Adolf Kortel

**Adolf Kortel** (30. september 1921 – 29. detsember 1988) oli eesti isetegevuslik maalikunstnik.

## Elukäik
Ta sündis Tartus ühena kaksikutest, kaksikõe nimi oli Hilda. Isa Aleksander (sünd 1894.a Venemaal) oli maaler, ema Maali (sünd 1891.a Venemaal) hoolitses kodumajapidamise eest. Pere elas Ida-Virumaal Illuka vallas Kuremäe külas. Lapsed said hariduse Kuremäe 6-klassilises algkoolis 30. septembrist 1929 – 28. maini 1937.

1938. - 1941. alustas Adolf Kortel õpingiud Tartu Kõrgemas kunstikoolis Pallas. Ta õppis Pallases Aleksander Vardi käe all. Maalikunsti tarkusi jagasid veel Villem Ormisson ja Kaarel Liimand ning portreede alal Nikolai Triik, kes püüdiski Adolfit suunata portree valda.

1941. aastal katkestas tema kunstiõpingud alanud sõda. Sõja-aastatel kuulus ta Omakaitsesse, viibis ehitustöödel Saksamaal ning mobiliseeriti Saksa armee 45. SS-rügementi. Saksa vägede taandumisel vangistati ta Punaarmee poolt ning saadeti NKVD sõjavangilaagrisse nr 0316. 1946. aasta veebruaris põgenes ta laagrist. Osava kunstnikuna valmistas ta  laagri nr 0316,  NKVD 20. ehituspataljoni, Virumaa sõjakomissariaadi, Illuka valla täitevkomitee pitsatid ning tegi endale tõendi laagrist nr 0316 vabanemise kohta, mille alusel sai ta 1946. aasta augustis Virumaa osakonnast passi ja muud dokumendid. 1948. aasta 28. aprillil arreteeriti ta NKVD poolt uuesti ning mõisteti süüdi riigireetmises ja dokumentide võltsimises. Talle määrati 25 aastat vangistust koos viieaastase asumisele saatmisega. Karistust kandis ta Vorkuta vangilaagris, kust ta vabastati 1956. aasta augustis.

Pärast vangistusest vabanemist töötas ta maalrina Tallinna tööstuskombinaadis „Töö ja „Ühendus” ning Tallinna Puhkeparkide direktsioonis. Samal ajal jätkas ta maalimisega, oli nime poolest isetegevuslik kunstnik, sest kunsti alast kõrgharidust tal omandada ei õnnestunud.

1957. aasta 21. detsembril abiellus Adolf Astaga (neiuna Luks), kes jäi talle truuks kaasaks elu lõpuni, lapsi paaril ei olnud.

## Looming
Esimene esinemine kunstnikuna toimus 1939.a Pallase õpilastööde näitusel.

Elu keerdkäikude tõttu järgnes pikem paus kuni 1958. aastani.

A.Kortel kuulus Tallinna Jaan Tombi nimelise Kultuurihoone kujutava kunsti ringi. 1958. a novembris oli tema töö väljas Tallinna Õpetajate Majas isetegevuslike kunstnike tööde vabariiklikul näitusel, kus ta tõsteti esile ja sai esemelise preemia.

1961. a märtsis õnnestus tal osaleda Riias üleliidulisel kunstnike õppekogunemisel. Seal valmisid nii mõnedki hiljem tunnustust pälvinud tööd, nt Riia vaade, Riia linna vallikraav. 1962. a suvel viibis ta kaks nädalat loomingulises suvebaasis Alatskivil kunstnike Olev Subbi ja Evi Tihemetsa juhtimisel, kus maalis ligi 40 tööd.
Esimene personaalnäitus toimus mais 1963 koos Vambola Maavaraga Tartu Raudteelaste Klubis, kus temalt oli väljas 60 maali.

Edaspidi esines Adolf Kortel näitustel koos nii isetegevuslike kui professionaalsete kunstnikega.

Viimane A. Korteli maalide ja pastellide personaalnäitus toimus Kohtla-Järve Põlevkivimuuseumi Valges saalis 1987. aastal.
Tema peamisteks maalistiilideks olid õlimaal, akvarell, pastell ja monotüüpia. Ta maalis nii maastikke (“Nehatu maastik”, “Toila motiiv”), linnavaateid (“Tolli tänav Tallinnas”, “Riia vaade”), portreesid (“Ema portree”, “Poiss punases särgis”), temaatilisi maale (“Asfalteerijad”, “Endla tänava viadukti ehitus”)  kui ka lihtsaid põllulilli. Tema loomingut on iseloomustatud tugeva vormitunde ja impressionistliku maalilaadiga. Tema töid on omandanud Tallinna Linnamuuseum, ENSV Kunstifond ja ENSV Kultuuriministeerium.

Adolf Korteli üheks viimaseks tööks jäi Illuka vallas 1918-1920 aastal vabaduse eest langenutele pühendatud mälestustahvli renoveerimine. Mälestustahvel avati pärast Adolfi surma 1989. aastal.

Adolf Korteli looming kujunes vaatamata keerulisele elukäigule rikkalikuks. Ta keskendus peamiselt portreele, maastiku-, olustiku- ja linnavaadetele. Tema tööd peegeldavad 20. sajandi teise poole Eesti kunstielu isetegevuslikku suunda.

## Allikad


__INDEKSIGA__
__UUEALAOSALINK__