open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taavet Mutsu

**Taavet Mutsu** (sündinud **David Mutso**; 13. juuni (ukj) 1880 Laaneotsa talu, Võõpste küla, Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 23. detsember 1947 Tallinn) oli eesti näitleja, teatritegelane, näitelavateoste kirjastaja ja raamatukaupmees.

## Kutsetegevus

* 1907–1916 Tartus Vanemuises kutseline näitleja. 
* 1916–1917 näitleja Tallinnas Pandorini näitetrupis.
* 1921 Draamastuudio Ühingu kaasasutaja ning sellest võrsunud Draamateatri asutajaid ja näitleja kuni 1924. Tema erialaks laval olid enamasti vaimulikkude osad.
* 1922–1923 Draamateatri Seltsi esimees. 
* 1916 Tallinnas asutas laenuraamatukogu ja raamatukaupluse, hakkas kirjastama näidendeid ning looma näitekirjanduse keskladu. 
* 1924 müüs laenuraamatukogu Eesti Rahva Muuseumi raamatukogule
* 1926 asutas uue laenuraamatukogu.

Taavet Mutsu toimetusel on ilmunud "Üldine näitekirjanduse nimekiri" (Tallinn, 1921), "Näidendite kataloog" I–VI (ibid., 1927–1938) ja "Spetsiaal teatriraamatukogu nimestik" (ibid., 1930). 

## Isiklikku

Taavet Mutsu sündis põllutööliste Mari Mutso (21. august 1856 – 26. oktoober 1924) ja Jaan Kripsoni (29.november 1862 - ?.?. 1886) ainsa pojana. Isa suri 24-aastaselt (tiisikusse). 7-aastaselt hakkas suviti enesele leiba teenima karjapoisina. Aastatel 1889–1892 käis talviti Juhan Suitsu (Võõpste küla kooliõpetaja) juures raamatutarkust nõudmas. Sealt edasi 7 aastat sulasepõlve. 

1903. aastal kolis Taavet Mutsu koos emaga Tartusse, kus algas osavõtt seltskonnaelust. Samal 1903. aastal astus Taavet Mutsu Eesti Noorte Meeste Kristliku Ühingu liikmeks ja asus tööle raamatukoguhoidjana. Aastatel 1904–1907 oli ta ametis Tartu Närvikliinikus väravavahi ja haigeravitsejana, põetajana. 

1907. aasta kevadel abiellus Taavet Mutsu Marie Saarega (sündinud 30. mail 1882 Peterburi kubermangus Oudova maakonnas). Neil oli kolm last: Eha Mutsu (Ojamaa), Aadu Mutsu ja Enn Mutsu.

## Kirjandus
* Haan, Kalju. 1987. "Karl Menning ja teater “Vanemuine”"
* Vaher, Vaapo. 2007. „Imelaps, kellest ei saanud geeniust: esseistlik monograafia Ardi Liivesest“, lk 27–33
Alfred Schnittke

**Alfred Schnittke** (vene keeles *Альфред Гарриевич Шнитке*; 24. november 1934 Engels – 3. august 1998 Hamburg) oli saksa-juudi päritolu Venemaa helilooja.

Schnittke alustas muusikaõpinguid Viinis 1946. aastal. 1953–1958 õppis ta Moskva Konservatooriumis Jevgeni Golubevi ja Nikolai Rakovi käe all. 

Tema varases loomingus on tunda tugevat Šostakovitši mõju. Seejärel katsetas ta aleatoorika ja serialismiga. 1968. aastal kirjutatud II viiulikontsert märgib uue helistiili, nn polüstilismi algust Schnittke loomingus.

Schnittke õpetas aastatel 1961–1972 Moskva Konservatooriumis, kuid sattus siis Nõukogude võimu tagakiusamise alla. Tema I sümfoonia keelati ära ja tal ei lubatud alates 1980. aastast välismaale reisida. Ta sai 1985. aastal insuldi ning langes koomasse. Schnittke oli kliinilises surmas, kuid tervenes ja hakkas uuesti muusikat kirjutama. 1990. aastal kolis ta koos perega Hamburgi. Tema tervis oli siis juba väga halb. Elu lõpuaastatel oli ta peaaegu täiesti halvatud, kuid jätkas kirjutamist.

Schnittke on kirjutanud kolm ooperit (sealhulgas "Elu idioodiga"), balletid "Labürindid" ja "Peer Gynt", üheksa sümfooniat, filmimuusikat, viiuli- ja klaverikontserte, kuus ''concerto grosso'''t ja kammermuusikat.

Schnittke *concerto grosso* nr 1 esiettekanne toimus Tallinnas TPI aulas 1977. aastal.

Schnittke on maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule.

## Tunnustus
*1995. aastal valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks.

## Viited

## Välislingid

*Priit Kuusk. Alfred Schnittke ja Eesti, Eesti Päevaleht, 5. august 1998
Emakasuue

**Emakasuue** (ladina keeles *stigma*) on taime emaka tipmine osa, tavaliselt väikeste näsadega ja limane. Sellele kinnitub tolmlemisel õietolm. 

Kujult võib emakasuue olla mitmeosaline (nt kahe-, kolme-, neljaharuline) või tõlvjas.

## Kirjandus
* Juan David Rejón jt, The plant stigma exudate, Plant Signal Behav. 2014; 9: e28274, 14. märts 2014, doi:  10.4161/psb.28274, PMCID: PMC4091586
Boriss Vilkitski

**Boriss Vilkitski** (vene Борис Андреевич Вилькицкий) (3. aprill (22. märts vkj) 1885 Pulkovo – 6. märts 1961 Brüssel) oli vene hüdrograaf, geodeet ja Arktika uurija, kontradmiral (Põhjaoblast, 1919).

Boriss Vilkitski sündis Andrei Vilkitski peres. 1904. aastal lõpetas ta Merekadetikorpuse, osales Vene-Jaapani sõjas 1904–1905. 1908. aastal lõpetas mereakadeemia. 1908–1912 tegeles hüdrograafiliste uurimistega Läänemeres ja Kaug-Idas.

1913. aasta alguses sai 2. järgu kapten Boriss Vilkitski jäämurdja Taimõr komandöriks ja Põhja-Jäämere hüdrograafiaekspeditsiooni abijuhatajaks. Jäämurdjad Taimõr ja Vaigatš pidid Põhja-Jäämere rannikut ja saari kaardistama ning Põhja mereteel liikumise võimalusi uurima. Pärast ekspeditsiooni juhi I. Sergejevi haigestumist sai Vilkitski juunis 1913 ekspeditsiooni juhiks.  

1913. aastal sõideti Vladivostokist Murmanskisse. Retke käigus oli ekspeditsioon sunnitud Kanada Arktikast tulnud paakjää tõttu Taimõri poolsaare põhjaosas suunduma kaugemale merele. Tänu sellele avastas ekspeditsioon Keiser Nikolai II maa (Severnaja Zemlja), Tsareevitš Aleksei saare (Väike-Taimõri) ja Starokadomski saare.

Aastatel 1914–1915 läbis ta esimesena Põhja meretee idast läände Vladivostokist Arhangelskini ja avastas Novopašennõi saare (Žohhovi saared). 

Aastatel 1915–1917 osales ta Esimeses maailmasõjas Läänemerel. 

Boriss Vilkitski auks on nimetatud:
*Vilkitski väin, mis eraldab Bolševiku saart Taimõri poolsaarest
*Vilkitski saared Laptevite meres, mille avastas 1919 Roald Amundseni ekspeditsioon

## Välislingid

*Илья Куксин. Гидрографы Вилькицкие "Нева" 2005, №8
Eha Rüütel

**Eha Rüütel** (sündinud 22. mail 1956 Tallinnas) on eesti psühholoog.

Eha Rüütel on omandanud Tallinna Ülikoolis doktorikraadi psühholoogia erialal. Alates 1989. aastast töötab ta Tallinna Ülikoolis.

