open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Peeter Olesk (laskesportlane)

**Peeter Olesk** (sündinud 22. aprillil 1993 Põlvas) on eesti laskesportlane, 2013. aasta juunioride Euroopa meister.

Olesk on 13-kordne Eesti juunioride meister laskmises. 2013. aastal võitis ta juunioride EM-il kulla 25 m standardpüstoli harjutuses ja pronksi 25 m kiirlaskmises.

2013. aastal oli Oleski treener Ranno Krusta. Laskespordiga on tegelenud ka tema vend Taivo Olesk.

Eesti parim meeslaskur aastatel 2014–2018 ja 2021–2024. 

Ta töötanud Eesti Kaitseväes laskeinstruktorina.

## Tunnustus
* 2014 Eesti Vabariigi spordipreemia (individuaalse kuld- ja pronksmedali ning võistkondliku hõbemedali võitmise eest juunioride arvestuses laskmise Euroopa meistrivõistlustel 2013. aastal)
* 2021 Eesti Kultuurkapitali Põlvamaa aastapreemia "Aasta tegija spordis" suurepäraste tulemuste eest laskespordis.

## Viited

## Kirjandus
* Ats Kuldkepp ""Laskmine on julgete inimeste ala!"" Õhtuleht, 28. august 2013, lk 17
Sumeri usund

**Sumeri usund** on religioossed uskumused, panteonisüsteem ja rituaalsed praktikad, mis olid kasutusel Mesopotaamias tänapäeva Lõuna-Iraagi aladel muistsete Sumeri riikide territooriumitel umbkaudu vahemikus 4000–1800 e.m.a.

## Sumeri religiooni uurimisest
Sumeri usundi teaduslik uurimine on üks sumeroloogia harusid, mis omakorda kuulub orientalistika hulka kuuluvasse assürioloogiateadusse. Sumeri usundi teadusliku uurimisega tegeletakse mingil määral kõikides ülikoolides, kus on (Vana-)Lähis-Ida uuringute instituudid või osakonnad. Kuna sumeri religioon on tugevalt mõjutanud ka iisraeli religiooni, tegeletakse sumeri usundisse puutuvate küsimustega ka ülikoolide usuteaduskondade Vana Testamendi või semiidi keelte instituutides. 

Olulisemateks sumeri usundi uurimise keskusteks tänapäeval võiks lugeda Viini, Müncheni, Göttingeni, Leideni, Napoli, Londoni, Tartu, Chicago, Harvardi, Johns Hopkinsi ja paljude teiste ülikoolide orientaalinstituute või assürioloogia osakondi. 

## Eestikeelset kirjandust sumeri usundi kohta
* Amar Annus Marduk ja Hammurapi. – Ajalookultuuri ajakiri TUNA 2001, nr 3, lk. 9–19.
* Amar Annus. *Pärimus veeuputuse-eelsetest tarkadest: vaimuloolisi seiku Lähis-Idast*, Loomingu Raamatukogu 2007/19-20.
* Peeter Espak. Sumeri müüdifragment (NBC 11108) Ur III ajastust: Genesise loomislugude üks varajane eelkäija. — Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamat 5 (2010-2011), lk. 20-26.
* Peeter Espak. Kosmose loomise/tekkimise müüdid Lähis-Idas. — Paar sammukest XXVI: Eesti Kirjandusmuuseumi aastaraamat 2009, lk. 71-82.
* Peeter Espak Sumeri kuningate nimekirja dateerimisest. – Usuteaduslik Ajakiri, nr. 59, 2009, lk. 53–63.
* Peeter Espak. Uku Masingu varajane teooria numinoossest. – Usuteaduslik Ajakiri 61, 2010, lk. 98-111.
Tammsaare-Põhja talu

**Tammsaare-Põhja talu** (ka: **Põhja-Tammsaare talu**) on ajalooline talu Tammsaare väljamäel Vetepere külas Järva vallas Järvamaal. Talus sündinud Anton Hansen võttis endale kirjanikuna pseudonüümiks A. H. Tammsaare. Tänapäeval on talu tunnistatud kultuurimälestiseks (registrinumber 3990), talus tegutseb A. H. Tammsaare muuseum.

## Välislingid

*
Somerseti maakond (Maryland)

**Somerseti maakond** (*Somerset County*) on maakond USA-s Marylandi osariigi lõunapoolsemas osas. Geograafilised koordinaadid on 38°04' N, 75°51' W.

Maakonna halduskeskus on Princess Anne.

Maakonna pindala on 1582 km&sup2;, millest 734 km&sup2; moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 26 470. Aastal 2000 oli elanike arv 24 747.

## Naabermaakonnad

* Accomacki maakond (lõunas)
* Wicomico maakond (põhjas)
* Worcesteri maakond (idas)

## Ajalugu

Somerseti maakond moodustati 1666. aastal.

## Välislingid
*Somerseti maakonna koduleht (*inglise keeles*)
Kuningal on külm

**"Kuningal on külm"** on Eesti kirjaniku A. H. Tammsaare 1936. aastal avaldatud satiiriline näidend. Ühiskonnakriitilist teost on lavastatud korduvalt eri teatrites ja eri võimude aegu.

## Välislingid
* Näidendi tekst
Panatsea

**Panatsea**, ka *panakeia* (ladina keeles *panacēa*, kreeka keeles *panakeia* – 'kõike raviv'), on müütiline ja utoopiline kõiki haigusi raviv imerohi. Selle avastamine (lisaks igavese elu eliksiirile ja tarkade kivile) oli alkeemikute unistus.

See on saanud nimetuse vanakreeka jumalanna Panakeia järgi.

Panatseaks võidakse nimetada ka utoopilist imelist lahendust mis tahes keerulises olukorras.
Letsitiin

**Letsitiin** ehk **fosfatidüülkoliin** (*lecithinum*, lühend PC) on koondnimetus fosfatiidide rühma kuuluvate koliini sisaldavate lipiidühendite kohta, mida esineb rakumembraanide välispinnal. Seda saadakse mitmetest taimsetest ja loomsetest toiduainetest, letsitiinipreparaatidest ja seda toodab ka organism ise.

Fosfatidüülkoliin reguleerib lipiidide liikumist organismis.

Sõna "letsitiin" on tulnud kreekakeelsest sõnast *lekithos*, mis tähendab munakollast. Letsitiini avastas 1850. aastal Prantsuse teadlane Maurice Gobley, kes eraldas selle munakollasest. Aastaid kasutatigi letsitiini allikana munakollast. 1930. aastate keskel leiti letsitiini sojaubadest.

Letsitiin sarnaneb ehituselt rasvadega ning kujutab endast olulist rakumembraanide koostisosa. Ta aitab moodustada terviklikku rakumembraani ja kergendab vedelike liikumist rakusiseselt ja -väliselt. Letsitiin on tähtis närvirakkude toitaine, mistõttu ta soodustab mälu- ja kontsentreerumisprotsesse. Lisaks aitab letsitiin hoida vere normaalset kolesteroolitaset, parandab naha üldseisundit ja pidurdab isegi juuste väljalangemist. Letsitiin on samuti peakomponent ajukelmes, varustab lihaseid ja närvikudesid hapnikuga. Letsitiin aitab hoida maksa tervena, ennetades rasvade ladestumist maksas ja ta osaleb ka detoksikatsiooniprotsessis, taastades ühtlasi maksa funktsioone. Letsitiin on suureks abiks ateroskleroosi ennetamisel. Ta aitab ka ennetada sapikivide moodustumist.

Toiduainetööstuses kasutatakse letsitiini antioksüdandi ja emulgaatorina lastetoitudes, saiakestes, salatikastmetes, majoneesides, margariinis, jäätises, šokolaadis ja maiustustes.

