open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aivar Sarapik

**Aivar Sarapik** (ristinimi **Aleksander**; sündinud 7. detsembril 1965) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku ülempreester ja endine Kaitseliidu peakaplan (kolonelleitnant reservis). 

Õppinud arvuti eriala Tallinna Polütehnikumis, sotsiaaltööd Tallinna Pedagoogikaülikoolis ning teoloogiat EELK Usuteaduste Instituudis ja Tartu Teoloogia Akadeemias, kaitsnud magistrikraadi USA-s Püha Risti Kreeka Teoloogia Koolis. 

Aivar Sarapik on Kaitseliidu endine peakaplan, aastatel 2003–2006 oli ta Kaitseliidu eriorganisatsiooni Noored Kotkad peavanem. 

Ta on töötanud muu hulgas arvutite parandajana tehases Impulss, majandusjuhina Tallinna Issanda Muutmise peakirikus, noorsootöö juhina Eesti Punases Ristis, spetsialistina sotsiaalministeeriumis, diakonina Tallinna Issanda Muutmise peakirikus, preestrina Hiiumaal, Haapsalus ja Arusaares, nõustajana firmades ning on kujundanud kodulehti. 

Aastast 2008 on ta ülempreester Tallinna Issanda Muutmise peakirikus. 

Aivar Sarapik oli nõunik Moskva Patriarhaadi ja Konstantinoopoli Oikumeenilise Patriarhaadi läbirääkimistel; ta on korraldanud laagreid ja seminare ning on olnud mitmete fondide asutajaliige.

## Tunnustus
*2024 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Välislingid
* Isa Aleksander armastab kõrgusi
* Tallinna Issanda Muutmise Peakiriku koduleht
Max Brod

**Max Brod** (27. mai 1884 Praha – 20. detsember 1968 Tel Aviv) oli saksakeelne Austria juudi kirjanik, tõlkija ja helilooja.

Max Brod on tuntud kui Franz Kafka käsikirjalise pärandi toimetaja ja avalikustaja. Franz Kafka palus Brodil oma järelejäänud käsikirjad hävitada, kuid Brod võttis endale vastutuse seda palvet ignoreerida. 1937. aastal avaldas ta Kafka biograafia. Tänu Brodile saavutas laiema tuntuse tšehhi helilooja Leoš Janáček, kelle ooperite libretod ta saksa keelde tõlkis.

Ta sündis Prahas pangaametniku pojana. Lapsepõlve mõjutasid tema halb tervis ja ema psüühikahäired. Tema vanemad olid suured ooperihuvilised. See pani aluse ka Maxi muusikahuvile.

Brod õppis Praha Karl-Ferdinandi ülikoolis õigusteadust. 23. oktoobril 1902 tutvus ta Franz Kafkaga, kellega sai lähedaseks sõbraks. 

Pärast ülikooli lõpetamist 1907. aastal asus Brod tööle Praha postivalitsusse, kuna sealne suhteliselt lühike tööpäev jättis talle aega kirjandusloominguga tegelemiseks.

Brodi esimest, 1908. aastal ilmunud romaani "Schloss Nornepygge" ('Nornepygge loss'), peeti ekspressionismi meistriteoseks.

Martin Buberi mõjul hakkas ta 1912. aastal sionistiks ja põgenes 1939. aasta märtsis Palestiinasse. Tel-Avivis elades töötas teatri Habimah dramaturgina.

## Looming
Heliloojana on ta kirjutanud kammermuusikat, sealhulgas 14 laulutsüklit.

### Kirjandusteosed
* "Tod den Toten" (novellid, 1906)
* "Schloss Nornepygge" (romaan, 1908)
* "Ein tschechisches Dienstmädchen" (romaan, 1909)
* "Die Erziehung zur Hetäre" (novellid, 1909)
* "Jüdinnen" (romaan, 1911)
* "Weiberwirtschaft" (novellid, 1913)
* "Anschauung und Begriff" (koos Felix Weltschiga, 1913)
* "Die Höhe des Gefühls" (luuletused, 1913)
* "Ein Kampf um Wahrheit" (romaanitriloogia)
** "Tycho Brahes Weg zu Gott" (1915)
** "Reubeni, Fürst der Juden" (1925)
** "Galilei in Gefangenschaft" (1948)
* "Die Frau, nach der man sich sehnt" (1927)
* "Die Frau, die nicht enttäuscht" (1934)
* "Novellen aus Böhmen" (1936)
* "Annerl" (1937)
* "Unambo" (1949)
* "Der Meister" (1952)
* "Beinahe ein Vorzugsschüler oder Pièce touchee" (1952)
* "Das Schloß" (näidend Franz Kafka romaani järgi, 1953)
* "Armer Cicero" (1955)
* "Rebellische Herzen" (1957)
* "Prager Tagblatt" (1957)
* "Mira" (1958)
* "Jugend im Nebel" (1959)
* "Streitbares Leben" (1960)
* "Die Rosenkoralle. Ein Prager Roman" (1961)
Friedrich David Lenz

**Friedrich David Lenz** (20. september (9. september vkj) 1745 Dzērbene, Võnnu kreis Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 4. detsember 1809 Tartu Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik ja vaimulik kirjamees, Tartu Ülikooli eesti ja soome keele lektor.

1803–1809 oli ta esimene akadeemiline eesti keele õpetaja. Lenzi õpilaste seas oli Johann Heinrich Rosenplänter.

## Elulugu
Lenz sündis pastori pojana. Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Õppis Tartu linnakoolis ja Königsbergis Collegium Fridericianum'is. Königsbergi ülikoolis õppis ta usuteadust aastatel 1762–1764 (immatrikuleeriti 3. aprillil 1762). Töötas seejärel koduõpetajana Tallinnas. Ordineeriti 24. mail 1767 õpetajaks.

Oli aastatel 1767–1779 Tarvastu koguduse õpetaja. Aastatel 1780–1809 oli ta Tartu Jaani koguduse ülempastor (introdutseeriti 20. detsembril 1780), aastatel 1780–1802 ka Linnakonsistooriumi assessor ja linnakooli inspektor. 

Alates 1. oktoobrist 1803 kuni surmani 1809 oli ta Tartu Ülikoolis esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor.

## Isiklikku

Tema vanaisa Michael Ewald Neoknapp oli Vastseliina koguduse õpetaja.

Tema isa Christian David Lenz oli Dzērbene ja Drusti (Cēsise kreisis) koguduste õpetaja, hiljem Cesvaine koguduse õpetaja, veel hiljem Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja lõpuks Liivimaa kindralsuperintendent.

Tema vend Jakob Michael Reinhold Lenz oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik, "tormi ja tungi" liikumise juhtfiguure ja Johann Christian von Lenz (1752–1831) oli Kuressaare magistraadi ja Pärnu rae sekretär ja Liivimaa kubermanguvalitsuse sekretär, õemees Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu koguduse õpetaja, Riia Jakobi koguduse abiõpetaja (olles samaaegselt Riia lütseumi rektor) ja Tarvastu koguduse õpetaja.

Tema poeg Gottlieb Eduard Lenz oli Tartu Jaani koguduse õpetaja ja aastast 1824 Tartu Ülikooli praktilise teoloogia professor,  Alexander Magnus Karl Lenz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, 

Tema poja Christiani poeg Emil Lenz oli füüsik, kes sõnastas induktsioonivoolu määramise reegli (Lenzi reegel).

## Viited

## Välislingid
*Lenzi elulugu
*
Lohtaja vald

**Lohtaja** on endine vald Soomes Lääne-Soome läänis, Kesk-Pohjanmaa maakonnas. Vallas elas 2800 inimest ja rahvastiku tihedus oli 9,7 in/km². Lohtaja naabervallad olid Himanka, Kannuse linn ja Kälviä. Vald oli soomekeelne.

1. jaanuaril 2009 liideti Kokkola linnaga.