## Viited

## Välislingid
*
Fokker 50

**Fokker 50** on Hollandi lennukiehitusfirma Fokker keskmise suurusega ülatiivaline regionaalliinide turbopropellerlennuk. Lennuki konstruktsioon põhineb varasemal populaarsel turbopropellerlennukil Fokker F27 Friendship.

Kokku ehitati aastatel 1987&nbsp;–1996 213 seda tüüpi lennukit, millest 2012. aasta detsembri seisuga oli käigus veel 129. Lennuki esmalend toimus 28. detsembril 1985. 

## Tehnilised andmed

* Meeskond: 3
* Reisijate kohti: 50 kuni 58
* Tiivaulatus: 29,00 m
* Pikkus 25,25 m
* Kõrgus: 8,32 m
* Tiivapindala: 70,0 m²
* Tühimass: 12 250 kg
* Täismass: 18 600 kg
* Kasulik koorem: 20 820 kg (29 300 kg)
* Mootor: 2 x Pratt & Whitney Canada PW125B, turbopropeller, 2261 hj (1687 kW)
* Kütusevaru kokku: 2580 kg
* Maksimumkiirus: 500 km/h
* Reisikiirus: 453 km/h
* Lennukaugus: 2055 km
* Praktiline lennulagi: 7620 m

## Kirjandus
Iduleht

**Iduleht** on õistaimedel esimesed üks või kaks lehte, mis seemne idanedes maapinnale tulevad, harvem jäävad seemnesse peitu. Võivad olla ühtlasi varuainete säilitamise paigaks (näiteks tammel).

Idulehtede arvu järgi liigitatakse õistaimed kaheks klassiks: üheidulehelisteks  ja kaheidulehelisteks.

## Vaata ka
*Üheidulehelised
*Kaheidulehelised
Vilkitski väin

**Vilkitski väin** (vene keeles пролив Вилькицкого) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Severnaja Zemlja saarestikku Taimõri poolsaarest ja ühendab Kara merd Laptevite merega. 

Vilkitski väina pikkus on 130 km, laius kitsaimas kohas Tšeljuskini neeme ja Taimõri neeme Bolševiku saarel vahel on 56 km. Väina lääneosas on meri 100–150 m sügav, idaosas üle 200 m.

Väina idaosas haruneb Vilkitski väinast Jevgenovi väin, mis eraldab Bolševiku saarest Starokadomski saart ja Väike-Taimõri. Väina lääneosas asuvad Heibergi saared.

Lõuna poolt suubuvad väina mõned jõed, kuid need on väikesed ega sobi laevatamiseks.

Esimest korda läbis väina 1878 Adolf Erik Nordenskiöld.

Väina avastas 1913 Boriss Vilkitski ekspeditsioon jäälõhkujatega "Taimõr" ja "Vaigatš", 1916 nimetati ta suurvürst Aleksei Nikolajevitši auks **Tsareevitš Aleksei väinaks** (пролив Цесаревича Алексея). 1918 nimetati ta ümber **Boriss Vilkitski väinaks** (ja 1954 lihtsalt Vilkitski väinaks). Viimast ümbernimetamist seostatakse sellega, et Boriss Vilkitski oli poliitiline emigrant, pärast ümbernimetamist ei olnud väina nimi aga enam eristuv tema isa Andrei Vilkitski järgi nimetatud kohtade nimedest.

## Viited

## Välislingid
*Арктические миражи или метаморфозы топонимики Вокруг света, 1998. №2
Juurmine leht

**Juurmised lehed** on taime lehed, mis maapinna lähedal kinnituvad varre alumisele osale või juurekaelale. 

Juurmised lehed on enamasti varrelehtedest suuremad ja nad võivad olla teistsuguse kujuga. 

Taimel võivad ka kõik lehed olla juurmised. Nii on see näiteks suurel teelehel.
Tšeljuskini neem

**Tšeljuskini neem** (vene мыс Челюскин) on neem Taimõri poolsaare põhjatipus. Neeme tipp on Euraasia kõige põhjapoolsem punkt. Neeme geograafilised koordinaadid on .

Esimesena jõudis neemele teise Kamtšatka-ekspeditsiooni (Suure Põhjaekspeditsiooni) tüürimees Semjon Tšeljuskin aastal 1742. Ekspeditsiooni 100. aastapäeva puhul andis Vene Geograafia Selts varem Ida-Põhja neeme nime kandnud neemele tema praeguse nime.  

1932. aastal rajas Arktika Instituudi ekspeditsioon Rudolfi Samoilovitši juhtimisel Tšeljuskini neemele polaarjaama.
Kandeleht

**Kandeleht** on vahetult õie või õisiku alusel asuv kõrgleht, mis soodustab vilja levimist. 

Õie alusel olevat kandeleht on ***bractea*** ja õisiku alusel olev kandeleht on ***spatha***.


Pilt:Monstera deliciosa1281872728.jpg|Meeldiva monstera kandelehega tõlvik 
Pilt:Calla palustris1.jpg|Soovõha kandelehega tõlvikud


## Vaata ka
*Kandeleheke
Kandeleheke

**Kandeleheke** (*bracteola*) on õieraole, kandelehe ja õie vahele, kinnituv väike, kilejas või rohtne organ. 

Maltsalistel asendavad kandelehekesed puuduvat õiekatet ja on kujunenud õiekatte sarnaseks.

## Vaata ka
*Leht
*Kõrgleht

## Viited
Kaun

**Kaun** on ühest viljalehest tekkinud ühepesaline vaheseinteta vili, mis avaneb kahe pikiprao moodustumise teel (mööda kauna õmblust ja keskroodu). Seemned kinnituvad kauna poolmete servadele. 

Kaun esineb liblikõielistel.

## Vaata ka
*ebamari
*koguvili
*kõder
*vili
Kõder

**Kõder** on pikuti kaheks poolmeks avanev kahepesaline (kileja vaheseinaga) avavili.  Seemned kinnituvad kõdra keskkohal pikivaheseinale. Kõder võib olla lüliline. 

Kõdra pikkus ületab laiuse üle kolme korra. Lühemat, kuid samasuguse ehitusega vilja, nimetatakse kõdrakeseks. Kõder võib olla ka üsna väike, lühike ja mitte avanev (näiteks põldsinepil).

Kõder esineb ristõielistel.


Fail:Herik 17-10-2005 14.00.34.JPG|Põldsinepi lülilised kõdrad 


## Vaata ka
* Ebamari
* Kaun
* Koguvili
* Vili
Sentosa

**Sentosa** on saar Singapuris, kus asuvad peamiselt puhkealad ja hotellid ning  lõbustuspark *Universal Studios Singapore*. 

Saare pindala on 4,71&nbsp;km2.

Sentosal on 2&nbsp;km pikkune liivarand, mitu teemaparki, kaks golfiväljakut ja Singapuri sümboliks peetav lõvi Merlion. Sentosat külastab aastas umbes 20 miljonit inimest. Saarele pääseb jalgsi tammtee kaudu, köisraudtee või üherööpalise rongiga Sentosa Express.

Saart laiendatakse merepõhja täitmise abil. 

## Viited

## Välislingid
*http://www.sentosa.com.sg
Juurevõsu

**Juurevõsud** on taime juurel asetsevatest lisapungadest kasvanud võsud.

Juurevõsud esinevad näiteks hallil lepal, metsülasel jt. Eestis kasvavatest kultuurtaimedest annavad juurevõsu vaarikas, astelpaju ning luuviljalised.
Taimõri neem

**Taimõri neem** on kahe neeme nimi:

***[[Taimõri neem (Bolševiku saar)|Taimõri neem]]**, Bolševiku saare lõunapoolseim neem
***[[Taimõri neem (Žohhovi saar)|Taimõri neem]]**, neem Žohhovi saarel
Taimõri neem (Bolševiku saar)

**Taimõri neem** (vene *мыс Таймыр*) on neem Bolševiku saare lõunapoolseimas osas. Neem on nimetatud jäälõhkuja Taimõri järgi.

