open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Innokenti Hiet

**Innokenti Hiet** (14. september 1926 Mätja – 26. august 2021 Kuressaare) oli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku vaimulik.

Ta sündis aastal 1926 Mätjal Pärsamaa vallas Saaremaal, ta lõpetas aastal 1941 Karja algkooli. Aastal 1944 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke, kust ta põgenes. Osales Pitka-poisina septembris 1944 Keila lähedal, Kumna lahingus. Aastatel 1944–1946 oli sõjavang Novgorodi oblastis. Ta õppis aastatel 1953–1967 Leningradi Vaimulikus Seminaris. Aastatel 1976–1992 töötas Kingissepa (Kuressaare) riigipangas valvurina ja autoremondi töölisena.

Isa Innokenti pühitseti Tallinna piiskop Joanni poolt diakoniks 12. septembril 1957 ja preestriks 14. septembril 1957. Ülempreestriks sai ta aastal 1969.

Ta teenis 14. septembrist 1957 Mustjala Prohvet Eeliase kogudust, hooldades samal ajal Lümanda Issandamuutmise ja Piila Peaingel Miikaeli kogudust. 10. märtsil 1961 asus teenima Leisi Püha Olga kogudust, aastatel 1968–1970 hooldas ta Emmaste Jumalasünnitaja Sündimise kogudust. 17. augustil 1971 asus ta hooldama Pärsama Püha Innokenti kogudust ja aastast 1998 Ööriku Püha Kolmainu kogudust. Emerituuri läks ta 14. veebruaril 2010, ent abistas teenimisega teisi vaimulikke, eriti koguduste nimepäevadel.

Innokenti Hiet suri 26. augustil 2021 Kuressaares. Ta saadeti viimsele teekonnale 2. septembril 2021 Leisi Püha Olga kirikust ning ta maeti Pärsama kalmistule.

## Isiklikku
Ta abiellus vahetult enne preestriks pühitsemist oma mõrsja Adeelega, abielust sündis kaks poega.

## Tunnustus
*2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2018 Vabaduse Tammepärja aumärk

## Viited

## Välislingid
*UINUS ISA INNOKENTI HIET
Dent d'Hérens

**Dent d'Hérens** on mägi Penniini Alpides, Itaalia ja Šveitsi vahelisel piiril. Mägi asub mõned kilomeetrid Matterhornist läänes.

Aosta hütti (2781 m) kasutatakse tavamarsruudil.

## Nimi

Mägi on saanud nime kaugemal põhja pool asuva Val d'Hérensi oru järgi. Algne nimi oli tõenäoliselt *Dent Blanche*, mis on nüüd lähedalasuva Dent Blancheõi nimi, kust avaneb vaade Val d'Hérensile. Vanematel kaartidel on piirkonnast, kus mõlemad tipud asuvad, antud ainult nimi *Weisszahnhorn* (saksa keelest: *valge hamba tipp*), prantsuskeelne nimi (*Dent Blanche*) ilmus alles 1820. aastal. Kuna kartograafid tegid oma vaatlusi tavaliselt kaugetest kohtadest eemal ja ka kuna Dent d'Hérens on mõnikord Dent Blanche'i taha peidetud, seega vähem nähtav, sai viimane nime. Alam-Val d'Hérensi elanikud kutsusid Dent d'Hérensit *Dent Blanche'iks*, kuid Ülem-Val d'Hérensi elanikud kutsusid seda *Dent de Rongiks* või *Dent d'Erinsiks*, aidates kaasa üldisele segadusele. Tänapäeval kasutatavad nimed on ametlikud pärast Dufouri kaardi valmimist 1862. aastal.

## Geograafia

Dent d'Hérens asub peamisel Alpide veelahkmel Šveitsi Valais' kantoni (põhjas) ja Itaalia Valle d'Aosta piirkonna (lõunas) vahel. Mäe põhjakülg on Rhône'i valgala osa, samas lõunapool on Po valgala osa.

Dent d'Hérens asub Matterhornist 4 km läänes ja Cervinia külast põhja pool Itaalia (lõuna) poolel. Šveitsi (põhja) poolel kõrgub mägi Zmutti liustiku kohal kauges Zmutti orus, 12 km Zermatti linnast eemal. Vaatamata nimele ei jäta Dent d'Hérens Val d'Hérensit tähelepanuta, nagu seda teeb mõne kilomeetri kaugusel põhja pool asuv Dent Blanche.

## Ronimisajalugu

Esmatõusu mäele tegid Florence Crauford Grove, William Edward Hall, Reginald Somerled Macdonald, Montagu Woodmass, Melchior Anderegg, Jean-Pierre Cachat ja Peter Perren 12. augustil 1863. Edward Whymper, Jean Antoine Carrel ja Luc Meynet üritasid mäge paar päeva varem proovida, kuid Whymper nõudis, et nad taanduksid kavandatud marsruudilt lääneharjale lahtise kalju tõttu.

Esimese talvise tõusu tegid M. Piacenza, J. J. Carrell ja G. B. Pellisier 16. jaanuaril 1910.

1300-meetrist põhjakülge uurisid esimestena George Ingle Finch, T. G. B. Forster ja R. Peto 2. augustil 1923 põhjakülje diagonaali või 'Finchi marsruudi' kaudu. Pigem läbiva kui otsetõusva joonena vältis see mäekülje peamisi raskusi; need lahendati kaks aastat hiljem 'Welzenbachi marsruudi' otsejoonega (Willo Welzenbach ja Eugen Allwein) 10. augustil 1925, mida võib pidada mäekülje esimeseks tõusuks. 5. augustil 1959 tegi Wilfrid Noyce koos C. J. Mortlocki ja Jack Sadleriga esimese Briti tõusu Welzenbachi marsruudil. Sellel marsruudil toimus suur päästeoperatsioon esimesel talvisel tõusul 14.-17. märtsil 1964. Olles roninud mäeküljel ja ööbinud tipus, elasid saksa (Gerhard Deweß ja Leo Herncarek), poola (Jerzy Hajdukiewicz ja Krzysztof Berbeka) ning Šveitsi (Eckhart Grassmann, Pierre Monkewitz ja Dieter Naef) ühendtiimi ronijad edela poole laskumisel üle kaks kukkumist, üks 200 m. Vigastada saanud mägironijad olid enne päästmist neli päeva mäel kinni, Berbeka suri hiljem haiglas ning Deweß ja Naef vajasid amputatsioone.
Louise Cromwell Brooks

**Louise Cromwell Brooks** (sünninimega **Henrietta Louise Cromwell**; 24. september 1890 Rye – 30. mai 1965 Washington) oli ameerika seltskonnadaam, kes abiellus neli korda. Seitse aastat oli ta kindral Douglas MacArthuri esimene abikaasa. Teda peeti üliriigi pealinna  üheks kõige atraktiivsemaks nooreks ja ilusaks naiseks.

## Välislingid
*
Helen Churchill Candee

**Helen Churchill Candee** (sünninimi **Helen Churchill Hungerford**; 5. oktoober 1858 New York – 23. august 1949 York Harbour) oli Ameerika Ühendriikide feministlik kirjanik ja ajakirjanik, kelle huvideks olid sisekujundus ja maateadus. Ta avaldas mitmeid teoseid sisekujunduse, etiketi ja laste kasvatuse teemadel ning kirjutas artikleid juhtivatele ajakirjadele, nagu Scribner's, The Century Magazine ja Harper's Bazaar.