## Külad

Alaviirre, Karhi, Lohtaja kirikuküla, Marinkainen, Sorto, Väliviirre, Koskenkylä, Uusikylä

## Välislingid

* Lohtaja koduleht
Gottlieb Eduard Lenz

**Gottlieb Eduard Lenz** (14. juuli 1788 Tartu – 14. detsember 1829 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik ja usuteadlane.

Õppis Tartu linnakoolis ja aastatel 1803–1806 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana Nõo kirikumõisas. Ordineeriti õpetajaks 30. jaanuaril 1810.

Oli aastatel 1810–1823 Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja Tartu linna konsistooriumi assessor. Töötas Tartu Ülikoolis praktilise usuteaduse professorina 1823–1829.

Gottlieb Eduard Lenz on maetud Tartu Raadi kalmistule platsile RAD:P12:221.

## Isiklikku
Tema isa Friedrich David Lenz oli Tarvastu- ja Tartu Jaani koguduse õpetaja ning Tartu Ülikooli esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor. Vanaisa Christian David Lenz oli Dzērbene ja Drusti (Cēsise kreisis) koguduse õpetaja, hiljem Cesvaine koguduse õpetaja, veel hiljem Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja lõpuks Liivimaa kindralsuperintendent. Vanavanaisa Michael Ewald Neoknapp oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Onu Jakob Michael Reinhold Lenz oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik, tormi ja tungi liikumise juhtfiguure.

## Viited
Vassili Leontjev

**Vassili Vassiljevitš Leontjev** (12. jaanuar 1880 Peterburi – 1976 USA) oli 1912–1915 eradotsent Tartu Ülikoolis poliitilise ökonoomia ja statistika alal.

Vaimuliku poeg. Omandas eriala Leipzigi ja Müncheni Ülikoolis, töötas Peterburis ja Leningradis.

## Viited
Anders Lindstedt

**Anders Lindstedt** (27. juuni 1854 Sundborn – 16. mai 1939 Stockholm) oli rootsi astronoom, matemaatik ja statistik, kes on tuntud eeskätt Lindstedti-Poincaré meetodi leiutajana.

Lindstedt sündis Dalarnas maamõõtja pojana. Ta õppis Lundi ülikoolis ja lõpetas selle 32-aastaselt filosoofiadoktorina ja töötas seejärel Lundis astronoomia lektorina. Ta oli Tartu Ülikoolis 1879–1883 astronoom-vaatleja ning 1883–1886 astronoomia ja rakendusmatemaatika professor. Hiljem töötas Stockholmis.

Lindstedt ühendas praktilise astronoomia huviga teooria vastu. Eriti põhjalikult töötas ta kolme keha probleemiga. Tema töö mõjutas Henri Poincaréd, kes jätkas Lindstedti tööd ning jõudis järeldusele, et kolme keha probleemis eksisteerivad orbiidid, mis ei ole perioodilised, ei ole lõpmatult suurenevad ega lähene piiramatult mingile punktile või kujundile. Niimoodi pandi alus kaoseteooriale. Lindstedti Tartus kirjutatud teadustööd sisaldavad võtet perioodiliste lahendite lähendamiseks harilikele diferentsiaalvõrranditele, kui tavalised häirete käsitlemise võtted ebaõnnestuvad. Seda arendas Poincaré edasi ja praegu tuntakse seda Lindstedti-Poincaré meetodina.

1886 pöördus Lindstedt Rootsi tagasi ja asus tööle Rootsi Kuninglikus Tehnikaülikoolis. Seal töötas ta kuni 1909. aastani, misjärel töötas kindlustusstatistika alal. Ta arendas pensionifondide teooriat ja töötas valitsuse komitees, mis vastutas kindlustusseaduse ja sotsiaalkindlustuse eest. Mõnda aega oli ta kindlustusettevõtete kuninglik järelevaataja.

1909 astus Lindstedt oma kohalt tagasi ja asus täiskohaga tööle kindlustuses. Ühtlasi oli ta 1909–1916 Rootsi kõrgeima halduskohtu kohtunik.

## Viited
Aleksandr Ljukevitš

**Aleksandr Grigorjevitš Ljukevitš** (29. august 1867 Zaporižžja – 18. aprill 1928 Voronež) oli vene arstiteadlane.

Väikekodaniku poeg. Õppis Moskva ülikoolis, kus ka töötas. Oli Tartu ülikoolis oftalmoloogia professor 1911–1918, seejärel suundus Voroneži.

## Viited
Franz Loewinson-Lessing

**Franz (Fjodor) Juljevitš Loewinson-Lessing** (9. märts (25. veebruar vkj) 1861 Peterburi – 25. oktoober 1939 Leningrad) oli geoloog, teoreetilise ja eksperimentaalpetrograafia rajaja.

Loewinson-Lessing oli arsti poeg. Ta lõpetas 1879 Peterburi 3. gümnaasiumi ja 1883 Peterburi ülikooli. Oli 1889–91 mineraloogia ja petrograafia eradotsent, 1892–1902 Tartu Ülikooli mineraloogia professor, 1893–99 ühtlasi füüsika-matemaatikateaduskonna dekaan. Alustas TÜ-s põhjapanevat magmakivimite uurimist. 1902–20 oli Peterburi polütehnilise instituudi ja 1920–39 Peterburi (Leningradi) ülikooli professor, 1925–29 NSVL TA Mullainstituudi ja 1930–38 NSVL TA Petrograafiainstituudi direktor. Asutas 1935 Kamtšatka vulkanoloogiajaama ja oli selle esimene direktor. Koostas tardkivimite keemilise klassifikatsiooni.

Korraldas Tartus töötades geoloogilisi ekspeditsioone Uuralitesse, Kaukaasia ja Armeenia mägedesse, Kirgiisia steppidesse, Itaaliasse, Šveitsi jm. Tema nime kannab Novaja Zemljal mägi ning Kuriili saarestikus vulkaan ja mäeahelik, tema järgi on nimetatud mineraal lessingiit.

NSV Liidu Teaduste Akadeemia liige.

## Viited

## Välislingid
* Teoseid
*  Левинсон-Лессинг, Франц Юльевич (1861–1939)
* Левинсон-Лессинг, Франц Юльевич
Johannes Matthias Lütkens

**Johannes Matthias Lütkens** (28. november (16. november vkj) 1829, Kastrāne, Suntaži kihelkond, Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 9. november (28. oktoober vkj) 1894 Riia Liivimaa kubermang) oli usuteadlane ja kirikuõpetaja.

Ta sündis Kastrānes Suntaži kihelkonnas rentniku pojana. Ta õppis aastatel 1840–1848 Riia kubermangugümnaasiumis ja 1849–1852 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1855. aastal oli ta prooviaastal Tartu Jaani koguduses. Ordineeriti 24. novembril / 6. detsembril 1856 õpetajaks. 1858. aastal kaitses ta teoloogiamagistri väitekirja.

Aastatel 1856–1865 oli ta Tartu Ülikooli koguduse abipastor ja 1866–1875 sama koguduse pastor. Aastatel 1875–1894 oli ta Riia Püha Peetri kiriku Riia Peetri koguduse ülempastor.

Ta töötas aastatel 1853–1866 gümnaasiumis usuõpetuse ja heebrea keele õpetajana. Aastatel 1858–1862 oli Tartu Ülikooli usuteaduskonnas praktilise usuteaduse eradotsent ning 1862–1875 dotsent, pidades loenguid ja seminare enamikus teoloogiadistsipliinides.

## Tunnustus
* 1883 Tartu ülikooli audoktor

## Teoseid
* Luthers Prädestinationslehre im Zusammenhange mit seiner Lehre vom freien Willen (Dorpat: Druck von Heinrich Laakmann, 1858)

## Viited
Carl Otto von Madai

**Carl Otto von Madai** (29. mai 1809 Zscherben – 4. juuni 1850 Giessen) oli saksa õigusteadlane.

Ta oli maksuametniku poeg, kes õppis Halle Ülikoolis ja tudeeris ka Berliini Ülikoolis. Oli eradotsent Halles 1832–1835, seejärel kuni 1837 professor. Töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse, õigusajaloo ja juriidilise kirjanduse professorina 1837–1842. Oli aasta eradotsent Berliinis, siis professor Kielis kuni 1847, seejärel kaks aastat Freibergis ja viimase eluaasta Giessenis.