Varem kandis ta hüdrograaf Pavel Messeri auks nime *Messeri neem*.

## Viited
Marc Girardelli

**Marc Girardelli** (sündinud 18. juulil 1963 Lustenaus Austrias) on endine Luksemburgi mäesuusataja. Ta on üks kõigi aegade edukamaid mäesuusatajaid. 

Girardelli hakkas mäesuusatamisega tegelema viieaastaselt, esimesel võistlusel osales ta seitsmeaastaselt. Kuni 1976. aastani esindas ta Austriat, kuid vahetas siis kodakondsust. Kodakondsuse vahetuse pärast pidi ta vahele jätma 1984. aasta taliolümpiamängud Sarajevos, kuna ei jõudnud 1. jaanuariks ametlikult Luksemburgi kodanikuks saada. 

Esimese võistluse maailma karikasarjas tegi Girardelli 1979–1980 hooajal ja jõudis esimest korda autasustamispoodiumile 1981. aastal Wengenis. Esimese võidu MK-etapil sai ta 1983. aastal Gällivares slaalomis. Maailma karika üldarvestuses oli ta viis korda esimene. See on saavutus, mida teised meesmäesuusatajad pole seni suutnud ületada. Girardelli sai karjääri jooksul igal alal etapivõidu, mis tõestab seda, et ta oli mitmekülgne ja väga hea mäesuusataja. Kokku võitis Girardelli MK-etappe 43 korral ja jõudis poodiumile 97 korda. 

Esimest korda osales Girardelli suurvõistlustel alles 1985. aasta maailmameistrivõistlustel Bormios, kus ta sai slaalomis hõbemedali ja suurslaalomis pronksi. Crans Montanas peetud 1987. aasta MM-il sai ta esimese suurvõistluste võidu Alpi kahevõistluses. Girardelli tuli veel kolm korda maailmameistriks: Alpi kahevõistluses 1989. ja 1996. aastal ning slaalomis 1991. aastal. Kuigi Girardelli on karjääri jooksul võitnud peaaegu kõik, jäi olümpiavõit tal siiski saavutamata. Ta osales kolm korda olümpiamängudel ja sai kaks hõbemedalit.

## Saavutused

### [[Olümpiamängud]]el

* 1992  Albertville 
**  hõbemedal suurslaalomis
**  hõbemedal ülisuurslaalomis

### [[Mäesuusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 1985  Bormios 
**  hõbemedal slaalomis
**  pronksmedal suurslaalomis
* 1987  Crans-Montanas
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  hõbemedal suurslaalomis
**  hõbemedal ülisuurslaalomis
* 1989  Vailis
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  pronksmedal slaalomis
* 1991 Saalbach-Hinterglemmis
**  **maailmameister** slaalomis
* 1993  Moriokas
**  hõbemedal slaalomis
**  pronksmedal Alpi kahevõistluses
* 1996  Sierra Nevadas
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses

### [[Mäesuusatamise maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikas

* Üldkarikas
** **1. koht**: **1985, 1986, 1989, 1991, 1993**
** 2. koht: 1987, 1994
** 3. koht: 1984, 1992
* Slaalomi karikas 
** **1. koht: 1984, 1985, 1991
** 3. koht: 1989
* Suurslaalomi karikas
** **1. koht**: **1985** 
** 3. koht: 1982, 1991, 1993
* Ülisuurslaalomi karikas
** 2. koht: 1987, 1992, 1994
** 3. koht: 1986
* Kiirlaskumise karikas
** **1. koht**: **1989, 1994** 
* Alpi kahevõistluse karikas
** **1. koht: 1989, 1991, 1993, 1995'''
** 2. koht: 1986, 1996
** 3. koht: 1983

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Marc Girardelli osales 330 MK-etapil ja jõudis poodiumile 97 korral, millest 43 korda kõige kõrgemale astmele.

## Välislingid

* Marc Girardelli koduleht
* 
* Marc Girardelli Alpine Ski Database kodulehel
Elu idioodiga

"**Elu idioodiga**" (vene *Жизнь с идиотом*) on Alfred Schnittke kahevaatuseline ooper, mis esietendus 1992. aastal Amsterdamis.

Libreto autor on Viktor Jerofejev.

## Tegelased
*Mina (bariton)
*Naine (sopran)
*Vova (tenor)
*Valvur (bass)
*Marcel Proust (bariton)

## Sisukokkuvõte
### Esimene vaatus
"Mina" määratakse karistuseks elama koos idioodiga, kuna võimude arvates ta ei töötanud piisavalt kõvasti. Ta valib hullumajast välja Vova, kelle kõne koosneb ainsast sõnast "Eh".

### Teine vaatus
Alguses käitub Vova hästi, kuid siis muutub ta tüütuks. Muu hulgas rebib ta puruks abikaasa raamatu Marcel Prousti loominguga. Mina ja ta naine kolivad teise tuppa ja Vova rahuneb maha. Naine armub Vovasse ning jääb temast rasedaks. Mina ja Vova pöörduvad naise vastu ning Vova tapab ta. Mina muutub idioodiks.
Ameerika Riikide Organisatsioon

**Ameerika Riikide Organisatsioon** (inglise *Organization of American States, OAS*; hispaania *Organización de los Estados Americanos, OEA*) on rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab 34 Ameerika riiki.

## Ajalugu
Ameerika Riikide Organisatsiooni asutasid 30. aprillil 1948 21 riiki, kes kirjutasid Colombias Bogotás alla asutamishartale. Esialgu kuulutati organisatsiooni peamiseks eesmärgiks võitlus kommunismi vastu. Tegevust alustati 1951. aastal.

Ettepaneku luua Ameerika riike ühendav poliitilise ja sõjalise koostöö organisatsioon tegi juba 1826. aastal Simón Bolívar. Aastal 1890 asutati Washingtonis Ameerika Riikide Rahvusvaheline Liit; 1910. aastal loodi selle baasil Pan-Ameerika Liit, mille põhjal omakorda moodustati Ameerika Riikide Organisatsioon.

Uruguays 31. jaanuaril 1962 toimunud kohtumisel otsustati liikmesriikide hulgast välja heita Kuuba, kelle poliitikat ei peetud organisatsiooni põhikirjale vastavaks. Otsuse poolt hääletas 14 riiki ja vastu Kuuba ise; kuus riiki (Argentina, Boliivia, Brasiilia, Tšiili, Ecuador ja Mehhiko) ei osalenud hääletusel. Hondurases 3. juunil 2009 toimunud tippkohtumisel otsustati Kuuba taas organisatsiooni liikmeks kutsuda.

2025. aasta seisuga kuulub Ameerika Riikide Organisatsiooni ka 75 vaatlejaliiget, kelle seas on ka Eesti ja Euroopa Liit. Venemaa arvati 2022. aastal pärast sissetungi Ukrainasse vaatlejate seast välja.

## Juhtimine

Organisatsiooni peakorter asub Ameerika Ühendriikide pealinnas Washingtonis. Organisatsiooni peasekretär on alates 26. maist 2015 Uruguay endine välisminister Luis Almagro. Eelmine peasekretär oli Tšiili poliitik ja diplomaat José Miguel Insulza. Kõrgeim organ on kord aastas kogunev Peaassamblee. Jooksva tööga tegeleb alaline Nõukogu, kuhu kuulub igast liikmesriigist üks esindaja. Vajadusel kutsutakse kokku liikmesriikide välisministritest koosnev Konsultatiivnõupidamine. 

Organisatsioonis on kasutusel neli ametlikku keelt: inglise, prantsuse, hispaania ja portugali keel.

## Eesmärgid
Tegevuse peamine eesmärk on rahu ja julgeoleku tagamine Ameerikas, konfliktide rahumeelne lahendamine ning võimalike agressorite tõrjumine. Organisatsioon tegeleb ka majandus-, teadus- ja kultuurialase koostööga ning sotsiaalsete ja õiguslike probleemide lahendamisega. 

