open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Apikaalne abstsess

**Apikaalne abstess** on hamba juuretippu ümbritsevate kudede mädane põletik, mis tekib enamasti hambapulbi infektsiooni (pulpiit) ja pulbinekroosi tagajärjel. (vaata abstsess)

Apikaalne abstess liigitatakse ägedaks ja krooniliseks.

Ägedale apikaalsele abstsessile on iseloomulik kiire algus ja iseeneslik valu teke. Kokkuhammustamisel, hamba koputlemisel ja hamba juuretipu piirkonnale vajutamisel esineb tugev valu. Suusiseselt on nähtav turse põletikulise hamba piirkonnas, samuti võib olla turses nägu. Hammas ei reageeri pulbitestidele ning võib olla liikuv. Sageli kaasneb üldine kehv enesetunne, palavik ja lümfisõlmede suurenemine. Röntgeniülesvõttel võib, aga ei pruugi olla näha periodontaalpilu laienemist või tumedamat varjustust juuretipu piirkonnas.

Kroonilisele apikaalsele abstsessile on iseloomulik järkjärguline algus. Tavaliselt on hammas asümptomaatiline ning pulbitestidele ei reageeri. Hammas võib olla tundlik kokkuhammustamisel ning tunduda koputlemisel teistsugusena. Võib esineda vähene ebamugavustunne ja perioodiline mädaeritus läbi siinustrakti. Siinustrakt võib olla suus või suust väljas näonahal. Röntgeniülesvõttel on nähtav tume varjustus ehk luukoe hävimine hambajuure ümbruses.

Raviks on juureravi või hamba eemaldamine. Süsteemsete sümptomite (näiteks palavik, lümfisõlmede suurenemine) ilmnemisel kasutatakse ka antibiootikume.

Mädane infektsioon võib levida ka teistesse näo- ja lõualuude piirkondadesse ning põhjustada potentsiaalselt eluohtlikke seisundeid. Ülalõuahammastest lähtunud infektsioon võib viia mädase põskkoopapõletiku, meningiidi, ajuabstsessi, orbitaalse tselluliidi ja *sinus cavernosus*e tromboosi tekkeni. Alalõualuuhammaste infektsioon võib põhjustada Ludwigi angiini (suupõhja tselluliiti), parafarüngeaalset abstsessi, mediastiniiti, perikardiiti, empüeemi ja jugulaarset tromboflebiiti.

## Vaata ka

* hambapulp
* parodont
* pulpiit
* pulbinekroos
* periradikulaarne periodontiit

## Viited
Atapuerca leiukoht

**Atapuerca leiukoht** on arheoloogiliste ja paleontoloogiliste leiukohtade kompleks Hispaanias Burgose provintsis Atapuerca mäestikus.

Sealt on leitud mõned kõige vanemad inimese jäänused. Gran Dolina leiukohast on leitud vähemalt 800 000 aasta vanused *[[Homo antecessor]]*i jäänused, ja Sima del Elefantest 1,2 miljoni aasta vanused määramata inimliigi jäänused. Leiukoht avanes raudtee ehitamise käigus 19. sajandil.

Leiukoht on kuulutatud loodusmälestiseks *[[Espacio de Interés Natural]]* ning kultuurimälestiseks (*[[Bien de Interés Cultural]]*) ja on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Maailmapärandi deklaratsioon 2000. aastast ratifitseeriti 2015 ning mälestis kanti nimistusse kui "erakordse väärtusega koht". Maailmapärandi objekt hõlmab ka ümbritseva uurimis- ja populariseerimistaristu, mis kuulub süsteemi "Atapuerca, cultura de la humanidad", sealhulgas Atapuerca fond ja Inimese Evolutsiooni Muuseum. Põhjuseks on erakordsed arheoloogilised ja paleontoloogilised leiud, sealhulgas viie inimlaste liigi kivistised: *[[Homo erectus]]*,*[[Homo antecessor]]*, heidelbergi inimene, neandertallane ja *[[Homo sapiens]]*. 2022. aastal arvas National Geographic Society selle Pürenee poolsaare 17 tähtsama paleontoloogilise leiukoha hulka.

## Geograafiline asend

Mäestik piirneb Arlanzóni jõega lõunas, Vena jõega põhjas ning Ibeeria mägede haru La Demanda mäestikuga idas. Ta moodustab osa La Bureba koridorist, tähtsast ja ajaloolisest läbipääsust Ebro oru ehk Aragóni madalmiku ja Douro jõgikonna vahel. Mäestiku kõrgeim tipp on San Vicente mäetipp (1079 m üle merepinna). Mäestiku moodustavad Kriidi ajastu lubjakivid. Taimkatte moodustavad suured tammikud (*[[iilekstamm]]*, tamm *[[Quercus faginea]]*) alumistes rinnetes leetpõõsas *[[Genista scorpius]]*, harilik rosmariin, lavendel *[[Lavandula spica]]*, liivatee ja salvei.

La Bureba koridor on alati olnud põhiline läbipääs Püreneede poolt Pürenee poolsaare sisemusse. Ta ühendab Vahemerre suubuva Ebro orgu Atlandi ookeani suubuva Douro oruga, asetsedes teel, mis viib Püreneede kurudest läände Galiciasse ja Portugali ning lõunasse Kastiilia kiltmaale, Andaluusiasse, Extremadurasse, Lõuna-Portugali ja Aafrikasse. Seal kulges üks põhilistest Rooma teedest, Jaakobitee keskajal, põhimaantee Autovía del Norte 19. sajandi lõpus ning kulgeb tänapäeval suurmaantee Autopista del Norte.

See viljaka maaga külluslik maastik inimese ja looduse koosmõjul eksisteerinud vähemalt 1,2 miljonit aastat.

## Viited
Eesti Õigeusu Kirik

Eestis tegutseb kaks **õigeusu kirikut**:

*Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik
*Eesti Kristlik Õigeusu Kirik

## Vaata ka
*Õigeusk Eestimaal
*Õigeusu kirik
*Õigeusk
PoCo

**PoCo popkunstimuuseum** ehk **PoCo** on popkunstile keskenduv eramuuseum Tallinnas Rotermanni kvartalis, mis avati 2023. aasta suvel.

Muuseumi rajas Linnar Viik, kelle popkunstikogul muuseum põhineb.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* "Arvustus. Popkunsti muuseum annab Rotermannile eluvaimu juurde" ERR kultuur, 15. juuni 2023
* "Linnar Viik: Tehisintellekt avardab inimloovuse piire" ERR kultuur, 6. aprill 2025
Pierre-Joseph Redouté

**Pierre-Joseph Redouté** (10. juuli 1759 Saint-Hubert – 19. juuni 1840, Pariis) oli Belgia botaanik ja kunstnik, kes maalis peamiselt akvarelle lilledest.

Ta maalis taimi lisaks traditsioonilistele maalidele ka nõudele kaunistusteks. Ta oli hinnatud kunstnik Prantsuse kuninga õukonnas alates Louis XVI ajast kuni Louis Philippe'i valitsusajani välja.

Redouté aastatel 1817–1821 maalitud seeriat *Les Roses* peetakse tema loomingu parimaks osaks.