## Viited

## Kirjandus
* Ravimitekkene autoimmuunne hemolüütiline aneemia: Ioannis Lentzas, Panagiotis Papagiannopoulos, Ioannis Nikolaidis jt, Idiopathic autoimmune hemolytic anemia due to lecithin overdose: a case report, Cases Journal 2009, 29. jaanuar 2009, doi:10.1186/1757-1626-2-97
*Marina Lohk, Letsitiini üledoosi tagajärjel tekkis naisel eluohtlik aneemia, 4. mai 2015
Krõõt

**Krõõt** on A. H. Tammsaare romaanisarja "Tõde ja õigus" I osa üks tähtsamaid tegelasi, peategelase Andres Paasi esimene abikaasa. 

Krõõt on pärit hoopis teistsugusest paigast kui Vargamäe - tema enda sõnul helisesid metsad ja põllud tema kodukandis, kui lauldi. Kui Krõõt on koos noore abikaasa Andresega romaani esimeses peatükis teel Vargamäele, uude elupaika, siis juba mäest üles uue kodu poole minnes tajub ta justkui eesootavaid kannatusi. Esialgu on Krõõt rõõmsameelne, kuid aja jooksul muutub ta aina kurvemaks ja nutab üha tihedamini, esialgu teeb ta seda salaja, kodust kaasavaraks saadud kirstu naljal või laudas, lehma juures, hiljem aga juba ka söögilaua taga, Andrese ja kõigi teiste silme all. 

Romaanis mainitakse, et Krõõt on pikk, kerge ja õrna kondiga ega sobi seetõttu Vargamäele üle jõu käivat rasket tööd tegema. Ta peab kandma raskeid veeämbreid kaugest kaevust ning ületama Andrese ehitatud kõrget lävepakku, mis hoiab koduloomad rehetoast eemal. Andres ei mõista ega näe, et abikaasale on talutöö ületamatult raske. 

Krõõt sünnitab kolm tütart: Liisi, Maret ja Anni, kuid ta tunneb abikaasa ees suurt süükoormat, sest Andres ootab perre poega. Neljanda lapsena toobki ta ilmale poja, kes on tugev nagu vägilane ning kellele pannakse isa järgi nimeks Andres. Sellest sünnitusest Krõõt aga ei toibu ning ta sureb. 

Krõõt on hella hingega ja püüab olukordades pigem head näha. Kui Andres ja Pearu on riius, siis on Krõõt ainus, kes neid lepitada suudab. Pärast Krõõda surma meenutab Pearu Krõõta hea sõnaga ja mainib igatsevalt pehmeid iseloomuomadusi. Krõõdal leidub Tammsaare ema Ann Hanseni iseloomujooni. Krõõda tuntumate joonte hulka kuulub "hele jael" ehk kõrge ja kajav hääl, mis on samaaegselt ka pehme ja hele. Samuti armastus loomade ja laste vastu. Ka palju aastaid hiljem on Krõõda headus see, mida vargamäelased meenutavad (eriti Pearu) ja taga igatsevad. Öeldakse ka, et Krõõda surmaga lahkus Vargamäelt headus. Teisalt mainib Tammsaare, et kogukonnas laiemalt unustati Krõõt ja tema mälestus ruttu, kuna pehmema loomuse ning maatööks sobimatu ihu tõttu vaadati temast kui perenaisest pisut mööda juba tema eluajal. 

2016. aastal A. H. Tammsaare muuseumi, Vikerraadio ja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu korraldatud "Tõe ja õiguse" lugejate lemmiktegelase hääletusel võitis Krõõt ülekaalukalt.

2019. aasta filmis "Tõde ja õigus" mängis Krõõta Maiken Schmidt. Krõõt on käinud lavateed ka arvukates draamalavastustes, teda on kehastanud paljude teiste näitlejate seas näiteks Ita Ever, Carmen Mikiver, Anne Maasik, Kärt Tammjärv, Helje Soosalu, Loore Martma jt. Rahvusooperis Estonia mängitud muusikaliversioonis laulis Krõõda rollis Tiiu Laur.

## Viited
Oleiinhape

**Oleiinhape** (ka *olehape*) СН3(СН2)7СН=СН(СН2)7СООН on küllastumata rasvhape, mis esineb ühendeina taimseis ja loomseis õlides. Oleiinhapet saadakse steariini valmistamisel.
Abbott (Texas)

**Abbott** on linn Ameerika Ühendriikides Texase osariigi keskosas Hilli maakonnas.

Abbottis on sündinud kantrilaulja Willie Nelson.

Abbott asutati 1871. Abbottis asus raudteepeatus, mida haldas Missouri-Kansase-Texase Raudteekompanii. Linn on saanud nime Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liikme Joseph Abbott järgi.

1890. aastal elas linnas 156 inimest ning tol ajal oli linnas kauplus, apteek, habemeajaja, kaks hotelli, sepatöökoda, pank ja ilmus kohalik ajaleht. 1882. aastal avati linnas postkontor, mis suleti 1928. aastal.

Tippajal, 1914. aastal, elas linnas 713 inimest. 1941. aastaks oli elanike arv vähenenud 264-ni. 1989. aastal oli linnas 364 elanikku, postkontor, kolm kirikut ja kool 192 õpilasega.

Abbotti lähedal asub Hookeri koobas, mille kohta on palju legende.

## Rahvastik
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Abbotti linnas 300 inimest, 124 leibkonda ja 89 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 199,7 in/km&sup2;.

Elamuühikuid (*housing units*) oli 144 (keskmine tihedus 95,9/km&sup2;).

Rassiline koosseis oli järgmine:
* valgeid 96,0%,
* mustanahalisi 1,0%,
* teistest rassidest 3,0%,
* kahest või enam rassist 5,67%.

## Viited
EUROPA postmargid

**EUROPA postmarkideks** nimetatakse Euroopa riikide poolt igal aastal ühiselt välja antavaid ühe ja sama kujunduse või teemaga postmarke.

Esimesed Europa postmargid anti välja 1956. aastal. 2006. aastal tähistati Europa postmargi 50. sünnipäeva.

Aastatel 1956–1959 vastutasid Europa postmarkide väljaandmise eest Euroopa Ühenduste liikmesriikide postitalitused, aastatel 1960–1992 Euroopa Postiside- ja Telekommunikatsioonitalituste Konverents (CEPT), alates 1993. aastast Euroopa postioperaatorite ühendus PostEurop.

Europa postmarkide ühine kujundus oli kasutusel aastatel 1956–1973, 1974. aastast asendus see ühise teemaga. 1960. aastast kandsid Europa postmargid Euroopa Postiside- ja Telekommunikatsioonitalituste Konverentsi initsiaale CEPT (*Conférence Européenne des Administrations des Postes et des Télécommunications*). 1993. aastal asendus see PostEuropi loodud uue tähistusega, milleks on paremkaldkirjas nimi "Europa". 2011. aastast on kasutusel uus tähistus: nime "Europa" ette on paigutatud postkasti kujutis.

Eesti liitus Europa postmarkide väljaandmisega 1994. aastal. Esimesteks Eesti Europa markideks olid patenditeemalised Eesti Post 071-06-1994 ja Eesti Post 072-06-1994. Esimesel neist on kujutatud Eesti patenti nr 1 – Aleksander Mikiveri leiutatud horisontaalveskikivi paari, teisel Eesti patenti nr 2628 – Walter Zappi leiutatud esimest minikaamerat maailmas.

## Viited

## Välislingid

*PostEurop (ametlik veebisait)
*Europa postmarkide blogi europa-stamps.blogspot.com
*Europa postmargid viki.filateelia.ee 
*Europa postmargid Eesti Posti veebisaidil www.post.ee
Indrek Paas

**Indrek Paas** on A. H. Tammsaare romaanisarja "Tõde ja õigus" II–V osa peategelane, I osa peategelase Andres Paasi ja tema teise naise Mari poeg.