## Asutajaliikmed

 *Hondurase kuuluvus oli peatatud [[2009]]–2011 seoses riigipöördega.*
 *Kuuba heideti [[31. jaanuar]]il [[1962]] organisatsioonist välja.*
 *Nicaragua lahkus 2023. aastal  organisatsioonist.*

## Hiljem liitunud liikmesriigid
*  Barbados (1967)
*  Trinidad ja Tobago (1967)
*  Jamaica (1969)
*  Grenada (1975)
*  Suriname (1977)
*  Dominica (1979)
*  Saint Lucia (1979)
*  Antigua ja Barbuda (1981)
*  Saint Vincent ja Grenadiinid (1981)
*  Bahama (1982)
*  Saint Kitts ja Nevis (1984)
*  Kanada (1990)
*  Belize (1991)
*  Guyana (1991)

## Viited

## Välislingid
* Ameerika Riikide Organisatsiooni koduleht
Vilkitski saared

**Vilkitski saared** on kahe saarestiku nimi:
***[[Vilkitski saared (Laptevite meri)|Vilkitski saared]]**,  saarestik Laptevite meres, nimetatud vene polaaruurija Boriss Vilkitski järgi
***[[Vilkitski saared (Kara meri)|Vilkitski saared]]**, saarestik Kara meres, nimetatud vene polaaruurija Andrei Vilkitski järgi

## Vaata ka
*Vilkitski saar
Vilkitski saared (Laptevite meri)

**Vilkitski saared** (vene острова Вилькицкого) on saarestik Laptevite meres Taimõri poolsaare lähedal. 

Saarestiku  avastas 1919 Roald Amundseni ekspeditsioon.

Saarestik on nimetatud vene polaaruurija Boriss Vilkitski auks.
Vilkitski saared (Kara meri)

**Vilkitski saared** (vene острова Вилькицкого) on saarestik Kara meres, Nordensköldi saarestiku osa.

Saarestik on nimetatud vene polaaruurija Andrei Vilkitski auks.
Urb

**Urb** (*amentum*) on õisikutüüp. See on tavaliselt rippuva pearaoga liitõisik, mille lühiharudele kinnituvad harilikult ühesoolised väikesed lihtsa õiekattega õied.

Urvad on paljudel lehtpuudel, näiteks haaval, kasel, lepal, pajul, paplil ja sarapuul. 

*Emasurb – ainult emasõitest koosnev urb
*Emasõis – õis, milles on üks või mitu emakat, mitte aga tolmukaid
*Isasurb – ainult isasõitest koosnev urb
*Isasõis – õis, milles on ainult tolmukaid, mitte aga emakat


Haselnusskaetzchen.JPG|Hariliku sarapuu urvad
Kaseurvad Hanikatsi rannaniidu kohal.jpg|Kaseurvad
EL foto, Eimar Kull - 88st PAJUURB.jpg|Paljurb lähedalt
Joseph Rychlak

**Joseph Frank Rychlak** [r'išlak] (17. detsember 1928 – 16. aprill 2013) oli USA psühholoog, kes oli tuntud eriti oma töödega teoreetilise ja filosoofilise psühholoogia alal. 

Tema tuntuim raamat on "Logical Learning Theory", mis ilmus 1994 kirjastuse University of Nebraska Press väljaandel.
Viljaraag

**Viljaraag** on keskmise pikkusega viljaoks viljapuudel või vilja varretaoline kandja, mis kujuneb õieraost.  Viljaraagu vilja osana nimetatakse ka viljavarreks.
Coda

***Coda*** tähendab itaalia keeles 'saba'. 

***Coda*** ehk **[[kooda]]** on heliteose osa pärast teose sisulist lõppu. *Coda* (kooda) on ka filmi osa pärast filmi lõputiitreid (neid osi võib olla ka mitu).
***"[[Coda (album)|Coda]]"** on Led Zeppelini album. Album sai sellise nime, kuna ta on välja antud pärast ansambli tegevuse lõppu.

***[[Coda (noodikiri)|Coda]]*** on noodikirja märk.
Võsund

**Võsund** ehk **stoolon** on varre maapealne või maa-alune pikenenud külgharu, millel tekkivate pungade abil taim levib ning vegetatiivselt paljuneb.

Ehituselt on võsundid tavalised varred, selle erinevusega, et nad moodustavad lisajuuri ja kulgevad mitte püstiselt, vaid rõhtsalt. Võsunditel on tavaliselt sõlmede vahe pikk ja lehti vähe, aga veetaimede kohta see ei kehti. Leidub taimi, mis võib juured alla kasvatada ükskõik missugusesse kohta, kus võsund viljakat mulda puudutab.

Erinevalt risoomist ei kogune võsundisse varuaineid. Risoom ei ole ka nii pikk kui võsund ja risoomi sõlmede vahe on tavaliselt lühike. Võsundile võivad moodustuda lisapungad ja lisajuured ning tippu ja lisajuurte kohale ka uued noored taimed.

Võsundid on üks taimede mittesugulise paljunemise vahenditest. Erinevalt sugulisest paljunemisest on kõik võsundite abil saadud tütartaimed emataime kloonid ehk geneetiliselt täpsed koopiad.

Võsundeid leidub nii roht- kui ka puittaimedel. Tunetud on eriti nende taimede võsundid, mis kasvavad maa peal, aga leidub ka hulgaliselt taimi, mille võsund on täies ulatuses maa all ja millest aeg-ajalt ulatuvad maapinnale võrsed.

Tüüpiliselt närtsivad võsundid pärast tütartaimede moodustamist ära, kui need juba nii suured on, et ilma emataime abita hakkama saavad. Sellega muutuvad tütartaimed emataimest sõltumatuteks. See on veel üks erinevus risoomist, mis ei sure pärast taime maapealse osa moodustumist.

Tuntud taim, mis kasutab paljunemiseks maapealseid võsundeid, on aedmaasikas, mis võib ühe kasvuperioodi jooksul kasvatada ligi 2 meetri pikkuseid võsundeid. Maapealsed võsundid on ka nefroleebil ja roomaval tulikal. Maa-aluste võsunditega levivad ja paljunevad näiteks sirel, kibuvits ja vaarikas.

Kartulil hakkavad võsundid kasvama 10 päeva pärast seda, kui taime võrse on jõudnud maapinnale. Võsundite otsa hakkavad moodustuma uued mugulad. Mugulad on modifitseerunud võsundid, mis on kohastunud toitainete hoidmiseks. Kuna nad ei ole risoomid, siis ei moodusta nad juuri, vaid juured kasvavad uue varre külge, mis mugulast välja kasvab.

## Viited
Andrei Vilkitski

**Andrei Vilkitski** (vene keeles Андрей Ипполитович Вилькицкий; 1. juuli 1858 Minski kubermang – 26. veebruar 1913 Peterburi) oli vene hüdrograaf, kindralleitnant, hüdrograafia peavalitsuse ülem. 

Lõpetas Nikolai Mereakadeemia, töötas Läänemerel ja Äänisjärvel. Aastal 1887 komandeeriti Novaja Zemljale raskusjõu määramiseks pendli abil ja Haipudõri lahte hüdrograafilisteks uurimisteks. Oma tööde eest sai Vene Geograafiaseltsi väikese kuldmedali. 

Ta määras telegraafi abil Arhangelski ja Pulkovo ning Jenisseiki ja Krasnojarski pikkuskraadide vahe ning mitme Venemaa Euroopa- ja Aasia-osa punkti geograafilised koordinaadid.

1894–1896 oli hüdrograafiaekspeditsiooni juhina Kara mere ranniku, Jenissei ja Obi suudmete uurimiseks. Pärast sai Põhja-Jäämere hüdrograafiaekspeditsiooni juhiks.

Andrei Vilkitski on tuntud vene hüdrograafi Boriss Vilkitski isa.

