open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
5-eurone rahatäht

**5-eurone rahatäht**, mis on sularahana käibel alates 2002. aastast, on väikseima väärtusega rahatäht euroalal.

Rahatäht on populaarsuselt 500- ja 200-eurose ees viies, moodustades ligi 8 protsenti kõigist euro rahatähtedest.

## Kujundus
5-eurose paberraha mõõtmed on 120 * 62 mm. Rahatähel on kujutatud klassikalises stiilis monumentide illustratsioone. Lisaks on 5-eurosel Euroopa Liidu lipp, Euroopa Keskpanga presidendi allkiri, Euroopa Keskpanga initsiaalid Euroopa Liidu keeltes ning Euroopa Liidu riikide ülemereterritooriumite kujutised. Rahatähe on kujundanud Robert Kalina.

2. mail 2013. aastal võeti kasutusele uued 5-eurosed rahatähed. 

## Turvaelemendid
5-eurost rahatähte kaitsevad hologrammiriba, EURioni konstellatsioon, reljeeftrükk, vesimärk, turvaniit, kuldne riba, mikrotrükk, UV-omadused ja infrapunavalgus. 
## Viited
Kevadine sealõuarohi

**Kevadine sealõuarohi** (*Scrophularia vernalis*) on taimeliik sealõuarohu perekonnast ja Sealõuarohuliste sugukonnast.

## Välislingid

*
Korsika saar

**Korsika saar** (korsika keeles *Corsica*, prantsuse keeles *Corse*) on saar Euroopa lõunaosas Vahemeres Sardiinia saarest põhja pool. Kuulub Prantsusmaale, moodustab põhiosa Korsika piirkonnast. 

Rahvaarv 294 118 inimest (2008).

## Loodus
Korsika saar on Vahemere saarte seas suuruselt neljas, selle pindala on 8681 km².  

Saar on mägine (vana graniidimassiiv). Kõrgeim tipp (Cinto) ulatub 2706 m üle merepinna.
Lev Abeliovitš

**Lev Moissejevitš Abeliovitš** (vene keeles Лев Моисеевич Абелиович, valgevene keeles Леу Абеліевіч; 6. jaanuar 1912 (vkj 24. detsember 1911) Vilnius – 1985 Minsk) oli Poola juudi päritolu Valgevene helilooja.

Aastani 1939 elas ta Poolas. Varssavis õppis Abeliovitš klaverit ja kompositsiooni. Ta lõpetas 1941. aastal Minski konservatooriumi kompositsiooni erialal Vassili Zolotarjovi juures ja lisaks õppis aastatel 1945–1946 Moskva konservatooriumis Mjaskovski juures. 

## Looming
*4 sümfooniat (1962, 1964, 1967, 1969)
*5 sümfoonilist pilti (1958)
*Avamäng (1963)
*2 sonaati klaverile (1947, 1954; II redaktsioon 1972)
*Süit valgevene teemadel kahele klaverile (1957)
*3 sonaati viiulile klaveri saatel (1940, 1947, 1948; redigeeris 1971)
*2 vihikut "Freskod" klaverile (1966, 1971)
*palu puhkpillidele
*muusikat valgevene rahvamuusika orkestrile

## Välislingid
*Sissekanne saidil biografija.ru
*Muusikaentsüklopeedia artikkel
*Elulugu inglise keeles
Kevin Martin

**Kevin Martin** (sündinud 31. juulil 1966 Killamis Alberta provintsis) on endine Kanada jääkeeglivõistkonna kapten, olümpiavõitja.

Tema hüüdnimed on The Bear ('Karu') ja K-Mart.

Martin mängib rahvusvahelisel tasemel alates 1986. aastast, mil saavutas juunioride maailmameistrivõistlustel Dartmouthis hõbemedali. Ta on neljakordne Kanada meister (1991 Hamiltonis, 1997 Calgarys, 2008 Winnipegis ja 2009 Calgarys) ning kolmekordne karikavõitja (2005, 2006, 2009).

Ta on esimene kapten, kes võitnud kõik suure slämmi turniirid jääkeeglis. Kokku on ta võitnud 11 suure slämmi turniiri.

Maailmameistrivõistlustel on Martin osalenud neli korda. Ta on 2008. aasta maailmameister ning 1991. ja 2009. aasta hõbemedalivõitja. Samas on ta üks kuuest Kanada kaptenist, kes MM-il medalita jäänud: 1997 võitis tema juhitav meeskond küll eelturniiri, kuid poolfinaalis kaotas Rootsile ja pronksimängus Šotimaale.

1992. aasta taliolümpiamängudel oli jääkeegel näidisala. Martini meeskond võitis eelturniiril kõik kolm vastast, kuid kaotas seejärel poolfinaalis 4:8 Šveitsile ja pronksimängus 2:9 USA-le.

1998. aasta taliolümpiamängude Kanada koondise valikvõistlustel kaotas Martin finaalis Mike Harrise võistkonnale ja olümpiale ei pääsenud.

2002. aasta taliolümpiamängudel alistas Martini juhitav Kanada meeskond eelturniiril 8 vastast, kaotades üksnes Rootsile 5:6. Eelturniiri võitjat otsustavas mängus võideti eelviimases voorus Norra koguni 9:4. Poolfinaalis mindi vastamisi eelturniiri neljandana lõpetanud Rootsiga ja saadi 6:4 revanš. Kuid finaalis enam Norrat võita ei õnnestunud: tuli vastu võtta kaotus 5:6 ja hõbemedalid.

2006. aasta taliolümpiamängude Kanada koondise valikvõistlustel jäi Martini meeskond eelringis kuuendaks ja olümpiamängudele pääsu tuli jällegi neli aastat oodata.

2010. aasta taliolümpiamängudel võitis Kanada eelturniiril kõik vastased, sealhulgas eelturniiril teiseks tulnud Norra avavoorus lisaajal 7:6. Poolfinaalis võideti Rootsi 6:3 ja finaalis ootas taas Norra, keda seekord võideti 6:3.

Kevin Martin on abielus Shauna Martiniga. Neil on lapsed Karrick, Kalycia ja Mykaela.

## Vaata ka
*Jääkeegel 1992. aasta taliolümpiamängudel
*Jääkeegel 2002. aasta taliolümpiamängudel
*Jääkeegel 2010. aasta taliolümpiamängudel
Brasiilia araukaaria

**Brasiilia araukaaria** (*Araucaria angustifolia*) on igihaljaste okaspuude liik araukaaria perekonnast araukaarialiste sugukonnast.

Brasiilia araukaaria kuulub kriitilises seisundis liikide hulka. Puu kasvab Brasiilia lõunaosas, Argentina kirdeosas ja kohati Paraguays. Ta kasvab 500–1800 meetri kõrgusel mägedes.

Puu kasvab hea äravooluga veidi happelisel pinnasel. Ta eelistab sademeterikast kliimat ning talub ka lühiajalist pakast &minus;5 kuni &minus;20 kraadi.

## Kirjeldus
Puu kasvab kuni 40 meetri kõrguseks. Võra on lameda tipuga. Tüvi on sirge, selle läbimõõt on kuni üks meeter.

Okkad on paksud ja tugevad, kolmnurkse kujuga ning teravate servade ja tipuga, 3–6 cm pikkused, kinnituskohas 5–10 mm laiused. 

Araukaaria on kahekojaline taim. Isaskäbi on pikergune, 10–18 cm pikkune ja 15–25 mm läbimõõduga. Emaskäbi on kerakujuline ja 18–25 cm läbimõõduga, sisaldab 100–150 umbes 5 cm pikkust seemet. Küps käbi laguneb ja vabastab seemned. Seemned levivad peamiselt loomade, eelkõige vareslase *[[Cyanocorax caeruleus]]*e abil.