"Tõe ja õiguse" esimese osa lõpus läheb Indrek linna kooli. Järgnevad osad kirjeldavad tema õpinguid, kokkupuuteid revolutsioonilise liikumisega ja abielu Kariniga. Vahepeal elab Indrek nii Tartus kui ka Tallinnas, kuid sarja viimases osas tuleb ta tagasi isatallu ning räägib isale linnas toimunust. Ta ei ole õnnelik ja tunneb, et ta jõuab alati igale poole liiga hilja, siis, kui paremad ajad on juba möödas.

Indrek on tüüpiline intellektuaal, kes elab pigem oma sisemiste ideaalide järgi. Ta on väga õrnahingeline ja impulsiivne ning elab sissepoole. Tema sisemised ja välimised võitlused viivad arusaamani, et oma "vere" eest pole võimalik põgeneda, mispeale teeb ta iseendaga lõpuks rahu.

Indrek eelistab tõele õigust, mis tähendab seda, et ta väldib teise inimese alandamist ning on valmis kellegi teise ees oma tõe hülgama, et teine inimene saaks jätta endale oma tõe. Indreku jaoks on tõde mingit laadi objekt ning õigus sünnib või sureb selliste objektide suhtes.

Indrek on oma käitumises mõjutatud nii Kanti absoluutsest eetikast kui ka Goethe ideedest ning on väga tolerantne. Ta aitab teisi inimesi ka siis, kui ta seetõttu halvakspanu osaliseks peaks saama.

Indrek kehastab justkui uustestamentlikku lunastajarolli. Ta viskab oma ema Mari kiviga, mille läbi saab temast justkui Mari kohtumõistja. Seetõttu peab ka tema Marile halastama ja lunastuse tooma ning nii jääbki Mari süü tema kanda. Kui Indreku ema jääb väga haigeks, annab poiss emale viimase palvel valuvaigistite üledoosi ning ema surma põhjustamine kasvatab tema süükoormat veelgi. Ta üritab oma süüd lunastada oma naise Karini kaudu rääkides talle kivi viskamisest ja ema surmast ning sellest saladusest saab justkui nende abielu sakraalne alus.  

Indreku ja Karini abielu jookseb aga karile, kuna nad ei suuda teineteist mõista. Indrek tahab maailma mõistusega kontrollida, seda süstematiseerida ja analüüsida, kuid Karinit juhivad irratsionaalsed tungid (nt armastus, võimuiha, süütunne). Karin on kahtleja ja tõdedega mängija ning üritab paljastada ka kõik varjatu. Samas aga ei rahuldu ta ühegi tõega. Tihti peegeldab Karin lugejale Indreku sisemaailma. Kui Karin Indrekut provotseerib ja Indrek tema suunas tulistab, saavutab Indrek lõpuks vabanemise sisemisest paigalseisust.

Kui "Tõe ja õiguse" esimene osa algas sellega, kuidas Indreku isa ja tema esimene naine Krõõt väljamäest üles tulid, siis romaaniköite viimases osas sammub Indrek koos Tiinaga sellest samast mäest viimast korda alla.

Filmis "Indrek" kehastas teda Harry Kõrvits.

## Viited
Kaporje

**Kaporje** on mitme Venemaa asula nimi:

* **[[Kaporje (Pihkva oblast)|Kaporje]]**, küla Pihkva oblastis
* **[[Kaporje (Kaluga oblast)|Kaporje]]**, küla Kaluga oblastis
* **Koporje**, mis mõnikord on ilmunud eestikeelses tekstis ka kui Kaporje:
** **[[Koporje]]**, asula Leningradi oblastis
** **[[Koporje linnus]]**, keskaegne kindlus Koporje asula kõrval
** **[[Koporje laht]]**, linnuse järgi nime saanud laht Soome lahes

## Vaata ka

* Koporje (täpsustus)
Kitse

**Kitse** võib tähendada järgmist:
* Kitseküla (Kastre), küla Tartumaal Kastre vallas
* Kitsõ, küla Meremäe vallas (aastani 1997 *Kitse*)
* Kitse (paikkond), endine küla, paikkond Pikajärve küla juures
* Kitse (perekonnanimi)

## Vaata ka
*Kitseküla
*Kitselaid
Anatoli Novohatski

**Anatoli Novohatski** (vene keeles **Анатолий Арсентьевич Новохатский**; sündinud 11. oktoobril 1936 Sentša külas Sentša külanõukogus Lohvitski rajoonis Poltava oblastis) on endine Eesti meditsiinitöötaja ja poliitik, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.

Ta on saanud alghariduse Sentša koolis ja on lõpetanud . aastal keskkooli Mašivka alevis (asub Mašivka rajoonis Poltava oblastis). 1960. aastal lõpetas ta Harkivi Meditsiiniinstituudi sanitaararstina.

Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Penza oblastisse kinnisesse Zaretšnõi (ka Penza-19) linna, kus ta töötas sanitaar-epidemioloogiateenistuse peaarstina. Aastal  viidi ta üle Kasahhi NSV-sse Ševtšenko linna, kus ta töötas viis aastat.

Ta elab 1972. aastast Eestis. 1987. aastani töötas ta Sillamäe Sanitaar-Epidemioloogia Jaama peaarstina. Aastatel 1987–1990 töötas ta Kesk-Meditsiinilise-Sanitaarse osakonna nr 17 (vn *Центральный медико-санитарный отдел № 17*; kuhu kuulusid Sillamäe haigla, polikliinik, lastepolikliinik, sanitaar-epidemioloogia jaam ja 2 apteeki) ülemana.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. Kuni augustiputšini kuulus ta saadikurühma *"Kommunistlik fraktsioon"* (pärast augustiputši otsustasid saadikurühmad "Virumaa", "Võrdsete õiguste eest", "Koostöö" ja "Kommunistlik fraktsioon" laiali minna). Lisaks on olnud ta Sillamäe Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee liige.

Anatoli Novohatski jäi pensionile 1996. aastal.

## Isiklikku
Anatoli Novohatski on rahvuselt ukrainlane. Ta on abielus ja tal on täiskasvanud poeg.

## Kirjandus
*"Силламяэский вестник", 3. märts 1990
Liiger

**Liiger** on hübriid, mis on saadud isase lõvi ja emase tiigri ristamise teel. Ristamine toimus vangistuses olnud lõvide ja tiigrite vahel. Liigrid on suurimad praegu elavad kaslased. Liiger naudib ujumist. 

Isase liigri pikkus on kuni 3,5 meetrit. Isase liigrid võivad kaaluda üle 300 kg; raskeim praegu elav liiger kaalub   400 kg. 

Liigri karv on keskmise pikkusega, pruunikas või kergelt oranž, kaetud tumedamate triipudega. Kõhualune, käpaotsad, nina, põsed ja silma ümbrus on heledamad ja isegi valged. Näos võivad olla mõned mustad täpid.
Puutepunkt (saade)

**"Puutepunkt"** oli Eesti Televisiooni saade, mis läks esimest korda eetrisse 2005. aasta sügisel. "Puutepunktis" räägitakse erivajadustega inimestega seotust.

Saadet tehti kümme hooaega, kokku valmis 300 saadet. 300. saade läks eetrisse 17. mail 2015.

Saadete autor ja toimetaja oli Anne Lill, saatejuht Kaidor Kahar.

## Viited

## Välislingid
* Järelvaadatavad "Puutepunkti" saated ERR-i arhiivis
Abbott

**Abbott** võib tähendada järgmist:

***[[Abbott (Arkansas)|Abbott]]**, asula Arkansases
***[[Abbott (Lääne-Virginia)|Abbott]]**, asula Lääne-Virginias
***[[Abbott (Mississippi)|Abbott]]**, asula Mississippi osariigis
***[[Abbott (Texas)|Abbott]]**, linn Texases
***[[Abbott (Virginia)|Abbott]]**, asula Virginias
***[[Abbott (perekonnanimi)|Abbott]]**, perekonnanimi
**Edwin Abbott Abbott, inglise teoloog
**John Abbott, kolmas Kanada peaminister
Lauri Varendi

**Lauri Varendi** (sündinud 29. detsember 1988) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti klubis Paide Linnameeskond.