## Teadustööd

* "Базисный прибор Эдуарда Едерина" ("Морской Сборник", 1886, № 1)
* "Обзор работ гидрографической экспедиции в устьях рек Енисея и Оби в 1894–95 годах" ("Морской Сборник",1896, № 5)
*"Способ Вейера определения главных точек в морской съемке"
*"Искусственный горизонт Гербста"
*"Определение долготы г. Архангельска по телеграфу"
*"Широта г. Архангельска"
*"Отзыв о трудах Фуса"
*"Материалы для изучения распределения силы тяжести в России. Наблюдение над качаниями поворотных маятников Ренсольда, произведенное в Орле, Липецке и Саратове в 1889 г."
*"Материалы для изучения Обской губы и Енисейского залива»"

Andrei Vilkitski auks on nime saanud:

*Vilkitski saared Kara meres
*Vilkitski saar Kara meres
*Vilkitski saar Ida-Siberi meres

Novaja Zemlja saarel:
*Vilkitski laht 
*Vilkitski liustik 
*Vilkitski neem
*Vilkitski mägi

## Viited
Tupplehed

**Tupplehed** on õiekatte väliskihi enamasti rohelised õielehed. Nad moodustavad õietupe. Vahel on ka tupplehed eredalt värvunud. 

Enamasti paiknevad tupplehed ühe ringina. Vahel esineb ka teine ring lehetaolisi moodustisi, mida nimetatakse välistupeks. Välistupp moodustub kandelehtedest või abilehtedest (soopihlal).

Tupplehed on nähtaval ka juba kinnisel õiepungal. Nad kaitsevad seesmisi õrnemaid õieosi. Ka ööseks sulgunud õitel kaitsevad nad seesmisi õieosi. 

Tupplehed võivad olla vabad (lahklehine tupp) või omavahel kokku kasvanud (liitlehine tupp).

Mõnel liigil tupplehed puuduvad. 

Tupplehtede olemasolu ja arv on tähtsad määramistunnused. 

## Vaata ka
*Kroonlehed
Õietolm

**Õietolm** on harilikult kollakas pulbritaoline tolmjas mass, mis koosneb seemnetaimede tolmukais valminud tolmuteradest. Õietolm kandub laiali tuule, putukate või veega. 

Osade uurijate arvates võis õietolmu terminit (*pollen*) esimesena kasutada Saksa arst ja botaanik Valerius Cordus (1515–1544). 1750. aastal teatas Arthur Dobbs Londoni Kuninglikule Seltsile, et õietolm on 'meessooline' ning 'maandudes' emakasuudmele, võib see avaldada viljastavat toimet.

Tuultolmlejail on õietolm kuiv ja kerge, putuktolmlejail raskem ja kleepuv. Käpaliste õietolm on kleepunud mügaraiks, polliiniumideks, mida putukad edasi kannavad.

## Vaata ka
*aerobioloogia
*pollinoos
*suir
*tolmlemine
Gustav Thöni

**Gustavo (Gustav) Thöni** (sündinud 28. veebruaril 1951 Trafois) on Itaalia endine mäesuusataja, olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister.

Thöni tuli 1972. aasta olümpiamängudel Sapporos olümpiavõitjaks suurslaalomis ja sai hõbemedali slaalomis nii 1972. kui ka 1976. aasta OM-il.

Maailmameistriks tuli Thöni slaalomis ja suurslaalomis 1974. aasta MM-il ning Alpi kahevõistluses 1972 ja 1976. aastal.

Maailma karikasarja üldkarika võitis Thöni neli korda aastatel 1971–1973 ja 1975. Suurslaalomi karika võitis ta kolm korda ja slaalomikarika kahel korral. Kokku sai ta MK-etappidel võitu nautida 24 korda.

Gustav Thöni onupoeg Roland Thöni sai 1972. aasta OM-il slaalomis pronksmedali.

## Saavutused

### [[Olümpiamängud]]el

* 1972  Sapporos
**  **olümpiavõitja** suurslaalomis
**  hõbemedal slaalomis
* 1976  Innsbruckis
**  hõbemedal slaalomis

### [[Mäesuusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 1972  Sapporos
**  **maailmameister** suurslaalomis
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  hõbemedal slaalomis
* 1974  Sankt Moritzis
**  **maailmameister** slaalomis
**  **maailmameister** suurslaalomis
* 1976  Innsbruckis
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
**  hõbemedal slaalomis

### [[Mäesuusatamise maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikas

* Üldkarikas
** **1. koht**: **1971, 1972, 1973, 1975**
** 2. koht: 1974
** 3. koht: 1970, 1976 
* Slaalomi karikas 
** **1. koht: 1973, 1974
** 2. koht: 1971, 1975
** 3. koht: 1976
* suurslaalomi karikas
** **1. koht**: **1970, 1971, 1972''' 
** 2. koht: 1976
** 3. koht: 1974
* Alpi kahevõistluse karikas
** 2. koht: 1976

#### Maailma karikasarja etapivõidud

## Välislingid

* Gustav Thoeni.com
* Gustav Thöni FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
* Gustav Thöni Alpine Ski Database kodulehel
MT-LB

**MT-LB** *(МТ-ЛБ – многоцелевой тягач легкий бронированный)* on Nõukogude Liidus ja Venemaal valmistatud mitmeotstarbeline soomustatud vedukmasin, on kasutusel ka soomustransportöörina.

## Taktikalis-tehnilised andmed
**Mõõdud ja massiandmed**
*Pikkus: 6,454 m
*Laius: 2,85 m
*Kõrgus: 1,92 m
*Kliirens: 0,395 m
*Täismass: 12,2 t
*Tühimass: 9,7 t
*Haagise maksimaalne mass: 6500 kg

**Liikuvus, läbivus**

Mootor
*Markeering: vedelikjahutusega otsesissepritsega diiselmootor JaMZ-236 V6 (ЯМЗ-236) ja JaMZ-238, V8 (ЯМЗ-238)
*Võimsus: 240 hj
*Töömaht: 14,86 l
*Kütusevaru: 450 l
*Kütusekulu: u 100 l / 100 km
*Väändemoment: 866 Nm
*Erivõimsus: 19,7 hj/t
*Maksimaalkiirus: 62 km/h
*Kiirus maastikul: 30 km/h
*Kiirus vees: 6 km/h
*Sõidukaugus maanteel: 500 km

Läbivus
*Ületatav sein: 0,7 m
*Ületatav kraav: 2,7 m
*Roomikute laius: 350 mm
*Rõhk maapinnale: 0,46 kg/cm³
*Tõusunurk: 35°

**Relvastus, kaitstus**

*Soomuskaitse: 3–10 mm
*Kuulipilduja: 7,62mm PKT
**Tõstenurk: -5...+30°
**Lahingkomplekt: 2500 padrunit
*Suitsugranaadiheitjad

## Modifikatsioonid

MT-LB baasil on valmistatud mitmeid modifikatsioone erineva relvastusega. Olulised kere edasiarendused on 
***[[MT-LBv]]** – polaaraladel lumes sõitmiseks, laiade roomikutega.
***[[SNAR]]** – suurtükiväe vaatlusradar
***[[MT-LBu]]** – suurendatud korpusega
* **[[2S1 Gvozdika]]** – liikursuurtükk MT-LB baasil
***[[MT-LBM]]** – moderniseering pöördtorniga tagaosas.

## Kirjeldus

MT-LB on lihtsa ehitusega ja hea maastikuläbivusega kerge soomusmasin. Kere on jagatud kolmeks sektsiooniks: eesosas juhi- ja komandöri ruum, keskel mootor (millest sõidusuunas paremal käik esiosa ja tagaosa vahel) ja tagaosas dessandiruum. Dessandiruumi katusel on kinnitused varustuse või laskemoona paigutamiseks. Kütusepaagid paiknevad dessandiruumis istmete all. Masin on võimeline ületama väiksemaid veetakistusi ujudes. Õhuke küljesoomus on (eriti ülaservas) asetatud nurga all, mis hõlbustab kuulide rikošeteerumist. 

Lahinguotstarbelise masinana on tema näitajad ebapiisavad, kuid on sellegipoolest vägedes tunnustatud jaosoomuk.

