Leo Jürgenson

**Leo Jürgenson** (21. jaanuar (8. jaanuar vkj) 1901 Tamsa, Luke vald, Tartumaa – 7. september 1986 Tallinn) oli eesti ehitusteadlane ja tehnik, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (alates 1946).

## Haridus
Leo Jürgenson õppis Kärkna vallakoolis ja Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, lõpetas Hugo Treffneri Eragümnaasiumi 1920, Tallinna Tehnikumi mehaanikaosakonna laevaehituse erialal 1924; täiendas end Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis 1925–1929, kus omandas 1926. aastal tehnikateaduste magistri- ja 1929. aastal tehnikateaduste doktorikraadi.

Teadusmagister 1926, tehnikateaduste doktor 1929 (Massachusettsi Tehnoloogiainstituut). 

## Töökäik
Suvevaheaegadel töötas Tallinna sadamatehastes ja Vene-Balti laevaehitustehases; 1925. aastal USAs Bostoni kuivdokkides Betlehemi Laevatehase laevakatelsepp; ülikooliõpingute ajal aastatel 1925–1929 oli ta Bostoni arhitektuurifirma insener-konstruktorina; Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi pinnasemehaanika laboratooriumi teadur 1929–1934. 

Pärast Eestisse tagasi pöördumist oli ta aastatel 1935–1936 Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna ehituskonstruktsioonide professor.
TTÜs/TPIs 1936–1984: ehituskonstruktsioonide ja tsiviilehituse erakorraline professor ja ehitusõpetuse labori juhataja 1936–1944; direktori asetäitja 1944–1946; 1944–1946 rektori asetäitja; ehitiste kateedri professor ja juhataja 1944–1948; arhitektuuri kateedri juhataja 1948–1975; ehitusmaterjalide kateedri professor 1975–1984; 1954–1977 loomapidamishoonete ehitusfüüsika labori juhataja.

Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks ehitusmehaanika alal valiti 1946. aastal.

## Teadustöö põhisuunad
Pinnasemehaanika, elamuökonoomika, ehitusfüüsika, loomapidamishoonete mikrokliima ja õhuvahetusprobleemid.
Avaldanud 279 publikatsiooni, sealhulgas monograafiaid, õpikuid ja aimeartikleid, “Inglise-vene-eesti pinnasemehaanika ja vundamendiehituse sõnastiku” (1958, 1965) kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 14 kandidaadiväitekirja.

## Teaduskorralduslik tegevus
Alates 1930. aastatest täiendas ja korraldas eesti tehnikaalast oskussõnavara; esines rahvusvahelistel pinnasemehaanika kongressidel; oli ehitusfüüsika uurimissuuna rajajaid Eestis; tema teadustöö tulemused leidsid rakendamist ka välismaal.
TPI loomapidamishoonete ehitusfüüsika laboratooriumi teaduslik juhendaja 1954–1977; Eesti NSV TA ametkondadevahelise terminoloogiakomisjoni aseesimees 1964, Rahvusvahelise Pinnasemehaanika ja Vundamendiehituse Ühenduse terminoloogiakomisjoni “Sümbolid, ühikud ja definitsioonid” tegevliige ning aseesimees 1969–1981; tegi kaastööd 1981. aastal Kanadas ilmunud kaheksakeelsele terminite ja sümbolite sõnaraamatule; Emakeele Seltsi ja Eesti NSV vabariikliku õigekeelsuskomisjoni liige; Tallinna Teadlaste Maja asutajaliige.

## Tunnustus
*President K. Pätsi auhind (Eesti ehitustegevuse ajakohastamise eest) ja Eesti Inseneride Ühingu auhind
*1946 – Eesti NSV TA akadeemik (ehitusmehaanika)
*1934 – Bostoni Ehitusinseneride Ühingu aastaauhind 
*1945 – Eesti NSV teeneline teadlane
*1955 – NSV Liidu Põllumajanduse Saavutuste Näituse diplom
*1957–1964 NSV Liidu Ehituse ja Arhitektuuri Akadeemia korrespondentliige
*1959 – Nõukogude Eesti preemia
*1971 – Tööpunalipu orden

## Kirjandus
*ENE 1971, 3; 
*EE 2000, 14; 
*ETBL 2000, 1; 
*EMajBL 2003; 
*Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 53–55, 108–110, 152–153, 227–229, 240–243; 
*Leo Jürgenson : Publikatsioonid ja käsikirjad. Tln , 1991, 72 lk;
*Soonurm, E. Leo Jürgenson 1901–1986 // Ehitusgeoloogia kogumik. Tln, 1991, lk 191–201; 
*Kulbach, V. Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna suurkujud // Insenerikultuur Eestis, 1. 1992, lk 58–62; 
*Kull, R. Professor Leo Jürgenson tehnikakeele edendajana // Insenerikultuur Eestis, 1. 1992, lk 63–71; 
*Mägi, V. Minerva rüütlid. Tln, 2005, lk 273–275.
*Raimo Pullat, Tõnis Liibek. Oma alma materit otsimas. Enne teist maailmasõda Euroopa tehnikakõrgkoolides võrsunud Eesti insenerid ja arhitektid. Tallinn, 2020, lk.  389.