XII üldlaulupidu

**XII üldlaulupidu** toimus 28.–29. juunil 1947 Tallinnas.

Alates XII laulupeost toimusid pidustused kommunistliku partei ja valitsuse range kontrolli all. Peo korraldasid Laulupeo Peakomisjon ja Üldlaulupeo Büroo 1945. aastal välja antud XII üldlaulupeo korraldamise määruse alusel.

## Laulupeo korraldus
1947. aasta pidu kandis järjekorranumbrit XII. Algselt pidi kaheteistkümnes laulupidu toimuna 1943. aastal, Saksa okupatsiooni ajal. See jäi aga sõja tõttu ära ning edasi lükkus ka järjekorranumber. See räägib ajaloolise mälu järjepidevusest. Muutmata järjekorranumber oli rahva jaoks side kadunud Eesti Vabariigiga.

Kuna Tuudur Vettik pidi olema selle 1943. aastaks planeeritud, kuid ärajäänud tänulaulupeo üldjuht, tundus 1947. aasta peoks valmistudes loomulikuna, et just tema võtab enda peale esimese sõjajärgse peo korraldamise ja sisustamise. Lisaks temale olid laulupeo korralduse tugisambad Alfred Karindi ning Riho Päts. Üldjuhtideks olid ka Arno Kallikorm ja Hugo Kirdelaht. Üldlaulupeo toimkond sai õnnekombel esimesel sõjajärgsel laulupeol kasutada 1943. aastal ära jäänud laulupeo repertuaari. Poliitilises mõttes oli olukord paradoksaalne – nõukoguliku laulupeo kavasse suudeti viia Saksa okupatsiooniaastail ettevalmistatud kava elemente.

1947. aastal toimus pidu küll Suure Sotsialistliku Oktoobrirevolutsiooni 30. aastapäeva auks, kuid üle poolte lauludest olid pärit eesti rahvuslikust algupärasest kooriloomingust või olid eesti rahvalaulud. Vaid mõni üksik teos kuulus nimetuse alla „laulud suurest juhist Stalinist/Leninist”. Sovetiseerimine polnud siis veel õiget hoogu sisse saanud ja nii õnnestuski uskumatul kombel korraldada see laulupidu kui üks järgneva nelja aastakümne eestimeelseimaid üldlaulupidusid. Ka järelevaatajad olid minetanud vajaliku valvsuse, mis maksis neile hiljem kätte. 1943. aasta kavast üle võeti näiteks Miina Härma "Tuljak", Tuudur Vettiku "Kaera-Jaan", Riho Pätsi "Pulmalaul (Laulge, poisid)". Esindatud olid eesti koorimuusika algupärandid Mihkel Lüdigi, Mart Saare, Konstantin Türnpu, Aleksander Läte, Miina Härma, Enn Võrgu sulest. Esitati ka tõeliselt isamaalisi lugusid: Türnpu "Mull’ lapsepõlves rääkis", Saare "Ihkasime ikkest lahti (Mis need ohjad meida hoidvad)", Lüdigi "Sääl nüüd kasvab".

Esimest korda kanti üldlaulupeol ette Gustav Ernesaksa laul "Mu isamaa on minu arm".

## Laulupeo arvustus
Ajalehes Sirp ja Vasar avaldati 2. augustil 1947 Moskva esindaja Georgi Poljanovski kategoorilises vormis esitatud artikkel "Väikese maa suur kultuur". Autor soovitab eesti heliloojatel luua järgmiseks laulupeoks üldrahvalikke laule oma rahva parematest inimestest: "töökangelastest, tootmise novaatoritest, tulistest patriootidest, kes jätkavad oma kangelastegusid rahuolukorras – vabrikus, tehases, põllul, teadlaselaua või maalimisraami taga". Selle soovituse pidi laulupidude peakomisjon 1950. aasta üldlaulupidu ette valmistades võtma endale reegliks.

## Laulupidu Läänes
Viite sellele, et samal perioodil, täpsemalt suvel 1948, toimus eestlaste rongkäik ja laulupidu Stockholmi vabaõhumuuseumis Skansenis ning sellest tehti dokumentaalfilm, võib leida Voldemar Kurese päevaraamatust.

## Viited

## Välislingid
* 12. laulupidu Laulupeomuuseumi kodulehel