## Viited
Nikolai Leporski

**Nikolai Ivanovitš Leporski** (vene Николай Иванович Лепорский; 17. jaanuar 1877 Nižni Novgorod – 15. juuni 1952 Leningrad) oli vene arstiteadlane.

Vaimuliku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1898–1903. Töötas Tartus eripatoloogia ja kliiniku eradotsendina 1911–1917, tegutses ka Tomski ja Voroneži ülikoolis.

## Viited
Grigori Levitski

**Grigori Vassiljevitš Levitski** (vene keeles Григорий Васильевич Левицкий; 8. november (27. oktoober vkj) 1852 Harkov – 26. oktoober (13. oktoober vkj) 1917 Petrograd) oli vene astronoom.

Levitski sündis advokaadi peres. Ta lõpetas Harkovi 3. gümnaasiumi kuldmedaliga ja astus 1870 Harkovi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna füüsika-keemiaosakonda. Järgmisel aastal läks ta üle Peterburi Mäeinstituuti, aga hiljem Peterburi Keiserlikku Ülikooli. 1874 lõpetas ta selle ülikoolikandidaadi kraadiga, mis enam-vähem vastab tänapäeva bakalaureusekraadile, ja asus tööle Pulkovo observatooriumis algul koosseisuvälise astronoomina, alates 1876 arvutajana. Ühtlasi jätkas ta stipendiaadina õpinguid keiserlikus ülikoolis ja kaitses 1879. aastal magistritöö "Kaksiktähtede orbiidi kindlaksmääramisest".

Samal aastal määrati ta Harkovi ülikooli astronoomia-geodeesia kateedri dotsendiks. 1884 sai ta erakorraliseks professoriks. Ühtlasi töötas ta kogu oma Harkovi ülikooli perioodi (1879–1894) Harkovi observatooriumi direktorina.

1894 määrati ta Tartu ülikooli erakorraliseks professoriks ja ühtlasi Tartu observatooriumi direktoriks. 1898 sai ta Harkovi ülikooli audoktoriks ja samal aastal Tartu ülikooli korraliseks professoriks. 1901–1905 oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi president ja 1903–1905 Tartu ülikooli rektor. Tartu observatooriumi direktoriks jäi ta 1908. aastani.

1908–1911 oli Levitski Vilniuse õpperingkonna ülem, 1911–1914 Varssavi õpperingkonna ülem. Alates 1915 oli ta Petrogradis Naiste Pedagoogikainstituudi õppejõud ja 1915–1917 Venemaa Astronoomiaühingu esimees.

Harkovi observatooriumis korraldas Levitski päikeselaikude süstemaatilise jälgimise ja hankis sinna meridiaanringi. Ta määras kindlaks Harkovi ja Mõkolajivi pikkuskraadi. Ta tegi gravimeetrilisi mõõtmisi ja töötas horisontaalsete pendlitega, et avastada maakoore kõikumisi. Sellega sai ta üheks vene seismoloogia alusepanijaks ja horisontaalsete pendlite kasutamise pioneeriks seismoloogias. Ta püüdis ennustada maavärinaid. Peale selle tegeles ta loodusteaduste ajalooga ning avaldas töid Harkovi ja Tartu observatooriumi ajaloost.

## Viited

## Välislingid
* Bibliograafia
Woldemar Justus Konstantin Malmberg

**Woldemar Justus Konstantin Malmberg** (vene keeles *Владимир Константинович Мальмберг*; 1.(13.) detsember 1860 Moskva – 9. detsember 1921 Moskva) oli vene kunstiajaloolane ja arheoloog.

Kaupmehe poeg. Lõpetas Kaasani ülikooli 1884.a. Täiendas oma teadmisi, Peterburi ja Berliini ja Tartu ülikoolides. Doktorikraadi sai Peterburi Ülikoolis 1904.a. 1890–1907 oli Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia professor. Alates 1907.a töötas Moskva Ülikooli professorina.

## Viited
Sergei Malõšev

**Sergei Ivanovitš Malõšev** (30. aprill 1884 Pužatši küla Venemaal – 9. mai 1967) oli vene loodusteadlane.

Vaimuliku poeg. Astus Tartu Ülikooli, seejärel õppis Peterburis, töötas Leningradis. Oli Tartu Ülikoolis zooloogia eradotsent 1914–1917.

Tema uurimisalaks oli mesilaste ja teiste kiletiivaliste käitumine ja evolutsioon, mistõttu on teda hüütud vene Fabreks. Väitekiri, mille ta kaitses Tartus, käsitles perekonda *[[Ceratina]]*. Ta eriliseks huviks olid putukate instinktid.

Ta oli aktiivne looduskaitsja ja rajas kolm looduskaitseala.

Tema hea sõber oli bioloog Aleksander Ljubištšev.

## Viited
Karl Fredrik Mandelin

**Karl Fredrik Mandelin** (29. juuni 1854 Joensuu – 3. veebruar 1906 Vaasa) oli soome arstiteadlane.

Raehärra poeg. Õppis Helsingi Ülikoolis 1877–1878, seejärel Tartus. Töötas Tartu Ülikoolis farmaatsia eradotsendina 1883–1885.

## Viited
Emil Carl Adolf Masing

**Emil Carl Adolf Masing** (25. mai 1839 Tartu – 17. veebruar 1898 Tartu) oli eesti arstiteadlane.

Õpetaja poeg. Õppis Tartu Ülikoolis farmaatsiat 1862–1863, töötas sealsamas õpetatud apteekrina 1868–1891. 

## Viited
Gotthilf Leonhard Masing

**Gotthilf Leonhard Masing** (21. november 1845 Mustjala – 4. aprill 1936 Tartu) oli baltisaksa keeleteadlane.

Mustjala kirikuõpetaja poeg. Õppis Tartus 1863–1868, tudeeris ka Göttingeni ja Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis vene keele ja kirjanduse ning slaavi keelte võrdleva grammatika dotsendina 1880–1902 ja professorina 1902–1925. Tegelik riiginõunik, mis andis õiguse pärilikule aadliseisusele.

## Isiklikku
Tema isa oli Mustjala ja Peterburi Mihkli koguduse pastor Carl Johannes Masing. Tema väimees Hermann Johannes Ederberg oli Hargla ja Koeru koguduse pastor, teine väimees oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja Paul Voldemar Kuusik.

## Viited
Karl Peter Wilhelm Maurenbrecher

**Karl Peter Wilhelm Maurenbrecher** (21. detsember 1838 Bonn – 6. november 1892 Leipzig) oli saksa ajaloolane.

Professori poeg. Töötas Tartu Ülikoolis üldajaloo professorina 1867–1869.

## Viited
Pjotr Medovikov

**Pjotr Jefimovitš Medovikov** (1816 Peterburi – 1. juuni 1855 Tartu) oli vene ajaloolane.

Ta oli aukodaniku poeg. Õppis Moskvas. Töötas Tartu Ülikoolis vene ajaloo professorina aastatel 1854–1855.

## Viited
Ludwig Johann August Peter Mendelsohn

**Ludwig Johann August Peter Mendelsohn** (6. juuni 1852 Oldenburg – 16. september 1896 Tartu) oli saksa klassikaline filoloog.

Ta oli õpetaja poeg. Õppis Göttingeni ja Leipzigi Ülikoolis, kus ka töötas eradotsendina 1874. aastast. Oli Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia professor aastatel 1876–1896.