## Klubikarjäär

## Viited
Lindgren

**Lindgren** on rootsi perekonnanimi.

## Nime kandjaid
*Armas Lindgren (1874–1929), Soome arhitekt
*Astrid Lindgren (1907–2002), Rootsi kirjanik
*Barbro Lindgren (sündinud 1937), Rootsi kirjanik
*Kjell Lindgren (sündinud 1973), NASA astronaut
*Minna Lindgren (sündinud 1963), soome kirjanik ja ajakirjanik
*Ryan Lindgren (sündinud 1998), USA jäähokimängija
*Torgny Lindgren (1938–2017), rootsi kirjanik
Prohormoon

**Prohormoon** on hormooni eelvormina esinev näärmeväline aine, mille bioaktiivne toime organismis on väike. Prohormoonid muundatakse metabolismi käigus aktiivseteks hormoonideks.    

Inimorganismis esinevad näiteks järgmised prohormoonid: 

*kolekaltsiferool (D<sub>3</sub>-vitamiin) on bioloogiliselt aktiivse kaltsitriooli eelvorm;
*proinsuliin muundatakse prohormooni konvertaas 2 toimel insuliiniks;
*proopiomelanokortiini muundamisel osalevad prohormoon konvertaas 1 ja prohormoon konvertaas 2;
* türoksiin (T4) on kilpnäärme sünteesitav prohormoon, mis liigitatakse kilpnäärmehormoonide hulka; 
* mitmete steroidide eelvormid jpt. 

## Vaata ka
*Anaboolne steroid
*Prehormoon
*Preproinsuliin
*Proinsuliin
*Proopiomelanokortiin

## Viited
Puutepunkt

Topoloogilise ruumi alamhulga **puutepunktiks** nimetatakse selle ruumi mis tahes punkti, mille igas ümbruses leidub selle hulga elemente.

Vaadeldava hulga kõigi puutepunktide hulka nimetatakse selle hulga sulundiks.

## Vaata ka

* Rajapunkt
* Sisepunkt
* Kuhjumispunkt

## Viited
Jacob Günterhack

**Jacob Günterhack** (ka **Jakob Güntherhack** (10. aprill/20. aprill 1666 Tallinn – 4. september/11. september 1723 Tartu) oli Liivimaa vaimulik.

Ta õppis (immatrikuleeriti 19. oktoobril 1686) Greifswaldi ülikoolis. Ta ordineeriti aastal 1693 õpetajaks.

Oli 1693–1696 adjunktpastoriks Kodavere Mihkli koguduses. 1697–1723 oli Kodavere Mihkli koguduse õpetaja, olles aastatel 1714–1723 Tartu praostkonna praost. Teenis katku- ja sõjaaegadel vikaarina peale oma koguduse ka veel Laiuse, Torma, Äksi, Kursi, Palamuse (1710–1716) ja Maarja-Magdaleena (1711–1723) kogudust. Suri 4. septembril 1723 Tartus katku tagajärjel.

## Kirjandus
* Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Koerakuse allikas

**Koerakuse allikas** asub Verilaske külas Ärma jõe ääres.

## Välislingid
* Ratturid külastavad Koerakuse allikat (Sakala, 17.08.2013)
Fahri Korutürk

**Fahri Sabit Korutürk** (3. august 1903 İstanbul – 12. oktoober 1987 İstanbul) oli türgi mereväelane, diplomaat ja 6. Türgi president.

Aastast 1923 teenis ta Türgi sõjalaevastikus, olles lõpetanud mereväekadettide kooli. 1933 lõpetas ta Türgi Mereakadeemia.

Aastail 1935–1943 oli ta mereväeatašee Roomas, Berliinis ja Stockholmis, aastail 1957–1960 Türgi merevägede ülemjuhataja. Pärast mereväest erruminekut oli Korutürk Türgi suursaadik NSV Liidus (1960–1964) ja Hispaanias (1964–1965).

1968. aastal määras president Cevdet Sunay ta senati liikmeks. 

6. aprillil 1973 valis Türgi Suur Rahvusassamblee ta kuuendaks Türgi presidendiks. Pärast põhiseaduslikku seitsmeaastast presidendiksolekut sai temast eluaegne senaator.
Lielstraupe loss

**Lielstraupe loss** (läti *Lielstraupes pils*; saksa *Schloss Gross-Roop, Groß-Roop*) on loss Lätimaal Vidzeme piirkonnas, mis kuulus Rosenite suguvõsale.

Loss ja Straupe kirik rajati 13. sajandil. Nende ümber kujunes 14. sajandil Straupe asula ja sajandi lõpul Lielstraupe mõis. Umbes 1600. aasta paiku lisati lossile torn. 1905. aastal sai hoone tules kannatada, kuid taastati peagi.

## Lielstraupe loss
Keskaegne Riia peapiiskopi vasalliloss, mis täitis ka kaitseehitise ülesandeid, ehitati algselt 13. sajandil (esmamainimine 1263. aastal), lossi ümber kujunes 14. sajandil Straupe asula. 13. sajandil ehitati ka lossi juurde kirik. Loss kuulus kuni 1625. aastani Rosenite suguvõsale. Ehitis kaotas on kaitsefunktsioonid 17. sajandil. Poola ajal asus lossis naisklooster.

## Lielstraupe mõisa härrastemaja
Rootsi valitsusajal kuulus Lielstraupe loss ja Lielstraupe mõis, Liivimaa maamarssal ja Karl XI kindraladjutant Otto Reinhold von Albedyllile (1650–1697).

1723. aastast kuulus loss Venemaa keisririigi kindralfeldmarssal ja Liivimaa kuberner Peter von Lacyle ning ehitati ümber Lielstraupe mõisa keskuseks, seejärel olid lossi ja mõisaomanikeks kammerhärra Peter von Vietinghof-Scheel ja Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner George Browne.

1866. aastal omandas lossi uuesti Rosenite suguvõsa esindaja, suurtükiväekindral parun Johann Gustav von Rosen (1797–1872) ning loss kuulus Rosenitele kuni nende lahkumiseni Saksamaale 1939. aastal. Viimaseks omanikuks oli Hans von Rosen.

Loss sai kahjustada 1905. aastal tulekahjus, kuid taastati aastatel 1906–1909 arhitekt Wilhelm Bockslaffi juhendamisel, kujundades lossitorni barokkstiilis ja siseruumid klassikalises stiilis. Lossi sissepääsu kaunistab Rosenite suguvõsavapp.

1949–1959 paiknes seal masina-traktorijaam. 1963–2018 asus hoones narkorehabilitatsioonikeskus.

## Vaata ka
*Straupe
*Lielstraupe mõis
*Mazstraupe mõis (*Klein-Roop*)

## Välislingid

*Lielstraupe Castle
Ivi Tivik

**Ivi Tivik** (13. august 1936 Saatse vald – 28. detsember 2022 Tallinn) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.

Ta alustas viiuliõpinguid Paides Aino Tamme juures, ta õppis Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetaja Arved Jakobi juures), lõpetas aastal 1959 Tallinna Muusikakooli (õpetaja Endel Lippuse juhendamisel) ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Vladimir Alumäe klassis). Ta läbis aastal 1971 Leningradi Konservatooriumis kvalifikatsiooni tõstmise kursused, täiendas end aastani 1974 Moskva konservatooriumis konsultatsioonidel (konsultandid Igor Bezrodnõi ja Juri Jankelevitš) ja aastal 1973 Weimaris rahvusvahelistel suvekursustel (juhendajaks André Gertler).