## Galerii

Plantarum historia succulentarum = (Plate 44) BHL280828.jpg|Aloe glauca 
Anemone simple. Redouté, P.J., Choix des plus belles fleurs et des plus beaux fruits t. 107 (1827).tiff|Anemoonid
Choix des plus belles fleurs (Plate 102) (7851489188).jpg|
Choix des plus belles fleurs (Plate 139) (7851519902).jpg|
Les liliacees (Color Plate 4) BHL287184.jpg|
Choix des plus belles fleurs (Plate 32) (7851426646).jpg|Valge viinamari
Choix des plus belles fleurs (Plate 5) (7851400030).jpg|Nartsissid
Choix des plus belles fleurs (Plate 82) (7851471302).jpg|Granaatõun
Rosa gallica aurelianensis.jpg|*Rosa gallica aurelianensis*
Fritillaria imperialis in Les liliacees.jpg|*Fritillaria imperialis*
Rosa indica fragrans 001.JPG|*Rosa indica fragrans*
A Flowering Cactus- Heliocereus Speciosus LACMA M.2003.57.jpg|
Pulbinekroos

**Pulbinekroos** on hambapulbi kärbumine ehk pulbikoe surm.

Pulbinekroos võib tekkida äkilise hamba trauma tagajärjel, kui katkeb hamba verevarustus. Pulbinekroos võib areneda ka aegamööda pöördumatu pulpiidi ravita jäämisel. Sel juhul kaovad pulbinekroosi arenemisel valu ja sümptomid, kuna pulbikude ja selles olevad närvikiud hävinevad. Pulbinekroos on asümptomaatiline ainult ajutiselt, sest aja jooksul ärritab nekrotiseerunud pulbikude juuretipuava kaudu hambajuurt ümbritsevaid kudesid.

Kaariese tagajärjel tekkinud pulbinekroosi korral on nekrotiseerunud pulbikude infitseerunud mikroobidega, mis levivad hammast ümbritsevatesse kudedesse. See võib põhjustada mitmeid lokaalseid ja süsteemseid sümptomeid. Mikroobide levimisel hamba juuretipu piirkonda hakkab ümbritsev luu resorbeeruma ehk hävima, et tekitada ruumi põletikulisele infiltraadile. Põletiku tagajärjel võib tekkida turse ja valu.

Aseptiline ehk mitteinfitseerunud pulbinekroos võib tekkida hambatrauma tõttu ning püsida sümptomivabana mitmeid kuid. Esimene märk mitteinfitseerunud pulbinekroosist võib olla hamba värvuse muutumine ja läbikumavuse vähenemine, mis toimub pulbikoe jääkide ja lagunenud vererakkude levimisel dentiini. Pulbinekroosi korral on väheneb dentiini niiskus, mistõttu muutub hammas hapraks ja suureneb oht mõrade ja murdude tekkeks.

Pulbinekroosi korral puudub hambapulbis vere- ja närvivarustus. Pulbikude hävineb ja asendub seroosse või mädase vedelikuga või kuiva nekrootilise koega. Nekrotiseerunud pulbiga hammas ei reageeri termilisele ega elektrilisele pulbitestile. Pikaajalisel kuumutamisel võib siiski tekkida valuasiting surnud pulbis olevate vedelike ja gaaside paisumise tõttu, mis avaldab survet juurt ümbritsevatele kudedele. Nekroos võib haarata kogu hambapulbi või ainult osa sellest, näiteks mitmejuureliste hammaste puhul ei pruugi pulbinekroos esineda kõikides juurekanalites ning hammas võib osaliselt reageerida pulbitestidele. Pulbinekroos võib esineda ka hammastel, millel ei ole restauratsioone, kaariest ega traumat, sel juhul on põhjuseks pikkupidine mõra hambas, mis kulgeb mälumispinnalt pulpi.

Pärast pulbinekroosi teket võib mikroobide paljunemine pulbiruumis jätkuda ning infektsiooni levimisel üle hamba juuretipu periradikulaarsetesse kudedesse võib hammas muutuda sümptomaatiliseks. Röntgeniülesvõttel võib olla nähtav periodontaalpilu laienemine või tumedam varjustus juuretipu piirkonnas. Hammas võib muutuda liigselt tundlikuks kuumale, isegi suuõõne soojusele, mistõttu külma hoidmine nekrotiseerunud hamba piirkonnas leevendab sümptomeid.

Pulbinekroosi korral on vaja hambale teha juureravi. Ravita jäämisel võib nekroos areneda abstsessiks ehk mädakoldeks hambas ja seda ümbritsevates kudedes ning see võib levida ka teistesse suu-, näo- ja kaelapiirkondadesse.

## Viited
Stagflatsioon

**Stagflatsioon** (sõnadest 'stagnatsioon' + 'inflatsioon') on majanduse seisund, milles sisemajanduse kogutoodang ei kasva või kahaneb, kuid toimub hindade tõus ja inflatsioon.
Tomáš Taraba

**Tomáš Taraba** (sündinud 13. veebruaril 1980 Modras) on Slovakkia poliitik. Ta on 25. oktoobrist 2023 Slovakkia asepeaminister ja Slovakkia keskkonnaminister Robert Fico neljandas valitsuses.

Ta sai hariduse Pezinoki gümnaasiumis. Seejärel õppis ta politoloogiat Bratislavas Komenský ülikoolis, mille lõpetas aastal 2003. Ta õppis ka Regensburgi ülikoolis ärijuhtimist. Pärast kooli lõpetamist töötas ta nii erasektoris kui ka SARIO (*Slovenská agentúra pre rozvoj investícií a obchodu* in Slovak) valitsusasutuses.

Aastal 2020 valiti ta Slovakkia parlamenti erakonna *Kotlebovci – Ľudová strana naše Slovensko* nimekirjas.

Ta tegutses Kristlik-Demokraatliku Liikumise esimehe Ján Figeľi nõunikuna, mida mõlemad eitasid. 2006. aastal töötas ta SARIO-s välismaiste otseinvesteeringute osakonnas.

Ta liitus aastal 2019 erakonnaga *Život – národná strana* ja sai samal ajal ka selle erakonna esimeheks. 2020. aasta Slovakkia parlamendivalimistel kandideeriss ta *Kotlebovci – Ľudová strana naše Slovensko* nimekirjas. Ta lahkus vahetult pärast veebruaris toimunud valimisi erakonna parlamendirühmast poliitiliste erimeelsuste tõttu Milan Mazurekiga 2020. aasta mai lõpus.

Aastal 2023 astus ta erakonna *Život – národná strana* juhi kohalt tagasi ja kandideeris parlamenti *Slovenská národná strana* nimekirjas. Ta sai 25. oktoobrist 2023 Slovakkia keskkonnaministriks.

## Isiklikku
Ta suudab rääkida slovaki, prantsuse, saksa ja inglise keeles. Usutunnistuse poolest on ta roomakatoliiklane, ta on abielus Denisaga ja on viie lapse isa.
Bengt Johann Himsel

**Bengt Johann Himsel**, saksapäraselt Benedict Johann Himsel (1663 Tallinn – 1706 Vigala) oli Eestimaa vaimulik.

Bengt Johann Himsel oli Tallinna gümnaasiumi professori, Tallinna linnaarsti ja linnainseneri Gebhard Himseli (1603–1676) ning Tallinna bürgermeistri Andreas Stampehl (surn. 1653) õe, Elisabeth Stampehli poeg.

Bengt Johann Himsel õppis 1682 Tallinna gümnaasiumis ja 1683 Jena ülikoolis.

Ta oli 1689–1692 Järvamaa Anna koguduse ja Läänemaa 1692–1706 Vigala Maarja koguduse pastor.

## Viited

## Välislingid
*
Hispaania rahvusparkide loend

Hispaanias on 16 rahvusparki, millest 11 asuvad Hispaania mandriosas Pürenee poolsaarel, neli Kanaari saartel ja üks Baleaaridel.

Seitsmeteistkümnest Hispaania autonoomsest piirkonnast on kaheteistkümnes vähemalt üks rahvuspark. Kõige enam rahvusparke Kanaari saartel (neli) ja Andaluusias (kolm). Baski, La Rioja, Murcia, Navarra ja Valencia autonoomses piirkonnas ei ole ühtegi rahvusparki.

2017. aastal külastas Hispaania rahvusparke umbes 15 miljonit inimest, kellest 28% moodustasid Teide rahvuspargi külastajad. Teised enim külastatud rahvuspargid olid Picos de Europa (17% kõikidest külastajatest) ja Ordesa y Monte Perdido (13%). Kõige vähem külastatud rahvuspargid olid Cabrera saarestiku rahvuspark (0,81%) ja Cabañerose rahvuspark (0,72%).  2,5 miljoni külastajaga oli Teide rahvuspark 2013. aastal Euroopa enim külastatud ja maailmas kuues enim külastatud rahvuspark.