### Puit
Puit on sirgekiuline ja võrdlemisi oksavaba. Puidul on ühtlane tekstuur, aastarõngad on vähemärgatavad. Puit on valdavalt helepruun; lülipuidu sisemine osa tumedam pruun, mõnikord punaste vöötidega. Puit ei ole eriti vastupidav, kuid on kergesti töödeldav ning hästi viimistletav.

Puidu tihedus on 530 kg/m³.

## Kasutamine
Brasiilia araukaariat kasvatatakse ilupuuna.

Puu seemned on söödavad. Brasiilias kogutakse aastas umbes 3400 tonni seemneid. Selline kogus ohustab puude järelkasvu.

Puitu kasutatakse muu hulgas ehitusdetailide, mööbli, vineeri ja tarbeesemete valmistamiseks.

## Pilte

Pilt:Leaf of araucaria angustifolia.jpg|Brasiilia araukaaria okkad
Pilt:Pinhas.jpg|Käbid
Pilt:Araucaria seeds.JPG|Seemned


## Välislingid
Antonio Bertoloni

**Antonio Bertoloni** (8. veebruar 1775 Sarzana – 17. aprill 1869 Bologna) oli itaalia botaanik.

Ta uuris eelkõige Itaalia taimestikku, kuid kogus ka Kesk-Ameerikast pärit taimi.

Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend **Bertol.**.

## Teoseid
* *Plantae genuenses* (1804)
* *Amoenitates italicae* (1819)
* *Pralectiones rei herbariae* (1827)
* *Dissertatio de quibusdam novis plantarum speciebus et de Bysso antiquorum* (1835)
* *Florula guatimalensis* (1840)
* *Miscellanea botanica* (1842–1863)
* *Piante nuove asiatiche* (1864–1865)

## Välislingid
* Plantae genuenses, Google Books
* Flora italica: sistens plantas in Italia et in insulis ..., Volume 7, Google Books
* Flora Italica cryptogama, Volume 2, Google Books
* Amoenitates italicae, Google Books
Otto Kuntze

**Otto Carl Ernst Kuntze** (23. juuni 1843 Leipzig – 27. jaanuar 1907 Sanremo) oli saksa botaanik.

Kuntze tegeles esialgu rohuteadusega. 1863–1866 töötas ta Berliinis kaubaagendina ning reisis Kesk-Euroopas ja Itaalias. 1868–1873 oli tal oma ettevõte, mis tootis eeterlikke õlisid ja võimaldas tal jõukalt elada.

Aastatel 1874–1876 reisis ta Kariibi mere saartel, USA-s, Jaapanis, Hiinas, Kagu-Aasias, Araabia poolsaarel ja Egiptuses. Aastal 1881 avaldas ta oma reisi kohta teose "*Um die Erde*". Aastatel 1876–1878 õppis ta Berliinis ja Leipzigis loodusteadusi ning sai kiinapuu uurimise eest Freiburgi ülikoolist doktorikraadi.

Aastal 1886 külastas ta Venemaa Kaug-Ida ning 1887–1888 Kanaari saari. 1890. aastate algul reisis ta Lõuna-Ameerikas, külastades peaaegu kõiki sealseid riike. 1894 külastas ta Lõuna-Aafrika riike ja Saksamaa kolooniaid Aafrikas.

Aastal 1891 avaldas ta oma reiside põhjal 7700 taime kirjeldava teose "Revisio Generum Plantarum" esimese ja teise köite, 1893 kolmanda ja 1898 viimase köite. Selles teoses tutvustas ta uudset taksonoomiat, mis korraldas ümber kogu senise süstemaatika, ning kutsus sellega esile kolleegide meelepaha.

1904 reisis ta Austraalias, Uus-Meremaal, Tseilonil, Samoal, Hawaii saartel ja USA-s.

Rahvusvahelisel 2. botaanikute kongressil Viinis 1905 tekitas tema nomenklatuur suure konflikti ja pärast seda olid akadeemilise maailma uksed tema jaoks suletud. Samal aastal kolis Kuntze Sanremosse, kus suri kaks aastat hiljem.

Otto Kuntze kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend **Kuntze**.
Loknja

**Loknja** on alev Venemaal Pihkva oblastis, Loknja rajooni keskus.

Asula tekkis 1901. aastal raudtee-ehitusega seoses. 1941. aastal sai aleviks. 

Loknjat läbib Dno-Novosokolniki raudtee.
Adsorptsioonkromatograafia

**Adsorptsioonkromatograafiaks** nimetatakse keemiliste ühendite kromatograafilise lahutamise meetodeid, milles kasutatakse liikumatu faasina tahket adsorbenti (silikageel, alumiiniumoksiid, aktiivsüsi, alumosilikaat jm), mille pinnal toimuvad ainete adsorptsiooni ja desorptsiooni protsessid. Ainete segu kantakse solvendiga (petrooleeter, süsiniktetrakloriid, tsükloheksaan, eeter, atsetoon, benseen, tolueen, kloroform, alkoholid jm) läbi adsorbendi, mis on kolonnis või õhukese kihina plaadil. Selles protsessis toimub ainete paljukordne adsorptsioon ja desorptsioon, kusjuures paremini adsorbeeruvad komponendid liiguvad adsorbendi kihis aeglasemalt – seega toimub ainete lahutumine aine ja tahkiseosakeste vahelise toime (interaktsioon) tugevuse alusel.

Meetoditest (läbiviimise viisidest) on enam kasutust leidnud kolonnkromatograafia ja õhukese kihi kromatograafia, kui kasutatakse vedelikuga immutamata adsorbenti. Immutatud adsorbendi korral toimub lahutamine teistsuguse mehhanismi – jaotuskromatograafia – järgi.

## Vaata ka
*Kromatograafia
*Kolonnkromatograafia
*Õhukese kihi kromatograafia
Seredka

**Seredka** (ka **Serjodka**) on küla Venemaal Pihkva oblastis Pihkva rajoonis, Serjodka valla keskus. Asub Pihkvast 40 km põhja pool.

Küla oli 16. sajandist tuntud Maslogostitsõ nime all. 1914 ehitati läbi küla Pihkva-Oudova raudtee ja küla sai uueks nimeks Serjodka.

## Välislingid

*Serjodka keskkooli koduleht
Mari Kamp

**Mari Kamp** (sündinud **Mercedes**; 14. märts 1915 Tallinn – 27. jaanuar 2007) oli eesti laulja (sopran) ja näitleja.

Mari Kamp sündis Jaan Kampi ja Marie Pralitsi perekonna ainsa lapsena. Ta õppis Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumis ja Tallinna Konservatooriumis.

1935. aastal laulis ta Estonia Teatri abikooris ja alates 1936. aastast kooris, aastatel 1939–1944 töötas ta samas solistina. Rahvasuus pälvis tiitli "primadonna".

Mari esimene abikaasa oli riigimehe Jaan Poska poeg Jaan Poska. Teine abikaasa oli Einar Boreus, kellega koos põgenes Mari Rootsi. 

1944–1945 töötas Kamp Stockholmis China Revy-s, seejärel 1945–1955 Göteborgi Stora Teaternis. 

## Viited

## Välislingid
*Foto
Janika Kronberg

**Janika Kronberg** (sündinud 24. novembril 1963 Võrus) on eesti kirjandusteadlane ja -kriitik, Eesti kirjanike liidu Tartu osakonna esimees. 

Ta lõpetas aastal 1982 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja aastal 1989 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti keele ja kirjanduse erialal. 

*1989–1996 Karl Ristikivi muuseumi juhataja. 
*1996–2005 ja uuesti alates 1. jaanuarist 2025 Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakonna esimees. 
* 2005–2015 Eesti Kirjandusmuuseumi direktor. 

8. jaanuaril 2016 valiti Janika Kronberg ajakirja Looming peatoimetajaks, ametisse astus ta 1. märtsist 2016. 1. märtsil 2021 alustas Loomingu peatoimetajana Indrek Mesikepp. 

Ta oli raamatusarja "Eesti mälu" nõustaja. 