Ta töötas aastast 1961 Tallinna Muusikakeskkoolis ja aastast 1992 ühtlasi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia interpretatsioonipedagoogika instituudis dotsendina. Tema õpilasteks on olnud Olavi Sild, Niina Murdvee, Mari Tampere-Bezrodny, Urmas Vulp, Eva Punder, Ülo Kaadu, Toomas Bubert Aet Ratassepp, Kaido Välja, Lasse Joamets, Anna-Liisa Bezrodny, Miina Järvi, Ivi Ots, Linda-Anette Verte, Mari Poll ja Juhan Tralla.

## Tunnustus
* 2007 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (silmapaistev pedagoogiline tegevus)
* 2011 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited

## Kirjandus
*
Tamara Waskoff

**Tamara Waskoff** (ka **Tamara Vaskova**; 14. september 1924 Tallinn – 17. august 2013) oli Eesti tekstiilikunstnik.

Ta sündis 1924. aastal Tallinnas pangaametniku perekonnas. Õppis aastatel 1930–1934 Tallinnas vene eraalgkoolis, 1934–1940 vene progümnaasiumis ja 1940–1942 Tallinna 6. Keskkoolis ning 1944. aastast Tallinna Rakenduskunsti Koolis, mille lõpetas 1949. aastal tekstiilikunsti erialal. 1959. aastal lõpetas Leningradi Ilja Repini nimelise Kunstiinstituudi kunstiteaduse erialal. 

Ta töötas aastatel 1949–1960 kunstnikuna tekstiilivabrikus Punane Koit, 1960–1970 Tallinna Moemajas ja 1970–1971 rahvatööndusettevõttes Kodu. 

1971. aastast oli ta vabakutseline. 

1961. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

## Looming
1950. ja 1960. aastatel tegi ta põhiliselt käsitrüki- ja žakaarkangaid, kus kasutas loodus- ja geomeetrilisi motiive. Tarbekunstimuuseumi kogus on tema kangad „Kalake” (1964) ja „Sibul” (1970). 1970. aastatel pühendus ta põimevaipade tegemisele, nendest on tuntumad „Ülestõus” (1970), „Lumelinnud” (1982) ja „Kangrud” (1989). Kunstikombinaadile Ars kavandas ta silmkoeesemeid ja dekoratiivkangaid. 

Ta tegi kaastööd ajakirjadele Käsitöö ja Nõukogude Naine, seal on ilmunud tema tikkimis- ja koemustreid.

Kunstnik võttis pidevalt osa ka tarbekunstinäitustest.

### Teoseid kogudes
* Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum
* Eesti Ajaloomuuseum

## Kirjandus
* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
* In memoriam: Tamara Waskoff Sirp, 30. august 2013

## Välislingid
*Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Adam Bede

**"Adam Bede"** on inglise kirjaniku George Elioti (Mary Ann Evansi kirjanikunimi) 1859. aastal avaldatud esikromaan.
Adam Bede (film)

**"Adam Bede"** on Maurice Elvey poolt Suurbritannias 1918. aastal loodud tummfilm.

Film tugineb George Elioti samanimelisele romaanile.

## Näitlejad
* Bransby Williams – Adam Bede
* Ivy Close – Hetty Sorrel
* Malvina Longfellow – Dinah Morris
* Gerald Ames – Arthur Donnithome
* Claire Pauncefort – tädi Lydia
* Inez Bensusan – Sarah Thorne
* Charles Stanley – Seth Bede
* Ralph Forster – kannupoiss

## Viited
Enga provints

**Enga provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Suur osa provintsist asub kõrgemal kui 2000 meetrit merepinnast.

Enga provints piirneb idas Western Highlandsi provintsiga, põhjas Ida-Sepiki provintsiga, läänes Hela provintsiga ja lõunas Southern Highlandsi provintsiga.

Provints jaguneb halduslikult 5 ringkonnaks.

Levinuim keel on Üld-Uus-Guinea hõimkonda kuuluv enga keel.

2024. aasta mais toimus provintsis maalihe, mis võis hinnanguliselt nõuda üle 2000 inimelu.

## Viited
GNU nano

**GNU nano** ehk lihtsalt **nano** on UNIXi-laadsetele operatsioonisüsteemidele või käsurealiidesele mõeldud tekstiredaktor. See emuleerib tekstiredaktorit Pico, mis on osa e-posti klientrakendusest Pine, ja evib ka mõningaid lisafunktsioone. 

Erinevalt Picost on nano avaldatud GNU GPL litsentsi all. Esemesena avaldas selle Chris Allegretta 1999. aastal vaba tarkvarana ja tänapäeval on see osa GNU Projektist.

## Ajalugu
Chris Allegreta lõi nano 1999. aastal ja algselt kandis see nime TIP (*This isn't Pico* ehk "see ei ole Pico"). Allegrettat motiveeris soov luua vabavaraline asendus Picole, mida ei levitatud vaba tarkvara litsentsi alusel. Nimi nano võeti kasutusele 10. jaanuaril 2000, et vältida segiajamist juba eksisteeriva UNIXi rakendusega tip. Nimi on tuletatud SI ühikute detsimaaleesliidete järgi, kus nano on 1000 korda suurem kui piko. Veebruarist 2001 kuulub nano GNU Projekti.

Nanol on mitmeid omadusi, mis Picol puuduvad: värviline tekst, sujuvkerimine, mitu puhvrit, regulaaravaldiste otsimine ja asendamine, sujuvkerimine, mitu puhvrit, klahvide seadistamine ning katseliselt muudatuste tühistamine ja ennistamine.

Chris Allegretta andis koodi haldamise 22. augustil 2003 ametlikult üle David Lawrence Ramseyle, kes astus sellelt positsioonilt tagasi 20. detsembril 2007.

## Klahvid
Sarnaselt Picoga on nano kasutajaliides klaviatuurikeskne ja programmi juhtimine käib juhtnupuga. Näiteks Ctrl+O salvestab faili, Ctrl+W viib otsinguribale. Nano akna alumises osas on kaherealine "lühimenüü" kus on loetletud käske, mida sel hetkel kasutada saab. Täieliku nimekirja on võimalik näha abikuvas, mis aktiviseeritakse klahvikombinatsiooniga Ctrl+G.

Erinevalt Picost kasutab nano töörežiimide ümberlülitamiseks metaklahve. Näiteks Meta+S lülitab sujuvkerimist sisse-välja. Peaaegu kõiki käsurealt valitavaid funktsioone saab ka dünaamiliselt lülitada.

Nanos saab kursori asukohta muuta ja kiirklahvide ribal asetsevaid funktsioone aktiveerida ka osutusseadme, näiteks arvutihiire abil.

## Viited

## Välislingid

* GNU nano koduleht
Chimbu provints

**Chimbu provints** (ka *Simbu*) on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provintsis asub Paapua Uus-Guinea kõrgeim mägi Mount Wilhelm.

Provints jaguneb halduslikult 6 ringkonnaks.
Ida-Uus-Britannia provints

**Ida-Uus-Britannia provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provintsis asub Uus-Britannia saare kirdeosas.

Provints jaguneb halduslikult neljaks ringkonnaks.

Provintsis kõneldakse 16 Austroneesia keelt, millest levinuim on tolai keel.
Pittodrie staadion

**Pittodrie staadion** on jalgpallistaadion Šotimaal Aberdeeni linnas. See võeti kasutusele 1899. aastal. Alates 1903. aastast on see Aberdeen FC kodustaadion.

Nüüd on see üks suuremaid staadioneid Šotimaal (mahutab 22 199 inimest), ainult Celtic Parki, Murrafield Parki, Hampden Parki ja Ibrox Parki staadion on suuremad.

Staadionil on toimunud ka ragbivõistlusi ja peetud kontserte.