Candee on laiemalt tuntud kui üks 1912. aasta Titanicu laevahuku üleelanuid. Ta viibis laeval teel Euroopasse, et hoolitseda haigestunud sugulase eest. Pärast katastroofi jätkas ta aktiivset karjääri reisikirjaniku ja maadeuurijana, reisides palju Kagu-Aasias, eelkõige Kambodžas ja Vietnamis. Tema reisikirjad aitasid tutvustada lääne lugejale selliseid paiku nagu Angkor Wat.

Tema hilisem looming keskendus kultuurilisele uurimistööle, reisimälestustele ning Aasia kunsti ja arhitektuuri tutvustamisele. 

Helen Churchill Candee oli silmapaistev näide 20. sajandi alguse haritud ja iseseisvast naisest, kelle tegevus ühendas esteetikat, teadushuvi ja sotsiaalset aktiivsust.

## Teoseid
* "How Women May Earn a Living" (1900)
* "An Oklahoma Romance" (1901)
* "Decorative Styles and Periods"  (1906)
* "The Tapestry Book" (1912)
* "Angkor the Magnificent: the Wonder City of Ancient Cambodia" (1924)
* "New Journeys in Old Asia: Indo-China, Siam, Java, Bali" (1927)

## Isiklik elu
Noorena abiellus Helen Edward Candee'ga, ettevõtjaga Connecticutist. Abielu osutus keeruliseks – Edward oli vägivallatseja ja alkohoolik ning lahkus lõpuks perekonna juurest. Helen jäi üksi kahe lapse, tütre Edithi ja poja Haroldiga. Lahutuse sai ta 1896. aastal, mis oli tollal haruldane ja sotsiaalselt märgiline samm.

Pärast lahutust hakkas Helen end ja oma lapsi ülal pidama kirjutamisega. Tema esimesed artiklid ja raamatud keskendusid sisekujundusele, etiketiküsimustele ja laste kasvatusele, kuid hiljem laienes tema looming ka poliitilistele ja kultuurilistele teemadele. Ta jäi kogu elu emana aktiivseks ja osales ka oma lastelaste kasvatamises.

## Viited

## Välislingid
Paulus Paurmann

**Paulus Paurmann** (21. november / 3. detsember 1850 Päite – 19. aprill / 2. mai 1903) oli eesti rahvaluulekoguja.

## Elulugu
Paulus Paurmann põlvnes Päite ja Künnapõhja Paurmannidest. Ta sündis 1850. aastal Päite külas Sepa Mihkli ehk Kopli Mihkli talus Mihkel Paurmanni ja ta naise Eewa viienda lapsena. Isa oli väga ettevõtlik mees ja suutis kehval pinnasel (Päite maad on loopealsed õhukese mullakihiga paesel põhjal) arendada tugeva majapidamise, mis põhjenes peaasjalikult kaupade veol maad mööda Tallinna ja Peterburi vahel. Selleks tuli omada vaid tugevaid hobused ja häid vankreid. Kuni Balti raudtee valmimiseni 1872. aastal oli see tublile põllumehele hea kõrvalteenistus.

Paulus õppis Päite külakoolis. Kui ta oli 12-aastane, juhtus vanemate talus ränk õnnetus: suurel nädalal läks korstnasädemest põlema elumaja õlgkatus ja peaaegu kõik taluhooned koos vara ja suurema osa loomadega põlesid tuhaks. Samuti neist hooneist süttis naabertalu. Ja just siis oleks tasasel, õpihimulisel, laulu ja muusikaarmastajal poisikesel, kes külakooli oli lõpetanud, Jõhvi kihelkonnakooli edasi õppima minna. Suurte raskustega see lõpuks õnnestuski, aga läbi kehvuse. Kihelkonnakoolis äratas ta hea õppimisega tähelepanu. Laulis koolikooris ja kihelkonna segakooris, esinedes muu hulgas ka Jõhvi kihelkonna 1865. aasta laulupeol. Saanud vanemaks, laulis ta ka kihelkondlikus meeskooris, ˮsest see oligi minu kõige suurem rõõm koorilaulusid laulma õppida,ˮ ütleb ta oma Jakob Hurdale kirjutatud eluloos.

Kui 1869. aastal suri Päite vana koolmeister Jüri Strouss, kelle juures ta külakoolis käies oli õppinud, seadsid Praost Meyer ja külakogu noore Paurmanni Päite koolmeistriks, missugusesse ametisse ta asus suure hoole ja armastusega, ehkki tööolud viletsais ruumides suure hulga õpilastega head ei olnud.

25. märtsil 1873 abiellus Paulus Paurmann Tõnu Neilandi tütre Mariga (sündinud 1851). Abielust sündis kolm poega ja üks tütar.

1878. aasta kevadel lahkus ta koolist, võttis vastu Toila mõisa valitseja ameti ja sama mõisniku antud mõisa metsavahtide ülevaataja koha, ehkki hakkas peagi seda otsust kahetsema. Õpetajakohta Päites ta enam tagasi ei saanud. Alles 1887. aastal sai ta kooliõpetaja koha Narva taha Venemaa alale Lilienbachi mõisa, kuhu oli viidud eesti töölisi. Seal töötas ta suure innuga, asudes 1888. aastal koguma ja kirja panema ka rahvaluulet. Ta kogus seda laialdaselt alalt, eriti õnnelik koht selleks oli Lilienbachi mõis. Mõisa oli tulnud mõisateenijaid mitmest kohast. Perekond elas kodutalus Päites, tema koos noorima tütre Aliidega, kes tema juures õppis, talviti Lilienbachis. Seal töötas ta, kuni kool, mis oli mõisniku erakool, suleti. Veel 1893. aasta kevadel oli ta Lilienbachis, kas kauem ka, ei ole teada. Siis asus ta tagasi Päitesse, jäädes elama ja töötama talusse koos vend Taneliga, kes oli temast üheksa aastat vanem. Elu talus kujunes aga majanduslikult raskeks.

Paulus Paurmann suri 19. aprillil 1903 nagu surma meetrikas on märgitud, südamehaigusse. Põrm puhkab Toila kalmistul. Tõeliselt oli surm teisiti. Tegemist oli enesetapuga.
Tbhawt Manufacturing

**Freen OÜ** (varem **Tbhawt Manufacturing**) on Eesti ettevõte, mis on spetsialiseerunud eritellimusel metallide töötlemisele ja omatoodetud taastuvenergia lahendustele. 

## Ajalugu
Tbhawt Manufacturing asutati 2018. aastal Tallinnas rahvusvaheliste investorite grupi poolt. Ettevõte on saanud 36,4 miljonit eurot erainvesteeringuid ja täiendavat rahastust Euroopa taastuvenergia algatustelt; 2,6 miljonit eurot saadi toetusena EAS-i hallatavast Õiglase Ülemineku Fondist, et laiendada tootmisvõimsust ja luua kõrge lisandväärtusega töökohti Ida-Virumaal.

2020. aastal hakati Kohtla-Järvel ehitama tuulegeneraatoritehast, mis valmis 2021. aastal ja kus alates 2022. aastast toodetakse oma patenteeritud Darrieus-tüüpi vertikaalteljelisi väiketuulikuid. Tehase tootmisvõimsus on 4000 ühikut aastas.

2024. aastal töötas ettevõttes 77 inimest. Samal aastal registreeris Tbhawt Manufacturing kaubamärgi Freen. 

## Põhitegevus
Ettevõte toodab tuuleturbiine, elektrimootoreid, generaatoreid ja trafosid  ning osutab mittestandardseid metallide töötlemise teenuseid, sealhulgas võib toota ka mootoriosi.
* Väiketuulikute tootmine – ettevõte on spetsialiseerunud Darrieus-tüüpi vertikaalteljeliste tuulikute tootmisele. Tootevalikusse kuuluvad 6 kW, 20 kW ja 55 kW tuulikud. 
* Eritellimusel metallide töötlemise teenused – ettevõte osutab mitmekülgseid metallide töötlemise teenuseid, sealhulgas metalli laserlõikust, lehtmetalli painutamist, plaatide rullimist, torude laserlõikust ja eritellimusel metallkomponentide täistsüklilist tootmist. 