Janika Kronberg on EYS Veljesto vilistlane.

## Teosed
### Raamatud
* "Tiibhobu märgi all. Eesti Kirjanike Kooperatiiv 1950–1994". Sari Collegium litterarum nr 13, Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 2002, 288 lk; ISBN 9985865111
* "Rännud kuue teejuhiga". Toimetanud Brita Melts. Sari Go reisiraamat, Go Group, Tallinn 2013, 248 lk; ISBN 9789949941841; vaadeldavad kirjanikud: Karl Ristikivi, Karl Ast-Rumor, Friedebert Tuglas, Eduard Vilde, Henrik Visnapuu, Ivar Grünthal
* "Hästi valitud sõbrad. Artikleid Karl Ristikivist ja tema kirjanduslikust ümbrusest". Sari EKLA töid kirjandusest ja kultuuriloost, nr 9, Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus ja Karl Ristikivi Selts, Tartu 2016, 233 lk; ISBN 9789949586141
* "Seitse. Valdkondadevahelised jutud". Ilmamaa, 2019, 144 lk; ISBN 9789985776681
* "Kolm Karli. Karl Artur Adson. Karl Ristikivi. Karl Ast". Hea lugu, 2024, 168 lk; ISBN 9789916765357

### Artikleid
*Suure tantsija romaan suure laulja elust, Eesti Päevaleht, 10. detsember 2004 
*Andrus Kivirähkil on eesti trumm ja Euroopa pulgad, Eesti Päevaleht, 15. juuli 2005
*Võõra jäljed keelatud territooriumil, Eesti Päevaleht, 25. november 2005

## Tunnustus
* 2014 – Bernard Kangro kirjanduspreemia ("Rännud kuue teejuhiga")
* 2014 – Go Traveli reisiraamatu preemia ("Rännud kuue teejuhiga")
* 2015 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2026 – Henrik Visnapuu nimeline kultuuri- ja kirjandusauhind

## Viited

## Välislingid
*
*Teet Korsten.  Janika Kronberg kaardistab saari Põhjarannik, 3. aprill 2003
*Janika Kronbergist saab muuseumijuht. Postimees, 6. mai 2005  
*Janika Kronberg. Eesti Ekspress, 31. mai 2007
*Mari Peegel. Janika Kronberg: Ristikivi lugemine peaks ülendama hinge. Eesti Päevaleht, 18. aprill 2009
Musgu keel

**Musgu keel** on Afroaasia keelkonna Tšaadi keelte rühma kuuluv keel, mida räägivad Tšaadi ja Kameruni piirialadel elavad musgud.

Kõnelejate arv on umbes 86 000.

Keele ISO 639-3 kood on ***mug***.

## Välislingid

*Musgu keel Ethnologue'is
*Kaart musgu keele levialaga
Salatsi piirkond

**Salatsi piirkond** (läti keeles *Salacgrīvas novads*) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes põhjas Eestiga.

Piirkonna keskus oli Salatsi linn.

Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Salatsi piirkonna elanikest lätlasi 89,9%, venelasi 5,0%, ukrainlasi 1,5% ja teistest rahvustest inimesi 3,6%.

Piirkond moodustati 2009. aastal Salatsi ja Heinaste linnast ning Liepupe vallast. Hiljem moodustati piirkonnas veel Salatsi vald ja Heinaste vald. 2021. aastal liideti Salatsi piirkond Limbaži piirkonnaga.

## Viited

## Välislingid
* Salatsi piirkonna koduleht
Schaffhauseni kanton

**Schaffhauseni kanton** on kanton Šveitsi põhjaosas. Piirneb Saksamaaga. Asub valdavalt Reinist põhja pool. Kantonil on kaks lahusala.

Schaffhausen on pindalalt üks Šveitsi väiksemaid kantoneid.

Kantoni halduskeskus Schaffhausen oli keskajal iseseisev linnriik. 1454. aastal sõlmis linn 25-aastase liidulepingu Šveitsi Liiduga. 1501. aastast kuulub kantonina Šveitsi Konföderatsiooni.

Ametlik keel on saksa keel.

Kasvatatakse viinamarju, peamiselt riislingit.

Kantonis on 26 valda:

## Viited

## Välislingid

* Schaffhauseni kantoni koduleht
Lumeroos

**Lumeroos** ehk **seatubakas** (*Helleborus*) on rohttaimede perekond tulikaliste sugukonnast.

Perekonda kuulub umbes 20 liiki. Need kasvavad Euroopas, Väike-Aasias ja Kesk-Aasias.

## Liike
**Helleborus abchasicus* – abhaasia lumeroos
**Helleborus argutifolius* – korsika lumeroos
**Helleborus dumetorum* – võsa-lumeroos
**Helleborus foetidus* – vinav lumeroos
**Helleborus niger* – must lumeroos
**Helleborus odorus* – lõhnav lumeroos
**Helleborus orientalis* – kaukaasia lumeroos
**Helleborus purpurascens* – purpur-lumeroos
**Helleborus thibetanus* – hiina lumeroos
**Helleborus viridis* – roheline lumeroos
**Helleborus ×hybridus* – aed-lumeroos

## Välislingid
* Lumeroos andmebaasis eElurikkus
Igavesti Sinu

**Igavesti Sinu** oli Eesti fotograafide rühmitus, mis asutati aastal 1990. 

Rühmituse asutasid Peeter Laurits, Herkki-Erich Merila, Toomas Kalve, Toomas Kaasik, Jaak Kadarik ja Toomas Volkmann.

Aastatel 1990–1992 osales Igavesti Sinu (inglise keeles "Always Yours") paljudel näitustel Eestis ja välismaal: Charleroy fotomuuseumis, Odense fotomuuseumis, Rob Boyd Gallery Chicagos, Rosa Esman Gallery New Yorgis, Saaremaa Fotobiennaalil jm.

## Vaata ka
*DeStudio

## Kirjandus
*Epner, Eero 2004. Fotograafia aktualiseerumisest ja enesemõistmise muutumisest 1980. aastate lõpul – 1990. aastate algul: DeStudio juhtum. *Kunstiteaduslikke uurimusi* 3/4: 113–131.
Suur lõvilõug

**Suur lõvilõug** (*Antirrhinum majus*) on taimeliik lõvilõua perekonnast ja teeleheliste sugukonnast.

## Välislingid

*
Haiklõug

**Haiklõug** (*Chaenorhinum*) on perekond teeleheliste sugukonnas.

Eestis on levinud pihkane haiklõug (*Chaenorhinum minus*).

## Viited
Leeds United FC

**Leeds United  Association Football Club** on 1919. aastal asutatud inglise jalgpalliklubi, mis tegutseb Leedsis. Leeds mängib Inglismaa jalgpalli kõrgliigas Premier League ja nende kodustaadioniks on 37 792 pealtvaatajat mahutav Elland Road.

Leeds on tulnud kolmel korral Inglismaa meistriks, võitnud ühe FA karika ja ühe Inglise liigakarika. Suure osa oma autasudest võitis Leeds peatreener Don Revie käe all 1960. ja 1970. aastatel.

Hooajal 2019–20 võitis Leeds Inglismaa esiliiga ja tõusis esimest korda 16 aasta jooksul tagasi Inglismaa kõrgliigasse.