## Seotus Eestiga
Eesti on mänginud Pittodrie staadionil kaks korda, neist mõlemad korrad Šotimaaga. 3. juunil 1993 kaotas Eesti 3-1. Teine mäng mängiti 6. veebruaril 2013, Eesti kaotas siis 1-0.

## Viited
371 Admiraliteet-klassi kaater

**371 Admiraliteet-klassi kaater** *(vene k: Служебно-разъездной катер пр. № 371 "Адмиралтеец")* on Nõukogude Liidu mereväele valmistatud teenistuskaater, mis oli mõeldud laevastiku juhtivkoosseisu transpordiks laevade ja kalda vahel ning esindusfunktsioonideks. Samuti kasutati kaatreid piirivalveks ja suurte sõjalaevade pardal.

## Ajalugu
Kaatreid toodeti massiliselt alates 1950. aastatest kuni Nõukogude Liidu lõpuaegadeni. Peamiselt valmistati neid Jaroslavlis (üle 200) ja Rõbinskis. Paljud on siiani kasutuses. Hiljem on valmistatud kaatrist ka turismiversioon 371bis, parandatud ja piirivalvekaatrina kasutatud versioon 371U ja ka töölaeva versioon. 

Eestis on teadaolevalt tänaseks sõidukõlblik üks selline kaater ''Kristel''. Vergi sadama juures on nähtud 2011. aastal kaldale tõstetuna ühte pisut ümber ehitatud kaatrit *Pille*. Kunagi oli selline kaater muuhulgas Eesti Politseil.

## Kirjeldus
Kaater on jagatud alates vöörist järgmisteks sektsioonideks: 
*vöörpiik, 
*masinaruum, 
*sild, 
*salong-kajut reisijaile, 
*välitekk, 
*ahterpiik. 

Kajutite sisu on reeglina vooderdatud punase puiduga. Reisijate kajuti juures on sageli ka väike WC. Korpus on rauast, mis teeb kaatri tugevaks, kuid pisut raskeks. Keskosast pisut eespool asuv tankimootorist peamasin 3D6 on mürarikas ja kulukas, kuigi väidetavalt üsna töökindel, tarbides kuni 30 l/h. Kütusevaru on 300 ltr. Merekõlbulikkus on maksimaalselt 5 palli.

Mereväes koosnes meeskond reeglina mitšmanist-komandörist ja 1-2 madrusest, kes aitasid sildumisel ja teenindasid salongis kõrgemaid ohvitsere.

## Välislingid
* http://russian-ships.info/vspomog/371.htm
* http://www.kateratut.narod.ru/proekt/371.htm
3 (Tallinna bussiliin)

**Tallinna bussiliin 3** on bussiliin Tallinnas Vana-Lõuna ja Randla vahel. 

Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub iga päev. Väljumised 12-35 minuti tagant

= Ajalugu =

=Peatused=
### Vana-Lõuna - Randla
Kitseküla -
Varre -
Õilme -
Veerenni -
Liivalaia -
Hotell Olümpia -
Kaubamaja -
Estonia -
Vabaduse väljak -
Tõnismägi -
Hotell Tallinn -
Toompark -
Balti jaam -
Linnahall -
Linnahall -
Kalamaja -
Kungla -
Volta -
Erika -
Standard -
Rukki -
Maisi -
Kolde puiestee -
Nisu -
Ehte -
Kari -
Randla

### Randla - Vana-Lõuna
Randla -
Pelguranna -
Kari -
Ehte -
Nisu -
Kolde puiestee -
Maisi -
Rukki -
Väike-Erika -
Erika -
Volta -
Kungla -
Kalamaja -
Põhja puiestee -
Balti jaam -
A. Adamsoni -
Vabaduse väljak -
Estonia -
Keskhaigla -
Liivalaia -
Veerenni -
Õilme -
Varre -
Kitseküla

File:197TAK in Tallinn.JPG|3. liini buss Gonsiori tänaval
File:469TAK.JPG|3. liini buss Madala tänaval
File:Interior of Scania CL94UA.JPG|Õhtune reis (Tööstuse tänaval)
Elizabeth

**Elizabeth** on naisenimi, mis on kasutusel peamiselt ingliskeelsetes maades. See on tuletis heebrea nimest Elisheba.

Inglise keeles on sellest tuletatud teisi eesnimesid ja hüüdnimesid, näiteks Eliza, Liza, Liz, Lizzie, Beth, Betty.

## Nime kandjaid
*Elizabeth I, Inglismaa kuninganna
*Elizabeth II, Suurbritannia kuninganna
*Elizabeth Bowes-Lyon, kuningas George VI abikaasa
*Elizabeth (Suurbritannia printsess)
*Caroline Elizabeth, Suurbritannia printsess

*Elizabeth Lane Beardsley
*Elizabeth Cochran (Nellie Bly)
*Elizabeth Eastlake
*Elizabeth Fry
*Elizabeth Gilbert
*Elizabeth Gillies
*Elizabeth Anne Matisoo-Smith
*Elizabeth Perkins
*Elizabeth Taylor

## Vaata ka
*Queen Elizabeth, laev
*Elisabeth
*Eliisabet
Virve Lippus

**Virve Lippus** (neiuna **Virve Kallak**; 23. august 1926 Tartu – 8. märts 1990 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1947. aastal klaveri erialal Tallinna Muusikakooli (Irmgard Kaudre klassis) ja 1952. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Anna Klasi klassis). Kaitses 1980. aastal Leningradi Teatri-, Muusika- ja Kinematograafiainstituudis kunstiteaduste kandidaadi väitekirja "Развитие пианистической культуры в Эстонии до 1940 года", mille juhendaja oli Leonid Gakkel.

Ta töötas aastatel 1952–1955 Nõmme Lastemuusikakoolis, 1955–1964 Tallinna Muusikakoolis ja 1964–1967 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveriõpetajana. Aastatel 1967–1990 oli ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis klaverieriala ja pianismiajaloo õppejõud (sealhulgas 1982. aastal dotsent).

Tema õpilaste seas on olnud Rein Rannap, Jüri Reinvere, Anto Pett, Rein Mets, Mari Järvi, Marju Riisikamp ja Pille Taniloo. 

Pianistina on ta esinenud peamiselt duos Endel Lippusega. Ta on avaldanud uurimusi ja muusikakriitilisi artikleid.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli viiuldaja ja muusikapedagoog Endel Lippus, nende tütar oli muusikateadlane Urve Lippus. Tema õde oli pianist Laine Mets.

## Kirjandus
*
Vana-Lõuna tänav

**Vana-Lõuna tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni ja Uue Maailma asumis. Vana-Lõuna tänav algab Tatari tänavalt, ristub Herne, Vineeri ja Koidu tänavaga ning lõpeb Pärnu maantee viadukti juures Tehnika tänaval.

Vana-Lõuna tänav on ligikaudu 750 meetri pikkune.

Lutheri vabriku ehitamise käigus kuulusid mööblivabriku tööstushoonete ansamblisse lisaks tööstushoonetele ka vabrikutööliste elamud. Vana-Lõuna tänava vasakkülje ja raudtee vahel asunud seni hõredalt hoonestatud heinamaale rajati rida tööliselamuid, esimesena Vana-Lõuna 13, 15. seejärel, Suurejoonelise arhitektuuriga Lutheri vabriku klubi-rahvamaja (Vana-Lõuna 37), mis ehitati aastatel 1904–1905, olid projekteerinud maailmakuulsad Soome arhitektid Eliel Saarinen, Armas Lindgren ja Herman Gesellius.

1900. aastal ehitati elektrijaam (Vana-Lõuna tänav 4).

Pärast Esimest maailmasõda ehitati vabrikutööliste elamud Vana-Lõuna 21, 23, 25, 27 (inseneride elamu), 29, 31, 33, 35. Töötajate elamu Vana-Lõuna tänav 21 on valminud ajastu tuntuimate arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni spetsiaalselt vabriku jaoks välja töötatud elamu tüüpprojektide järgi.