## Ajalugu

MT-LB on välja töötatud 1970. aastate algul suurtükiväe veduki AT-P järglasena ja soomustamata veduki MT-L edasiarendusena. On mõeldud haubitsate, kahurite, miinipildujate jms relvasüsteemide pukseerimiseks ja meeskonna veoks, kuid on leidnud laialdaselt kasutust soomustransportöörina. Osalenud paljudes relvakonfliktides nii veduki kui soomustransportöörina.

Toodetud ka Poolas ja Bulgaarias.

### Kasutajad
* 
* 

## Vaata ka

*Gvozdika
*MT-LBu
*Soomustransportöör

## Viited
Heldur Tüüts

**Heldur Tüüts** (14. jaanuar 1926 Viljandi – 27. oktoober 2018 Tartu) oli eesti kergejõustiklane, treener, sporditegelane ja jurist.

Ta alustas kergejõustikutreeninguid 1938 Edgar Tamme ja Valter Kalami juhendamisel. Heldur Tüüts lõpetas 1944 Viljandi 2. Gümnaasiumi, 1949 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1951 Leningradis Lesgafti-nimelise Kehakultuuriinstituudi.

Ta tuli 1946. aastal Eesti meistriks 100 m jooksus ja 1950. aastal kaugushüppes. Võistles 14 korda Eesti koondises, on kuulunud Sakalasse ja Kalevisse. 

Aastatel 1949–1950 oli ta TRÜ Spordiklubi juhataja ning TRÜ kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õppejõud. Aastatel 1951–1953 oli ta TRÜ Ratsaspordiklubi president. 1950–1953 Ülikooli Spordiklubi direktor ja treener, Tartu Kunstiinstituudi ja Lesgafti-nimelise Kehakultuuriinstituudi Tartu õppepunkti õppejõud. 1953–1957 Tartu Noorsoo Spordikooli kergejõustikutreener (tema tuntuim õpilane oli Mart Paama) ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia kehalise kasvatuse kateedri vanemõpetaja.

1956. aastast on Heldur Tüüts töötanud juristina, sealhulgas 1977–1980 EPA õigusteaduse õppejõuna. 

Tüüts on tegutsenud ka spordikohtunikuna ja olnud TRÜ ja EPA spordiklubide esimees.

Heldur Tüüts oli Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu liige.

## Isiklikku
Tema abikaasa Laine Tüüts oli eesti spordipedagoog. 

## Välislingid
*
Rutt Šmigun

**Rutt Šmigun** (kuni 1975. aastani **Rehemaa**; sündinud 4. mail 1954 Tartus) on endine Eesti murdmaasuusataja, Anatoli Šmiguni abikaasa, Kristina Šmiguni ja Katrin Šmiguni ema. 

Ta alustas sportimist 1961, jätkas 1964 Tartu spordikoolis algul Agnes Nopassoni, hiljem Herbert Abeli õpilasena. 

1970. aasta juunioride EM-il tuli ta 5 km murdmaasuusatamises Euroopa meistriks ja võitis teatevõistluses hõbemedali, 1973. aastal tuli mõlemal alal Euroopa meistriks.

Juunioride EM-il 1971. aastal 5 km suusatamises saavutas ta viienda koha.

NSV Liidu meistrivõistlustel 1972 võitis ta teatesuusatamises pronksmedali. Aastatel 1971–1974 sai ta NSV Liidu juunioride meistrivõistlustel kokku kolm kuldmedalit ja ühe pronksmedali. 

Eesti meistrivõistlustel sai ta aastatel 1970–1984 20 kulda, 4 hõbedat ja 1 pronksi, lisaks teatevõistluses 6 kulda ja 2 hõbedat. 

Aastatel 1985–1995 töötas ta Tartus Autode Katseremonditehases dispetšerina. 

Rutt Šmigun elab Otepääl.

## Tunnustus
* 2010 – Eesti Naisliidu aunimetus "Aasta ema"

## Viited

## Välislingid
*
Katrin Šmigun

**Katrin Šmigun** (sündinud 21. oktoobril 1979 Tartus) on endine eesti murdmaasuusataja, Anatoli Šmiguni ja Rutt Šmiguni tütar, Kristina Šmiguni õde.

Sai 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos 15 km distantsil 13., 5 km distantsil 20. ja jälitussõidus 15. koha, mis olid toona Eesti naissuusatajate seni parimad olümpiasaavutused.

Juunioride MM-il võitis 1998 5 km kulla ja 15 km pronksi. 

Eesti meistrivõistlustel 1992–2001 on ta võitnud 3 kulda, 6 hõbedat ja 2 pronksi, lisaks teatevõistluses 6 kulda. 

## Tunnustus
* Eesti parim naissuusataja 1998. 

## Isiklikku
Tal on tütar Kristin-Helen.
Elab Norras, Oslos.

## Välislingid
*
Tegumood

**Tegumood** ehk **geenus** on pöördsõna morfoloogiline kategooria, mis näitab tegevussubjekti vahekorda grammatilise subjektiga (alusega).

## Eesti keel

Eesti keeles on tegumoe kategoorial kaks liiget: isikuline tegumood ehk personaal ja umbisikuline tegumood ehk impersonaal.

### Isikuline tegumood
*Isikuline tegumood näitab seda, et tegevussubjekt on lauses tavaliselt väljendatud alusena: *Jüri *'käis** eile linnas''.
* Isikulise tegumoe vormi kasutatakse ka üldisikulistes ja isikulistes [[lause]]tes: ''Täna **sadas** mitu tundi''.
* Isikulisel tegumoel puudub tunnus.

===Umbisikuline tegumood===
* [[Umbisikuline tegumood]] näitab seda, et [[tegevussubjekt]]iks on keegi elus tegija, nn umbisik, kes jääb [[lause]]s väljendamata: ''Teises toas **lauldi***.
* Umbisikulise tegumoe tunnusel on seitse kuju:
** ***takse*** (''ela/'''takse***)
** ***dakse*** (*laul/*'dakse***)
** ***akse*** (''süü/'''akse***)
** ***t*** (*ela/*'t**/i'')
** ***d*** (''laul/**d**/i'')
** ***ta*** (''ela/**ta**/vat'')
** ***da*** (''laul/**da**/vat'')
* [[Umbisikuline tegumood]] võib avalduda ka formatiivivariantides ***tud*** ja ***dud***, milles väljenduvad koos umbisiku, [[minevik]]u ja kesksõna tähendus, nt ''ela/**tud***, ''laul/'''dud***.

## Välislingid
*Eesti keele käsiraamat / tegumood
Vilkitski saar (Ida-Siberi meri)

**Vilkitski saar** (vene остров Вилькицкого) on saar Ida-Siberi meres Uus-Siberi saarestiku idaosas, De Longi saarte kõige lõunapoolsem saar. See asub koordinaatidel .

Vilkitski saar asub Aasia mandrist 560 km põhjas, Uus-Siberi saartest 80 km põhjas ja Žohhovi saarest 40 km kaugusel lõunas.

Vilkitski saare pindala on 1,5 km², millega see on De Longi saarte väikseim saar. See on De Longi saartest ainus, mis ei asu igijää piirkonnas, ja ainus, mis pole kaetud igijääga. Administratiivselt kuulub, nagu kõik Uus-Siberi saared, Venemaale Jakuutiasse.

Vilkitski saar koosneb sügavalt erodeerunud basaltlaavavoogudest. Saar on 70 m kõrge ja seda katab arktiline tundra. Sellel kasvavad mõned rohttaimed ja samblikud.

Erinevalt teistest De Longi saartest, mis avastati juba 1881, avastas saare 1913 Põhja-Jäämere hüdrograafiaekspeditsioon, mida juhtis Boriss Vilkitski jäälõhkujatel Taimõr ja Vaigatš. Saar on nime saanud Andrei Vilkitski auks. Avastamisel nimetati see küll **Kindral Vilkitski saareks** (остров Генерала Вилькицкого), hiljem nimetati ümber lihtsalt Vilkitski saareks.