## Praegune koosseis
*Seisuga 16. jaanuar 2022*

## Saavutused
* **Inglismaa meistrivõistlused** (praegune Premier League)
****Võitja (3)**: 1968–69, 1973–74, 1991–92
**Teised kohad (5): 1964–65, 1965–66, 1969– 70, 1970–71, 1971–72
***Inglismaa esiliiga** (praegune The Championship)
****Võitja (4)**: 1923–24, 1963–64, 1989–90, 2019–20
** Teised kohad (3): 1927–28, 1931–32, 1955–56
***Inglismaa kolmas liiga** (praegune League One)
** Teine koht (1): 2009–10

***[[FA Cup]]**
****Võitja (1)**: [1971–72
** Teised kohad (3): 1964–65, 1969–70, 1972–73
***[[Football League Cup|EFL Cup]]**
****Võitja (1)**: 1967–68
** Teised kohad (1): 1995–96
***[[FA Community Shield|FA Charity/Community Shield]]**
****Võitja (2)**: 1969, 1992
** Teised kohad (1): 1974

* **[[UEFA Meistrite Liiga|Euroopa karikas/Meistrite Liiga]]**
** Teine koht (1): 1974–75
* **[[UEFA karikavõitjate karikas]]**
** Teine koht (1): 1972–73
* **[[Messilinnade karikas]]**
****Võitja (2)**: 1967–68, 1970–71
** Teine koht (1): 1966–67

## Viited

## Välislingid
* Klubi koduleht
Pihkane haiklõug

**Pihkane haiklõug** (*Chaenorhinum minus*) on taimeliik haiklõua perekonnast ja teeleheliste sugukonnast.

## Viited

## Välislingid

*
Müürilill

**Müürilill** (*Cymbalaria*) on perekond teeleheliste sugukonnas.

Ilutaimena kasvatatakse harilikku müürilille, mis vahel ka metsistub.

Perekonda kuulub umbes kümme liiki. Kõigi nende levilad on Lõuna-Euroopas.
## Liike
**Cymbalaria muralis* – harilik müürilill
**Cymbalaria pallida* – kahvatu müürilill
**Cymbalaria pilosa* – karvane müürilill
Harilik müürilill

**Harilik müürilill** (*Cymbalaria muralis*) on taimeliik müürilille perekonnast ja teeleheliste sugukonnast. Varem liigitati see mailaseliste sugukonda.

Kodumaine Lõuna-Euroopas. Võõrliigina on maailmas laialt levinud. Eestis kasvab vahel metsistunult.

## Viited

## Välislingid

*
Marginaal

**Marginaal** on mõtiskleva iseloomuga lühikirjutis, mõttekild või kommentaar, esseistika väikevorm.
Godeco Hünerjäger

**Godeco Hünerjäger** (ka *Gotke* või *Gottke Honerjeger*, *Honergeger*, *Honeryeger*, *Honerjegher* jne; enne 1466 Lübeck – 1533 Tartu) oli Tartu raehärra ja bürgermeister 16. sajandi alguses.

Godeco pärines Lübecki kaupmeeste seast, tema isa Johann Hünerjäger oli Lübecki Antoniuse vennaskonna varahoidja (*Schaffer*), ema nimeks oli aga Geseke Lange. 1494. aastal on Godeco Hünerjägerit esimest korda mainitud Tartu raehärrana, teist korda 1501. aastal. 1504. aastal nimetatakse teda juba bürgermeistriks, viimast korda aga 1522. 1538. aastast pärineb teade, et bürgermeister Hünerjeger suri viis aastat varem. Lisaks raehärra ja bürgermeistri ametile on Hünerjegerit 1517. aastal mainitud ka Tallinna Mustpeade vennaskonna liikmena.

Godeco Hünerjeger abiellus Tartu raehärra Johann Roleberchi tütre Catharina ja tal oli poeg Gotke (ka Gotke noorem), kellest hiljem sai samuti raehärra.

## Kirjandus
*Robert Arthur von Lemm. Dorpater Ratslinie 1319-1889 und das Dorpater Stadtamt 1878-1918. Marburg: Herder, 1960. Lk 79.
Johann Roleberch

**Johann Roleberch** oli Tartu raehärra ja bürgermeister 16. sajandi alguses.

Roleberchi perekonna ja sünnikoha kohta pole midagi teada. 1503. aastal on teda esimene kord mainitud raehärrana, 1506. aastal aga bürgermeistrina. 1522. aastal on teda selles ametis viimast korda mainitud. Tema surmaaega teada pole.

Roleberch oli abielus ning tema tütar Cathrina abiellus teise Tartu bürgermeistri Godeco Hünerjägeriga.

## Kirjandus
*Robert Arthur von Lemm. Dorpater Ratslinie 1319-1889 und das Dorpater Stadtamt 1878-1918. Marburg: Herder, 1960. Lk 121.
Monika Järvekülg

**Monika Järvekülg** (neiupõlvenimega **Monika Henrichson**; sündinud 7. augustil 1948 Viljandis) on eesti karikaturist ja raamatuillustraator.

Ta õppis aastatel 1955–1966 C. R. Jakobsoni nimelises Viljandi 1. Keskkoolis ja 1966–1969 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis (TEMT), mille lõpetas arhitektuuritehnikuna.

Töötas aastatel 1969–1970 Eesti Projektis projekteerijana ja 1970–1982 EKE Projektis Viljandi osakonnas.

Tema karikatuure on ilmunud ajalehtedes Sakala, Rahva Hääl, Õhtuleht ja Sõnumileht ning ajakirjas Pikker.

Ta on osalenud karikatuuri- ja huumorivõistlustel.

2005. aastal ilmus Monika Järvekülje karikatuurikogumik "Naera ometi". Lisaks on ta illustreerinud lasteraamatuid, lauluraamatuid, kooliõpikuid ja töövihikuid.

## Illustreeritud raamatuid
*Ülo Alo Võsar, Lavastatud laul, Tallinn 1990
*Ülo Alo Võsar, Kuupaistekaasikud, Tallinn 1990
*Virve Osila, Valgus valusvaikselt väreleb, Kohtla-Järve 1990
*Virve Osila, Mälestuste tuul, Tallinn 1990
*Leida Rohtla, Üksinda öös, Viljandi 1991
*Elle Eha, Päikese palvel, Viljandi 1993
*Ingrid Põldsaar, Tolmukübemeid ja päiksekiiri, Viljandi 1993 
*Valeria Ränik, Ajast väljas, Viljandi 1994
*Malle Pärn, Läbi kõrbe : luulet AD 1968–1991, Viljandi 1994
*Jaak Sarapuu, Lembitu salakuulaja : jutustus 13. sajandist, Viljandi 1995
*Ena Põder, Kirjud kindad, Viljandi 1995
*Elle Eha, Saa õnnelikuks, väike Cosette! : lavalugusid lastele jõuludeks, Viljandi 1996
*Virve Osila, Tundelaulud, Tartu 1996 
*Jaak Sarapuu, Ajaloo kontuurkaardid : 9. klassile, Viljandi 1996
*Jaak Sarapuu, Ajaloo kontuurkaardid : 8. klassile, Viljandi 1996
*Jaak Sarapuu, Ajaloo kontuurkaardid : 7. klassile, Viljandi 1996
*Jaak Sarapuu, Ajaloo kontuurkaardid 9. klassile, Viljandi 1997
*Jaak Sarapuu, Ohtlik rada : jutustus 14. sajandist, Viljandi 1998
*Enda Naaber, Kohtumiste kired : (mälestusi, mõtteviive), Saaremaa 1999
*Elle Eha, Tuli tulest, Viljandi 1999
*Jaak Sarapuu, Ajaloo kontuurkaardid 6. klassile, Viljandi 1999
*Enda Naaber, Tulge kuulma muhulast : (vanemaid ja uuemaid külalaule ning luuletusi), Kuressaare 1999
*Almi Tugev, Hingease ja eluniidid : luulet 1998–1999, Kuressaare (Saarte Trükikoda, 2000)
*Elle Eha, Sõlesära : lavaseadeid värssides Ella Kallase kogutud muistsete Mulgimaa rahvapärimuste põhjal, Viljandi (Print Best, 2001)
*Raivo Raigna, Võib elu palju pakkuda : epigramme, Viljandi (Print Best, 2001)
*Ülo Alo Võsar, Jõuluheinamaa : lüürikat, huumorit ja satiiri, Viljandi (Vali Press, 2005), ISBN 9949133459
*Mare Osi, Maale toetub jalg, Viljandi 2007
*Erna Kupperkukk, Valgus välgunoolte vahel, Viljandi 2007
*Erna Kupperkukk, Sütelkõnd : teine kogu värsse, Viljandi 2009
*Olaf Rebane, Koerte kasvandik : romaan Liivimaa ühe mõisa talurahva elust 18. sajandil, Põltsamaa, (Vali Press, 2011), ISBN 9789949218936
*Ülo Alo Võsar, Õnne asupaik, ISBN 9789949819522, (Vali Press, 2017)

## Tunnustus
*1996 – Amerpapi karikatuurivõistlus, I koht
*2016 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, III koht
*2018 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, äramärgitud töö
*2019 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, II eripreemia

## Vaata ka
*Järvekülgede suguvõsa

## Viited
Johann Bulk

**Johann Bulk** (ka *Bolcke*, *Bulken*, *Bolck*, *Pulck*; võimalik, et ka *Buck*) oli Tartu raehärra ja bürgermeister 16. sajandi alguses.