##### Koostööpartnerid

* WindEurope
* Ukraina Tuuleenergia Assotsiatsioon (UWEA)
* Maailma Tuuleenergia Assotsiatsioon (WWEA)

## Viited


## Välislingid
* Ettevõtte koduleht
* Linkedin
2021.–2022. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

**2021.–2022. aasta maailma karikasari laskesuusatamises** on 45. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas 27. novembril 2021 Rootsis Östersundis ja lõppeb 20. märtsil 2022 Norras Oslos. Oma üldarvestuse võitu 2020.–2021. hooajast kaitsevad norralased Johannes Thingnes Bø ja Tiril Eckhoff.

10.–13. märtsini 2022 toimus esimest korda laskesuusatamise maailma karikasarja etapp Eestis Otepääl.

## Võistluste ajakava
IBU maailma karikasarja 2021.–2022. hooaja kalender.

## Viited
Amrullah Saleh

**Amrullah Saleh** (sündinud 15. oktoobril 1972 Panjshayris) on afgaani poliitik, aastast 2021 Afganistani presidendi kohusetäitja.

## Isiklikku
Saleh on usutunnistuselt sunniit, ta on abielus ja tal on viis last. Ta valdab dari, puštu ja inglise keelt.

## Viited

## Välislingid
* Live  Taliban push to seize last holdout Afghan valley. *[[BBC News]]*, 3. september 2021
* The nine lives of Amrullah Saleh, Afghanistan’s former spy chief and VP hopeful. *[[France 24]]*, 31. juuli 2021
* Amrullah Saleh: Is the Afghan peace process running out of road? *[[HARDTalk]]*, 9. aprill 2021 (audiofail, inglise keeles, 23 min)
Sten Lind

**Sten Lind** (sündinud 23. juulil 1979) on eesti kohtunik.

## Haridus
Ta sai 2004. aastal magistrikraadi Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Lind on Tallinna ringkonnakohtunik. Sten lind on Eesti riigikohtu distsiplinaarkolleegiumi liige.

Ta koostas koos kaasautoritega 2008. aastal teose "Sissejuhatus kohtumenetluse õpetusse. Eesti kohtumenetlusõiguse võrdluspilt".

## Viited
Georg Männik

**Georg Männik** (sündinud 5. jaanuaril 1955) on eesti tervishoiu- ja sotsiaalkindlustusekspert.

## Haridus
Georg Männik on lõpetanud 1973. aastal Elva Keskkooli, 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna stomatoloogina ja 1983. aastal Tallinna Tehnikaülikooli elektroonikainsenerina.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Georg Männik on üks Eesti ravikindlustussüsteemi autoreid.

Ta on töötanud Ministrite Nõukogus vanemreferendina, Riigikontrolli peakontrolörina, Eesti sotsiaalministri asetäitjana, Sotsiaalkindlustusameti peadirektorina, ERGO Kindlustuse juhatuse liikmena, Euroopa Liidu sotsiaalkindlustus- ja tervishoiueksperdina Baltimaades, Rumeenias, Gruusias, Ukrainas ja Venemaal.

Samuti olnud Tallinna Kesklinna linnaosakogu liige, revisjonikomisjoni esimees ja hariduskomisjoni liige.

2016. aastal sai Georg Männikust Põhja-Eesti Regionaalhaigla nõukogu esimees. 2017. aastal sai temast Tallinna Toompea Kaarli koguduse nõukogu liige.

Ta on alates 2001. aasta novembrist Isamaa Erakonna liige. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kesklinna linnaosas, kogus 28 häält ning ei osutunud valituks.

## Isiklikku
Georg Männik on kuulunud Eesti laskekoondisse ning püstitanud nii individuaalselt kui ka meeskondlikult Eesti rekordeid.

## Viited
Tõnu Pekk

**Tõnu Pekk** (sündinud 1973) on eesti ettevõtja ja investor.

## Haridus
Ta sai 1995 aastal bakalaureuskraadi Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas, 1999 aastal sai finantsteaduste magistrikraadi Londoni ärikoolis.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Tõnu Pekk on töötanud Swedbanki erinevatel juhikohtadel, ta on tulundusühistu Tuleva asutaja, juhatuse liige ja fondijuht.

Pekk on olnud EBS-i õppejõud.

Ta on Noore õpetlase stipendiumi algataja ja nõukogu liige.

## Tunnustus
2020 – Aasta investor

## Viited
Tallinna Inglise Kolledži spordihoone

**Inglise Kolledži spordihoone** on Tallinna Kultuuri- ja Spordiameti allasutuse Tallinna Spordikeskuse spordibaas.

## Ajalugu
734 õpilasega koolil polnud oma võimlat ja samuti nappis kesklinnas lastele ujumiskohti. Kool soovis Vabaduse väljaku servale, Pärnu mnt 13 / Estonia pst 10 asuva koolihoone õuele, mida kasutati parklana, rajada spordikeskuse kahe spordisaali, ujula ja avaliku veekeskusega. Keskkonnakaitsjates, aga ka arhitektides tekitas pahameelt plaanitava kompleksi Pärnu maantee äärde ulatuv, kahe korruse kõrgustel sammastel seisev vaskplekist osa, mille rajamise korral tulnuks pärn maha võtta. Kevadel seiskas see spordikompleksi arenduse.

Juuni lõpus 2004 otsustati Inglise kolledži ja linna esindajate koosolekul, et kool peab vana väärtusliku pärna asemele uusi puid istutama.

"Küsimus oli selles, kas üks puu või lastele sportimisvõimalus. Asendame selle puu ja loodame, et puuteema on lõpuks päevakorrast maas," ütles tolleaegne Inglise kolledži projektijuht Madis Kareda.

Carl-Dag Lige (arhitektuurikriitik, kuraator ja ajaloolane):

"Spordihoone on paigutatud ajaloolisest koolihoonest eraldi – hoonemahud on ühendatud keldrikorruse kaudu. Spordihoone nullkorrusel asub ujula, selle kohal parkla ja ülaosas võimla. Ruumiprogramm nägi ette ka kontoripindu, mis on peamiselt paigutatud Pärnu maantee poolsesse, postidele toetuvasse mahtu. Spordihoone sisearhitektuursed lahendused on eelkõige suunatud lastele ja noortele ning kujundatud sooviga pakkuda lõbusat ja mängulist keskkonda. Hoolimata väiksest krundist suudeti hoovialale luua ka amfiteatri-laadne väliruum, kus hea ilma korral on võimalik korraldada nii õppetööd kui ka pidulikumaid sündmusi. Samuti tagab süvendatud amfiteater ujulale loomuliku valguse."
Fail:TIKS02.jpg|Vaade hoovist
Fail:TIKS03.jpg|Vaade hoovist
Fail:TIKS04.jpg|Vaade trepile


## Välislingid
* Inglise kolledž sai loa kesklinna ujulaga spordikompleks ehitada Eesti Päevaleht 1. juuli 2004
* Tallinna Inglise Kolledži spordihoone, Koko arhitektid
* Valitsus lükkas Inglise kolledži spordihoone rahahädadele õla alla. Postimees. 4. detsember 2008
*Inglise Kolledži Spordihoone koduleht
Mr. Queen

**Mr. Queen** (korea keeles 철인왕후; *Cheorinwanghu*) on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Shin Hye-sun ja Kim Jung-hyun. See oli eetris tvN-s igal laupäeval ja pühapäeval kell 21.00 alates 12. detsembrist 2020 kuni 14. veebruarini 2021.