## Rahvuspargid

## Viited
Johanna Roos

**Johanna Roos** (sündinud 25. juulil 2001 Pärnus) on eesti kultuurikriitik, fotograaf, ajakirjanik ja kirjanik.

## Haridus
Ta on lõpetanud 2024. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe eesti kirjanduse erialal ja alustanud seejärel õpinguid Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudis eesti kirjanduse magistrantuuris.

## Karjäär
2020.–2021. aastal töötas ta Pärnu Postimehe ajakirjanikuna. Roos on tegutsenud ka vabakutselise (kultuuri)ajakirjaniku, filmi-, teatri- ja kirjanduskriitikuna.

Lisaks sellele on Johanna Roos alates 2012. aastast tegutsenud foto- ja videograafina. Ta töötab nii portree-, pressi- kui ka sündmusfotograafina. 

## Kirjanikuna

Luulega debüteeris ta ajakirjas Vikerkaar, lisaks on tema ilukirjanduslikud tekstid ilmunud Loomingus. Teda huvitavad kirjanduses piiriületused, (keskkonna)taju, afektiivsus, kehalisus. Oma loomingus tegeleb ta peamiselt teemadega, mis on seni ühiskonnas ja ka kirjanduses stigmatiseeritud – nende hulka kuuluvad näiteks menstruatsioon ja muud kehavedelikud/protsessid, vaimne ja füüsiline vägivald, seksuaalsus.

2025. aasta märtsis ilmus Kastani Tänava Kirjastuses Johanna Roosi debüütluulekogu "Tsükkel" (toimetaja Carolina Pihelgas, kujundaja ja illustraator Anna-Liisa Sääsk).

## Tunnustus
* 2025 Siuru stipendium
* 2025 Betti Alveri kirjandusauhind
* 2025 Pärnumaa aasta noor kultuuritegija
* 2025 Tartu linna Noor Kultuurikandja

## Looming
### Luule
* "Võiks ju jt luuletusi", Vikerkaar, nr 9, 2024.
* "Ma ei mahu kandilisusesse ära jt luuletusi", Looming, nr 10, 2024.
* "Tsükkel", Kastani Tänava Kirjastus, 2025 (toimetanud Carolina Pihelgas, illustreerinud Anna-Liisa Sääsk).

### Proosa
* "Normaalsed inimesed", Vikerkaar, nr 3, 2025.

### Arvustusi
* "Film, mis teeb ilusaks", (Anna Hintsi "Savvusanna sõsarad"), Tartu Postimees, aprill 2023.
* "Olemise õõv ja ilu", (Kirill Havanski lavastus "Mis saab siis, kui meid enam ei ole?"; Tartu Uus Teater), Tartu Postimees, aprill 2023.
* "Naise keha – ühtaegu enda ja kõigi teiste oma", (Hanna Brotheruse "Mu ainus kodu"), Postimees, november 2023.
* "Keha peab (keskkonna)tundlikku monoloogi", (Carolina Pihelgas "Lõikejoon"), Müürileht, juuli 2024.
* "Sütitajad": keha kui erogeenne poliitradiaator”, (Sveta Grigorjeva "Sütitajad"), ERR-i Kultuuriportaal, jaanuar 2025.
* "Võõrdunud kehapaaride küla", (Piret Jaaks "Põdravalgus"), Sirp, aprill 2025.

## Viited

## Välislingid
* Maia Tammjärv, "Kiirkohting: Johanna Roos", Müürileht, 7. aprill 2025 (intervjuu)
* "Johanna Roosi debüütluulekogu vaatleb menstruatsioonitsüklit läbi kirjanduse", ERR, 18.03.2025
Rimbachia

***Rimbachia*** on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente perekond.

## Liike
**[[Rimbachia arachnoidea]]*
**[[Rimbachia bryophila]]*
**[[Rimbachia neckerae]]*

## Välislingid
* ''Rimbachia'' andmebaasis eElurikkus
Erasmus Pegau

**Erasmus Pegau** (u 1655 Tartu – 1724 Tallinn) oli Eesti- ja Liivimaa vaimulik.

Erasmus Pegau õppis 1680. aastast Rostocki Ülikoolis. 

Aastatel 1684–1689 oli ta Järvamaa Anna koguduse pastor, vaheaegadega 1689–1710 Helme Maarja koguduse pastor, Põhjasõja ajal põgenes 1702. aastal Tallinna, 1703, 1708 ja 1709 oli taas Helme Maarja koguduse pastor. 

Aastatel 1711–1713 oli Toompea saksa koguduse pastor ja 1713–1724 oli ta Tallinna toomkiriku koguduse ülempastor ning 1715. aastast Eestimaa konsistooriumi assessor.

## Isiklikku
Erasmus Pegau isa Erasmus Pegau vanem (1605–1680) oli Tartu Jaani eesti koguduse pastor ja Liivimaa ülemkonsistooriumi assessor, onu Christoph Pegau (1615–1674) Rannu ja Puhja koguduse pastor ja ka vanaisa Caspar Pegau (sünd. enne 1570 Delitzschis Saksimaal, surnud 1626) oli vaimulik Tartus. Onud Tartu õuekohtu assessor Caspar Pegaw (Caspar Pegau von Pegauberg; 1602–1680) ja Rootsi leitnant Jacob Pegaw (Jakob Pegau von Pegauberg; 1604–1676) aadeldati kuninganna Kristiina poolt kui von Pegauberg.

Vend Caspar Pegau (1634–1671) oli pastor Ventspilsis.

## Viited

## Välislingid
*
Waldorfi nukk

**Waldorfi nukk** (mida nimetatakse vahel ka Steineri nukuks) on nukk, mis sobib kokku Waldorfi pedagoogika põhimõtetega. Waldorfi nukk valmistatakse naturaalsetest materjalidest ning pigem käsitööna. 

## Materjalid ja valmistamine
Waldorfi nukud on tavaliselt valmistatud naturaalsetest materjalidest – näiteks villast, vildist, puuvillasest või linasest kangast. Naturaalne on nii täidis, pealisriie, juuksematerjal kui ka rõivad, mida nukk kannab. 

Nuku välimus on lihtne, et temaga mängiva lapse kujutlusvõime saaks loomulikul moel areneda. Näiteks pole Waldorfi nukul pea üldse näojooni või on näol lihtne neutraalne ilme. Nuku jalad ja käed on pehmed ning paindlikud.

Nukud on erineva kujuga, et need sobiks eri vanuses lastele: alates lihtsast padjanukust beebile, sõlmilisest rätinukust hambaid vahetavale lapsele, lihtne kogukate jäsemete ja kas lühikeste juuste või mütsiga nukk väikelapsele. Vanema lapse jaoks, kes oskab juba ise riideid vahetada ja juukseid korda seada, on vahetatavate riiete ja pikemate juustega nukud, keda saab panna istuma.

Tavaliselt on Waldorfi nuku juuksed valmistatud naturaalsest materjalist, näiteks mohäärist või bukleest, villast või puuvillast. Waldorfi nuku näojoonte detailid varieeruvad olenevalt tegijast ja on üldiselt kas lihtsad õmbluspisted või paar maalitud kriipsu. Oluline on, et laps saaks ette kujutada nuku isikupära ja meeleolu ning seda, kas nukk on ärkvel või magab. Mõnel Waldorfi nukul on markeeritud väike nina. Naha-, silmade ja suuvärv on iga nuku puhul erinev.

## Ajalugu
Esimene Waldorfi kool avati 1919. aastal Saksamaal Stuttgardis ning esimesed Waldorfi nukud valmistati 1920. aastate alguses. 

Üks tuntumaid tänapäevaseid Waldorfi nukkude tootjaid on saksa firma Käthe Kruse.