Bulki perekonna ja päritolukoha kohta täpsemaid andmeid pole. 1504. aastal on teda esimest korda mainitud raehärrana, 1514. aastal aga bürgermeistrina. Vahepeal, 1510. aastal, oli ta ka linnafoogtiks. 1517. aastal on teda viimast korda bürgermeistrina mainitud, seejärel teated temast lõppevad. Tõenäoliselt oli ka 1514. aastal mainitud raehärra Johann Buck sama isik.

Bulki nõbu Reynolt Horstken oli samuti rahärra. Johann Bulki perekonda on seostatud ka Saare-Lääne piiskopkonna toomhärra Johann Pulgaga, kes pärines Tartu piiskopkonnast. Tõenäoliselt nende vahel sugulust siiski polnud, sest toomhärra puhul on rõhutatud tema mittesaksa (eesti) päritolu.

## Kirjandus
*Robert Arthur von Lemm. Dorpater Ratslinie 1319-1889 und das Dorpater Stadtamt 1878-1918. Marburg: Herder, 1960. Lk 79.
Cunninghami araukaaria

**Cunninghami araukaaria** (*Araucaria cunninghamii*) on igihaljaste okaspuude liik araukaaria perekonnast araukaarialiste sugukonnast.

Cunninghami araukaaria kasvab Austraalia idaranniku ja Uus-Guinea vihmametsades. Puu võib elada 450 aasta vanuseks.

Puu kasvab kuni 40 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt on kuni üks meeter. Oksad on peenikesed ja hargnevad, okkad paiknevad okste tipus. Okkad on 1–2 cm pikkused, 2 mm paksused ja 4 mm laiused; noorel puul nõeljad, vanemana soomusjad. Käbid on munajad, 8–10 cm pikkused ja 6–8 cm läbimõõduga. Käbid lagunevad pärast küpsemist ning vabastavad söödavad seemned.

Puit on sirgekiuline, kollakas- kuni helepruun, vähe vastupidav. Puidu tihedus on 560 kg/m³.

Puul on kaks varieteeti:
* *Araucaria cunninghamii* var. *cunninghamii* kasvab Austraalias, leviala ulatub Uus-Lõuna-Walesi kirdeosast kuni Queenslandi idaosani; kasvab kõrgusel kuni 1000 meetrit;
* *Araucaria cunninghamii* var. *papuana* kasvab Uus-Guineal kõrgusel 100–2700 meetrit.

Puu vaiku on kasutatud sideainena. Puidust valmistatakse vineeri, ehitusdetaile, mööblit, paate.

## Välislingid
Õhukese kihi kromatograafia

**Õhukese kihi kromatograafia** ehk **õhekihikromatograafia** ehk lihtsalt **kihtkromatograafia** on laboratoorne kromatografeerimise tehnika, planaarkromatograafia meetod, kus keemiliste ühendite segu lahutatakse tasapinnalisele inertsest materjalist plaadile kantud adsorbendi kihis (0,2–2 mm silikageel või alumiiniumoksiid või tselluloos vm).

Õhukese kihi kromatograafia on üks kõige kiiremaid jaotuskromatograafia võimalusi. See võimaldab segu komponente tuvastada proovi väga väikese mahu juures. Analüüsida on võimalik tugevasti lahjendatud proove, milles ainet on 0,1–10‰. Peale selle on see suhteliselt odav meetod.

Ained (proov ja standardühendite lahused) kantakse väikeste täpikestena plaadi alaserva lähedale stardijoonele. Seejärel asetatakse plaat püstiselt elueerimisnõusse, mille põhjas on eluent (lahusti või lahustite segu), ja nõu suletakse. Eluent tõuseb kapillaarjõudude mõjul piki plaati ülespoole ja sellega koos hakkavad ülespoole liikuma ka stardijoonele kantud ained, kusjuures komponendid, liikudes erineva kiirusega, eralduvad üksteisest laikudena. Plaat võetakse nõust välja, kui eluendi tase on jõudnud plaadi ülaserva lähedale. Plaat kuivatatakse ja vajadusel komponentide laigud ilmutatakse näiteks joodi aurudega või fosformolübdeenhappe lahusega.

Õhukese kihi kromatograafial on kaks modifikatsiooni. Normaalfaaskromatograafias on polaarne adsorbent ja apolaarsed voolutid ehk eluendid, aga pöördfaaskromatograafias on apolaarne adsorbent ja polaarsed voolutid.

Õhukese kihi kromatograafia kõige olulisem parameeter on aine liikuvustegur. See sõltub aine jaotumisest liikuva ja liikumatu faasi vahel ehk jaotuskoefitsiendist. Liikuvusteguri eksperimentaalseks määramiseks mõõdetakse kromatograafilisel plaadil liikuva faasi ja uuritavate ainete läbitud teepikkused. Kui lahustifrondi kaugus stardijoonest on tinglikult 100%, siis kõigile segu komponentidele vastab mingi väiksem liikuvustegur. Kindlates tingimustes (lahustite süsteem, temperatuur, ilmutamise viis, sorbent) on igal ühendil kindel liikuvustegur. Aga kuna seda mõjutavad nii paljud muutujad, siis ainult liikuvusteguri järgi ainet tuvastada ei saa. Reeglina tuleb õhukese kihi kromatograafiaga määratud ained tõestada veel mõne muu meetodiga.

Õhukese kihi kromatograafia metoodika ja seadmestiku töötas välja saksa teadlane Stahl 1956.

## Viited
Kim Yuna

**Kim Yu-Na** (sündinud 5. september 1990) on Lõuna-Korea iluuisutaja, 2009. aasta maailmameister ja olümpiavõitja naiste üksiksõidus 2010. aasta taliolümpiamängudel.

## Välislingid

* yunakim.com
* ISU
Gustav Špet

**Gustav Špet** [gust'aav špett] (Густав Густавович Шпет; 7. aprill (26. märts) 1879 Kiiev – 16. november 1937 Tomsk) oli poola päritolu Venemaa filosoof.

Ta tegeles Edmund Husserli fenomenoloogiaga ja mõjustas vene semiootika kujunemist. Ta vangistati ja lasti maha Tomskis.

## Kirjandus
* *Eesti Entsüklopeedia 9*, lk. 126. Tallinn 1996. ISBN 5-89900-047-3
Joaquín Abati

**Joaquín Abati y Díaz** (29. juuni 1865 Madrid – 30. juuli 1936 Madrid) oli hispaania näitekirjanik, kes on tuntud *[[zarzuela]]*'de autorina.

Tema isa oli itaallane ja ema hispaanlanna. Ta lõpetas ülikooli õigusteaduse alal ja kirjutas ka õigusteaduslikke raamatuid, kuid pühendus näitekirjandusele. Tema esimene lavateos, komöödia "Entre doctores", etendus 1892. aastal Teatro Laras. 