## Osatäitjad
* Shin Hye-sun - Kim So-yong, kuninganna Cheorin
* Kim Jung-hyun - Yi Won-beom, kuningas Cheoljong

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Corno Grande

**Corno Grande** ("*Suur Sarv*") on Itaalias asuv Apenniini mäestiku kõrgeim mägi (2912 m). Corno Grande asub Itaalia keskosas, Abruzzo maakonnas, Gran Sasso e Monti della Laga rahvuspargis.
Corno Grande külje all asub Euroopa lõunapoolseim liustik, Calderone liustik.
Pečiukai

**Pečiukai** (poola keeles *Pieczuki*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Pečiukai piirneb põhjas Liepynėga, idas Vismalaiga, kagus Žemieji Karačiūnaiga, edelas üle Nerise Ožkiniaiga, loodes samamoodi Kryžiokaiga.

Linnaosa asub Antaviliai metsas, paigas kus Antavilise oja Nerisesse suubub. Ojal paikneb paisjärv. Pečiukai on aianduskooperatiivide piirkond, linnaossa jääb kaks aianduskooperatiivi. Lõunapoolsemasse ossa jääb Liepynė metskond.

Antavilise oja suudmes, praeguse Pečiukai kohal asus varem Antavilise huutor, mida mainiti aastal 1748 (*Антовилькiй*). Aastal 1931 oli selle kohal Pečiukai asula, kus oli 16 elanikku.

## Viited
Vismalai

**Vismalai** (poola keeles *Wysmaly*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Vismalai piirneb loodes Liepynėga, põhjas Antaviliaiga, kagus Aukštieji Karačiūnaiga, lõunas Žemieji Karačiūnaiga, edelas aga Pečiukaiga.

Linnaosa asub Antaviliai metsas. Linnaosa moodustavad endise küla hooned.

Aastal 1905 oli Mickūnai valda jäävas Vismalai külas 16 elanikku. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju *Высмалы*. Aastal 1931 oli seal 25 elanikku.

## Viited
Šilas

**Šilas** (ka **Balžio Šilas**, **Šilai** või **Bildžių Šilas**) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Šilas piirneb läänes Antaviliaiga, põhjas Meiriškėsega, edelas aga Aukštieji Karačiūnaiga.

Linnaosa asub Kairėnai ja Antaviliai metsade vahelisel alal. Linnaossa jäävad Balžise ja Skarbelise järved, lõunapiirile aga Juodis. Linnaossa ulatub Tapeliai maastikukaitseala. Skarbelise kaldal asub aianduskooperatiiv, valdavalt asuvad Šilases aga individuaalelamud ja puhkekodud.

## Viited
Meiriškės

**Meiriškės**  on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Meiriškės piirneb lõunas Šilasega.

Linnaosa asub Nemenčinė metsas. Meiriškėsesse on rajatud individuaalelamuid ja ridaelamuid.

Linnaosa moodustab samanimelise küla lõunapoolsem ala, mis liideti Vilniusega XX sajandi keskpaiku.

## Viited
HARDtalk

"**HARDtalk**" oli BBC tele- ja raadiosaade, mida edastati kanalitel BBC News, BBC World News ja BBC World Service. Saade oli eetris aastatel 1997–2025.

## Intervjueeritavaid
Saates on intervjueeritud mitmeid tuntud avaliku elu tegelasi, kelle seas on olnud

* Mahathir Mohamad
* Maya Angelou
* Kofi Annan
* Benazir Bhutto
* Hugo Chávez
* Noam Chomsky
* Michael Collins
* F. W. de Klerk
* Recep Tayyip Erdoğan
* William Frankland
* Mihhail Gorbatšov
* Angelina Jolie
* Kaja Kallas
* Sherin Khankan
* Bernice King
* Nelson Mandela
* Mira Marković
* Robert Mugabe
* Nadia Murad
* Olusegun Obasanjo
* Teodoro Obiang
* Cyril Ramaphosa
* Thein Sein
* Nina Simone
* Leïla Slimani
* Desmond Tutu
* Judit Varga
* Gore Vidal

Eestlastest on saates intervjueeritud Siim Kallast (2003), Urmas Paeti (2014), Kaja Kallast (2021, 2023) ja Kadri Simsonit (2022).

## Viited

## Välislingid
* HARDtalk telekanali BBC News kodulehel
Evelyn Nesbit

**Florence Evelyn Nesbit** (abielus **Evelyn Nesbit Thaw**; 25. detsember 1884 Natrona, Pennsylvania – 17. jaanuar 1967 Santa Monica, California) oli Ameerika Ühendriikide modell, tantsija ja näitleja.

Evelyn Nesbit omandas skandaalse kuulsuse, kui tema mees miljonär Harry Thaw laskis 25. juunil 1906 maha Nesbiti endise armukese arhitekt Stanford White'i.

Aastatel 1907–1922 mängis ta kaheteistkümnes tummfilmis.

1955. aastal valmis Nesbiti eluloo põhjal mängufilm "Tüdruk punasel sametkiigel" ("The Girl in the Red Velvet Swing"). Evelyn Nesbiti rolli mängis filmis Joan Collins.

Evelyn Nesbit on üks tegelasi Edgar Lawrence Doctorow' romaanis "Ragtime" (1975, eesti keeles 1981).

## Viited

## Välislingid
*
Bataalne žanr

**Bataalne žanr** (inglise keeles *military art*) on sõjatemaatikat viljelev kujutava kunsti žanr (valdavalt maaližanr).

Sõjakäiku kujutava maali võib liigitada ühtlasi olustikumaaliks. Merelahingut kujutav maal liigitatakse enamasti meremaaliks.

Bataalse žanri viljelejaid nimetatakse **batalistideks**.

## Tuntud bataliste
*Standish Backus
*Denis Dighton
*Nikolai Dmitrijev-Orenburgski
*Charles Edwin Fripp
*Peter von Hess
*Alexander von Kotzebue
*Louis-François Lejeune
*Emanuel Leutze
*Maximilian Maksolly
*Viktor Mazurovski
*Alphonse de Neuville
*Frants Rubo
*Nikolai Samokiš
*Alexander Sauerweid
*Sidney Simon
*Elizabeth Thompson
*John Trumbull
*Horace Vernet
*Gottfried Willewalde
*Adolphe Yvon

## Välislingid
Liepynė

**Liepynė** (ka **Laurų sodai**) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Liepynė piirneb põhjas Vyriaiga, idas Antaviliaiga, lõunas Pečiukaiga, läänes aga üle Nerise Kryžiokaiga.

Linnaosa asub Antaviliai ja Nemenčinė metsade vahel, Antavilise oja ja Nerise jõe kaldal. Liepynė on aianduskooperatiivide piirkond (seal asub aianduskooperatiiv Laurų SB), põhjaossa on rajatud uuselamupiirkond.

Aastal 1931 oli linnaosa kohal Antavilių Liepynė karjamõis (*Lipówka Antowilska*), kus oli 4 elanikku.

## Viited
Vyriai

**Vyriai** (vanasti ka **Biriai**, poola keeles *Biry*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Vyriai piirneb lõunas Liepynėga, kagus Antaviliaiga, edelas aga üle Nerise Kryžiokaiga.

Linnaosa asub  Nemenčinė metsas, Nerise jõe kaldal. Sinna jääb samanimeline aianduskooperatiiv.

