Rudolf Saaring

**Rudolf Saaring** (1936. aastani **Sõrmus**; 4. juulil 1904 Mauri küla, Vastseliina vald – 18. detsember 1992 Ameerika Ühendriigid) oli eesti skulptor. 

## Elukäik
Rudolf Saaring sündis rätsepmeister Jaan ja Mari Sõrmuse viienda lapsena Alg- ja osalise keskhariduse omandas Võru linna algkoolides ja Võru Õpetajate Seminaris aastatel 1914–1923. Seminar jäi Saaringul lõpetamata. Aastatel 1923–1925 ja 1928–1932 õppis ta Riigi Kunsttööstuskoolis Tallinnas, mille kuueaastase kursuse lõpetas rakenduskunstniku diplomiga. 1924. aastast tegutses Saaring kiviraiduri ja skulptorina. 

1941. aastal kolis ta järelümberasumise käigus koos sakslannast abikaasa Gerdaga Saksamaale. Münchenis jätkas ta tööd skulptorina ja õpinguid Müncheni Kujutavate Kunstide Akadeemias (1941–1945). Lõpetanud kooli kiitusega jätkas ta erialast tegevust kuni 1948. aasta sügiseni, mil emigreerus Buenos Airesesse Argentinas. Välismaalasena oli erialase töö leidmine küllaltki raske. Ta töötas hõbesepa juures, maalrina ehitusel ja mööblivabrikus. Pärast abikaasa surma 1974. aastal, reisis Saaring Euroopas ja sai küllakutse Kanadasse, kuhu mitmekordse viisa pikenduse järele siiski elama ei jäänud. 

1978. aastal saatis ta Torontos toimunud näitusele "Baltic Roots" kolm pronkstaiest. Üks neist, "Awakening", pälvis 100-dollarise preemia. Sõprade kutsel sõitis sama aasta lõpus Torontosse. Sõbrast kunstnik ja klassikaaslane Riigi Kunstitööstuskooli päevilt Joann Saarniit aitas tal muretseda stuudio, kuid Kanadasse jäämine osutus võimatuks. 1979 sõitis Saaring USA-sse, kus tutvus Lakewoodis kunstisõbra Harry Mustaga, kes tellis temalt portree hinnaga 250 dollarit. Kuni töö valmimiseni oli söök ja korter tellija poolt. Kui oli käes viisa pikendamise aeg, otsustati, et tuleb vormistada vajalikud paberid alatiseks elamiseks USA-sse. Saaring sai eluaseme Mustade pere juures, kus ta abistas perenaist majapidamistöödel ja aias, tasuks söök ja korter. 1984 sai ta linnavalitsuselt omaette ühetoalise korteri. Rudolf Saaring suri 1992. aastal. 

## Looming
Rudolf Saaringu töötas väga mitmekesistes materjalides sh dolomiit, marmor, graniit, tehiskivimid, pronks, kips, tsement ja puu. Eestis osales ta neljal näitusel, Saksamaal samuti neljal ning Argentinas seitsmel näitusel. Kanadas (Toronto) neljal ja USAs 11 väljapanekul. Juba paralleelselt õpingutega Riigi Kunsttööstuskoolis töötas ta Ed. Jürgensi kivitööstuses Tallinnas, kujundades ja raiudes Vabadussõjas langenute Voose lahingu mälestussamba (1930), Karl von Kügelgeni hauamonumendile Kopli kalmistul punasest graniidist naisfiguuri (1932) ja Vabadussõjas langenud ohvitseride mälestussamba reljeefi (Aleksander Kaasiku mudeli järgi, 1933). 

Tema teostatud on hulk kirju Vabadussõjas langenud sõdurite hauaplaate Tallinna kaitseväe kalmistul. Saaring töötas ka ehituskunsti alal. Tema oli tegev Seltskondliku Maja sisetöödel skulptor Tiimuse juhtimisel, Toompeal Riigikogu hoones kujur Aleksander Jannese, Oru lossis (1934) Paul Horma ja hotellis Pallas Aleksander Kaasiku mudelite järgi. 

Tema enda kujundatud on 1937. aastal valminud Kopli rahvamaja sissekäigu reljeefid, ornamendid ja seinal asuv rahvarõivais naise figuur kandlega, pealkirjaks "Muusika". 1936. aastal valmistas Saaring arhitekt Elmar Lohule makette. Näiteks Tallinna plaanitud uuest raekojas ja Tallinna linna haiglatest. 1938 valmisid temalt Aleksander Kaasiku mudelite järgi figuraalsed reljeefid Võru pangahoone esiküljele ja Võru kalmistul mälestusmärgid-hauakivid perekond Märgile, perekond Prügile ja oma emale Mari Sõrmusele. Viimaseks suuremaks ehitustööks jäi Eestis 1940. aastal valminud Kaitseliidu Maja fassaad Tartus. Seoses Eesti Vabariigi annekteerimisega Nõukogude Vene poolt jäid majale paigaldamata tema valmistatud suur kaitseliidu embleem, Tartumaa ja Tartu linna vapid. 

1941. aastal kolisid Saaringu pere Münchenisse. Rudolf Saaring leidis tööd Lallingeri ja Häussleini kiviraiumistöökoja. Samaaegselt jätkas ta Saaring õpinguid Müncheni Kujutavate Kunstide Akadeemias kujur professor Josef Thoraki õpilasena. Detsembrist 1942 märtsni 1944 oli ta prof. Thoraki assistendiks riigiateljees Baldhamis. Müncheni pommitamisel 12. juuli 1944 hävis Saaringu ateljeekorter ühes kodumaalt toodud sisustusega ning Saaringud said ajutise peavarju Thoraki ateljees. Akadeemias töötas ka Itaalia pronksivalaja Augustino Zuppa, kes vajas abilist. A. Zuppa abilisena omandaski Saaring pronksi valamise tehnilised ja praktilised oskused. 

1948. aasta jõulude ajal sõitsid Saaringud Saksamaalt Argentinasse. Ajutine elupaik leiti kunstnik Rudolf Lepvaltsi juures. Tööd sai Rudolf Saaring ühe vene skulptori kaudu. Ülesandeks oli paljundada tehismarmorist Eva Peroni büste, mida kaubareisijad üle maa müütasid. Kokku valmistas ta 32 büsti. Varem Argentinasse sõitnud eestlastest töötasid paljud maalritena ning ka Saaring töötas järgmised seitse aastat maalrina. 

Rudolf Saaring otsis ka skulptuuri alast tööd. Loma de Zainorase (Buenos Airese äärelinn) linnavalitsus korraldas oma hoone vestibüüli jaoks Eva Peroni kuju konkursi. Esitati neli pakkumist. Saaring modelleeris kaks büsti, millest komisjon valis välja Eva Peroni pronksbüsti mustal marmorpostamendil. Skulptuur jäi kahjuks teostamata, sest enne kukutati Peroni valitsus. Uue töökoha leidis Saaring Industria Talvari mööblitööstuses. Argentina suurima mööblitööstuse direktoriks oli eestlane Eduard Talvar. Aastatel 1958–1974 ehk kuni pensionile minekuni töötas Saaring maalriosakonna juhataja abina. 

Sel perioodil kasutab ta oma töödes peamiselt tammepuud (13 tööd), mida see materjali oli vabrikust ja puuhoovist lihtne saada. Valmisid ka mõned õlimaalid. 1968. aastal koostas Saaring oma kulu ja kirjadega raamatu "Rudolf Saaring", milles andis ülevaate oma elust ja loomingust eesti ja inglise keeles. 

## Viited