## Nukutüübid
Waldorfi nuku all peetakse silmas kõikvõimalikke nukutüüpe, mitte pelgalt klassikalist lapse moodi nukku. 

* Väikelastele mõeldud n-ö esimesed nukud. Selline nukk on olemuselt väike pehme tekike, mille küljes on nukupea mütsiga.
* Ühest tükist koosneva kostüümiga nukud.
* Eri suurustes beebinukud.
* Eri suurustes tavalist last kujutavad nukud.
* Loomad.
* Aastaaegu kujutavad figuurid.
* Fantaasiategelased, näiteks päkapikud, nukupeaga tähekesed, nukupeaga lillekesed.
* Jõulusõime tegelased.

## Viited
Guatemala murenukk

**Murenukud** (originaalis *quitapena*) on väikesed, enamasti käsitsi valmistatud nukud. Guatemalas valmistatakse neid jääkidest, materjalideks on puit, papp, traat, lõngajupid ja telgedel kootud rahvuslike mustritega tekstiilid. Nukkude riided jäljendavad stiliseeritult traditsioonilise maiade rõivaid. Nukkude suurus võib varieeruda pooleteisest sentimeetrist kuni viie sentimeetrini. 

Nukud kujutavad Guatemala naisi, kes kuuluvad Chamula etnilisse gruppi ning just seepärast on kutsutud nukke ka nimetusega *chamulitas.* Nukud pärinevad Guatemalast, kuid on populaarsed ka Mehhikos. 

## Uskumused

Guatemalas usutakse, et kui kellelgi on probleem või mure, võivad väikesed murenukud talle abiks olla. Traditsiooni kohaselt tuleks nukk enne magamaminekut padja alla panna, siis võtab too öö jooksul mured ära. Veel usutakse, et murenukud kaitsevad magavat last une ajal. 

Täpne murenukkude traditsiooni tekkimise aeg on teadmata, kuid selle üheks võimalikuks algeks peetakse legendi maiade printsessist nimega Ixmucane. Printsess sai Päikesejumalalt erilise kingituse, mis võimaldas tal lahendada kõik probleemid, mille pärast inimene elus muretseda võiks. On ka väidetud, et sellenimelist printsessi polegi kunagi olemas olnud, oli hoopis müütiline jumalanna, kellest on juttu maiade pühas raamatus Popol Vuh. Seesama jumalanna soovis, et teda alati mäletataks, olgu need mäletajad siis kas "inimesed, kellel on tõeline kuju, või need, kes on inimesetaoliseks vormitud".

## Vaata veel

* Kaltsunukk
* Waldorfi nukk
* Kaitsemaagia

## Viited
Atapuerca vald

**Atapuerca vald** on vald Hispaanias Castilla y Leóni autonoomses piirkonnas Burgose provintsis Alfoz de Burgose maakonnas ning Burgose kohturingkonnas.

Valla keskus on Atapuerca küla. Sellest 2 km loodes on teine küla (ja osavald) Olmos de Atapuerca, mis varem moodustas omaette valla. Mõlemat küla läbib Jaakobitee.

Valla pindala on 24,75 km².

Atapuerca arheoloogiline leiukoht asub osalt Atapuerca valla, osalt 
Ibeas de Juarrose valla territooriumil. Igal aastal peetakse Atapuerca krossijooksu.

Aastal 1054 peeti valla territooriumil Atapuerca lahing.

## Ametlike elanike arvud rahvaloenduste ajal
*1842: 203 (ilma Olmoseta)
*1877: 623
*1887: 636
*1897: 658
*1900: 649 
*1910: 639
*1920: 620
*1930: 612
*1940: 595
*1950: 536
*1960: 460
*1970: 301
*1981: 201
*1991: 151
*2001: 196
*2011: 209
*2021: 183

## Majandus
Lisaks põllumajandusele saadakse tänu arheoloogilisele leiukohale elatist turismist (15% tööhõivest). See on peatanud elanike arvu languse ja rahvastikku noorendanud (keskmine vanus 42 aastat). 20 kuni 64 aastaste tööhõive on 75%.    

## Vaata ka
*Atapuerca järved

## Viited
Kęstutis Budrys

**Kęstutis Budrys** (sündinud 2. oktoobril 1980 Vilniuses) on Leedu poliitik ja julgeolekuekspert. Ta on 12. detsembrist 2024 Leedu välisminister.

Ta lõpetas aastal 2004 Vilniuse Ülikooli Rahvusvaheliste Suhete ja Poliitikateaduste Instituudi politoloogia magistrikraadiga.

Ta alustas aastal 2002 tööd Leedu Riikliku Julgeoleku Osakonnas inspektorina. Aja jooksul töötas ta erinevatel ametikohtadel, sealhulgas vaneminspektorina, osakonnajuhatajana ja juhatuse asetäitjana. Aastal 2015 määrati ta Leedu Riikliku Julgeoleku Osakonna asedirektoriks ja aastal 2020 pikendati tema ametisoleku aega viie aasta võrra.

Aastatel 2009–2020 töötas ta Leedu presidendi nõunikuna, olles spetsialiseerunud luure- ja kaitsepoliitikale. Aastal 2014 määrati ta pärast Jonas Markevičiuse tagasiastumist ajutiselt presidendi riikliku julgeoleku peanõunikuks.

Ta asus 12. detsembril 2024 Leedu välisministri ametisse (Gabrielius Landsbergise järglasena). Tema ametiaeg keskendub Leedu diplomaatilise kohaloleku tugevdamisele ja ülemaailmsete julgeolekuprobleemide lahendamisele.
Schiaparelli

**Schiaparelli** võib olla järgnev:
* Giovanni Schiaparelli (1835–1910), Itaalia astronoom
* Schiaparelli (maandur), Euroopa Kosmoseagentuuri ja Roskosmose maandur
* Schiaparelli (Kuu), kraater Kuu Tormide ookeanis
* Schiaparelli (Marss), kraater Marsi ekvaatori lähedal
615 (ansambel)

**615** ("kuus üks viis") oli Tartu hiphopansambel, mis sai alguse aastatel 2004–2005. Algkoosseisu kuulusid Kraff, Kose, Mardikas, Cuba, Ross ja Renku.

## Algusaastad
Kose vahetas Annelinna piires kodu ja tutvus uue majakaaslase Lepsi ning naabermajas elava Kraffiga.

615 tegeles esialgu ainult *beatbox*'iga. Nende eeskuju oli USA räppar Rahzel.

Kraff, kellel olid juba olemas muusikaalased teadmised, hakkas käima Kose korteris klaverit mängimas. Pulkmikrofoniga salvestati 615 esimene laul "Kõlakurikas".

## Diskograafia

* "Kodus" (2006)
* "Purjuskassikäpad" (2007)
* "Mõistuse kindel osariik" (2012)
* "Keldriloomad" (2015)

## Viited
Sassis

**"Sassis"** on Eesti komöödiasari mis esilinastus 2021. aastal. Järgneval aastal jõudis eetrisse sarja teine hooaeg.

## Sisu
Komöödia räägib Evelin Kassist (Ragne Pekarev), kelle abikaasa Velle (Rain Tolk) läheb nagu anekdoodis prügiämbrit välja viima ja kaob jäljetult, tühjendades ühtlasi Kasside ühise pangaarve. Aga õnneks pole see krimisari mehe sekeldustest, muidu oleks tegemist järjekordse vehmasaagaga. Lugu keskendub Evelinile, kellel tuleb nüüd hakkama saada kahe teismelise lapse kasvatamise ja tühja rahakoti täitmisega, lisaks peab veel selgusele jõudma, kes ta siis üldse on.

## Auhinnad
2022. aasta Eesti filmi- ja teleauhindadel võidetud auhinnad:

* Parim teleseriaal
* Parim naisnäitleja sarjas (Ragne Pekarev)

## Viited
Fregattlindlased

**Fregattlindlased** (*Fregatidae*) on sugukond merelinde. Neid leidub lendamas kõigil troopiliste ja subtroopiliste kliimadega ookeanidel.