Vyriai kohal on Nerise jões saar, mis kannab nime Salaitė (poola keeli *Sołka*). Saare kohal on Nerise jõel kärestik, mis kannab Alchaveci või Bira nime (poola keeli *Olchowiec*), ka on Vyriai kohal jõel väiksem kärestik nimega Zaravėlis (poola keeles *Zarawok*).

Linnaosa on kujunenud endise mõisa keskuse juurde. Aastal 1905 oli Mickūnai valda jäävas Biriai mõisas 25 elanikku. Aastal 1931 oli mõisas 13 elanikku.

## Viited
Andrejs Upīts

**Andrejs Upīts** (4. detsember 1877 – 17. november 1970) oli läti kirjanik, kriitik ja kirjandusajaloolane. 

Upīts sündis Vidzeme regioonis. 

Kirjaniku loominguline tegevus sai alguse 1899. aastal. Upits oli omaaegses läti kirjanduses üks suuremaid realistliku liikumise esindajaid. Suure ühiskondliku tähenduse ja sotsiaalse intensiivsusega kirjanikuna paljastas ta oma romaanides, novellides ja näidendites halastamatult kodanluse ekspluateerivat olemust, aga ka kitsarinnalisust ja vulgaarsust. Kogu oma kirjandusliku ja ühiskondliku tegevuse vältel oli Upits alati tihedalt seotud läti rahva revolutsioonilise demokraatiaga; tema kaastunne on alati rõhutud tööliste ja vallatute poolel. 

1905. aasta revolutsiooni mõjul hakkasid Upītsile sümpatiseerima marksistlikud ideed. 1920. aastal arreteeriti ta oma riigivastase tegevuse pärast Venemaalt salaja Lätti naasmise järel kahel korral ja mõisteti surma. Tema elu päästis see, et kolleegid kultuuriringkondadest selle otsuse vastu protestisid.

1940. aastal toetas Upīts Nõukogude okupatsiooni Lätis ja sai rahvaseimi liikmeks. Teise maailmasõja lõpus sai temast Läti Riikliku Ülikooli läti kirjanduse osakonna juhataja ning Läti NSV Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudi asutaja ning esimene direktor aastatel 1946–1952. 

Upīts oli aastatel 1944–1954 Läti NSV Kirjanike Liidu esimees. Poliitikuna oli ta aastatel 1941–1952 Läti NSV Ülemnõukogu esimehe asetäitja. 

Eesti keelde on mh tõlgitud (tõlkija: Karl Aben) tema "Haljendav maa" (originaal: "Zaļā zeme", 1945, sai Stalini preemia). Teost on võrreldud Tammsaare pentaloogiaga "Tõde ja õigus". 

Riia kesklinnas Kronvaldsi pargis asub Andrejs Upītsi monument. 

## Tunnustus
* 1943 Läti NSV rahvakirjanik 
* 1957 Läti NSV riiklik preemia
* neli Tööpunalipu ordenit (23.04.1943; 17.12.1947; 04.12.1952; 03.01.1956)
* viis Lenini ordenit (31.05.1946; 20.07.1950; 04.12.1957; 01.10.1965; 23.02.1967)
* 1967 sotsialistliku töö kangelane
Vorbuse pilpaküla

**Vorbuse pilpaküla** on mitteametlik asula Tartumaal, Vorbuse küla haldusalas.

Pilpaküla tekkis Nõukogude okupatsiooni ajal, mil raudteetöötajatele jagati raudtee aladele jäävaid maid aiamaadeks. Ajapikku ehitati aiamaadele hooned, suvilad, milles hakati mõnel juhul ka püsivalt elama. Vorbuse pilpaküla asub endiselt Eesti Raudtee aladel, 100% transpordimaana määratletud maal. Seoses läheduses Emajõel asuva vana Jänese raudteesilla asemel uue silla kasutuselevõtu ning trassi õgvendamisega lammutati osa hooneid.

## Vaata ka

* Tallinna lennujaama pilpaküla
* Maardu pilpaküla
* Tartu hiinalinna aiamaad

## Viited
Antaviliai

**Antaviliai** (ka **Antavilis**, poola keeles *Antowil* või *Antowile*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Antaviliai piirneb kirdes Vyriaiga, läänes Liepynėga, edelas Vismalaiga, lõunas Aukštieji Karačiūnaiga, idas aga Šilasega.

Linnaosa asub Antaviliai ja Nemenčinė metsade vahel, Antavilise oja kaldal. Seal asub Antaviliai kalmistu. Linnaossa jäävad veekogu nimega Antavilio pusdubenis, Antavilise järv ja Väike Antavilise järv. Antaviliais on  postkontor ja vanadekodu, põhjapoolsem osa on aianduskooperatiivide piirkond.

Antaviliai varasem nimekuju oli tõenäoliselt Antavilkas või Antavilkai. Asula nimi pandi 1554. aastal kirja kui *Hontowielk*, 1736. aastal kui *Antowilla* ja 1791. aastal kui *Антовиль*. Nimi tuleneb sealsest järvest, millele viitab veekogudest nime saanud paikadele tüüpiline nime eeliide Anta-. 

Sealset mõisat on esmamainitud XVII sajandil. Selle esimesed omanikud olid Pacid, hiljem kuulus see Korsakkidele ja Radziszewskitele. 

1905. aastal oli Antaviliai mõisas 39 elanikku. 1931. aastal oli seal 128 elanikku. 1959. aastal oli  Antaviliai küla, kus oli 196 elanikku. Küla liideti Vilniusega 1969. aastal.

Aastail 2004–2006 kasutas LKA sealset talli kinnipidamisasutusena.

Muinsuskaitse all on Antaviliai mõisakompleks.

## Viited
Tallinna lennujaama pilpaküla

**Tallinna lennujaama pilpaküla** (ka *Soodevahe pilpaküla*) on mitteametlik asula, mis tekkis Nõukogude okupatsiooni ajal praeguse Rae valla ja Tallinna lennujaama aladel asuva Tallinna lennujaama lennuraja otsa esmalt aiamaadeks mõeldud alale, kuhu aiamaalappide kasutajad hakkasid rajama hooneid ja suvilaid, mõned ka elamuid. Küla lammutati osaliselt 2000. aastate lõpus, kui pikendati Tallinna lennujaama lennurada.

## Ajalugu
Pilpaküla rajasid 1980. aastatel Dvigateli tehase ja Talleksi töötajad, kellele anti maalapid 20 aastaks rendile. Aiamaadele ei lubatud külvata muud peale üheaastaste aedviljade ja lisaks mitmeaastaste taimede ja puude istutamisele oli keelatud ka ehitiste rajamine, kuid keelule vaatamata rajati ka hooned.

## Vaata ka
* Vorbuse pilpaküla
* Tartu hiinalinna aiamaad
* Maardu pilpaküla

## Viited
Algakultuur

**Algakultuur** on vesiviljeluse vorm, mis hõlmab vetikaliikide kasvatamist.

Enamik vetikaid, mida tahtlikult kasvatatakse, kuulub mikrovetikate (mida nimetatakse ka fütoplanktoniks, mikrofüütideks või planktonvetikateks) kategooriasse. Makrovetikatel, mida üldiselt tuntakse merevetikatena, on samuti palju kaubanduslikku ja tööstuslikku kasutust, kuid nende suuruse ja nende kasvukeskkonna erinõuete tõttu ei ole neid nii lihtne kasvatada (see võib siiski muutuda uuemate merevetikate kultiveerimisseadmete kasutuselevõtuga, mis on põhimõtteliselt vetikapesurid, mis kasutavad väikestes mahutites ülesvoolavaid õhumulle).