## Viited
Ludwig Mercklin

**Heinrich Eugen Ludwig Mercklin** (11. juuli 1816 Riia – 15. september 1863 Tartu) oli baltisaksa filoloog.

Arsti poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1835–1839. Töötas Tartus klassikalise filoloogia, esteetika, elokventsi ja kunstiajaloo eradotsendina 1840–1851 ja professorina 1851–1863.

## Viited
Carl Friedrich Meyer

**Carl Friedrich Meyer** (5. veebruar 1757 Göttingen – 27. november 1817 Tartu) oli saksa õigusteadlane, Tartu ülikooli professor ja rektor.

Meyer õppis Braunschweigis Collegium Carolinumis (tänapäeval Braunschweigi Tehnikaülikool). 1776 astus ta Göttingeni ülikooli, aga ei lõpetanud seda. 1791 asus ta elama Venemaale, 1792 asus Tartusse ja hakkas tööle advokaadina. 1797 sai ta raehärraks, 1798 magistraadi sündikuks ja 1799 linnakonsistooriumi assessoriks.

28. veebruaril 1802 määras Tartu ülikooli kolleegium Meyeri ülikooli sündikuks ning sama aasta juunis tsiviil- ja kriminaalõiguse korraliseks professoriks. Sellele ametikohale jäi ta surmani. Lisaks valiti Meyer 3 korral Tartu ülikooli apellatsioonikohtu esimeheks, 6 korral Tartu ülikooli õigusteaduskonna dekaaniks ja 2 aastal järjest (1806–1808) Tartu ülikooli rektoriks.

Kuigi Meyer oli 15 aastat algul tsiviil- ja kriminaalõiguse ning hiljem rooma ja saksa õiguse tsiviil- ja kriminaalosa professor, õpetas ta nende aastate jooksul ainult korra kriminaalõiguse kursust.

11. augustil 1814 kinnitas Tartu ülikooli nõukogu õigusteaduskonna suulise avalduse alusel Meyerile doktorikraadi.

1816. aastal sattus Meyer diplomite müümise skandaali. Neli isikut maksid Tartu ülikooli õigusteaduskonna kõigile neljale õppejõule, nende hulgas rektor Christian Julius Ludwig Steltzerile, õigusteaduskonna dekaanile Christian Heinrich Gottlieb Köchyle ja Meyerile, ning suvevaheajal vormistati neile õigusteaduste doktori kraad. Ühe doktorikraadi hinnaks kujunes 15 000 Vene rubla. Lugu tuli avalikuks samal sügisel ning 1817. aasta mais Aleksander I ukaasiga Steltzer ja Köchy vallandati ilma õiguseta asuda Venemaal riigiteenistusse, mispeale nad kolisid Saksamaale. Meyeri juures arvestati tema pikaajalist laitmatut tegevust ning ta jäeti professoriks ilma õiguseta saada valitud dekaaniks või rektoriks.

Carl Friedrich Meyer suri 1817. aasta sügisel Tartus.

## Viited
Johannes Meyer

**Johannes Meyer** (12. aprill/24. aprill 1858 Puhja, Liivimaa – 15. aprill 1945 Adlershorst, Saksamaa) oli baltisaksa arstiteadlane ja poliitik (II Riigikogu liige).

Ta õppis aastatel 1876–1882 Tartu Ülikoolis, jäkates õpingudid Viinis, Freiburgis ja Berliinis. Alustas praktiseerimist arstina 1884–1886 Lihulas ja Tartus 1886. aastal, 1894. aastast Mellini kliiniku juhataja Tartus.

Ta oli Tartu Ülikoolis günekoloogia ja sünnitusabi eradotsent aastatel 1903–1917.

Ta oli 31. maist 1923 kuni 7. juunini 1923 II Riigikogu liige, Saksa-Balti Erakonna nimekirjas. Ta astus Riigikogu liikme kohalt tagasi, teda asendas Carl Schilling.

## Isiklikku
Tema isa Georg Julius Theodor Meyer oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.

## Viited

## Välislingid
*	Hasselblatt, Arnold: Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889
*Tartu teated. Dr. med J. Meyer pühitseb kuldpulma,  Postimees (1886-1944), nr. 242, 8 september 1937
Ernst Masing

**Karl Ernst Alexander Masing** (enamasti lihtsalt **Ernst Masing**) (10. september 1879 Peterburi – 17. mai 1956 Heidelberg) oli baltisaksa arstiteadlane.

Ernst Masing sündis arsti pojana. Ta omandas keskhariduse 1890–97 Peterburis Peetri kiriku koolis. Seejärel õppis ta 1897–1902 Tartu Ülikoolis arstiteadust. 24. mail 1908 kaitses ta Tartus arstiteaduse doktoritöö "Punaste vereliblede regeneratsioonist eksperimentaalsete kehvveresuste korral". Ta töötas 1903–1907 sisehaiguste kliiniku assistendina, 1904–1905 viibis ta Vene-Jaapani sõjas Kaug-Idas. 1908–10 töötas ta assistendina Heidelbergis, Berliinis ja Napolis. 

Naasnud Tartusse, asus Masing tööle Tartu Ülikoolis eripatoloogia diagnostika ja teraapia kliinikus, töötades 1910–17 eradotsendina. 1917–18 oli ta ühtlasi sisehaiguste polikliiniku juhataja. 1919 valiti ta sisehaiguste korraliseks professoriks ja sisehaiguste kliiniku juhatajaks. 1939 loobus Masing professorikohast Tartu Ülikoolis, lahkus Eesti kodakondsusest ja kolis Saksamaale. 1941–1945 oli ta professor Poseni Ülikoolis..

## Teoseid
*К вопросу о возрождении красных кровяных шариков при эспериментальных анемиях : диссертация на степень доктора медицины. Мазинг, Эрнст Карл; Masing, Ernst Karl, 1908
*Über die Bedeutung des Magens für die Infektion mit Balantidium coli. Masing, Ernst Karl, 1929

## Viited
Ernst Johann Woldemar Masing

**Ernst Johann Woldemar Masing** (31. mai 1836, Tartu – 25. märts 1923, Basel) oli baltisaksa filoloog.

Õpetaja poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1854–1859, tudeeris ka Viini, Müncheni ja Tübingeni ülikoolides. Töötas Tartu Ülikoolis saksa filoloogia, uusima saksa ja üldise kirjanduse ajaloo eradotsendina 1866 ja dotsendina 1866–1893. 

## Viited

## Välislingid
*Foto
*
Leo Meyer

**Karl Heinrich Leo Meyer**, tuntud ka lihtsalt kui **Leo Meyer**, (3. juuli 1830 Bledeln, Saksamaa – 6. juuni 1910 Göttingen, oli saksa keeleteadlane, kes töötas pikka aega Tartus ja oli aastatel 1869–1899 Õpetatud Eesti Seltsi president.

Ta avaldas 1876. aastal Liivimaa vanema riimkroonika väljaande, mida peetakse teaduslikult parimaks ja mis on aluseks ka kroonika eestikeelsele tõlkele.

## Elukäik
Ta oli vaimuliku poeg. Leo Meyer õppis Göttingeni ülikoolis 1849–1856, kus töötas eradotsendina kuni 1862 ja professorina 1862–1865, tudeeris veel Berliini ülikoolis. Ta töötas Tartu ülikoolis saksa keele ja võrdleva keeleteaduse professorina 1865–1898, seejärel pöördus tagasi Göttingeni, kus pidas professoriametit surmani. 

Nikolai Anderson oli tema õpilane.

1902. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli auliikmeks.

## Viited
Ottomar Johann Friedrich Meykow

**Ottomar Johann Friedrich Meykow** (19. jaanuar (vkj. 7. jaanuar) 1823 Tartu – 17. veebruar (vkj. 5. veebruar) 1894 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane.

Ottomar Meykow oli linnakodaniku poeg. Ta õppis Tartu ülikooli õigusteaduskonnas 1842–1846, 1847. aastal kaitses magistritöö "De duplae stipulationis computatione" ja 1850. aastal doktoriväitekirja "Die Diction der römischen Brautgabe".

