa oli Viktor Indrikson. Ta on Kaire ja Kaja Indriksoni ema ning Sten Indriksoni, Berit, Triin ja Martti Aljandi vanaema.

## Tunnustus
* 1957 – aasta sportlane – Ulvi Voog-Indrikson valiti Eesti kõige populaarsemaks sportlaseks 1957. aastal, kui mees- ja naissportlaste vahel eraldi arvestust ei peetud.
* 1977 – Eesti NSV teeneline treener
*Audünamolane

## Viited

## Välislingid
* 
*"Ulvi Indrikson elab tavalise vanaema elu" Eesti Päevaleht, 18. veebruar 1997
*"Ulvi Indriksoni võidutahe pani aluse Eesti ujumisdünastiale" Eesti Päevaleht, 20. september 2010
*Biograafia ESBL-is
*Vana raud. Ulvi Voog-Indrikson ERR, Vikerraadio, 14. juuli 2019
Mart Vilt

**Mart Vilt** (2. märts 1935 Illuka vald, Virumaa – 25. jaanuar 2021) oli eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.

Ta tuli 1967. aasta Euroopa sisemängudel 3000 m jooksus 4. kohale.  Budapestis toimunud 1966. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai ta 1500 m jooksus 14. koha (tema aeg eeljooksus oli 3.42,7)

NSV Liidu meistrivõistlustel võitis ta 1500 m jooksus 1965. aastal hõbeda ja 1966. aastal kulla. 1966. aasta Suurbritannia ja NSV Liidu maavõistlusel püstitas Mart Vilt 1500 m jooksus 42 aastat püsinud Eesti rekordi **3.39,0** (1966. aasta maailma edetabeli 8. tulemus).

Mart Vilt kuulus 31 korda Eesti NSV ja 9 korda NSV Liidu koondisse.

## Isiklikke rekordeid
* 800 m jooks – 1.50,2 (1967)
* 1000 m jooks – 2.22,4 (1966)
* 1500 m jooks – 3.39,0 (1966)

## Tunnustus
* 1965 – Kalevi auliige 
* 1966 – Aasta sportlane 

## Välislingid
*Biograafia ESBL-is
*Mart Vilt lavastas Londoni suurjooksu kordusetenduse. EPL, 17. juuli 2006
*Mart Vildi lugu: ka naistemees võib väga kiiresti joosta. Õhtuleht, 25. juuni 2007
*Mart Vilt lakke vahtimisest lugu ei pea. Virumaa Teataja, 29. juuli 2012
*Suri 42 aastat Eesti rekordit enda käes hoidnud jooksulegend Mart Vilt. Delfi, 25. jaanuar 2021
Leho Lumiste

**Leho Lumiste** (aastani 1933 **Leopold Johannes Soonberg**; 12. september 1906 Meeri vald – 29. juuni 1974 Kempten) oli eesti prosaist ja ajakirjanik.

Ta sündis Meeri vallas Tartumaal taluniku pojana, õppis Elva algkoolis ja Tartu tehnikagümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1927. Aastast 1933 õppis ta Tartu Ülikooli usu- ja filosoofiateaduskonnas, viimases etnograafiat, eesti keelt ja kirjandust. Ta oli Üliõpilasseltsi "Ühendus" liige. 

1934. aastal mõisteti ta vahialuste raha omastamise pärast 1,5 aastaks vangiroodu

Ta töötas aastatel 1940–1941 Petserimaal kooliõpetajana.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Aastast 1944 õppis ta Müncheni ülikoolis ajakirjandust ja ajakirjanduslikku psühholoogiat, saades *dr. phil* kraadi. Lääne-Saksamaal elades tegutses ta ajakirjanikuna, ta tegi kaastööd koguteostele ja eesti ajakirjandusele.

Leho Lumiste suri aastal 1974 Kemptenis (asub Baieris).

Ta on avaldanud rohkete fotodega kirjeldustekogud "Meie kodumaa" ja "Kaunis Eesti" (mõlemad Stockholmis 1963) ning ajaloolise romaani XIII sajandi alguse eestlastest "Killad külas" (Toronto, Kultuur 1971), milles kujutab peamiselt rahulikku elu ning Lemmu vanema lüüasaamist võitluses ristirüütlitega. Reisikirjade raamatutes "Atlandi aknal" (Geislingen 1965) ja "Päikese kutsel" (Toronto, Orto 1965) vaatleb paljusid Euroopa maid ning Iisraeli, pakkudes objektiivseid andmeid ning vältides isiklikke tundeavaldusi. Ta on avaldanud ka teiste kirjutatud või kogutud mälestustele ning kirjandusloolistele andmetele tuginevad bibliograafilised jutustused "Vargamäe Anton" (Toronto Orto 1968) ja "Alamuse Andres" (New York 1973), esimene Tammsaarest, teine Oskar Lutsust. Tema väärtuslikem raamat on "Eesti ajakirjanduse ajalugu" (Stockholm 1977), mis pakub senistest ülevaadetest rohkem infot, kuid nõukogude ajakirjandust käsitlev osa on pealiskaudne.