Vetikate kaubanduslikul ja tööstuslikul kasvatamisel on mitmeid kasutusvõimalusi, sealhulgas toidu koostisosade, näiteks oomega-3-rasvhapete või looduslike toiduvärvide ja värvainete, toidu, väetiste, bioplastide, keemiliste lähteainete (tooraine), ravimite ja vetikakütuse tootmine, ning neid võib kasutada ka saastetõrjevahendina.

Kasvatatavate veetaimede ülemaailmne tootmine, milles valdavalt domineerivad merevetikad, kasvas tootmismahult 13,5 miljonilt tonnilt 1995. aastal veidi üle 30 miljoni tonni 2016. aastal.

## Viited
Franz Malmsten juunior

**Franz Malmsten juunior** (sündinud 7. september 1999) on eesti näitleja.

## Haridus
Ta lõpetas 2019. aastal Vanalinna hariduskolleegiumi (21. lend). Seejärel õppis paar kuud Londonis filminäitlemist. 
Alates 2020. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudis lavastamist.

## Filmid

* 2016 – "Klassikokkutulek" – Joonas
* 2018 – "Klassikokkutulek 2: Pulmad ja matused" – Joonas
* 2019 – "Klassikokkutulek 3: Ristiisad" – Joonas
* 2019 – "Kiirtee põrgusse" – Markus
* 2020 – "Talve" – Arnold Tali
* 2021 – "Öölapsed" – Noormees peol
* 2021 – "Kiik, kirves ja igavese armastuse puu" – Kaarel Ploom
* 2022 – "Soo" – Toomas
* 2022 – "Apteeker Melchior" – Kilian
* 2025 – "Jan Uuspõld läheb koju" – Franz Malmsten
* 2025 – "Ühemõõtmeline mees" – Raul noorena

## Televisioon

* 2017 – "Nukumaja" – Gabriel
* 2019 – "Kättemaksukontor" – Axel Sigmund
* 2023 – "Salalaul"
* 2024 – "Maskis laulja"

## Isiklikku
Ta on näitlejate Harriet Toompere ja Mait Malmsteni poeg. Tema vend on Hugo Malmsten (noorem); tema vanavanemad Hendrik Toompere seenior ja Maie Toompere ning Rein Malmsten, aga ka vanavanaisa Franz Malmsten ja vanavanaonu Hugo Malmsten olid näitlejad.

## Viited


## Välislingid

* Franz Malmsten juunior Eesti filmi andmebaasis
*  andmebaasis IMDb (*inglise keeles*)
No More Fridays

**No More Fridays** on Eesti ansambel.

## Liikmed
*Kristi Täheste – laul
*Grigori Rõžuk - kitarr
*Henrik Heinmets – trummid
*Margus Pärnamägi – bass.

## Diskograafia
*2021 album "Who Needs Truth Anyway"

## Viited

## Välislingid
*Ansamblist allstarz.ee andmebaasis
Bioküberneetika

**Bioküberneetika** on teine nimetusskeem (mõiste "küberneetika" ise on pärit bioloogiliste süsteemide toimimise kajastamisena), mida kasutatakse küberneetikas kui tehnoloogiliselt mõistetud bioloogilise teaduse kirjeldust, mis hõlmab bioloogilisi distsipliine, mis saavad kasu küberneetika rakendamisest, sealhulgas neuroloogia ja hulkraksed süsteemid. Bioküberneetika mängib olulist rolli süsteemibioloogias, püüdes integreerida erinevaid teabetasandeid, et mõista, kuidas bioloogilised süsteemid toimivad.

Bioküberneetika on abstraktne teadus ja on teoreetilise bioloogia põhiline osa, mis põhineb süsteemitehnika põhimõtetel.

## Terminoloogia

Bioküberneetika on liitsõna, mis tuleneb sõnadest bio (kreeka keeles βίο / elu) ja küberneetika (kreeka keeles κυβερνητική / kontrolliv-juhtiv). Kuigi sõna laiendatud vorm on bioloogiline küberneetika, nimetatakse seda valdkonda teadusartiklites kõige sagedamini bioküberneetikaks. Bioinformaatikat võib korrektselt nimetada ka bioinformaatikaks.

## Varased pooldajad

Bioküberneetika varajaste pooldajate hulka kuuluvad muu hulgas Ross Ashby, Hans Drischel ja Norbert Wiener. Allpool on loetletud nende teadlase avaldatud populaarsed tööd.

* Ross Ashby, "Introduction to Cybernetics", 1956
* Hans Drischel, "Einführung in die Biokybernetik." 1972
* Norbert Wiener, "Cybernetics or Control and Communication in the Animal and the Machine", 1948

## Sarnased valdkonnad

Bioküberneetikaga seotud teemadesse süvenevaid artikleid ja uurimusi võib leida paljude sarnaste nimetuste all, sealhulgas molekulaarküberneetika, neuroküberneetika ja rakuküberneetika. Sellised valdkonnad hõlmavad teadusharusid, mis täpsustavad elusorganismi uurimise teatud aspekte (näiteks neuroküberneetika keskendub organismide neuroloogiliste mudelite uurimisele).

## Kategooriad

* Bioküberneetika – kogu elusorganismi uurimine.
* Neuroküberneetika – küberneetika, mis tegeleb neuroloogiliste mudelitega. (Psühhoküberneetika oli ühe eneseabiraamatu pealkiri ja ei ole teaduslik distsipliin).
* Molekulaarküberneetika – molekulaarsete süsteemidega tegelev küberneetika (nt molekulaarbioloogia küberneetika)
* Rakuküberneetika – rakusüsteemidega tegelev küberneetika (nt infotehnoloogia/rakutelefonid või bioloogilised rakud).
* Evolutsiooniline küberneetika – infosüsteemide evolutsiooni uurimine (vt ka evolutsiooniline programmeerimine, evolutsiooniline algoritm).

## Viited

## Välislingid
* Max Planck Institute for Biological Cybernetics
* Journal "Biological Cybernetics"
* Scientific portal on biological cybernetics
* UCLA Biocybernetics Laboratory
Andra

**Andra** on eesnimi, mida kasutatakse peamiselt naisenimena.

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Andra 1165 inimesel.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Andra alla viiel mehel ja 695 naisel. Andra on levikult 242. naisenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Andra vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 13,89, ning Lääne-Viru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 12,1. Andra oli keskmiselt 29 aasta vanune (mediaanvanus oli 28).

## Nime kandjaid
*Andra Kütt-Leedis
*Andra Pärsimägi
*Andra Siibak
*Andra Teede
*Andra Veidemann

## Viited
Käärimine (kangas)

**Käärimine** on lõnga korrutamine lõimeks. Käsitsi kangakudumisel nimetatakse käärimist ka kanga loomiseks. 

Kanga käärimine eelneb kudumisele. Kanga lõimelõngad veetakse korrapäraselt valmis ja vahelik jaotatakse vajalikus pikkuses ja laiuses. Kudumi laiusest ja tihedusest lähtudes keritakse vastav arv lõimelõngu kudumi pikkuselt spiraalina ümber käärpuude. Nii saadud lõngapalmik keritakse kangaspuude lõimepoomile.

Kanga käärimisel on tähtis, et lõimelõngad jookseksid käärpuudele ühtlase pingusega. Seetõttu tegeleb selle tööga algusest lõpuni üks inimene. Enne käärimisest veetakse nii pikk pael ümber käärpuude, kui pikka kangast soovitakse käärida. Käärpuudel jäävad vedukordade vahed hästi näha ning on võimalik määrata, mitme käärimisringiga peab jõudma ülemiste vahelikupulkadeni. Kui lõng on sile, kääritakse 4–12 lõngaga. Takuse, sõlmelise või villase lõimematerjali korral kääritakse ühe, kahe või nelja lõngaga. Kääritavate lõimelõngade otsad sõlmitakse lihtsa hobusesabasõlmega kokku.