Andrei ja Boriss Vilkitski järgi on nimetatud teisigi saari Põhja-Jäämeres ning neid aetakse sageli üksteisega segi. Teiste Vilkitski-nimeliste saarte kohta vt artiklit Vilkitski saar.

## Viited
Ervin Bauer

**Ervin Bauer** (19. oktoober 1890 Levice – 11. jaanuar 1938 Leningrad) oli Ungari bioloogiateoreetik.

Aastal 1935 avaldas ta monograafia "Teoreetiline bioloogia". Sellel oli hiljem oluline mõju teoreetilise bioloogia arengule (eriti Venemaal). Ta formuleeris elussüsteemide püsiva tasakaalutuse printsiibi (tuntud kui Baueri reegel).

## Elukäik
Ta lahkus Ungarist aastal 1919. Aastail 1921–1925 töötas ta assistendina Karli Ülikoolis Prahas.

Alates 1925. aastast elas ta Venemaal, seejuures aastast 1933 Leningradis.
Tema esimene abikaasa oli kirjanik Margit Kaffka (suri 1918) ja teine abikaasa matemaatik Stefánia Szilárd (aatomifüüsik Leó Szilárd'i õde).

Bauer ja tema abikaasa Stefánia arreteeriti NKVD poolt 4. augustil 1937 ja mõlemad lasti maha 11. jaanuaril 1938.

## Kirjandus
*Müller, Miklós 2005. Ervin Bauer (1890-1938), a martyr of science. *The Hungarian Quarterly* 178: 123-131.
*Токин, Б. П. 1965. *Теоретическая биология и творчество Э. С. Бауэра*. 2 изд. Л.

## Välislingid
*Lühibiograafia
Tellin' You Goodbye

**"Tellin' You Goodbye"** on Jeanette Biedermanni teine singel neljandalt stuudioalbumilt. See anti Saksamaal välja 2003. aasta novembris. Laulu kirjutasid Frank Johnes, Bodybrain ja Wonderbra ning produtseerisid Frank Johnes ja
Tom Remm.

## Lugude nimekiri
#"Intro" — 00:39
#"Tellin' You Goodbye" (*Album Version*) — 03:36

## Välislingid
* Ametlik koduleht
Vilkitski saar (Kara meri)

**Vilkitski saar** (vene остров Вилькицкого) on saar Kara meres Obi ja Jenissei lahe vahele jäävast Gõda poolsaarest põhjas. Saar kuulub Venemaale ning jääb Tjumeni oblasti Jamali Neenetsi autonoomsesse ringkonda. 

Saar on poolkuukujuline, kumerusega põhja poole. Saare laius on kuni 12 km ja pikkus 42 km. Kitsas väin jagab saare kahte ossa. Pinnas on künklik ja liivane, kaetud tundrataimestikuga.

Vilkitski saare avastas 1874 Inglise kapten Wiggins. 1895. aastal uuris seda Andrei Vilkitski juhtimisel hüdrograafiaekspeditsioon. Saar on saanud nime Vilkitski auks.

Vilkitski saarest lõunas asub märksa väiksem Neupokojevi saar.
Baueri reegel

**Baueri reegel** ehk **Baueri printsiip** on bioloog Ervin Baueri sõnastatud seaduspära, mille kohaselt elussüsteemide iseäraks on püsiv tasakaalutus, s.t. nad funktsioneerivad oma vaba energia arvel füüsikalis-keemilise tasakaaluoleku vastu.

Bauer avaldas selle määratluse oma 1935. aastal ilmunud monograafias "Teoreetiline bioloogia".

## Viited
Vilkitski laht

**Vilkitski laht** on laht Barentsi meres Novaja Zemlja rannikul. Vladimir Russanov kaardistas selle 1910 ja nimetas Andrei Vilkitski auks.
Yssingeaux

**Yssingeaux** on linn ja vald Prantsusmaal Haute-Loire'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (*sous-prefecture*) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Asub Lignon du Velay ääres.

Linna territoorium asub 589–1320 meetri kõrgusel üle merepinna.

Linnast on pärit Jacques Barrot.

## Sõpruslinn
*  Ebersberg, Saksamaa (1997)

## Viited

## Välislingid

* Yssingeaux' koduleht
Jacques Barrot

**Jacques Barrot** (3. veebruar 1937 Yssingeaux – 3. detsember 2014) oli Prantsusmaa poliitik, Euroopa Komisjoni volinik ja üks 5 asepresidendist Barroso esimeses komisjonis.

Hariduselt oli ta jurist ja sotsioloog. Aastatel 1966–1976 oli ta Yssingeaux' linnanõukogu liige ja 1976–2001 linnapea. 1967–2004 oli ta Rahvuskogu saadik.

Alates aprillist novembrini 2004 oli ta Euroopa Komisjoni regionaalpoliitika volinik. Seejärel töötas ta Barroso esimeses komisjonis 2008. aastani transpordivolinikuna ja pärast seda kuni 2009. aastani õiguse, vabaduse ja turvalisuse volinikuna.

Barrot kuulus parempoolsesse Rahvaliikumise Liitu.

2000. aastal sai Barrot Prantsusmaa kohtult kriminaalkaristuse "usalduse kuritarvitamise" eest, kui ta smugeldas 3 miljonit eurot valitsuse raha oma erakonna arvele. Ta sai 8 kuud vangistust tingimisi. Jacques Chirac andis talle armu.

## Isiklikku

Jacques Barrot oli abielus. Tal on kolm last.

## Välislingid

*Koduleht Euroopa Komisjonis
Erika Hess

**Erika Hess** (sündinud 6. märtsil 1962 Engelbergis) on endine Šveitsi mäesuusataja, kuuekordne maailmameister.

Hess on üks kõigi aegade paremaid mäesuusatajaid. Ta tuli aastatel 1982–1987 kuus korda maailmameistriks, millest kolm korda Alpi kahevõistluses, kaks slaalomis ja üks suurslaalomis. Olümpiamängudel tal nii hästi ei läinud, mida tõestab ka ainult üks pronksmedal slaalomis 1980. aasta olümpiamängudelt Lake Placidis.

Maailma karikasarja üldkarika võitis Hess 1982. ja 1984. aastal. Lisaks võitis ta slaalomi karika viiel korral ja korra suurslaalomi ning Alpi kahevõistluse karika. MK-etappe võitis Hess 31 korral, millest 21 slaalomis.

Viimast korda võistles ta tippsportlasena 22. märtsil 1987 MK-etapil Sarajevos, mille järel lõpetas 25-aastaselt sportlaskarjääri.

## Saavutused

### [[Olümpiamängud]]el

* 1980  Lake Placidis
**  pronksmedal slaalomis

### [[Mäesuusatamise maailmameistrivõistlused|Maailmameistrivõistlustel]]

* 1980  Lake Placidis
**  pronksmedal slaalomis
* 1982  Schladmingis
**  **maailmameister** slaalomis
**  **maailmameister** suurslaalom
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
* 1985  Bormios
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses
* 1987  Crans-Montanas
**  **maailmameister** slaalomis
**  **maailmameister** Alpi kahevõistluses

### [[Mäesuusatamise maailmakarikavõistlused|Maailma karikasarjas]]

#### Maailma karikas

* Üldkarikas
** **1. koht**: **1982, 1984**
** 2. koht: 1981, 1986
** 3. koht: 1983 
* Slaalomikarikas 
** **1. koht: 1981, 1982, 1983, 1985, 1986**
** 3. koht: 1987
* Suurslaalomi karikas
** **1. koht**: **1984** 
** 3. koht: 1981, 1982
* Alpi kahevõistluse karikas
** **1. koht**: **1984**
** 2. koht: 1982, 1986
** 3. koht: 1987

#### Maailma karikasarja etapivõidud

## Välislingid

* 
* Erika Hess Alpine Ski Database'i kodulehel
Thbilisi rahvusvaheline lennujaam

**Thbilisi rahvusvaheline lennujaam** (gruusia თბილისის საერთაშორისო აეროპორტი; IATA: **TBS**, ICAO: **UGTB**) on Gruusia peamine rahvusvaheline lennujaam. Ta on rahvusliku lennuliini Georgian Airways ning lennufirmade Sky Georgia ja TAM Air baasjaam alates detsembrist 2007. Lennujaam asub Thbilisi kesklinnast 20 kilomeetrit kagu pool.