8. septembril 1847 asus Meykow tööle Venemaa kohtuministeeriumis, 11. detsembril 1851 senati 4. osakonnas, mille sekretäri kohalt nimetati ta 22. mail 1855 Kaasani ülikooli erakorraliseks professoriks Rooma õiguse alal.

13. augustil 1858 asus Meykow tööle Tartu ülikoolis Rooma ja germaani õiguse, üldkohtumenetluse ning üldise praktilise õigusteaduse kateedrisse korralise professori ametikohale. Aastatel 1872–1876 oli ta õigusteaduskonna dekaan ja 1876–1881 Tartu ülikooli rektor. 1885. aasta suvel astus ta ametist tagasi, aga 1887. aastal hakkas Tartu ülikoolis taas tööle ja aastatel 1890–1892 oli uuesti rektor. Seejärel astus ta protestiks venestamise vastu ametist teist korda tagasi.

## Viited

## Välislingid
*Teoseid
Carl Ferdinand Mickwitz

**Carl Ferdinand Mickwitz** (13. september 1811 Lihula – 2. juuni 1880 Tartu) oli eesti keele lektor Tartu Ülikoolis 1851–1874.

## Haridus ja elukäik
Mickwitz õppis aastatel 1828–1833 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas seejärel aastatel 1833–1849 koduõpetajana Kabalas ja Tartus. Aastatel 1849–1852 töötas Tartus loodusteaduste õpetajana. Aastatel 1852–1880 töötas ta Tartus gümnaasiumide inspektorina ja oli aastatel 1851–1874 Tartu Ülikooli eesti keele lektor.

## Tsensor
Eesti kultuuriloos sai Mickwitz kurikuulsaks eestikeelsete raamatute tsensorina, sest tema oli vastutav isik, kes lükkas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi Kalevipoja esimese versiooni 1854. aastal tagasi. Kreutzwald ise oli maruvihane ning kirjutas Õpetatud Eesti Seltsi sekretär Emil Sachssendahlile muuhulgas järgmist: “Härra Mickwitzi rumalus läheb üle igasuguse piiri ja seda võib tölpluse musterprooviks pidada. (…) Noh, selles olen ma päris kindel, et iga aus eesti *karjakrants* peab enda kohta alandavaks jalatõstmisega kaasaskäivat eksperimenti ühe Karl Mickwitzi vastu ette võtta. Tema võib küll järgmisel ja kõigil tulevastelgi semestritel oma kuulajatele selles tükis seletusi anda, mis temasugune lambapea tähendab, kuid üht *Kalevipoega* ei pea see lojus eluilmaski seletamiseks näpu vahele saama.”
Tegelikult oli Mickwitz ainult tsensori abi, õige tsensor oli Alexander de la Croix, kes aga ei osanud eesti keelt. Mis teeb loo veel traagilisemaks on asjaolu, et Mickwitzi eelkäija eesti keele lektori ametis Tartu Ülikoolis ei olnud keegi muu kui Kalevipoja „isa“ – Friedrich Robert Faehlmann.

## Isiklikku
Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja, tema vanavanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja.

Carl Ferdinand Mickwitzi poeg Christoph Friedrich Carl Mickwitz oli baltisaksa päritolu Eesti luuletaja, pedagoog, ajakirjanik (ajalehe Revaler Zeitung toimetaja, peatoimetaja ja väljaandja ning ajalehe Revaler Bote asutaja ja toimetaja) ja poliitik (1882. aastast Tallinna linnavolikogu liige ja 1905. aastast Balti Konstitutsioonilise Partei esimees).

## Viited
Georgi Mihhailovski

**Georgi Pavlovitš Mihhailovski** (vene Георгий Павлович Михайловский; 10. mai (28. aprill vkj) Singurõ, Žitomiri maakond, Volõõnia kubermang, Venemaa – 31. detsember (18. detsember vkj) 1912 Tartu) oli vene geoloog, Tartu Ülikooli geoloogia professor 1905–1912.

Mihhailovski oli mõisaomaniku poeg. Ta sündis oma isa mõisas kuue kilomeetri kaugusel Žitomirist. Ta lõpetas 1890 Odessa 2. gümnaasiumi ja õppis kuni 1904. aastani Keiserlikus Novorossiiski ülikoolis, mida tänapäeval nimetatakse Odessa ülikooliks.

Algul töötas ta Varssavi ülikoolis assistendina, seejärel oli kolm aastat sealse mineraloogiakabineti hoidja Tartu ülikooliski õppinud professor Aleksandr Lagorio alluvuses.

1898 sõitis ta Peterburi, kus töötas Geoloogiakomitees algul kaastöölise ja hiljem abilisena. Ühtlasi töötas ta Venemaa siseministeeriumi kantseleis sekretärina. Geoloogiakomitees huvitus ta põhiliselt paleontoloogiast, uuris Lõuna-Venemaa lademeid Aleksander Michalski ja Nikolai Sokolovi käe all. 1904 sai ta magistrikraadi.

1905 valiti ta Tartu ülikooli erakorraliseks professoriks ja 1912 korraliseks professoriks.

Tema algatusel korraldati esimene suurem üliõpilaste välipraktika: geoloogilis-botaaniline õppeekskursioon Tallinna ja Narva ümbrusse.

Ta oli Tartu Ülikooli loodusteaduste maja (Vanemuise 46) ehituse initsiaator ning tegi ka loodusteadlastele vajaliku ruumiplaneeringu eskiisi.

1906 osales ta Mexicos 10. rahvusvahelisel geoloogiakongressil, kus 34 riigist oli 312 delegaati. Selle reisi ajal külastas ta veel USA-d, Kuubat ja mitut Euroopa riiki, Itaalias käis ka Vesuuvi vulkaani vaatamas.

Mihhailovski kirjutas luuletusi, kuid mitte avaldamiseks; tema 1905. aasta revolutsiooni sündmustest ajendatud luuletused ei oleks mingil juhul tsensuuri läbinud.

Viimastel eluaastatel põdes ta kroonilist neerupõletikku. Ta ei jõudnud lõpetada oma ajaloolise geoloogia õpikut.

## Viited

## Välislingid
*Foto
*Foto
Sergei Mihnov

**Sergei Dmitrijevitš Mihnov** (vene Сергей Дмитриевич Михнов; 8. oktoober 1860 Kiiev – 3. august 1924 Voronež) oli arstiteadlane.

Ametniku poeg, aadlik. Õppis Peterburi Ülikoolis ja Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias, kus ka töötas. Oli Tartu Ülikoolis sünnitusabi ja naistehaiguste professor 1903–1918, seejärel kolis Voroneži.

## Viited
Julius Octavianus Mikszewicz

**Julius Octavianus Mikszewicz** (vene Юлий Антонович Микшевич; 24. oktoober 1824 Kovno kubermang – 5. mai 1878 Kaasan) oli Tartu Ülikoolis poliitilise ökonoomia eradotsent 1853–1855.

## Viited
Aleksandr Miklaševski

**Aleksandr Nikolajevitš Miklaševski** (vene keeles *Александр Николаевич Миклашевский*; 20. detsember (vkj. 8. detsember) 1864 – 6. september (vkj. 24. august) 1911 Gorodnja) oli vene õigusteadlane. Aadlik. Õppis Moskva Ülikoolis, kus ka töötas. Oli Tartu Ülikoolis statistika ja poliitilise ökonoomia professor 1896–1911. 

## Viited
Theodor Carl Mithoff

**Theodor Carl Mithoff** (4. veebruar 1835 Göttingen – 30. jaanuar 1891 Berliin) oli Tartu ülikooli poliitilise ökonoomia professor 1873–1885.

Kaupmehe poeg. Õppis Hannoveri, Göttingeni, Berliini ja Pariisi ülikoolis. Töötas Göttingeni Ülikoolis professorina 1887–1892.