Joaquín Abati on üle 120 näidendi autor. Tuntumad neist on "El debut de la chica", "La conquista de México", "Doña Juanita", "Genio y figura", "España nueva", "El Conde de Lavapiés" ja "La Viuda alegre".
Tõlet (almanahh)

**"Tõlet"** oli 1978. aastal ilmunud omakirjastuslik kirjandusalmanahh, mida ilmus kolm numbrit ja millele lisandus "Tõleti Raamatukogu" välis-eesti autorite luulekogudega.

"Tõleti" koostaja ja toimetaja oli Hubert Jakobs.

Nimi "Tõlet" viitab taarausuliste ripatsile ehk tõletile.

## Sisu

### Tõlet I

*Kultuuriline almanak eesti rahva hüvanguks. Kevad, Tartu-Tallinn 1978, eesti rahva hyvanguks tänu mitmepoolsele abile koostanud ja toimetanud Tallinnas urbekuul Hubert Jakobs.*

::*purre ei kanna ja silda ei taha*

Autorid: Peeter Ilus, Katrin Kiik, Hubert Jakobs, Vello Raagmets, Urmas Urb, Eve Kivipõld, Ilmar Trull, Andres Sats.

### Tõlet II

*Kirjanduslik almanak. Suvi, Tartu-Tallinn 1978. Väljaandja VVV.*

::*keelata sõna ei saa<br>surmata sõna ei saa*

Autorid: Peeter Ilus, Leopold Propeller ( = Leonhard Lapin), Andres Sats, Hubert Jakobs, Ilmar Trull, Ott E. Arder ( = Ott Arder), Arvo Pesti, Avo-Willy Üprus ( = Avo Üprus), Ervin Õunapuu, Urmas Mikk, Jaanus Tamm, Tarmo Teder, Simo Kurik, V.V. Villendorf, Tiit Helrits, Arvo Mets, Enn Oja.

### Tõlet III

Autorid: Johnny B. Isotamm, Avo Üprus, Aleksander Rand, Eda Vahur, Hubert Jakobs, Ants Juske, Kai-Mai Olbri, V.V. Villendorf, Hando Runnel (kõne Tapa keelepäeval, *"avaldatud autoripoolse nõusolekuta"*).

Kujundanud Ervin Õunapuu.

## Kirjandus

* Kersti Unt. Omakirjastuslikud väljaanded diskursiivsete muutuste kandjana nõukogude eesti kirjanduses. Magistritöö. Tartu: Tartu Ülikool 2005, lk 100-101, 159-160, 162.

* Kersti Unt ja Marja Unt. Seilates sadamata. Omakirjastus okupeeritud Eestis. Kujundanud Mari Kaljuste. Tallinn, Varrak, 2012, 397 lk. ISBN 9789985325308.

## Arhiivimaterjalid

* KM EKLA f 321 m 23:2-4.
Tõlet (muinsuskaitseklubi)

**Muinsuskaitseklubi Tõlet** tegutses aastail 1987–1995 (maausu ajaarvamise järgi 10200–10208) peamiselt Tartus.

Muinsuskaitseklubi Tõlet sai nime taarausuliste kaelas kantava ripatsi tõleti järgi.

Tõlet andis välja ajakirju Videvik ja Hiis. Lisaks ajakirjale levitati Tõleti liikmetele mõeldud teabelehte Ringkiri.

## Viited


## Välislingid
* Videvik 2. Muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri. Suvi 10201 aasta. (1988)
* Videvik nr. 3. Muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri. Talv 10202 (1989)
* Videvik 4. Klubi Tõlet ajakiri. Kevad 10202 (1989)
* Hiis nr. 5. Maausuline ajakiri
* Hiis. Tõleti ajakiri. Nr. 6 Kevad 10206. (1993)
Videvik (ajakiri)

**Videvik** oli muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri, mida ilmus 1988.-1989. aastal kokku neli numbrit. Neljandale Videviku numbrile järgnes Tõleti väljaandel ajakirja Hiis viies number. 

## Välislingid
* Videvik 2. Muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri. Suvi 10201 aasta. (1988)
* Videvik nr. 3. Muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri. Talv 10202 (1989)
* Videvik 4. Klubi Tõlet ajakiri. Kevad 10202 (1989)
Wolverhampton Wanderers FC

**Wolverhampton Wanderers Football Club** on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Wolverhamptonis. Alates hooajast 2018–2019 mängib klubi Premier League'is.

Klubi on asutatud 1877. aastal. Klubi kodustaadion on 1889. aastast olnud Molineux Stadium.

1888. aastal oli Wolverhampton Wanderers üks English Football League'i asutajaid. Klubi on ajaloo jooksul mängud vaid kuus korda Inglismaa teiselt liigaastmelt madalamal. Aastatel 1932–1965 püsis Wolverhampton Wanderers 26 hooaega järjest Inglismaa kõrgliigas.

Wolverhampton Wanderers on tulnud kolmel korral Inglismaa meistriks. Kõik need võidud pärinevad 1950. aastatest, mil klubi peatreener oli Stan Cullis. Lisaks on klubi võitnud neljal korral FA Cupi ja jõudnud korra Euroopa karikavõistluste finaali (1974).

## Praegune meeskond
*Seisuga 2. detsember 2022*

## Saavutused
* Inglismaa meister (3): 1953–54, 1957–58, 1958–59
* Inglismaa esiliiga võit (4): 1931–32, 1976–77, 2008–09, 2017–18
* FA Cup (4): 1893, 1908, 1949, 1960
* Football League Cup (2): 1974, 1980
* FA Charity Shield (4): 1949*, 1954*, 1959, 1960* (* jagas võitu)
* Football League Trophy (1): 1988
* Texaco Cup (1): 1971

## Peatreenerid
*...
* Mick McCarthy (2006–2012)
* Terry Connor (2012)
* Ståle Solbakken (2012–2013)
* Dean Saunders (2013)
* Kenny Jackett (2013–2016)
* Walter Zenga (2016)
* Paul Lambert (2016–2017)
* Nuno Espírito Santo (2017–2021)
* Bruno Lage (2021–2022)
* Julen Lopetegui (2022–2023)
* Gary O'Neil (2023–)

## Viited

## Välislingid
* Klubi koduleht
William Aiton

**William Aiton** (1731 – 2. veebruar 1793) oli šoti botaanik.

Aastal 1759 sai ta Kew' botaanikaaia direktoriks ning jäi sellele ametikohale kuni oma surmani.

Aastal 1789 avaldas ta botaanikaaia taimede kataloogi "Hortus Kewensis".

Ka tema poeg William Townsend Aiton oli botaanik.

William Aitoni kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend **Aiton**.
David Don

**David Don** (21. detsember 1799 – 15. detsember 1841) oli šoti botaanik.

Ka tema vend George Don oli botaanik.

David Doni kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend **D.Don**.
Burnley FC

**Burnley Football Club** on Inglismaa jalgpalliklubi, mis asutati aastal 1882 Burnleys. Alates hooajast 2016–2017 mängib klubi Premier League'is.

Klubi oli 1888. aastal Football League'i üks asutajaliikmeid. Hooajal 1913/14 võitis Burnley FA Cupi. Hooaegadel 1920–21 ja 1959–60 on klubi tulnud Inglismaa meistriks. FA Community Shield on võidetud kahel korral (aastatel 1960 ja 1973).

Burnley on Portsmouthi, Wolverhampton Wanderersi, Sheffield Unitedi ja Preston North Endi kõrval üks viiest klubist, mis on võitnud Inglismaa jalgpalli neli kõige kõrgemat liigat.

Alates 1883. aastast on klubi kodustaadion Turf Moor, mis mahutab 21 944 pealtvaatajat.