Vana-Lõuna 37 asub endise Lutheri vabriku 1905. aastal valminud töölissöökla-rahvamaja (arhitektid Herman Gesellius, Armas Lindgren, Eliel Saarinen), mis oli hiljem kasutusel Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi klubihoonena. Kuni 1914. aastani tegutses Lutheri vabriku rahvamajas ka näitering. Praegu on selles hoones Pagaripoisid.

Vana-Lõuna 39, endises Lutheri vineerivabriku masinasaalis asub AS Äripäeva toimetuse hoone.

Vana-Lõuna 41 asub 1936. aastal insener Elmar Mõttuse projekteeritud Tallinna trammide trammidepoo. Valmimise ajal oli trammidepoo 49,6 m pikk ja 31,7 m lai ning mahutas 32 trammivagunit, mida oli rohkem, kui oli Tallinnas tol ajal kasutuses. Hoone sai teise maailmasõja ajal kannatada, aga taastati.

## Tänava nimed ja ajalugu
1786. aastal on tänava nimena fikseeritud *Weg nach Steingalgen* (Tee Kivivõlla juurde). 1885. aastal sai tänav nimeks **Lõuna tänav** (saksa keeles *Südstrasse*, vene keeles *Южная улица*). 25. septembril 1959 pandi tänavale eesti revolutsionääri Jaan Sihveri (1879–1918) mälestuseks nimeks **Jaan Sihveri tänav**. 18. oktoobril 1991 pandi tänavale nimeks Vana-Lõuna tänav.

## Pildid

File:EU-EE-Tallinn-Kesklinn-Veerenni-Vana-Lõuna street.JPG|
File:EU-EE-TLN-Kesklinn-Veerenni-VL building.JPG|
File:Tallinn tramway masts,Vana-Lõuna, May 1996.jpg| 

File:A.M.Luther Vineeri- ja Mööblivabriku tuletõrjedepoo.IMG 7649.jpg|
File:A.M.Luther Vineeri- ja Mööblivabriku tootmishoone uue vabrikuhoone hoovis, 1912. a.Vana-Lõuna39a.IMG 7664.jpg|



## Viited
Rein Mets (pianist)

**Rein Mets** (28. märts 1957 Tallinn – 18. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti pianist.

Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna Muusikakeskkooli (Virve Lippuse klassis), õppis aastatel 1975–1979 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Virve Lippuse klassis) ja aastatel 1979–1981 Moskva konservatooriumis (Stanislav Neuhausi ja Vera Gornostajeva klassis) ning aastatel 1981–1984 samas assistentuuris (Vera Gornostajeva klassis). Sai aastal 1972 Ústí nad Labemis rahvusvahelisel noorte pianistide konkursil I preemia ja üldvõitja nimetuse.

Ta oli aastatel 1984–1997 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveriõpetaja. Esines soolokontsertidega, sümfooniaorkestri solistina ja ansamblites, lindistas 1970.–1980. aastatel mitu korda Moskvas Üleliidulises Raadios ja Eesti Raadios, eeskätt Bartóki, Messiaeni ja Skrjabini muusikat. Aastal 2000 ilmus CD "Mängib Rein Mets. Öölaul". 

Raske haiguse tõttu oli ta sunnitud loobuma nii kontserttegevusest kui ka õpetamisest.

## Pere
Tema ema oli pianist Laine Mets, abikaasa tšellist Lembi Mets, vend füüsik Ülo Mets.

## Kirjandus
*
Mihkel Aitsam (1929–2013)

**Mihkel Aitsam** (9. oktoober 1929 Pärnu – 27. august 2013) oli eesti insener ja invaliikumise aktivist.

Ta sündis koolmeistrite perekonnas. Poliomüeliidi tagajärjel jäid tema jalad osaliselt halvatuks, kuid ta lõpetas tavakooli. Aastal 1964 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna automaatika ja telemehaanika erialal.

## Isiklikku
Tema vend Ain Aitsam oli merefüüsik. Tema onu Mihkel Aitsam (1876–1917) oli 1905. aasta revolutsiooni aktivist.

## Tunnustus
*2001 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*''In memoriam'' Mihkel Aitsam Eesti Invaspordi Liit
*Lahkus Eesti invaliikumise ''grand old man'' Mihkel Aitsam, Delfi, 29. august 2013
Lembit Remmelgas juunior

**Lembit Remmelgas** (5. juuli 1953 – 1. august 2011) oli eesti .

Lembit Remmelga isa oli samuti Lembit Remmelgas (4. veebruar 1921 – 25. juuli 1992).

## Viited
Aleksandr Goloborodko

**Aleksandr Goloborodko** (vene keeles *Александр Александрович Голобородько*; ukraina keeles *Олександр Олександрович Голобородько*; sündinud 28. septembril 1938 Dniprodzeržõnskis) on ukraina rahvusest Venemaa näitleja.

1960. aastal lõpetas ta Kiievi Karpenko-Karõi nimelise Teatriinstituudi ja asus tööle Simferopolis asuvasse Krimmi Gorki nimelisse Vene Draamateatrisse. 1971. aastal sai Aleksandr Goloborodkost Kiievi Lesja Ukrainka nimelise Teatri näitleja. 1976. aastal sai temast Moskva Väikese Teatri näitleja. 1985. aastast on Aleksandr Goloborodko Mossoveti-nimelise teatri näitleja.

Alates 1967. aastast on Aleksandr Goloborodko mänginud rohkem kui 70 filmis. Sealhulgas mängis ta 1969. aastal valminud Tallinnfilmi filmis "Viimne reliikvia" Gabrieli. Filmi 50. aastapäeva puhul näitas Eesti Televisioon 2020. aasta märtsis värsket intervjuud Aleksandr Goloborotkoga "Vürst Gabriel. 50 aastat hiljem". Intervjuus kinnitas Goloborodko, et just "Viimne rekliikvia" tegi ta üle Nõukogude Liidu kuulsaks. 2020. aasta seisuga elab ta Moskvas ning näitleb pensionärina ikka veel paljudes lavateostes ja filmides ning vahel esitab ka laule.

## Tunnustus
* Ukraina NSV teeneline kunstnik 
* 1977 – NSV Liidu riiklik preemia 
* 1988 – Vene NFSV rahvakunstnik
* 2010 – Austuse orden 
* 2019 – Sõpruse orden

## Viited

## Välislingid
* Aleksandr Goloborodko kino-teatr.ru lehel
* "Viimse reliikvia" vürst Gabrieli osatäitja: pean Eestit oma filmikodumaaks. Jüri Muttika intervjuu Aleksandr Goloborodkoga. ERR Menu, 26. märts 2020
* Vürst Gabriel. 50 aastat hiljem. Video: Jüri Muttika intervjuu Aleksandr Goloborodkoga. Esmaeeter Eesti Televisiooni saates "Ringvaade" 26. märtsil 2020 (saade on ETV veebilehel märkusega "Alaliselt järelvaadatav")
Frank Liivak

**Frank Liivak** (sündinud 7. juulil 1996 Rakveres) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.

2015. aastal siirdus ta Itaaliast SSC Napoli noorteakadeemiast Hispaania klubisse Alcobendas Sport. 2017. aastal liitus ta Bosnia ja Hertsegoviina kõrgliiga klubiga Sarajevo.

Eesti jalgpallikoondises on ta kaasa teinud 24 mängus ja löönud kolm väravat. Neist esimene sündis 1. juunil 2016 kodustaadionil sõprusmängus Andorra vastu, kus ta vahetusest sekkus.

## Klubikarjäär
## Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Liivak 26. mail 2014 sõpruskohtumises Gibraltari vastu. Esimese värava lõi 1. juunil 2016 Andorrale.