## Vaata ka
* Kangaspuud
* Käärkast
* Käärlaud
* Käärpuud

## Viited

## Kirjandus
* Eevi Astel. Kangakäärimine Eestis. Etnograafiamuuseumi aastaraamat, 1971.

## Välislingid
*Kanga käärimine (loomine) käärpuudel Eesti Ajaloomuuseum
*Käärpuud, Mõniste Talurahvamuuseum
Andrea

**Andrea** on eesnimi, mida kasutatakse nii mehe- kui naisenimena (tavaliselt naisenimena, kuid näiteks Itaalias praktiliselt ainult mehenimena).

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Andrea 92 mehel ja 164 naisel. Andrea oli levikult 688. mehenimi ja 593. naisenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Andrea vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 7,51, ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,26. Andrea oli keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus oli 25).

## Nime kandjaid
*Andrea Bocelli
*Andrea Dworkin
*Andrea Henkel
*Andrea Pozzo

## Viited
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend

Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend 1810−1917.

## Alalise nõukogu liikmed 1801−1810

Pärast Alalise nõukogu kaotamist 1810. aastal said need nõukogu liikmed, kes olid tollal elus − neid oli 24 −, uue Riiginõukogu liikmeteks.

## Riiginõukogu liikmed 1810−1906
### Aleksander I

### Nikolai I

### Aleksander II

### Aleksander III

### Nikolai II

## Vaata ka
*Alaline nõukogu
*Alalise nõukogu liikmete loend
*Riiginõukogu (Venemaa keisririik)

## Kirjandus
*Шилов, Д. Н., Кузьмин, Ю. А. *Члены государственного совета Российской империи 1801−1906*. Биобиблиографический справочнк. С.-Петербург: Издательство "Дмитри Булганин", 2007. Lk 897-907.
Sooriisikas

**Sooriisikas** (*Lactarius helvus*) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.

Kübar on viltjassoomuseline, kuiv ja lehterjas, läbimõõduga kuni 16 cm.

Sooriisika piimmahl on värvusetu ja seda eritub vähe.

Eestis esineb väga sageli, kohati massiliselt, juulist oktoobrini.

Sooriisikas on kergelt mürgine ka pärast kupatamist. Tema söömisel võib tekkida mao- ja soolenähtudega mürgistus.

## Välislingid
Metsamasin

**Metsamasin** on metsas töötamiseks mõeldud masin, mille peamiseks eesmärgiks on kas puidu töötlemine või puidu koondamine laoplatsile.

## Välislingid
*Toom, Reio. "Metsamasinate ja -tehnika tootjad Eestis ja nende toodang". Bakalaureusetöö (2019)
Žacléř

**Žacléř** (saksa keeles *Schatzlar*, varem *Bornflos* või *Bernstadt*) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas. Žacléř asub Poola piiri ääres, Trutnovist ligi 11 km ja Hradec Královést umbes 40 km põhjas.

Žacléř asub merepinnast umbes 612 meetri kõrgusel.

Žacléři on esmamainitud 1334. aastal.

Žacléři vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Kronprinz Wilhelm

**Kronprinz Wilhelm** oli Norddeutscher Lloydile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärk oli Atlandi ookeani ületus. 202,17 m pikkuse aurulaeva, mis lasti vette 1901. aasta märtsi lõpus, ehitas AG Vulcan Stettin. See sai nime Saksa Keisririigi kroonprintsi Wilhelmi järgi.

Laev, mis pälvis aasta pärast valmimist Sinise Lindi, müüdi vanarauaks 1923. aastal.

## Vaata ka
* Kaiser Wilhelm der Große
* Kaiser Wilhelm II
* Kronprinzessin Cecilie

## Välislingid
Maggy Rouff

**Maggy Rouff** (neiupõlvenimi **Marguerite de Wagner**; 1896 – 7. august 1971) oli Belgia päritolu prantsuse moekunstnik.

## Eluloolist
Maggy Rouff sündis 1896. aastal Belgia peres (kuid tema ema oli pärit hoopis Saksamaalt). 1902. aastal avasid tema vanemad Pariisis Drécolli moemaja. Tegelikult oli see 1896 Christoff von Drécolli Viinis asutatud moemaja üks harusid ja Wagnerid maksid õiguse eest kasutada Drécolli nime.

1917. aasta oktoobris abiellus Marguerite (Maggy) de Wagner Pierre Besançoniga ja mõlema perekonnanimeks sai Besançon de Wagner. 1929. aastal avas Marguerite Besançon de Wagner oma moemaja aadressil Champs Elysees 136 ja võttis kunstnikunimeks **Maggy Rouff**.

Rouff jäi 1948. aastal pensionile ja andis äri üle oma tütrele Anne-Marie Besançonile. 1960. aastatel reorganiseeriti moemaja: seal hakati müüma valmisrõivaid ning kollektsioonidega püüti orienteeruda noorematele klientidele, kuid see ja paralleelselt uute moesuundade järgimine ei õnnestunud. 1965. aastal moemaja suleti.

## Looming
Rouff oli tuntud spordiriietuse ja pesu disaini poolest oma loomingu varasemal perioodil (see külg tema loomingust on sageli alahinnatud), hiljem iseloomustasid tema naisterõivaste kujundusi naiselikud detailid nagu volangid, krooked ja hästi langeva diagonaallõike kasutamine. Loojana tähtsustas ta elegantsi, harmooniat ja iga detaili läbimõeldust riietuses.

1937. aastal avas Londonis Park Lane'il oma moemaja filiaali, kusjuures vanaaegse hoone välisilme kujundas Rouff isiklikult.

Maggy Rouff kujundas kostüümid või osales ühe kostüümide loojana 12 mängufilmile aastail 1938–1961.

In 1938. aastal kingiti riigivisiidil Suurbritannia printsess Elizabethile ja printsess Margaretile kaks Maggy Rouffi kujundatud kleiti ja taskurätikud. Tuntud isikutest olid Maggy Rouffi kliendid veel näiteks Grace Kelly ja Clarissa Churchill Eden.

## Muud
1930. aastatel oli Rouff PAIS (Association pour la Protection des Arts Plastiques et Appliques 'Visuaal- ja Tarbekunsti Kaitse Ühing') juht. 1922. aastal Madeleine Vionnet' asutatud organisatsioon oli omas ajas üks mõjukamaid loomevarguse ja võltsingute vastu võitleja.

## Viited

## Välislingid
* Maggy Rouff - Fashion Designer Encyclopedia
* Maggy Rouff ~ 1896-1971. - Head to Toe Fashion Art. French Fine Art Fashion Prints Collection
* Maggy Rouffi kujundatud õhtukleit 1935. aastast, Metropolitani Kunstimuuseum
* Maggy Rouffi kujundatud mantel 1938. aastast, Metropolitani Kunstimuuseum
Hüperinflatsioon Zimbabwes

**Hüperinflatsioon Zimbabwes** oli valuuta ebastabiilsuse periood Zimbabwe Vabariigis, mis Cagani hüperinflatsiooni definitsiooni järgi algas veebruaris 2007. Inflatsiooni haripunktis aastatel 2008–2009 oli riigi hüperinflatsiooni keeruline määrata, kuna valitsus lõpetas andmete avalikustamise. Zimbabwe suurim kuine inflatsioonimäär oli hinnanguliselt 79,6 miljardit protsenti, suurim aastane inflatsioonimäär 89,7 sekstiljonit protsenti.