Veebruaris 2007 valmis rekonstrueeritud lennujaam uue rahvusvaheliste lendude terminali ja parklaga ning remonditud radadega. Laiendati ka lennujaama teenindavat ala ning rajati raudteeühendus kesklinnaga. Thbilisi keskusega peab ühendust kuus rongi päevas kummaski suunas. 

Lennujaama teenindava ala pindala on 25 000 m².

Kogu projekti maksumus oli 90,5 miljonit USA dollarit. Uus terminal suudab teenindada 2,8 miljonit reisijat aastas. 

Aastal 2007 teenindas lennujaam 615 873 reisijat, mis oli 8,5 protsenti rohkem kui aastal 2006.


Pilt:Interior TBS.jpg|Vaade esimesele korrusele


## Lennufirmad ja sihtkohad

### Liinilennud

## Statistika

## Viited

## Välislingid
* Thbilisi rahvusvahelise lennujaama ametlik koduleht
Accept (album)

**"Accept"** on Saksamaa *[[heavy metal]]*i ansambli Accept esikalbum.

Album lindistati 1978. ja anti välja 1979. aastal. Trumme mängis plaadil Frank Friedrich, kes pärast salvestust loobus elukutselise muusiku karjäärist. Tema asemele võeti vahetult enne albumi ilmumist Stefan Kaufmann. Basskitarrist Peter Baltes laulab tausta lugudes "Seawinds" ja "Sounds of War".

## Lugude nimekiri
#  "Lady Lou" – 3:04
#  "Tired of Me" – 3:12
#  "Seawinds" – 4:29
#  "Take Him in My Heart" – 3:10
#  "Sounds of War" – 4:38
#  "Free Me Now" – 3:00
#  "Glad to Be Alone" – 5:14
#  "That's Rock 'N' Roll" – 2:43
#  "Helldriver" – 2:42
#  "Street Fighter" – 3:29

## Albumi versioone
* "Accept" (Brain, 0060.188) LP, Saksamaa, 1979
* "Accept" (Polydor, 815770-1) LP, Prantsusmaa, 1979
* "Accept" (Brain/Polystar, 25S-17) LP, Jaapan, 1979
* "Accept" (FM Records, FM404) LP, Kreeka, 1979
* "Accept" (PVC, PVC6904) LP, Kanada, 1979
* "Accept" (Polydor, 422-815-770-1) LP, Ameerika Ühendriigid, 1979
* "Accept" (Jem Records/PVC, PVC6904) LP, Ameerika Ühendriigid, 1979
* "Accept" (Victoria /PVC, E-30.499 (VLP-111)) LP, Hispaania, 1979
* "Accept" (MetalMasters/MetallP103), LP, Suurbritannia, 1985
* "Accept" (Generation Records, GR001) CD, Ameerika Ühendriigid, 2002

## Koosseis
*Udo Dirkschneider – laul
*Wolf Hoffmann – kitarr
*Jörg Fischer – kitarr
*Peter Baltes – basskitarr, taustalaul (lugudes "Seawinds" ja "Sounds Of War")
* Frank Friederich – trummid

## Huvitavat
Albumi kaanefotol kujutatud mootorsae mark on Sachs Dolmar.

Laulu "Lady Lou" laulusõnad ei põhine tegelikul prototüübil.

## Välislingid
*Ametlik koduleht
*Encyclopaedia Metallum
*Dark Lyrics – metal lyrics archive
Surnud 11. juunil

''Siin loetletakse 11. juunil surnud tuntud inimesi.

*1727 – George I, Suurbritannia kuningas
*1825 – Daniel Tompkins, USA 6. asepresident 1817–1825
*1839 – Alexandre Lenoir, prantsuse arheoloog ja muinsuskaitsja
*1859 – Klemens Wenzel Lothar von Metternich, Austria riigikantsler 1821–1848
*1912 – Ferdinand Zirkel, saksa geoloog
*1924 – Théodore Dubois, prantsuse helilooja
*1934 – Lev Võgotski, Nõukogude psühholoog ja eripedagoog
*1935 – Heinrich Richard Hoffmann, Eesti vaimulik ja India misjonär
*1936 – Robert E. Howard, ameerika kirjanik
*1937 – August Kork, eestlasest Punaarmee väejuht
*1940 – Martin Blumenthal, Eesti tuletõrjuja
*1950 – Ernst Paklar, eesti ajaloolane ja pedagoog
*1954 – Johann Mahlapuu, Eesti sõjaväelane 
*1956 – Corrado Alvaro, itaalia kirjanik, ajakirjanik ja stsenarist
*1963 – Eduard Aartee, eesti partisanijuht Teise maailmasõja ajal 
*1967 – Wolfgang Köhler, geštaltpsühholoog
*1970 – Aleksandr Kerenski, Venemaa riigitegelane ja poliitik
*1974 – Julius Evola, itaalia traditsionalistlik filosoof ja kirjanik
*1978 – Paul Erik, eesti metsaülem ja metsandustegelane
*1979 – John Wayne, ameerika filminäitleja
*1982 – Udo Umberg, eesti sisearhitekt ja mööblikunstnik
*1984 – Enrico Berlinguer, Itaalia poliitik ja jurist
*1985 – Herbert Joseph Alexander Ottas, Eesti keemik
*1987 – Elmar Rajaloo, eesti helilooja ja koorijuht
*1992 – Samuel Onno, eesti muusikapedagoog ja orkestridirigent
*1998 – Zenta Ērgle, läti lastekirjanik
*1999 – DeForest Kelley, ameerika näitleja
*2002 – Regīna Ezera, läti kirjanik
* 2002 – Tiia Kelomees-Johannson, eesti meediakunstnik
* 2002 – Endel Perem, eesti puidu- ja metsateadlane
*2004 – Xenofón Zolótas, Kreeka poliitik
*2005 – Elfriede Marran, eesti kunstiajaloolane (92)
* 2005 – Vasco Gonçalves, portugali poliitik (84)
* 2005 – Rolf Uusväli, eesti orelikunstnik (74) 
*2006 – Pierre Clerdent, belgia poliitik (97)
* 2006 – Bruce Shand, briti sõjaväelane, Camilla Parker Bowlesi isa (89)
* 2006 – Aarne Vinkel, eesti kirjandusteadlane (88)
* 2006 – Tim Hildebrandt, USA kunstnik (67) 
*2007 – Mala Powers, USA näitlejanna (76, leukeemia)
* 2007 – Harald-Peter Siiak, eesti laulja ja koorijuht
*2008 – Kalev Katus, eesti rahvastikuteadlane
*2012 – Alex Milits, Rootsi eesti ajakirjanik, kirjanik ja tõlkija
*2013 – Robert Fogel, USA majandusteadlane
* 2013 – Jaakko Wallenius, soome kirjanik ja ajakirjanik
*2014 – Edmund Bruggmann, šveitsi mägisuusataja
*2015 – David Premack, USA psühholoog
* 2015 – Ornette Coleman, USA džässmuusik
* 2015 – Jim Ed Brown, USA kantrilaulja
*2016 – Christina Grimmie, USA pianist, laulja ja laulukirjutaja
* 2016 – Andres Laasik, eesti filmi- ja teatrikriitik ning ajakirjanik
*2020 – Elin Tober, eesti skulptor
*2024 – Riho Illak, eesti kultuuri- ja sporditegelane
* 2024 – Alberts Bels, läti kirjanik
*2025 – Brian Wilson, Ameerika Ühendriikide muusik, laulja, laululooja ja produtsent