## Kirjeldus
5 liiki, mis on tänaseks veel säilinud, klassifitseeritakse ühte perekonda fregattlind (*Fregata*). Liikide esindajatel on valdavalt must sulestik, pikad ja sügavalt harunenud sabad ning pikad konksjad nokad. Emastel on valge kõhualune, isastel on pesitsushooajal täispuhutava pulmarüüna eristatav tulipunase värvusega pugukott. Nende tiivad on pikad ja teravatipulised ning ulatuvad kuni 2,3 meetrini, see on lindude seas suurim tiiva pindala ja kehakaalu suhe. Fregattlindlastel puudub päranipunääre, seetõttu nad ei uju vees ega sukeldu vette.

Suutes pikemat aega tuulevoogudel hõljuda, jahivad nad enamus päevast lennult toitu ning veedavad ööd maismaal või kuni üle nädala napilt tukastades veepinna kohal liueldes. Nende peamiseks saagiks on veepinnalt haaratavad kalad (sh lendkalad) ning selgrootud (sh kalmaarid). Toidupoolise ajavad veepinnale tavaliselt röövkalad nagu tuun. Fregattlinnud on teada kleptoparasiitidena, kuna nad röövivad söömiseks aeg-ajalt liigikaaslaseid ja teisi merelindusid ning pesasid rüüstades ka nende linnupoegasid.

Nad jälitavad peamiselt suulasid, et nendega koos pesitseda. Maismaal on nende hakkama saamine siiski üsna raskendatud, kuigi nad loovad koloniaalselt pesi madalamatele pinnastele, kaljudele, põõsastele ja puudele. Igal sigimisel, mis toimub monogaamsena ja üle aasta, munetakse üks muna. Lindude seas on neil vanemliku hoolsuse kestvus üks pikimaid.

## Etümoloogia
1799. aastal andis merekeskkonnas kohastunud lindude perekonnale nimetuse looduseuurija Bernard Germain de Lacépède, seda fregattide järgi keset meresõitmiste ajastut. Havai keeles nimetatakse fregattlindlasi üldise väljendiga *ʻiwa* ehk *kavalpea*.

## Elusolevad liigid
*Keiser-fregattlind (*Fregata magnificens*)
*Kuning-fregattlind (*Fregata minor*)
*Ascensioni fregattlind (*Fregata aquila*)
*Jõulusaare fregattlind (*Fregata andrewsi*)
*Väike-fregattlind (*Fregata ariel*)

## Viited
Riia Eesti Üliõpilaste Selts "Estia"

**Riia Eesti Üliõpilaste Selts "Estia"** oli Läti Ülikoolis õppivate eesti üliõpilaste organisatsioon.

Selts asutati 1927. aastal. Organisatsiooni 10. aastapäeva tähistamise ajal 1937. aastal oli seltsil 11 liiget ja 5 auvilistlast, esimees oli Arnold Kasak (1910–1986). Auvilistlaste hulgas olid saadik Karl Menning, peakonsul Herbert Rosenfeldt ja saatkonna sekretär Villem Kruus.
August Evald Velner

**August Evald Vellner** (10. november 1904 Kährimäe talu, Restu küla, Sangaste vald, Valgamaa – 12. mai 1937 sealsamas) oli eesti agronoom.

1924–1930 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, lõpetas 1933 ("Kährimäe talu organiseerimiskava"). Liiviklane, hiljem rotalus.

1929–1930 teenis ta Võrumaal Rõuge maatulunduskonsulendi praktikandina, alates 1930 Eesti Linnukasvatajate Seltsi sekretär-eriteadlane, hiljem samaaegselt ka Põllutöökoja linnukasvatuse eriteadlane.

## Välislingid
*TÜ üliõpilased
*Agronoomia, 1937, nr. 9, lk. 668.
August Vellner (Sangaste põllumees)

**August Vellner** (26. veebruar/9. märts 1876 – 10. oktoober 1941 Sosva) oli eesti põllumees.

Nooruses tegutses ta Venemaal mõisarentniku ja valitsejana, alates 1914. aastast isatalus.

Ta oli Sangaste põllumeeste konvendi ja Põllutöökoja liige, Restu piimaühingu esimees.

Tema vennad olid šokolaaditöösturid Karl Vellner ja Kolla Vellner.

## Viited
Richard Siil

**Richard Siil** (8. oktoober 1897 – 14. september 1941 Kirov) oli eesti tulundustegelane.

Ta oli puu- ja jahutööstuse pidaja Kulinal, Viru-Jaagupi põllumeeste konvendi, Põllutöökoja ja Kaubandus-tööstuskoja liige.
Leina rist

**Leina rist** (ka **Kaks ema**; soome keeles *Surun risti* või *Murheen risti*, vene keeles *Крест скорби*) on mälestusmärk, mille praegune asukoht on Karjala Vabariigis. Enne 1940. aastat asus see paik Soomes Impilahti vallas.

Mälestusmärk asub Pitkäranta ja Suolijärvi ning Petroskoi ja Värtsilä vaheliste teede ristumiskoha lähedal Koirinoja külas Impilahti lähedal. See kujutab risti eri külgedel teineteist embavat soome ja vene ema ja on pühendatud Talvesõja (1939–1940) mõlema poole võitlejatele. Võitlused toimusid piirkonnas 1939. aasta detsembrist kuni sõja lõpuni kevadel 1940. Mälestusmärgi pühendamine ka Jätkusõja (1941–1944) mõlema poole võitlejatele pole fotode ja Venemaa kultuurimälestiste registri järgi tuvastatav.

Mälestusmärgi projekt sai alguse 1992. aastal, kui Soome ja Venemaa leppisid kokku kahe ühise Talvesõja mälestusmärgi püstitamises. Esimene mälestusmärk püstitati samal aastal Soomes Suomussalmis Raate tee lahingu mälestuseks.

Venemaa poolele paigutatava mälestusmärgi jaoks korraldati rahvusvaheline võistlus, millele laekus 14 tööd. Võitjaks osutus Karjala Vabariigi tuntud kujur Leo Lankinen, kes aga haigestus varsti pärast võistlust raskelt ja suri 1996. aastal. Tema töö lõpetas kujur Eduard Akulov, kuju valati malmi Petroskois.

Maastikuarhitektuurse lahenduse mälestusmärgile ja seda ümbritsevale puhkekohale tegi arhitekt Lia Karma.

27. juunil 2000 avati mälestusmärk, katte eemaldajad olid neli Talvesõja veterani, kaks Soome ja kaks Nõukogude poolelt. Soome valitsust esindas peaminister Paavo Lipponen ja Venemaad esindas asepeaminister Aleksei Kudrin.