## Viited
Claus Mohr

**Claus Mohr** (6. juuli 1806 Horst – 28. juuni/9. august 1853 Riia) oli saksa klassikaline filoloog.

Claus Mohr oli maamees Johann Mohri poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastail 1827–30 ja oli Tartus klassikalise filoloogia eradotsent aastatel 1832–53. 

## Viited

## Välislingid
*Claus Mohri biograafia Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna kodulehel
Pavel Mištšenko

**Pavel Ivanovitš Mištšenko** (vene Павел Иванович Мищенко; 5. november 1869 Senkovka, Poltava kubermang – 2. mai 1938 Alma-Ata) oli vene botaanik.

Ta oli vaimuliku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1898–1902. Oli Tartus botaanika eradotsent 1909–1912, hiljem töötas Krasnodari PI-s.

## Viited
Johann Christian Moier

**Johann Christian Moier** (10. märts 1786 Tallinn – 1. aprill 1858 Bunino) oli baltisaksa arstiteadlane.

Johann Christian Moier oli vaimuliku poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1803–05, tudeeris ka Göttingeni ja Padua ülikoolis.

Ta töötas 1814–1836 Tartu Ülikoolis kirurgia professorina. 1817–1830 oli Moier neljal korral lühikest aega Tartu Ülikooli arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1834–1836 Tartu Ülikooli rektor. Seejärel kolis Moier oma valdustesse Orjoli kubermangus Buninos, kuhu jäi elama surmani.

Tema õpilaste hulka kuulusid Nikolai Pirogov, Vladimir Dal, Fjodor Inozemtsev ja Aleksei Filomafitski. Pirogov võttis temalt üle kirurgia õppetooli juhtimise.

14. juulil 1814 abiellus Moier Maria Protassovaga, kes oli Vassili Žukovski õetütar. Moier õpetas oma naiselegi arstiteadust ja see käis Tartu naistevanglas vange ravimas. Abielust sündis pärast mitu aastat kestnud abielu tütar Jekaterina. 18. märtsil 1823 sündis neil surnud poeg ja ka ema suri samal päeval.

## Viited
Pascal Ettore Morelli

**Pascal Ettore Morelli** (sündis 1777, surmaaeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis itaalia keele lektor 1815–1818. 

## Viited
John Alexander Montague

**John Alexander Montague** (1772 – surma aeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis inglise keele lektor 1806–1812.

## Viited
Theodor Georg Andreas Molien

**Theodor Georg Andreas Molien** (29. august 1861 Riia – 25. detsember 1941 Tomsk) oli baltisaksa matemaatik.

Kellassepa poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1880–1883, tudeeris ka Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis puhta matemaatika dotsendina 1885–1900, seejärel oli professor Tomskis.

## Viited

## Välislingid
* Biograafia
* Bibliograafia
* Teoseid
Johann Richard Mucke

**Johann Richard Mucke** (23. märts 1846 Pirna, Saksimaa – 10. november 1925 Pötzscha) oli saksa teadlane.

Mucke oli kaupmehe poeg. Ta õppis Leipzigi ja Marburgi ülikoolis. Aastal 1878 oli ta eradotsent ja aastatel 1881–1884 professor Greifswaldi ülikoolis. Aastatel 1884–1909 töötas ta Tartu ülikoolis geograafia-, etnograafia- ja statistikaprofessorina.

## Viited
Wilhelm Moritz

**Ludwig Wilhelm Moritz** (28. veebruar 1777 Rõngu – 3. aprill 1830 Tartu) oli Liivimaa vaimulik ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor.

Ta oli vaimuliku poeg. Õppis Riia lütseumis, hiljem Königsbergis Collegium Fridericianumis. Usuteadust õppis (immatrikuleeriti 24. augustil 1795) Halle Ülikoolis 1795–1798. Töötas koduõpetajana Liivimaal. Ordineeriti 26. aprillil 1803 õpetajaks.

Oli aastatel 1803–1806 Tartu Jaani koguduses eestlaste adjunktõpetaja, 1806–1830 aga õpetaja. Lisaks oli ta eesti keele lektor Tartu Ülikoolis aastatel 1817–1822.

## Isiklikku
Tema isa oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Christian Friedrich Moritz, tema vanem vend Johann Christian David Moritz oli Tori ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, tema noorem vend Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja.

## Viited
Aleksandr Muratov

**Aleksandr Aleksandrovitš Muratov** (vene keeles *Александр Александрович Муратов*; 18. juuli 1851 Rjazani kubermang – 1918) oli vene arstiteadlane.

Kaupmehe poeg. Õppis Moskva ülikoolis, 
ka töötas seal. Oli Tartu ülikoolis sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste professor 1898–1901, hiljem töötas veel Kiievis.

## Viited
Misplaced Childhood

**Misplaced Childhood** on ansambli Marillion kolmas stuudioalbum, mis ilmus 1985. aastal ja on siiani nende kõige paremini müünud album. Juunis 1985 jõudis see Suurbritannia edetabeli esikohale. See oli Marillioni esimene kontseptalbum.

Albumil on nende edukaim singel "Kayleigh", mis tõusis Suurbritannia edetabelis 2. kohale ja oli edukas ülemaailmselt.

## Lood

### A-pool
# "Pseudo Silk Kimono" – 2:14
# "Kayleigh" – 4:03
# "Lavender" – 2:25
# "Bitter Suite" – 7:56
## "Brief Encounter"
## "Lost Weekend"
## "Blue Angel"
## "Misplaced Rendezvous"
## "Windswept Thumb"
# "Heart of Lothian" – 4:02
## "Wide Boy"
## "Curtain Call"

### B-pool
# "Waterhole (Expresso Bongo)" – 2:13
# "Lords of the Backstage" – 1:52
# "Blind Curve" – 9:29
## "Vocal Under a Bloodlight"
## "Passing Strangers"
## "Mylo"
## "Perimeter Walk"
## "Threshold"
# "Childhood's End?" – 4:33
# "White Feather" – 2:25

1998. aastal ilmunud kaheplaadilise uustöötluse teise CD peal on järgmised lisalood:

# "Lady Nina" (Extended 12" Version) – 5:50
# "Freaks" (Single version) – 4:08
# "Kayleigh" (Alternative Mix) – 4:03
# "Lavender Blue" (Lavender Remix) – 4:22
# "Heart of Lothian" (Extended Mix) – 5:54
# "Pseudo Silk Kimono" (Demo) – 2:11
# "Kayleigh" (Demo) – 4:06
# "Lavender" (Demo) – 2:37
# "Bitter Suite" (Demo) – 2:54
# "Lords of the Backstage" (Demo) – 1:46
# "Blue Angel" (Demo) – 1:46
# "Misplaced Randezvous" (Demo) – 1:56
# "Heart of Lothian" (Demo) – 3:49
# "Waterhole (Expresso Bongo)" (Demo) – 2:00
# "Passing Strangers" (Demo) – 9:17
# "Childhood's End?" (Demo) – 2:23
# "White Feather" (Demo) – 2:18
Pingviinlased

**Pingviinlased** (*Spheniscidae*) on lindude sugukond, mis on pingviiniliste (*Sphenisciformes*) seltsi ainus sugukond. Sugukonda kuulub 6 perekonda kokku 17 või 18 retsentse liigiga.

Pingviinlased on lennuvõimetud veelinnud, kellest enamik elab lõunapoolkeral, eriti Antarktikas.