Aprillis 2009 lõpetas Zimbabwe enda rahatähtede printimise ning hakkas kasutama teiste riikide valuutasid. Valitsus teatas 2015. aasta keskel, et plaanib sama aasta lõpuks minna üle USA dollarile. 

Juunis 2019 teatas Zimbabwe valitsus, et riik hakkab uuesti kasutama Zimbabwe dollarit, ametliku nimega Real Time Gross Settlement dollar (RTGS-dollar). Välisriikide valuutad kaotasid ametliku maksevahendi staatuse. Juuli keskpaigaks oli riigi inflatsioonimäär kasvanud 175%-ni ning kardeti uut hüperinflatsioonilainet. Märtsis 2020 oli Zimbabwe inflatsioonimäär üle 500% ning olukorra lahendamiseks loodi uus töörühm. Juulis 2020 oli riigi aastane inflatsioonimäär 737%.

## Viited

## Kirjandus
* 

## Välislingid
* The Hyperinflation in Zimbabwe, Mises Institute (inglise keeles)
* The Return of Hyperinflation in Zimbabwe, Mises Institute (inglise keeles)
Alalise nõukogu liikmete loend

Sellel loendis on loetletud Alalise nõukogu liikmed aastatel 1801−1810. Pärast Riiginõukogu rajamist said endised Alalise nõukogu liikmed uue nõukogu liikmeteks.

## Vaata ka
*Alaline nõukogu
*Riiginõukogu (Venemaa keisririik)
*Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmete loend

## Kirjandus
*Шилов, Д. Н., Кузьмин, Ю. А. *Члены государственного совета Российской империи 1801−1906*. Биобиблиографический справочнк. С.-Петербург: Издательство "Дмитри Булганин", 2007. Lk 897.
Käärkast

**Käärkast** (ka *käärikast*, *käärlaegas*) oli puukast, millesse asetati kanga käärimiseks lõngakerad või -poolid.

Käärkastis oli kuni 12 lahtrit, mis võimaldas mitut lõimelõnga ühel ajal käärida. Kasti servale kinnitatud aasadest viidi lõng läbi, et lõngad käärimise ajal omavahel keerdu ei läheks. Käärkaste ja lõngapoole hakati Eestis kasutama 19. sajandi teisel poolel mõisate ja elukutseliste kangrute vahendusel. Varem kasutati kehasid või kerilaudu. Kui kehadelt kääriti enamasti kahe lõimega, siis käärimisega käärimiskastist või käärimisraamilt oli võimalik seda käärpuudele teha ühtlaselt 4–10 lõimelõngaga. Käärkasti kasutamisega kaasnes käärlaua kasutuselevõtt.

## Vaata ka
*Kangaspuud
*Kerilaud
*Käärlaud
*Käärpuud

## Viited

## Kirjandus
* Kangakäärimine Eestis, Eevi Astel. Etnograafiamuuseumi aastaraamat, 1971.

## Välislingid
*Käärkast Eesti Rahva Muuseum
*Käärpuud, Mõniste Talurahvamuuseum
Aiguille Verte

**Aiguille Verte** ([eɡɥij vɛʁt]) (prantsuse keelest 'roheline nõel') on mägi Mont Blanci massiivis Prantsuse Alpides.

Esmakordselt ronisid sellele 29. juunil 1865 Edward Whymper, Christian Almer ja Franz Biner, kaks nädalat enne saatuslikku Matterhorni tõusu. Whymper ei saanud ronida koos oma tavalise teejuhi Michel Croziga, kes pidi Chamonix's klienti ootama. Selle tulemusena palkas Whymper Christian Almeri, kes oli 1854. aastal olnud koos Alfred Willsiga Wetterhornil.

Teise tõusu tegid Charles Hudson, T. S. Kennedy ja Michel Croz Moine'i seljaku kaudu. Esimene naine Aiguille Verte'ile ronimas oli Lucy Walker 1870. aastal. Arête Sansi esimese tõusu tegi Nicolas Jaeger 1972. aastal.

## Galerii


Pilt:Aiguille Verte 120 2062.JPG|Aiguille Verte vaadatuna Montagne de la Flégère'ist
Pilt:MassifduMont-Blanc AigVerte lesDrus depuis AigRouges Juillet2004.jpeg|Aiguille Verte (keskel) ja Aiguille du Dru (paremal) vaadatuna Aiguilles Rouges'ist
Pilt:Aiguille Verte - P1020517.svg|Aiguille Verte'i põhjakülg, Couturier' ja Cordier' uurded tähistatud
Privolnoje

**Privolnoje** (vene keeles *Привольное*) on küla Venemaal Stavropoli krais Krasnogvardeiskoje rajoonis.

Privolnoje on asutatud 1848. aastal Sorokini talu kohale.

Privolnojes on sündinud Nõukogude Liidu ja Venemaa poliitik ja ühiskonnategelane Mihhail Gorbatšov.

## Viited
Dekemvriana

**Dekemvriana** (kreeka keeles *Δεκεμβριανά*, 'detsembri sündmused') olid teise maailmasõja ajal 3. detsembrist 1944 kuni 11. jaanuarini 1945 Ateenas toimunud kokkupõrked. Sündmused olid mitmeid kuid eskaleerunud pingete kulminatsioon. Ühel poolel olid kommunistlik EAM, osad selle sõjaväetiivast, Ateenas paiknevast ELAM-ist, KKE ja OPLA. Teisel poolel olid Kreeka valitsus, osaliselt Kreeka sõjavägi, sandarmeeria, Linnade Politsei, paremäärmuslik Organisatsioon X ning mitmed teised, mh Briti armee.

Hoolimata parem- ja vasakpoolsete vahelistest pingetest lepiti mais 1944 Liibanoni konverentsil kokku, et uues rahvusliku ühtsuse valitsuses hakkavad osalema kõik Natsi-Saksamaaga koostööst keeldunud osapooled; lõpuks määras 24-st ministrist 6 EAM. Paar nädalat enne Saksa vägede lahkumist oktoobris 1944 kinnitati Caserta lepinguga, et kõik natsidega koostööd teinud saavad vastavalt karistada ning kõik vastupanujõud ühinevad brittide juhendamisel Kreeka armeeks. Sellest hoolimata andis Briti komandör Ronald Scobie 1. detsembril 1944 EAM-ELAS-ile käsu relvad ära anda. EAM-i ministrid astusid 2. detsembril tagasi ning EAM kutsus inimesi 3. detsembril Ateenas meelt avaldama ning seadis eesmärgiks natsidega koostööd teinud Julgeolekupataljonide karistamise ning "Scobie'i korra" lõpetamise. Meeleavaldusel osales umbes 200 000 inimest, politsei ja sandarmeeria avasid protestijate pihta tule, milles hukkus 28 ning sai vigastada 148. Tsiviilisikute tapmisest algas algselt EAM-i ja valitsusvägede (mh Julgeolekupataljonide) vaheline sõda, mis detsembri teises pooles laienes EAM-i ja Briti armee vaheliseks võitluseks.

Kokkupõrked ei väljunud Ateena piiridest, riigi muudes osades oli olukord pingeline, kuid rahulik. Ainus erand oli Epeiros, kus Aris Velouchiotis tungis kallale Napoleon Zervasi vägedele.

Dekemvriana lõppes EAM-ELAS-i kaotusega, Varkiza lepinguga andis EAM relvad ära ning ELAS kaotati. Dekemvriana ja EAM-i poolt läbi viidud punane terror andsid aluse vasakpoolsete-vastasele valele terrorile, mis omakorda laienes viis 1946. aastal Kreeka kodusõjani. Dekemvriana kokkupõrked olid Kreeka lähiajaloo veriseimad, palju hukkus ka tsiviilisikuid.

## Viited

## Kirjandus
*