## Viited

## Kirjandus
*Jüri Karma. "Leinarist Soome sõja ohvritele". Eesti Päevaleht nr 147, 27. juuni 2000. Lk 7

## Välislingid

*Мемориальный комплекс «Крест Скорби». Karjala Vabariigi ajaloo- ja kultuuripärandi objektid. Vene keeles, vaadatud 8. aprill 2025
*Venemaa kultuurimälestis nr 1040008000. Vene keeles, vaadatud 8. aprill 2025
Haller (Karlstadi suguvõsa)

**Haller** (Karlstadi suguvõsa)  oli Rootsi Karlstadi linnast pärit vaimulike aadlisuguvõsa.

## Suguvõsa liikmeid
*Albert Magnus Haller (1730−1798), Käina pastor, Saarte-Lääne praostkonna praost, Eestimaa konsistooriumi assessor, ülemapellatsioonikohtu liige
*Johannes Haller (1741−1784) (1741−1784), Mustjala pastor
*Christian Haller (1744−1805), Mustjala, Anseküla ja Jämaja pastor
*Jakob Pontus Haller (1763−1816), Käina pastor, Saarte-Lääne praostkonna praost
*Gustav Albrecht Haller  (1774–1850), Tori koguduse pastor
*Carl Magnus Haller (1798−1867), pedagoog Gattšinas
*Anton Hermann Haller (1800−1833), dr. med., kreisiarst Kaluga kubermangus, kolleegiuminõunik
*Ferdinand Adolf Haller (1808−1855), Dr. med., sõjaväearst
*Eduard Pontus Haller (1810−1864), Rapla pastor
*Albert Hermann August Haller (1828−1902), Dr. med., 1865–1887 Tallinna linnaarst
*Julius Alexander Anton Haller (1832−1896), jurist, Peterburi ringkonnakohtu viitsepresident 
*Anton Hermann Haller (1833−1905), Noarootsi, Käina pastor, Tallinna Oleviste koguduse abipastor, konsistooriumi assessor ja Tallinna superintendent
*Johannes Haller (1865–1947), baltisaksa päritolu saksa ajaloolane
*Adolf Georg Haller (1867–1934), Koeru Maarja-Magdaleena koguduse pastor
*Gotthard Haller (1869–1925) Märjamaa koguduse ja Peterburi Püha Anna koguduse pastor, Narva kooliinspektor
*Albert Magnus v. Haller (1872–1940), kihelkonnaarst Ventspilsis ja aastatel 1900–1904 Hageri kihelkonnas, arst Tallinnas
*Gustav Haller (1871–1947), Martna Püha Martini koguduse õpetaja, Ranna-Lääne praostkonna praost ja Lääne praostkonna praost
*Bernhard (v.) Haller (1874–1957), vaimulik Saksamaal

## Viited

## Välislingid
*Halleri suguvõsa aadlivapp saidil gerbovnik.ru
Bruno Borucki

**Bruno Borucki** (19. aprill 1894 – 11. märts 1988) oli poola päritolu katoliku preester ja kirjanik, kes oli aastatel 1937–1940 Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse vaimulik. 

## Elulugu
Bruno Borucki õppis teoloogiat Valkenburgis ja pühitseti preestriks 27. augustil 1925. 1937. aastal määrati ta kogudusepreestriks Eestisse ning asus teenima Tallinna Peeter-Pauli katedraali. 1940. aasta detsembris oli ta sunnitud Eestist lahkuma. Pärast sõda elas ta Saksamaal, kus avaldas mitu teoloogiaalast raamatut.

Ta oli katoliikliku kiriku mungaordu Societas Jesu liige. 

Bruno Borucki suri 11. märtsil 1988 Münsteris. 

## Viited
Agu Kabrits

**Agu Kabrits** (26. mai 1958 – 14. märts 2025) oli Valgamaa omavalitsustegelane. 

## Elukäik
Lõpetas 1976. aastal Haapsalu 1. keskkooli. Õppis 1976–1982 Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaariat. Oli aastatel 1982–1985 loomaarst Läänemaal näidiskolhoosis Sõprus, 1985–1992 loomaarst Tõrva piirkonnas. 1992–2002 ettevõtja veterinaarravimite hulgimüügi valdkonnas.

2002–2005 Tõrva linnahoolduse asutuse juht ja linnavolikogu esimees. 2005–2013 Tõrva linnapea. 2013–2017 Õru vallavanem ja Valgamaa Omavalitsuste Liidu esimees. 2017–2023 Valgamaa ühistranspordikeskuse juht.

Agu Kabrits andis suure panuse mulgi kultuuri taaselustamisse, olles üks esimesi vallajuhte, kes tõmbas selga mulgi kuue ja kandis seda uhkusega. 

## Viited
Piloderma bicolor

***Piloderma bicolor*** on kandseente hõimkonda kuuluv seente liik.

Seen kasvab okaspuude lamatüvedel all.

## Välislingid
* ''Piloderma bicolor'' andmebaasis eElurikkus.
Marge Tava

**Marge Tava** (2014. aastani **Marge Rahu**; sündinud 10. veebruaril 1974) on eesti meediaettevõtja ja tervisliku toitumise edendaja. 

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Aastatel 2006–2021 juhtis ta naistele suunatud meediaettevõtet Buduaar Meedia OÜ, oli ajakirjade Buduaar ja Buduaar Teen ajakirja looja ja vastutav väljaandja. Tava müüs Buduaari 2018. aastal TV3 Grupile. 

Ta on esimese Eesti kiirmoe fookusega taaskasutusturu B-turg.ee looja ja Buduaari turu taaskasutusürituste peakorraldaja. Turul müüakse enda kasutatud riideid, jalanõusid ja ilutooteid. Ürituse eesmärk on populariseerida taaskasutust. Ostupeod on toimunud alates 2008. aastast Saku Suurhallis, Eesti Näitustel  ning mujal nii Tallinnas, Tartus, Rakveres kui ka Pärnus. 

2021. aastal lahkus Marge Tava Buduaari juhi kohalt TV3 grupist ning asutas MTÜ Toiduvalvurid, mis haldab sotsiaalmeedias Fuudishi toiduteavituskanaleid. Fuudish pälvis 2021. aastal Aasta Ennetusteo auhinna. Fuudish pakub oma jälgijatele tasuta toiduteemalist teavet ning korraldab toidutarkuse koolitusi nii koolides kui ka ettevõtetes eesmärgiga õpetada inimesi teadlikke toiduvalikuid tegema. Fuudishi fookus on e-ainetel, saasteainetel, raskmetallidel ja üldisel toiduohutusel. 

Tava on 2021. aastast keskkonnasõbraliku uudistoidu tootja Thormi Foods ja Thormi Technology kaasasutaja. 2025. aasta veebruaris tunnistati maailma suurimal toidumessil Gulfood Thormi valmistoit maailma parimaks valmistoiduks.

## Viited
Atapuerca järved

**Atapuerca järved** (*lagunas de Atapuerca*) on märgala Hispaanias Castilla y Leóni autonoomses piirkonnas Burgose provintsis Atapuerca vallas. See hõlmab viis järvekest (*laguna*), mis paiknevad Atapuerca külast pool kilomeetrit loodes Vena jõe ja Atapuerca mäestiku vahel. Märgala pindala on 16,7 ha.

Järvede piirkonda on tuntud **Prado de la Laguna**  nime all ning juba keskaegsetes ürikutes on mainitud selle kuulumist Atapuerca küla alla. Põlluharimine ja karjakasvatus tõid kaasa märgala mudastumise. Aastal 2004 alustati järvede ökoloogilist taastamist, mis lõppes 2008 linnuvaatlustornide rajamisega, teeradade kohandamisega ning ökoloogilise reoveepuhasti töölepanemisega.

Järved on puhkepaik paljudele rändlindudele, kes läbivad La Bureba koridori, joogikoht Pürenee poolsaare rohtlate lindudele ja pesitsuspaik mitut liiki veelindudele. Peale selle võimaldab märgala taastada mitut liiki kahepaikseid.

Märgala haldab Confederación Hidrográfica del Duero.

## Viited
Vena jõgi

**Vena jõgi** (*río Vena*) on jõgi  Hispaanias, Douro jõgikonnas, Arlanzóni lisajõgi.

Vena voolab Burgose provintsi idaosa keskel idast läände. Jõe pikkus on 25,7 km. Selle lähe on Arlanzóni vallas Villamórico ja Galarde vahel ja ta suubub Burgose kesklinnas Arlanzóni jõkke.

Vena jõgi on Burgoses põhjustanud kaks suurt üleujutust. Linnavalitsuse võlvidele on märgitud suurimad veetasemed.

Jõgikonna pindala on  152,59 km². 

Jõge haldab Confederación Hidrográfica del Duero.

Venasse suubub Burgose läänepoolses linnaosas Villímaris  Morquillase jõgi.

## Jõe kulg
Vena saab alguse Arlanzóni vallas Valdeagési paikkonnas Galarde lähedal maanteest N-120 lõunas.  Samas vallas voolab ta läbi Villamórico, Santovenia de Oca ja Agési.