## Praegune koosseis
*Seisuga 31. jaanuar 2022*

## Saavutused
* Inglismaa kõrgliiga
**Võidud: 1920–21, 1959–60
* Inglismaa esiliiga / Championship
**Võidud: 1897–98, 1972–73, 2015–16
* Inglismaa kolmas liiga
**Võidud: 1981–82
* Inglismaa neljas liiga
**Võidud: 1991–92

* FA Cup
**Võidud: 1913–14
* FA Charity Shield
**Võidud: 1973

## Viited

## Välislingid

* Klubi koduleht
Brian McKeever

**Brian McKeever** (sündinud 18. juunil 1979) on Kanada murdmaa- ja laskesuusataja.

Suusatamist alustas ta kolmeaastaselt, võistlema hakkas 13-aastaselt. 19-aastaselt hakkas ta Stargardti tõve tõttu nägemist kaotama. 2002. ja 2006. aasta paraolümpiamängudel osales ta nii murdmaa- kui laskesuusatamises. Esimestel mängudel võitis ta kaks kuldmedalit, hõbe- ja pronksmedali. 2006. aasta mängudel võitis ta kaks kulda ja ühe hõbeda.

Temast pidi saama esimene sportlane, kes võistleb samal aastal nii taliolümpiamängudel kui ka paraolümpiamängudel. 

## Välislingid
*Pimeda suusataja unistus OMil osaleda purunes, Postimees Online, 28. jaanuar 2010
Nottingham Forest FC

**Nottingham Forest FC** on 1865. aastal asutatud inglise jalgpalliklubi, mis tegutseb Nottinghamshire'is. Nottingham Forest mängib Inglismaa jalgpalli kõrgliigas Premier League. Nende kodustaadioniks on The City Ground. Klubi on sageli tuntud kui ka lihtsalt **Forest**.

Forest võitis 1898. ja 1959. aastal FA karika, kuid nende kõige edukam periood jääb 1975. ja 1993. aasta vahele, mil peatreener Brian Cloughi juhendamisel võideti klubi ainuke Inglismaa meistri tiitel, tuldi kahel korral Euroopa meistriks ja võideti neli Inglise liigakarikat.

1999. aastal langes Nottingham Forest Inglismaa kõrgliigast välja ning mängis 2000. aastatel paar hooaega ka Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Pärast mitmeid aastaid Inglismaa esiliigas jõudis Nottingham Forest uuesti Premier League'i hooajal 2022/23.

## Praegune koosseis
*Seisuga 13. september 2024*

*Vaata ka [[:Kategooria:Nottingham Forest FC jalgpallurid]]*.

## Viited

## Välislingid
* Klubi koduleht
Otto Friedrich von Fölkersahm

**Otto Friedrich von Fölkersahm** (poola **Otto Fryderyk Felkerzamb**; 1641 – 27. november 1705) oli baltisaksa päritolu Rzeczpospolita riigitegelane ja sõjaväelane. 

Ta oli senaator, kastellaan Liivimaal, Galiitsias Czorsztyni ja Podlaasias Rajgródi staarost, Tšernigivi ja Poola-Liivimaa vojevood (kuberner) ja kindralmajor.

## Perekond
Tema vanemad olid Kuramaa Nīgranda mõisnik Johann von Fölkersahm (1603–1686) ja Elisabeth von den Brincken.

Ta abiellus 1676. aastal Czorsztyni staarosti, kindralmajor Ernst Magnus von Grotthusi (Magnus Ernest Grothus) lese riigikrahvinna Catharina von Buttlariga, kes oli Kuldīgast pärit Kuramaa Laidze mõisniku, Poola kuningliku kammerhärra ja riigikrahvi (a-st 1651) Gotthard Wilhelm von Buttlari (Gotard Wilhelm Butler; 1600–1660) ja Konstancja Wodyńska tütar. 

11. märtsil 1700 abiellus ta riigikrahvitar Catharina Elisabeth von Windischgrätziga. Abieludest tal lapsi ei olnud.

## Viited
Heinrich (maamarssal 1300)

**Heinrich** (ka *Heinricus*) oli Liivi ordu maamarssal aastal 1300.

Heinrich oli üks enam kui kümnest samanimelisest Liivi ordu rüütelvennast, kes 13.–14. sajandist vaid eesnime pidi teada on. Seega on võimalik, et tegelikult on Heinrichi-nimelisi orduvendi teada vähem ja maamarssalist orduvend võis varem olla ka lihtne rüütelvend või foogt, samuti on teatud võimalus, et ka ülejärgmine maamarssal, kelle nimeks oli samuti Heinrich, oli tegelikult sama isik, kes juba 1300. aastal maamarssaliks oli. Samas on kahe Heinrichi vahel maamarssalina märgitud 1306. aastal ka orduvend Kunot, mistõttu on tõenäolisem, et tegemist oli siiski erinevate isikutega.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 379 (lk 313).
Taigonossi poolsaar

**Taigonossi poolsaar** (vene keeles полуостров Тайгонос) on poolsaar Euraasia kirdeosas Venemaal Magadani oblasti ja Kamtšatka krai territooriumil. 

Paikneb Šelihhovi lahe põhjaosas ning eraldab läänepoolset Gižiga lahte idapoolsest Penžina lahest.

Poolsaare kõrgeima koha kõrgus on 1483 m. Poolsaarel valitseb mägitundra.
Šelihhovi laht

**Šelihhovi laht** (vene keeles залив Шелихова) on Ohhoota mere laht Venemaa kirdeosas Euraasia mandriosa ja Kamtšatka poolsaare põhjaosa vahel.

Laht on saanud nime Grigori Šelihhovi järgi.

Lahe pikkus on 650 km, laius suudmeosas 130 km, suurim laius 300 km, sügavus kuni 350 m. Lahe edelapiiri moodustab Pjagini poolsaarel oleva Tolstoi neeme ja Kamtšatkal oleva Južnõi neeme vahele tõmmatud mõtteline joon .

Taigonossi poolsaar eraldab lahe põhjaosa Gižiga ja Penžina laheks. Lahe lääneosas on väiksem Jama laht. 

Lahte suubuvad Gižiga, Penžina, Jama, Pustaja jõgi ja Tigili jõgi. 

Šelihhovi lahe edelaosas asub väike saarestik Jama saared. 

Šelihhovi lahe kaldad on sageli mägised. Lahe loodekaldal asub Kolõma mägismaa, mille kõrgeim tipp on 1903 m. Taigonossi poolsaare kõrgeim tipp küündib 1422 m kõrgusele. Põhjakaldal asub Itšigeemi ahelik, kirdes Penžina ahelik (kõrgeim tipp Lõnnai on 1059 m kõrge), idas Korjaki mägismaa ja kagus Kesk-Kamtšatka mäestik, mille kõrgeim lahe lähedal olev tipp Huvhoitun on 2613 m kõrge. Paljudes kohtades ei ulatu mäed täiesti mereni, vaid mägede ja mere vahele jääb soine madalik. 

Šelihhovi lahe kaldad kuuluvad kõikjal Venemaale. Loode- ja põhjarannik (Gižiga laht ja enamik Taigonossi poolsaarest) kuulub halduslikult Magadani oblastisse. Enamus Penžina lahe kaldaist ja Šelihhovi lahe kagurannik kuuluvad Kamtšatka oblastisse, täpsemalt selle koosseisus olevasse Korjakkiasse. 

Suuri asulaid lahe kaldail ei ole. Tähtsaim neist on Korjakkia halduskeskus Palana. 

Šelihhovi laht on kaetud jääga detsembrist maini.

Looded Penžina lahes on Vaikse ookeani kõrgeimad: kuni 14 meetrit.

Laht on kalarikas. Püütakse heeringat, hiidlesta, lesta ja navaagat.

## Viited
Heinrich (maamarssal 1316)

**Heinrich** (ka *Heinricus*) oli Liivi ordu maamarssal aastal 1316.

Peale selle, et Heinrichit mainiti 1316. aastal maamarssalina, pole temast midagi teada. On võimalik, et tema identiteet kattub 1300. aastal ametis olnud samanimelise maamarssaliga, kuid et nende vahel on teada siiski veel üks marssal, Kuno, siis tuleb seda pidada vähetõenäoliseks.