## Liigid
**Aptenodytes forsteri* – keiserpingviin
**Aptenodytes patagonicus* (*Aptenodytes patagonica*) – kuningpingviin
**Eudyptes chrysocome* (*Eudyptes crestatus*) – kaljupingviin
**Eudyptes chrysolophus* – tuttpingviin
**Eudyptes moseleyi* (*Eudyptes chrysocome moseleyi*) – käharpingviin
**Eudyptes pachyrhynchus* – kõrvukpingviin
**Eudyptes robustus* – tiniheke kõrvukpingviin
**Eudyptes schlegeli* – tanupingviin
**Eudyptes sclateri* – kroonpingviin
**Eudyptula minor* – kääbuspingviin
***Eudyptula minor albosignata* (*Eudyptula albosignata*)
***Eudyptula minor novaehollandiae* (*Eudyptula novaehollandiae*) – austraalia kääbuspingviin
**Megadyptes antipodes* – erakpingviin
**Pygoscelis adeliae* – adeelia pingviin
**Pygoscelis antarcticus* (*Pygoscelis antarctica*) – valjaspingviin
**Pygoscelis papua* – eeselpingviin
**Spheniscus demersus* – aafrika pingviin (prillpingviin)
**Spheniscus humboldti* – guaanopingviin
**Spheniscus magellanicus* – patagoonia pingviin	
**Spheniscus mendiculus* – galápagose pingviin

### Väljasurnud liike
**[[Crossvallia unienwillia]]*
**[[Crossvallia waiparensis]]*

## Pilte

Pilt:Aptenodytes forsteri -Snow Hill Island, Antarctica -adults and juvenile-8.jpg|Keiserpingviinid
Pilt:Spheniscus humboldti -swimming -aquarium-8a.jpg|Guaanopingviinid akvaariumis
Pilt:Adeliepinguin-01.jpg|Adeelia pingviin
Pilt:Galapagos penguin (Spheniscus mendiculus) -Isabela2.jpg|Galápagose pingviin
Pilt:Eudyptula minor Bruny 1.jpg|Kääbuspingviin


## Välislingid

* "Pingviine ähvardab hävimisoht kõikjal maailmas" Delfi Forte, 10. september 2010
* Priit Ennet: "Iidsed pingviinid olid hallid ja punakaspruunid" ERR Teadus, 2. oktoober 2010
Heinrich von Bistram

**Bengt Heinrich von Bistram** (16./26. märts 1667 – 29. september/10. oktoober 1724) oli Eestimaa rüütelkonnategelane ja mõisnik ning sõjaväelane Rootsi teenistuses (ooberstleitnant).

Bengt Heinrich von Bistram Vana-Riisipere ja Rummu mõisniku, kindralmajor Georg von Bistrami (1624–1687) ja Anna Elisabeth von Bistrami (sünd. von Taube) pojana.

Bengt Heinrich von Bistram (rootsipäraselt Bengt Henrik von Bistram) oli Eestimaa rüütelkonna peamees 1701–1702. Teenis ooberstleitnandina Põhjasõjas Harjumaa maarügemendis ja oli 1710–1724 Eestimaa maanõunik.

Talle kuulusid Rummu, Riisipere ja Alu mõis.

Bistram maeti 16./27. veebruaril 1725 Tallinna,  vappepitaaf Eestis Tallinna Toomkirikus.

## Perekond
Esimest korda abiellus Bengt Heinrich von Bistram 1691. aastal Tallinnas vabapreili Margaretha Elisabeth von Ferseniga (1669–1710), kes oli feldmarssal Otto Wilhelm von Ferseni ja Gertrude von Ferseni (sünd. von Uexküll) tütar. Abielust sündisid:
*Gertrude Elisabeth (sündis 1692)
*Otto Wilhelm (sündis 1693)
*Christina (1694–1725), abiellus Sagadi mõisniku Hans Heinrich von Fockiga
*Jürgen (sündis 1695)
*Gertrude Wilhelmine (1696–1772), abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Johann von Tiesenhauseniga
*Juliana Helena (1698–1745), abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Gustav Magnus von Rehbinderiga
*Anna Elisabeth (1699–1774), abiellus Christoph von Derfeldeniga
*Gustav Heinrich, leitnant, Rummu ja Alu mõisnik
*Gustav Magnus
*Bengt Friedrich (1711–1773), Vana- ja Uue-Riisipere mõisnik, Eestimaa maanõunik
*Gotthard von Bistram, leitnant, Raikküla mõisnik

## Esivanemad

## Viited

## Välislingid
*
*Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
*http://www.ra.ee/apps/kinnistud/index.php/et/kinnistud/view?id=16612
Ghostface Killah

**Ghostface Killah** (kodanikunimega **Dennis Coles**; sündinud 1. mail 1970 New Yorgis) on Ameerika räppar ja Wu-Tang Clani nimelise hiphopansambli liige.

Esinejanime võttis ta 1979. aastal ilmunud *[[kung fu]]* filmist "Mystery of Chessboxing".

Killah'l on 2003. aastal sõlmitud leping Def Jam Recordsiga.

## Diskograafia
* 1996 – "Ironman"
* 2000 – "Supreme Clientele"
* 2001 – "Bulletproof Wallets"
* 2004 – "The Pretty Toney Album"
* 2005 – "Put It On The Line"
* 2006 – "Fishscale"
* 2006 – "More Fish"
* 2007 – "The Big Doe Rehab"

## Välislingid
* Ghostface Killah' koduleht
* Ghostface Killah' MySpace
David Irving

**David John Cawdell Irving** (sündinud 24. märtsil 1938) on Briti ajaloolane, kes on spetsialiseerunud teise maailmasõja sõjaajaloole.

Ta on tuntud kui holokaustieitaja.

## Teosed (osaline)
* "The Destruction of Dresden" (1963) ISBN 0-7057-0030-5, uustrükk 1995
* "Apocalypse 1945, The Destruction of Dresden", Redigeeritud 2007
* "The Mare's Nest" (1964)
* "The Virus House" (1967)
* "The Destruction of Convoy PQ17" (1968). Uuendatud 2009
* "Accident – The Death of General Sikorski" (1967) ISBN 0-7183-0420-9
* "Breach of Security" (1968) ISBN 0-7183-0101-3
* "The Rise and Fall of the Luftwaffe" (1973), Erhard Milchi biograafia ISBN 0-316-43238-5
* "The Night the Dams Burst" (1973). (1. osa , 2. osa, 3. osa)
* "Hitler's War" (1977), Hitler's War, uustrükk 2000  ''Millennium edition''
* "The Trail of the Fox" (1977), Erwin Rommeli biograafia ISBN 0-525-22200-6, uustrükk 1999 Wordsworth Military Library, ISBN 1-84022-205-0
* "The War Path" (1978), ISBN0-670-74971-0
* "The War Between the Generals" (1981)
* "Uprising!" (1981), ISBN 0-949667-91-9
* "The Secret Diaries of Hitler's Doctor"[ISBN 0-02-558250-X
* "The German Atomic Bomb: The History of Nuclear Research in Nazi Germany" (1983), ISBN 0-306-80198-1
* "Der Morgenthau Plan" 1944–45 (1986)
* "War between the Generals" (1986) ISBN 0-86553-069-6.Uuendatud 2010.
*"Hess, the Missing Years" (1987) Macmillan, ISBN 0-333-45179-1
*Hess, the Missing Years 1941–1945
*http://www.fpp.co.uk/books/Hess/Hess_2010.pdf"Hess, the Missing Years 1941–1945" (2010)
* "Churchill's War" (1987) ISBN 0-947117-56-3 (1. osa, 2. osa, 3. osa, 4.osa)
* "Destruction of Convoy PQ-17" (1968), uustrükk (1980) ISBN 0-312-91152-1
* "Göring" (1989), Hermann Göringi biograafia, ISBN 0-688-06606-2. Uuendatud 2010.
* "Das Reich hört mit" (1989)
* "Hitler's War" (1991), uustrükk sisaldab "The War Path"
* "Der unbekannte Dr. Goebbels" (1995)
* "Goebbels – Mastermind of the Third Reich", Joseph Goebbelsi biograafia (1996) ISBN 1-872197-13-2, parandatud trükk 2014
* "Nuremberg: The Last Battle" (1996) ISBN 1-872197-16-7
* "Churchill's War Volume II: Triumph in Adversity" (1997) ISBN 1-872197-15-9 (1. osa, 2. osa, 3. osa)
* "Hitler's War and the War Path" (2002) ISBN 1-872197-10-8

## Välislingid

* Koduleht
Ain Vares

**Ain Vares** (sündinud 29. juulil 1966 Kuressaares) on kristlik eesti kunstnik ja tarbegraafik. 

## Välislingid
* Art Gallery of Ain Vares, ametlik koduleht
* Logolife disain, ametlik koduleht
Berend Johann von Uexküll (1630–1701)

**Berend Johann von Uexküll** (24. veebruar (vkj 14. veebruar) 1630 – 11. november (vkj 31. oktoober) 1701) oli baltisaksa poliitik.