## Karjääri statistika
### Klubi
*Uuendatud seisuga 22. november 2017*

### Koondis
*Uuendatud seisuga 9. juuni 2018*

### Koondiseväravad

## Vaata ka
*Eesti jalgpallikoondislaste loend

## Viited

## Välislingid
*Eesti Jalgpalli Liidu profiil
*Transfermarkti profiil
*Koondise mängud
*VÕIMAS! Frank Liivak sõlmis lepingu Itaalia hõbedaklubiga Napoli Õhtuleht, 31. august 2013
*"Kõrgliigasse siirduv Frank Liivak sai vajaliku õppetunni". Postimees Sport, 6. jaanuar 2017
Pajusi vald (Põltsamaa kihelkond)

**Pajusi vald** (saksa keeles *Gemeinde Pajus*) oli vald Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Vallamaja asus Kalana külas.

Vallas sündisid Hans Silbermann, August Jürima, Jaan Roos, Voldemar Luik, Johannes Lehman, Eduard Roos, Anne Šaraškin.

1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala tervikuna uue Pajusi valla koosseisu.

## Viited
Rutikvere vald

**Rutikvere vald** (saksa keeles *Gemeinde Ruttigfer*) oli vald Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal.

1934. aastal oli valla pindala 49 km² ja elanike arv 746. Vallas oli 157 talu. Vallamaja asus Arisvere külas.

## Vaata ka
*Rutikvere
*Rutikvere mõis

## Viited
Jonas Jonasson

**Pär-Ola Jonas Jonasson** (algselt **Per Ola Jonasson**; sündinud 6. juulil 1961 Växjös) on rootsi ajakirjanik ja kirjanik. 

Jonasson sai tuntuks rahvusvaheliseks menukiks muutunud debüütromaaniga "Hundraåringen som klev ut genom fönstret och försvann" (2009; eesti keeles "Saja-aastane, kes hüppas aknast välja ja kadus", tõlkinud Kadri Papp, Tallinn: Varrak, 2012). Raamatu peategelane on Allan Karlsson, kes otsustab oma 100. sünnipäeval salaja vanadekodust lahkuda. Ta ronib oma toa aknast välja ning suundub linnakese bussijaama, kus varastab talle hoiule jäetud kohvri. Kuna kohvris on uimastiärimeeste raha, hargneb edasi põnev seiklus. Paralleelselt jutustatakse Allan Karlssoni varasemat elulugu, mis on ülikirev – ilmneb, et Karlsson on oma elu jooksul sattunud olema võtmepositsioonis nii mitmegi ajaloolise sündmuse juures ning kohtunud paljude mõjukate inimestega (nende hulgas Harry Truman, Winston Churchill jt). Raamat on tõlgitud rohkem kui 30 keelde ning selle põhjal valmis 2013. aastal režissöör Felix Herngreni film.

Jonassoni teine romaan, "Analfabeten som kunde räkna" (e.k. "Kirjaoskamatu, kes päästis Rootsi kuninga"), ilmus rootsi keeles septembris 2013 ning tõlgiti kohe ka mitmesse keelde. Raamatu keskmes on Lõuna-Aafrika naise ja tema kaaslaste seiklused Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Rootsis.

## Viited

## Välislingid
* Jonas Jonassoni koduleht
Akvitaania kuningriik

**Akvitaania kuningriik** oli kuningriik Lääne-Euroopas aastatel 781–982.

## Asutamine
Autonoomse ja tülika Akvitaania hertsogkonna vallutasid frangid aastal 769 pärast mässusid nende ülemvõimu vastu. Akvitaania partikularismi uue demonstratsiooni ärahoidmiseks otsustas Karl Suur organiseerida maa oma kuningriigis.

Aastal 781 tegi ta oma kolmandast, siis kolmeaastasest pojast Ludwigist Akvitaania kuninga. Frangi riigile allutatud uus kuningriik sisaldas Akvitaania, aga ka Gootia ja Karolingide valdused Hispaanias.

Kui kuningas asus Karolingide paleedes kuningriigi põhjaosas (Limoges/Le Palais-sur-Vienne, Poitiers/Chasseneuil, Ébreuil, Bourges, Angeac-sur-Charente/Angoulême), asus haldustuumik eesotsas krahv Guillaume de Gellone'iga Toulouse'is.

## Keisririigi jagunemine
Aastal 806 kavandas Karl Suur jagada oma riigi poegade vahel. Ludwig sai oma kuningriigile lisaks Provence'i ja Burgundia.

## Akvitaania kuningad
* 790–806 – Ludwig Vaga, (Loís I *lo Piós*** või ***lo Bonifaci*)
* 814–832 – Pippin I
* 832–834 – Charles Paljaspea (Carles I, lo Calv)
* 834–838 – Pippin I
* 838–852 – Pippin II (lo Jove)
** 838–845 – Charles Paljaspea
:*Kuningriik liideti [[Lääne-Frangi riik|Lääne-Frangi riigiga]], mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
:* 854–859 – Pippin II
* 855–863 – Charles II (*l'Enfant*), Charles Paljaspea poeg.
:*Kuningriik liideti [[Lääne-Frangi riik|Lääne-Frangi riigiga]], mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
* 865–866 – Charles II.
* 866–867 – Loís II (*lo Quèc*), Charles Paljaspea poeg.
:*Kuningriik liideti [[Lääne-Frangi riik|Lääne-Frangi riigiga]], mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
* 880–882 – Carloman II
:*Kuningriik liideti [[Lääne-Frangi riik|Lääne-Frangi riigiga]], mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
:* 888–889 – Renolh, Poitiers' krahv
* 980–982 – Loís III ''lo Fenhant''
:*Kuningriik ja tiitel liideti [[Lääne-Frangi riik|Lääne-Frangi riigiga]]*

## Akvitaania nimetatud hertsogid
* 980–982 Corso
* 790–806 Guilhèm I de Gellona
* 806–816 Begon de Tolosa
:*Mittenimetatud [[Akvitaania hertsog]]id*
* 854-866 Renolh I, Poitiers' krahv
* 889–890 Renolh II, Poitiers' krahv, *suurema osa [[Akvitaania]]* hertsog

## Vaata ka
* Akvitaania
* Karolingide impeerium
* Toulouse'i krahvkond
* Akvitaania hertsogkond
* Toulouse'i ajalugu
* Hispaania mark
* Oksitaania
Nasarawa osariik

**Nasarawa osariik** (ka *Nassarawa*) on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi keskosas.

Osariik eraldati 1996. aastal Plateau osariigist.

Jaguneb 13 omavalitsusalaks: Akwanga, Awe, Doma, Karu, Keana, Keffi, Kokona, Lafia, Nasarawa, Nasarawa Egon, Obi, Toto ja Wamba.

Osariigi rahvaarv oli 2005. aastal 2 040 100. Halduskeskus on Lafia.

Peamiseks majandusharuks on põllumajandus. Kaevandatakse soola ja boksiiti.

Osariigi kuberner on Umaru Tanko Al-Makura.

## Välislingid

*Osariigi koduleht
Kiuru tänav

**Kiuru tänav** on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. 

Kiuru tänav on Räägu tänavalt algav ligikaudu 290 meetri pikkune umbtänav. Kiuru tänav on paralleelne Püü ja Käo tänavaga.

Kiuru tänav sai nime 7. aprillil 1999.

## Viited
Kuningas ja mina

**"Kuningas ja mina** (inglise keeles "The King and I") on mitme teose pealkiri:

*"Kuningas ja mina" on Richard Rodgersi ja Oscar Hammersteini muusikal aastast 1951.
*"Kuningas ja mina" on 1956. aasta film (režissöör Walter Lang), kus peaosi mängisid Deborah Kerr ja Yul Brynner.
*"Kuningas ja mina" on 1999. aasta animafilm.
*"Kuningas ja mina" on 2007–2008 Lõuna-Koreas toodetud telesari.

## Vaata ka
*"Anna ja Siiami kuningas"
*"Anna ja kuningas"