Edasi voolab ta läbi Atapuerca valla, kus temasse suubub paremalt San Juani oja, mille läte on Barrios de Colina vallas.

Vena voolab edasi Quintanapallas, kus temasse suubuvad paremalt Fuente Romera oja ja Valdeherrerose oja. 

Seejärel jõuab ta Rubenasse, kus ta ristub maanteega Autopista del Norte ning möödub põhjas Burgose linnaosast Villafríast. 

Burgose territooriumil suubub Venasse paremalt Los Descalzose oja, mille ääres paikneb San Estebani klooster, ja vasakult Novillase oja, mis saab alguse Atapuerca mäestikust Valdegrú paikkonnast. Ta voolab läbi Villímari linnaosast, mis jääb põhja poole, ja seejärel suubub temasse paremalt Morquillase jõgi. Vena möödub lõunas sektorist V-2 ning alates selle idaotsast on ta kanaliseeritud, moodustades  pargi Parque Lineal del Vena, mis jätkub tänavani Avenida de los Reyes Católicos ja väljakuni Plaza de España, millest ta voolab alt läbi. Jõgi ilmub välja Burgose San Lesmes Abadi kiriku ees, alates sillast Puente de las Viudas kuni suubumiseni Arlanzóni jõkke Inimese Evolutsiooni Muuseumi ees voolab Vena jälle maa all.
Nurgalöök

**Nurgalöök** (inglise keeles *corner kick*) on üks jalgpalli standardolukordadest, mille eesmärk on taasalustada mängu pärast seda, kui pall on ületanud väravajoone, kuid mitte väravasse läinud, ning seda viimati puutus kaitsva meeskonna mängija.

## Määratlus ja reeglistik

Rahvusvahelised jalgpallireeglide (*IFAB Laws of the Game*) kohaselt antakse nurgalöök, kui pall on täielikult ületanud väravajoone, ilma et oleks löödud väravat, ning seda puudutas viimasena kaitsva meeskonna mängija. Nurgalöögi sooritab ründav meeskond.

Nurgalöök sooritatakse väljaku vastava nurga kaarelt ehk nurgakaarelt. Ründav mängija asetab palli nurgakaarele ning sooritab löögi. Vastasmeeskonna mängijad peavad olema vähemalt 9,15 meetri kaugusel pallist kuni löögi sooritamiseni.

## Taktikaline kasutus

Nurgalööke kasutatakse tihti väravate löömiseks, kuna need võimaldavad ründaval meeskonnal saata pall otse karistusalasse.

### Peamised mängimisviisid

* **Otsene tsenderdus** – pall saadetakse otse karistusalasse, eesmärgiga leida ründav mängija.
* **Lühike nurgalöök** – pall mängitakse lühidalt teise mängijani, et muuta lööginurka või avada sööduvariante.
* **Tagumise posti mäng** – tsenderdus suunatakse värava tagumise posti juurde, kus ootab kaaslane.
* **Maapinnal antav sööt** – madal sööt, millele järgneb kombinatsioonide jada.

## Taktikaline tähtsus ja strateegiad

Nurgalöögid on potentsiaalselt ohtlikud olukorrad, mis võivad viia väravateni. Seetõttu pööratakse nii kaitses kui ka rünnakul palju tähelepanu nurgalöökide treenimisele.

**Ründetaktikad:**
* liikumised ja varjamised,
* tsoonide täitmine,
* standardsete mänguplaanide kasutamine.

**Kaitsetaktikad:**
* tsooniline või mees-mehe markeerimine,
* esimese posti katmine,
* väravavahi paiknemine.

## Ajalugu

Nurgalöök võeti kasutusele 19. sajandi lõpus Inglismaal. Selle eesmärgiks oli anda ründavale meeskonnale uus võimalus pärast seda, kui kaitsvad mängijad olid palli väljaviimiseks kasutanud väravajoont.

## Statistika ja mõju

Kuigi kõik nurgalöögid ei lõpe väravaga, näitavad statistilised analüüsid, et hästi sooritatud nurgalöögid võivad mängu kulgu oluliselt mõjutada.

## Reeglid

* Löögi peab sooritama mängija, kes ei tohi palli enne uuesti puutuda, kui teine mängija on selle puudutanud.
* Kahekordse puute korral määratakse vastasmeeskonnale kaudne vabalöök.
* Kui pall lendab otse väravasse, loetakse värav kehtivaks.

## Vaata ka

* Karistuslöök
* Vabalöök
* Jalgpallireeglid
* Standardolukord (jalgpall)

## Viited



## Välislingid

* FIFA ametlik koduleht
* IFAB reeglid (inglise keeles)
Turbo (näts)

**Turbo** oli puuviljamaitseline närimiskumm, mida tootis Türgi ettevõte Kent. Närimiskummid sisaldasid pilte autode, mootorrataste ja teiste transpordivahendite kohta. Need olid populaarsed noorte seas 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses (peamiselt Poolas, Venemaal ja Bulgaarias), ning pildikaardid muutusid väärtuslikeks kollektsioneerimisobjektideks. Paljud huvilised koguvad neid siiani, kuigi tootmine lõpetati 2007. aastal.
Ignas Hofmanas

**Ignas Hofmanas** (sündinud 4. veebruaril 1984 Radviliškise rajoonis) on Leedu poliitik. Ta on 12. detsembrist 2024 Leedu põllumajandusminister.

Ta lõpetas 2002. aastal Šiaulėnais keskkooli. Ta õppis aastatel 2002–2008 Kaunase Tehnoloogiaülikoolis ning sai 2006. aastal bakalaureusekraadi rakendusfüüsikas ja 2008. aastal magistrikraadi soojustehnika erialal; 2014. aastal sai ta tehnoloogiateaduste doktori kraadi energeetika ja soojustehnika valdkonnas.

Septembrist detsembrini 2009 oli ta Aleksandras Stulginskise Ülikoolis laborant. Aastatel 2009–2024 töötas ta põllumehena. Detsembrist 2013 kuni augustini 2018 oli ta UAB Igno klubase direktor.

12. detsembrist 2024 on ta Leedu põllumajandusminister.

## Isiklikku
Võõrkeeltest valdab ta inglise ja vene keelt. Ta on abielus, peres on tütar.

## Välislingid
* Ignas Hofmanase CV (inglise keeles)
Ladina kool

**Ladina kool** oli  hiliskeskajal ilmalikku haridust andnud kolmeklassiline keskkool, kus õpetati peamiselt ladina keelt ja seitsme vaba kunsti aluseid.

Esimene ladina kooli õppekavaga Tallinna linnakool asutati Tallinnas Oleviste kiriku juures 1428. aastal.

## Viited
Olmos de Atapuerca

**Olmos de Atapuerca** on küla ja osavald Hispaanias Castilla y Leóni autonoomses piirkonnas Burgose provintsis Alfoz de Burgose maakonnas Atapuerca vallas.

Olmos de Atapuerca paikneb vallakeskusest Atapuercast 2 km loodes.

Elanike arv oli 2000. aastal 56, 2010. aastal 55 ja 2023. aastal 56.
Jaan Ilbak

**Jaan Ilbak** (1. oktoober 1888 – 22. november 1941) oli Eesti omavalitsustegelane.

Ta oli Kuusalu vallavanem ja Kuusalu põllumeeste konvendi liige.
Johannes Kallang

**Johannes Kallang** (kuni 15. aprillini 1936 **Johannes Kraanvelt**; 8. august 1882 – 16. veebruar 1958) oli Eesti omavalitsustegelane.

Ta oli Anija vallavanem ja Raasiku põllumeeste konvendi liige.

Tema tütar Saima Tamm oli pediaater.
Ludwik Grabarczyk

**Ludwik** **Krzysztof Grabarczyk** (sündinud 31. jaanuaril 1964 Końskies) on endine poola päritolu katoliku preester ning dominiiklaste ordu liige, kes oli aastatel 1998–1999 Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse vaimulik. 