Berend Johann von Uexküll sündis Vigala, Ravila, Mõniste ja Aruvalla mõisniku Georg von Uexkülli (u 1590–1636) ja Magdalena von Bremeni pojana.

Uexküll teenis Rootsi sõjaväes, kus sai oobersti auastme. Aastail 1671–1676 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik.

Talle kuulusid Ravila ja Saha mõis, Mõniste, Palvere ja Kuusiku mõisa pärushärra.

## Perekond
Berend Johann von Uexküll abiellus 1655. aastal Sophia Elisabeth von Tiesenhauseniga. Abielust sündis:
*Sophia von Uexküll (1656–1715), abiellus Paadrema vabahärra Otto von Uexküll-Güldenbandiga (1615–1696), kes oli Eestimaa maanõuniku Reinhold Johann Yxkull-Gyllenbandi (maetud 1672) poeg

Hiljem abiellus Uexküll vabapreili Katharina Elisabeth von Scheidingiga (1638–1703), kes oli Eestimaa kuberneri Philipp von Scheidingi tütar. Abielust sündisid:
*Margaretha Elisabeth von Uexküll (1670–1710), abiellus 1694. aastal Eestimaa maanõunik Adam Johann von Uexkülliga (1662–1729)
*Katharina Elisabeth von Uexküll, abiellus krahv Hans Heinrich von Lieveniga (surnud 1733)
*Anna Marie von Uexküll, abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Georg Detlof von Uexkülliga

### Sugupuu

## Vaata ka
*Uexküll
## Viited

## Välislingid
*Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Johann Ludwig Müthel

**Johann Ludwig Müthel** (20. veebruar 1764 Cesvaine – 24. mai 1812 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane.

Müthel oli sündinud Liivimaa Cesvaine kihelkonna pastori, Gottlieb Friedrich Mütheli (1735–1806) pojana 1764. aas­tal. Vend Christian Wilhelm Müthel (1771–1847) oli vaimulik Cesvaine kihelkonnas.

Õppis õigusteadust Halle ja Göttingeni Ülikoolis. Töötas  Riia linnas kohtuasutuste ame­tite teenistuses ja Tartu üli­kooli õigusteaduskonna loomisel, siirdus Müthel oma perekonnaga Tar­tusse.

Töötas taasavatud Tartu Ülikoolis, õigusteaduskonnnas Liivimaa provintsiaalõiguse ja praktilise õigusteaduse professorina 1802–1812, ta oli ühtlasi ka taasavatud ülikooli õigusteaduskonnna esimene dekaan. Kolleegiuminõunik (1812).

Tema poeg  Ferdinand von Müthel (1803–1856) oli jurist ja pedagoog, Tartu gümnaasiumi inspektor, Liivimaa Partsi mõisnik.

## Viited

## Välislingid
*
*Allgemeine Deutsche Biographie: Müthel, Johann Ludwig (saksa keeles) Wikisource
Landkreuzer P. 1000 Ratte

**Landkreuzer P. 1000** oli Saksa tankiprojekt Teise maailmasõja ajal. Selle kavandas Krupp 1942. aastal, kuid Albert Speer katkestas projekti juba 1943. aastal ja tanki ei ehitatudki valmis. Tank oleks olnud üle viie korra suurem kui Panzer VIII Maus ja kaalunud üle 1000 tonni.
Jaan Maramaa

**Jaan Maramaa** (kuni 1921 **Jaan Marfeldt**; 18./30. juuli 1891 Aakre vald, Tartumaa – 6. veebruar 1986 Peedu) oli eesti keemik.

Õppis Tartu Ülikoolis keemiat 1919–1925 (matrikkel nr 1), mag. chem. 1925 (atesteeritud cand. chem. 1949) teemal "Eesti värnitsatööstuse värnitsate uurimine ja värnitsa värvi standartiseerimine". Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

1919–1925 algkooli- ja 1925–1944 gümnaasiumiõpetaja Tartus, 1946–1950 Tartu Ülikooli orgaanilise keemia kateedri assistent, 1947–1950 vanemõpetaja.

1950–1954 arreteeritud.

## Isiklikku
Ta oli Viljandi linnapea August Maramaa vend. Tema poeg on arstiteadlane Sulev Maramaa.

## Välislingid
*Jaan Maramaa haud
*Eestlane sai esimeseks kavalusega
Harilik maajalg

**Harilik maajalg** ehk **kassiratas** (*Glechoma hederacea*) on igihaljas püsik huulõieliste sugukonnast maajala perekonnast.

## Levik
Harilik maajalg on pärismaisena levinud kogu Euroopas, ka Põhja-Ameerikas on ta võõrliigina peaaegu kõikjal naturaliseerunud. Ta on sage ka Eestis; harvemini esineb vaid Hiiumaal.

Harilik maajalg eelistab toitainerikast mulda; ta kasvab aasadel, karjamaadel, metsaservas, aedades. Ta eelistab niisket ja varjulist kasvukohta, kuid talub hästi ka päikest. Ta talub hästi ka niitmist ning on seetõttu üks tavalisemaid murus levivaid umbrohtusid. Maajalg võib moodustada tiheda maas roomava vaiba, mis muru lämmatab.

## Kirjeldus
Harilik maajalg kasvab 10–40&nbsp;cm kõrguseks. Taime suurus sõltub väga tugevalt kasvutingimustest.

Maajalal on neljakandilise ristlõikega vars; vartel on palju maad mööda roomavaid hästi juurduvaid võsundeid.

Lehed on neerjad või südajad, ümarsakilise servaga; asuvad varrel vastakuti. Lehe pealmine pind on kaetud karvakestega.

Õied paiknevad lehekaenlas 2–6 kaupa. Maajalal on sinakaslillad või lavendlivärvi lõhnavad huulõied. Lameda ülahuule ja kolmeosalise alahuulega õied on kuni 2&nbsp;cm pikkused. Õitseb maist juulini.

Harilik maajalg paljuneb risoomide abil.

## Kasutamine
Rahvameditsiinis on maajalga kasutatud muu hulgas nahahaiguste, seedehäirete ja reuma raviks. Maajalg sisaldab palju C-vitamiini ning on ka põletikuvastase toimega.

Vanasti lisati maajala lehti õllele humala asendajana. Soome keeles ongi taime nimetus *maahumala*.

Kuigi sageli peetakse maajalga umbrohuks, võidakse seda kasvatada ka dekoratiivse pinnakattetaimena.

## Välislingid

*
Perho vald

**Perho** on vald Soomes Kesk-Pohjanmaa maakonnas. Vallas elab 3000 inimest ja rahvastiku tihedus on 4 in/km². Perho naabervallad on Alajärvi, Halsua, Kinnula, Kivijärvi, Kyyjärvi, Lestijärvi, Veteli ja Vimpeli.
Vallas räägitakse soome keelt.

Antsla linn Eestis on Perho valla sõpruslinn.

## Külad

Jänkä, Mehtä-Poranen, Möttönen, Oksakoski, Peltokangas, Perho, Salamajärvi ja Taipale.

## Viited

## Välislingid

* Perho valla koduleht
Perho

**Perho** on küla Soomes Kesk-Pohjanmaa maakonnas, Perho valla kirikuküla.

Perho ristikujulise põhiplaaniga puukirik on valminud 1903. aastal. Eelmine samal kohal asunud kirik ehitati 1782. aastal. Kellatorn on valminud 1799. aastal. Kirik mahutab 650 inimest.