## Viited

## Kirjandus
* Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat Tallinn 2000
* Millal sündis Leho Lumiste? Jaan Isotamm. Nägija pimedate maal. lk. 305–308.

## Välislingid
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Iago Aspas

**Iago Aspas Juncal** (sündinud 1. augustil 1987 Moañas) on hispaania jalgpallur. Ta mängib kodumaa klubis Celta de Vigo ja Hispaania jalgpallikoondises ründajana. 

Aspas on enamiku karjäärist veetnud Celta de Vigos, kus ta on mänginud aastatel 2008–2013 ja alates 2015. aastast. 2012. aastal ülendati ta Celtaga Hispaania meistriliigasse ja juba järgneval aastal liikus ta 7,7 miljoni naela eest Liverpooli, kus mängis hooajal 2013–2014. Hooaja 2014–2015 mängis ta laenul Sevillas.

Aastatel 2016–2019 oli Apsas Hispaania kõrgliigas kolmel hooajal järjest resultatiivseim Hispaania mängija (vastavalt 19, 20 ja 22 väravat).

Tema vanem vend Jonathan Aspas on samuti jalgpallur ja samuti pärit Celta de Vigo noortesüsteemist.

## Koondisekarjäär
Aspas kutsuti Hispaania koondise juurde juba 2012. aasta detsembris, kuid debüüdi tegi ta koondisesärgis alles 15. novembril 2016 sõprusmängus Inglismaaga. Ta pääses väljakule teiseks poolajaks ja lõi Inglismaa vastu ka esimese värava koondises.

2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava mängus Maroko vastu, viigistades sellega üleminutitel mängu, millega Hispaania kindlustas alagrupivõidu.

## Saavutused
;Sevilla
* UEFA Euroopa Liiga: 2014–15

## Viited

## Välislingid

* Biograafia
Simon Mignolet

**Simon Luc Hildebert Mignolet** (sündinud 6. märtsil 1988 Sint-Truidenis) on Belgia jalgpallur. Ta mängib Belgia kõrgliiga]] klubis Club Brugge ja Belgia koondises väravavahina.

Mignolet alustas klubikarjääri kodumaa klubis Sint-Truiden. Hooajal 2009–2010 valiti ta Belgia kõrgliiga parimaks väravavahiks. 2010. aastal suundus ta kahe miljoni naela eest Inglismaa klubisse Sunderland. 2013. aastal valiti ta Sunderlandi aasta mängijaks. 2013. aasta juunis liitus ta üheksa miljoni naela eest Liverpooli.

## Koondisekarjäär
Debüüdi Belgia rahvuskoondises tegi Mignolet 25. märtsil 2011 EM-i valikmängus Austria vastu.

Ta on kuulunud Belgia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistluste ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

## Saavutused
;Liverpool
*UEFA Meistrite Liiga: 2018–19

## Välislingid
Armeenia Rahvusraamatukogu

**Armeenia Rahvusraamatukogu** (armeenia:) on 1832. aastal asutatud riiklik raamatukogu Armeenias Jerevanis.

Teryani tänaval asuv Raamatukogu peahoone, mis on üks raamatukogu neljast hoonest, on valminud 1939. aastal. Hoone projekteeris arhitekt Alexander Tamanyan. Aastatel 1925–1990 oli raamatukogu riigimehe Aleksandr Myasnikyani nimeline, 1990. aastal nimetati Armeenia Rahvusraamatukoguks.

Rahvusraamatukogus asub suurim armeeniakeelsete trükiste kogu maailmas. Raamatukogus oli 2012. aastal üle 6,8 miljoni teose. Nende hulgas on ka esimene trükitud armeeniakeelne raamat "Urbatagirq", mis on trükitud Veneetsias aastatel 1512–1513. Esimene teadaolev armeeniakeelne ajaleht Azdarar ilmus 1794. aastal Madrases, Indias ja esimene maakaart Hamatarats Ashkharhatsuyts, trükitud Amsterdamis 1695 .aastal.

6,8 miljoni teaviku hulgas on rahvuskultuuriga seotud raamatuid, ajakirju, ajalehti, kaarte, plakateid, teese, märkmeid, postkaarte, marke, kalendreid, pangatähti ja audiovisuaalseid materjale. Teavikute leidmiseks on elektrooniline kataloog.

Armeenia vanaraamatute kogu kataloogi koostasid bibliograafid Ninel Voskanyan, Vrej Nersessian ja teise teadlased. Vana- ja keskaja käsikirjade kogu kannab nime Matenadaran.

## Välislingid

* Armeenia Rahvusraamatukogu koduleht