## Elulugu
Ludwik Grabarczyk pühitseti 1995. aasta 10. juunil dominiiklaste ordu preestriks. Järgmisel aastal asus ta teenima Eestisse. 1998. aasta 26. juulil määrati ta Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse preestriks. Tallinnas teenis ta kuni 1999. aastani, mil lahkus preestriametist ning asus elama Kanadasse. 

## Viited
Fernando Rey

**Fernando Casado Arambillet** (tuntud näitlejanime **Fernando Rey** järgi; 20. september 1917 A Coruña – 9. märts 1994 Madrid) oli Hispaania näitleja.

Ta alustas arhitektuuriõpinguid, kuid tema õpingud katkestas Hispaania kodusõda. Tema isa võitles sõjas vabariiklaste poolel. Sõja lõpuks oli perekond vaesunud, mistõttu hakkas Rey raha teenimiseks filmides väikseid rolle tegema. Samuti dubleeris ta võõrkeelseid filme hispaania keelde. 1940. ja 1950. aastatel mängis ta Hispaania romantilises filmides meespeaosa. Esimest rahvusvahelist edu saavutas ta rolliga sürrealistliku lavastaja Luis Buñueli filmis "Viridiana" (1961).

Üle poole sajandi kestnud filmikarjääri jooksul mängis Rey üle 150 filmis. Ta tegi rolle nii Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Saksamaa kui ka USA filmides. Ta saavutas suurimat edu pärast 50. eluaastat 1970. aastatel, kui mängis Buñueli filmides "Tristana" (1970), "Kodanluse diskreetne võlu" ("Le Charme discret de la bourgeoisie"; 1972) ja "See ebamäärane ihalduste objekt" ("Cet obscur objet du désir"; 1977) ning narkoparun Alain Charnier'd filmis "Prantsuse sidemees" ("The French Connection"; 1971) ja selle järjes "Prantsuse sidemees II" ("French Connection II"; 1975).

Rolli eest filmis "Elisa, minu elu" ("Elisa, vida mía"; 1977) pälvis ta Cannes'i filmifestivalil parima meesnäitleja auhinna. Hispaania filmiauhinna Goya sai ta 1989. aastal parima meespeaosatäitja kategoorias rolli eest filmis "Diario de invierno".

Aastatel 1992–1994 oli ta Hispaania Kinematograafiakunstide ja Teaduste Akadeemia president.

Ta oli abielus Argentina näitleja Mabel Karriga. Abielust sündis üks poeg. Karr suri 2001. aastal.

## Viited

## Välislingid
*
Kõik minu emast

"**Kõik minu emast**" ("Todo sobre mi madre") on 1999. aasta Hispaania-Prantsusmaa komöödiadraama. Filmi lavastas Pedro Almodóvar, kes kirjutas filmile ka stsenaariumi. Filmi peaosas mängib Cecilia Roth, suuremates rollides on veel Candela Peña, Antonia San Juan, Penélope Cruz, Marisa Paredes ja Rosa María Sardà.

Filmi süžee idee pärineb Almodóvari varasemast filmist "Minu saladuse õis" ("La flor de mi secreto"; 1995), kus arstitudengeid koolitatakse veenma leinavaid sugulasi lubama oma surnud lähedase elundeid siirata. "Kõik minu emast" keskendub liiklusõnnetuses hukkunud teismelise emale. "Kõik minu emast" käsitleb selliseid teemasid nagu AIDS, sooline identiteet, homoseksuaalsus, usk ja eksistentsialism. Film on Almodóvari austusavaldus naistele ja nende vastupidavusele.

Film oli rahvusvaheliselt edukas ning see võitis arvukalt auhindu, sealhulgas parima võõrkeelse filmi Oscari ja Kuldgloobuse ning Euroopa filmiauhinna parima filmi eest. Hispaania filmiauhinna Goya pälvis see seitsmes kategoorias, sealhulgas parim film, parim lavastaja (Almodóvar) ja parima naispeaosatäitja (Roth).

Filmi põhjal lõi Austraalia näitekirjanik Samuel Adamson lavaversiooni, mis esietendus 2007. aastal Londonis The Old Vici teatris. Ain Mäeotsa lavastuses jõudis see 2022. aasta jaanuaris Vanemuise teatri lavale.

## Osatäitjad
* Cecilia Roth – Manuela Echevarria
* Marisa Paredes – Huma Rojo
* Candela Peña – Nina Cruz
* Antonia San Juan – Agrado
* Penélope Cruz – Rosa
* Rosa Maria Sardà – Rosa ema
* Fernando Fernán Gómez – Rosa isa
* Eloy Azorín – Esteban Echevarria
* Toni Cantó – Lola

## Auhinnad ja nominatsioonid
*Oscarid (2000)
**parim võõrkeelne film – **võit**
*Kuldgloobused (2000)
**parim võõrkeelne film – **võit**
*Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnad
**parim mitteingliskeelne film – **võit**
**parim lavastaja (Pedro Almodóvar) – **võit**
**parim stsenaarium
*Goya auhinnad
**parim film – **võit**
**parim lavastaja (Almodóvar) – **võit**
**parim naispeaosatäitja (Cecilia Roth) – **võit**
**parim naiskõrvalosatäitja (Candela Peña)
**parim uus naisnäitleja (Antonia San Juan)
**parim algupärane stsenaarium (Almodóvar)
**parim operaatoritöö
**parim montaaž (José Salcedo) – **võit**
**parim kunstnikutöö
**parim kostüümidisain
**parim jumestus ja soeng
**parim produktsiooni juhtimine – **võit**
**parim originaalmuusika (Alberto Iglesias) – **võit**
**parim heli – **võit**

;Teisi auhindu
*Euroopa filmiauhind – parima Euroopa filmi ja parima naispeaosatäitja auhind
*parima võõrkeelse filmi César
*parima võõrkeelse filmi David di Donatello auhind

## Viited

## Välislingid
* "Kõik minu emast" andmekogus IMDb
Kuldkakar

**Kuldkakar** (*Osteospermum*) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.

## Liike
**Osteospermum fruticosum* – põõsas-kuldkakar
**Osteospermum hyoseroides* – lõõmav kuldkakar
**Osteospermum vaillantii* – jordaania kuldkakar

## Välislingid
* Kuldkakar andmebaasis eElurikkus
Peniophorella

***Peniophorella*** on kandseente perekond.

## Liike
**[[Peniophorella praetermissa]]*
**[[Peniophorella pubera]]*

## Välislingid
* ''Peniophorella'' andmebaasis eElurikkus.
Resinicium bicolor

***Resinicium bicolor*** on klassi *[[Agaricomycetes]]* kuuluv kandseente liik.

Seen kasvab okaspuude lamatüvedel.

## Välislingid
* ''Resinicium bicolor'' andmebaasis eElurikkus.
Põõsas-kuldkakar

**Põõsas-kuldkakar** (*Osteospermum fruticosum*) on taimede liik korvõieliste sugukonnast.

## Välislingid
* Põõsas-kuldkakar andmebaasis eElurikkus
Sabaseemnik

**Sabaseemnik** (*Urospermum*) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.

## Liike
**Urospermum dalechampii* – suureõieline sabaseemnik

## Välislingid
* Sabaseemnik andmebaasis eElurikkus
Suureõieline sabaseemnik

**Suureõieline sabaseemnik** (*Urospermum dalechampii*) on taimede liik korvõieliste sugukonnast.

## Välislingid
* Suureõieline sabaseemnik andmebaasis eElurikkus
Rahvustoit

**Rahvustoit** on rahva tüüpiline ja igapäevane eine, mis on laialdaselt omaks võetud kogu rahva poolt, on osa selle rahva kultuurilisest identiteedist ja kultuuripärandist, võib olla rahvussümbol, ning on soovitavalt ainulaadne sellele rahvale.

## Vaata ka
* Rahvusköök
* Rahvussümbol

## Viited