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 381 (lk 313).
Jääkeegel 1998. aasta taliolümpiamängudel

**[[Jääkeegel]] [[1998. aasta taliolümpiamängud]]el** toimus 9.-15. veebruarini *Kazakoshi Park Arena* (avati 21.11.1996) nimelises võistluspaigas **Karuizawa**'s . Sama linn oli võõrustanud ka 1964. aasta suveolümpiamängude ratsutamisvõistlusi, olles sellega esimene linn, kus toimunud nii suve- kui ka taliolümpiamängude võistlused.

## Mehed

### Meeste eelringi järjestus

Võrdsete võitude korral sai omavaheliste mängude parem kõrgema koha. Neljanda finalisti selgitamiseks mängisid 4.-6. koha saanud meeskonnad lisamänge. Edukaimaks osutus USA.

### Meeste eelringi mängud

### Meeste finaalmängud

Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.

### Meeste medalivõitjad

## Naised

### Naiste eelringi järjestus

### Naiste eelringi mängud

### Naiste finaalmängud

Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.

### Naiste medalivõitjad
10-eurone rahatäht

**[[10]]-[[euro]]ne [[Euro rahatähed|rahatäht]]** on teine väärtuselt väiksem rahatäht euroalas. Seda on kasutatud sularahana aastast 2002.

Rahatäht on populaarsuselt neljas, moodustades ligi 11% kõigist euro rahatähtedest. Euro kasutuselevõtmisel 1. jaanuaril 2002 oli 10-eurone kõige populaarseim, kuid juba märtsis 2002 sai 50-eurone kõige populaarsemaks. Hiljem on rahatäht alla jäänud ka 20- ja 100-eurosele.

## Kujundus

10-eurone on väärtuselt teine euro rahatäht. Ta värvilahendus on punane. Kõikidel rahatähtedel kujutatakse sildu, aknaid/väravaid erinevates Euroopa arhitektuuriajastutes. 10-eurosel on romaani ajastu (11. kuni 12. sajand). Kuigi Robert Kalina originaalkavandites oli tahtnud ta kujutada reaalselt eksisteerivaid monumente, pidi ta poliitilistel põhjustel kujutama illustratsioone.

Nagu kõik euro rahatähed, sisaldab ka see Euroopa Liidu lippu, Euroopa Keskpanga presidendi allkirja, Euroopa Keskpanga initsiaale erinevates Euroopa Liidu keeltes, Euroopa Liidu riikide ülemereterritooriumide kujutisi, Euroopa Liidu lippu kasutatakse paljudes turvaelementides.

23. septembril 2014 võeti kasutusele teise seeria 10-eurosed rahatähed.

## Turvaelemendid
Enamik turvaelemente kordub kõikidel rahatähtedel, kuid mitte kõik. Mõned olulisemad turvaelemendid on järgmised:
*rahatähe paber
**see on valmistatud puuvillast ja tundub katsudes krobeline ja tugev, mitte sile ja pehme;
*reljeeftrükk
**sügavtrükis põhimotiiv ja mõned muud elemendid on käega kombitavad;
*vesimärk
**märki võib näha rahatähte vastu valgust vaadates. Vesimärgi heledamad osad lähevad sujuvalt üle tumedamaks;
*turvaniit
**see on peidetud rahatähe sisse. Rahatähte vastu valgust vaadates tuleb see nähtavale tumeda ribana ja selle peal on väikselt sõna EURO ja rahatähe nimiväärtus ("10");
*Hologrammiriba
**rahatähe kallutamisel (sõltuvalt kaldenurgast) ilmuvad vikerkaarevärvilisel taustal nähtavale rahatähe nimiväärtus ja euro sümbol;
*kuldne riba
**rahatähe kallutamisel ilmub nähtavale kuldne riba, millel on kujutatud rahatähe nimiväärtust ja euro sümbolit;
*mikrokiri
** rahatähtedel on kohati mikrokirjas tekst. Selle nägemiseks on vaja suurendusklaasi, millega tekst on selgelt nähtav ega ole hägune;
*punktiir
**rahatähte vastu valgust vaadates on hologrammil näha punktiirkirjas euro sümbol ja rahatähe nimiväärtus.
*Katkendlik number
**rahatähtede mõlema külje nurkadesse trükitud turvamärgid moodustavad vastu valgust vaadates terviku.
*EURioni konstellatsioon

## Viited
Ulukalleel

**Ulukalleel** ehk **metsalleel** (inglise *wild allele*) on looduslikes populatsioonides mingi geeni peamine alleel (n-ö standardalleel), vastandatuna harvadele mutantsetele alleelidele.  

Terminit on kasutatud peamiselt loomageneetikas.

## Viited
Keelesemiootika

**Keelesemiootika** on semiootika haru, mis tegeleb inimkeele semiootilise uurimisega.

## Kirjandus
*Eco, Umberto, *Semiotics and the Philosophy of Language*.
Alfonso Arau

**Alfonso Arau Incháustegui** (sündinud 11. jaanuaril 1932 Méxicos) on Mehhiko näitleja ja režissöör.

## Välislingid
*Alfonso Arau IMDb andmebaasis
Popidiot

**Popidiot** on Eesti-Soome ansambel, mis hakkas koos käima 2000. aastate keskel.

Popidiot võitis 2010. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel parima ansambli, popartisti, elektroonikaartisti ja muusikavideo auhinna.

## Ajalugu
Ansambli liikmete Hendrik Luugi ja Rein Fuksi koostöö algas 2002. aastal, kui Tartu Forwardsi stuudios salvestati ja miksiti Pia Frausi album "In Solarium". 2004. aasta kevadel valmis Hendrikul koos Matti Peuraga lugu "Sonnet 151". Shakespeare'i loomingust inspireeritud teos avaldati kogumikus "Vibratsioon 3". Pärast esimesi ülesastumisi liitus 2005. aastal Popidiotiga ka Rein Fuks.

2009. aastal kandideeriti koos Chungin & The Strap-On Faggotsiga MTV EMA 2009 parima Balti artisti tiitlile (*Best Baltic Act*), kuid edutult.

2009. aastal võitis ansambel Skype'i auhinna.

## Koosseis
* Hendrik Luuk – vokaal, elektroonika
* Matti Peura – vokaal, elektroonika
* Rein Fuks – kitarr

## Albumid
* "1111" (2006) 
* "Antenna of Love" (2009)
* "Friday's Remixed" (2009, "Antenna of Love" lugude remiksid)

## Viited

## Artiklid
* Madis Aesma. Popidiot plaadistas eklektikapommi. Postimees, 12. jaanuar 2006

## Välislingid
* Koduleht
* MySpace
* Facebook
*
Mati Kilp

**Mati Kilp** (sündinud 19. aprillil 1942 Jõhvis) on eesti matemaatik.

Ta lõpetas 1960. aastal Jõhvi 1. Keskkooli. Seejärel õppis ta matemaatikat Tartu Riiklikus Ülikoolis ning 1966. aastal lõpetas matemaatikuna Moskva Riikliku Ülikooli.

Ta on uurinud monoide ja polügoone üle monoidide. Iseäranis on teda huvitanud polügoonide lamedusomadused ja monoidide homoloogiline klassifikatsioon.

Ta on kaitsnud füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja Moskva ülikooli juures. 1992. aastast on Kilp Tartu Ülikooli algebra korraline professor, ühtlasi on ta Eesti Matemaatika Seltsi ja American Mathematical Society liige.

Kilp oli Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna dekaan aastatel 1980–1989 ja 2003–2012.

## Tunnustus
*2004 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
*2007 Tartu Ülikooli suur medal
*2012 Tartu Ülikooli aumärk
*2016 Tartu Ülikooli medal

## Viited

## Välislingid

* Mati Kilp