open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Beñat Etxebarria

**Beñat Etxebarria Urkiaga** (tuntud ka lihtsalt kui **Beñat**; sündinud 19. veebruaril 1987 Igorres) on endine Hispaania jalgpallur (keskpoolkaitsja).

Ta alustas klubikarjääri Athletic Bilbaos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1998. aastal. Aastatel 2005–2008 mängis ta põhiliselt klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hispaania kõrgliigas tegi ta klubi põhimeeskonnas debüüdi 29. oktoobril 2006 mängus CA Osasuna vastu.

2009. aasta suvel liitus ta Real Betisega. Esimesel hooajal mängis ta klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Aastatel 2010–2013 kuulus ta Betise põhikoosseisu, mängides klubiga kahel viimasel hooajal Hispaania kõrgliigas.

2013. aasta juunis naasis Beñat Athletic Bilbaosse, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Sinna jäi ta kuni hooaja 2019–20 lõpuni.

Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Austraalia kõrgliiga klubi Macarthur, kus ta mängis hooajal 2020–21.

2012. aastal kuulus Beñat neljas kohtumises Hispaania jalgpallikoondise koosseisu.

## Saavutused
;Athletic Bilbao
*Supercopa de España: 2015

## Välislingid
Harlem River Drive

**Harlem River Drive** on New Yorgis Upper Manhattanil kulgev 6,76 km pikkune põhja-lõuna suunaline rohelusega ääristatud tee. See kulgeb mööda Harlemi jõe paremkallast Tenth Avenuest Inwoodis kuni Triboroughi sillani East Harlemis.

## Vaata ka
*FDR Drive

## Välislingid
Blacky (album)

**"Blacky"** on ansambli Blacky esimene album, mis ilmus aastal 2000.  

Ansambli Blacky asutas 1998. aastal laulja Lea Dali Lion. Ansamblis musitseeris ta toona neiupõlvenimega Lea Teemets koos oma esimese abikaasa Elmar Liitmaaga. Albumi üks tuntumaid lugusid "Ära piina mind" ilmus 1999. aasta aprillis. Albumi esitluskontsert toimus 5. mai 2000 Tallinnas Café Amigos.

## Lood albumil

## Välislingid
* Discogs
The Lucky One (Uku Suviste laul)

**"The Lucky One"** on laul, mis esindas Eestit Rotterdamis 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Loo autorid on Uku Suviste ja Sharon Vaughn, esitaja Uku Suviste, produtsent Dimitris Kontopoulos. 

Võistluse Eesti Laul 2021 superfinaalis kogus laul "The Lucky One" 46,5% häältest. 

Laul esitati Eurovisiooni teises poolfinaalis inglise keeles, kogus 58 punkti ja sai sellega oma poolfinaalis 13. koha. Seega Eesti laul Eurovisiooni finaali ei pääsenud.

## Viited


## Välislingid

* "The Lucky One" muusikavideo YouTube'is
Píseki Maarja Sündimise kirik

**Píseki Õnnistatud Neitsi Maarja Sündimise kirik** on roomakatoliku kirik Píseki ajaloolises kesklinnas Píseki ringkonnas Lõuna-Tšehhi maakonnas. 13. sajandist pärit gooti kirik on kolmelööviline basiilika, selle massiivne torn on linna sümbol ja Píseki kõrgeim ehitis. Kirik on üks paremini säilinud ehitismälestisi varagooti perioodist Tšehhis.

## Ehituslugu
Kirik on üks Böömimaa kuninga Otakar II Přemysli käsul algatatud hulgast ehitusprojektidest Lõuna-Böömimaal Písekis ja Zvíkovis. Pühakoja ehitust alustati traditsioonilisel viisil kooriruumi ehitamisega 1240. aastal. Esimesena valmisid hulknurkse lõpmikuga kooriruumi müürid, seejärel katusesõrestik, mis kaitses ehitust võlvimise ajal, ja viimaks võlvid. Võidukaar ehitati ajutise seinaga kinni, et hoones saaks alustada jumalateenistuste pidamist.

Töö järgmises etapis hakati püstitama kaht torni läänefassaadi nurkades ja samal ajal ehitati pikihoone müüre. Peasissepääs tehti ebatavalisel viisil kiriku põhjaseina. pärast välisseinte valmimist ehitati käärkamber kooriruumi kõrvale ja kõrgseinte arkaadid, kõrgseinte valmimise järel võlviti kõik löövid ristroidvõlvidega. Viimaseks etapiks jäi vaheseina lammutamise võidukaarest. Arvatavasti pühitseti kirik 1360. aasta paiku.

Algselt oli kirikul kaks madalat läänetorni, põhjapoolne torn on säilinud algses katuseharjast madalamas kõrguses. 15. sajandi lõpul ehitati lõunatorn massiivsemaks ja kõrgemaks, 72 meetri kõrguseks. 15. sajandi originaaltalad on tornis tänaseni säilinud. Ehitustöid juhtis ehitusmeister Mikulas Pisecký.

Aastail 1741–1743 ehitati kiriku lõunalöövi Püha Jan Nepomuki kabel.

Kirikut rekonstrueeriti vähesel määral uusgooti stiilis arhitekt Josef Mockeri juhtimisel.

## Sisustus
Kiriku piilaritel on säilinud jälgi hilisromaani-varagooti seinamaalingutest. Külgaltaris on 14. sajandi tahvelmaali, nn Píseki madonna, koopia (originaal varastati 1975. aastal). Barokses Jan Nepomuki kabelis on veduut, mis kujutab Písekit enna 18. sajandi keskpaika. Muu sisustus on uusgooti stiilis.

## Viited

## Välislingid
The Deanery Church of the Birth of the Virgin Mary. - Písek - Sightseeing. - visitpisek.cz
Píseki kivisild

**Píseki kivisild** (tšehhi keeles *Kamenný Most*, *Kamenný most v Písku*) on 13. sajandist pärinev kivisild Lõuna-Tšehhi maakonnas Písekis, mis kulgeb üle Otava jõe ja on vanim sild Tšehhis.

## Ajaloost
Sild ehitati Otakar II Přemysli käsul millalgi enne 13. sajandi lõppu. Esimene kirjalik mainimine on aastast 1348. Píseki kivisild on vanim Tšehhi sild. See kuulub üldse vanimate keskajal ehitatud ja tänaseni säilinud sildade hulka Euroopas: ainult Regensburgi kivisild on vanem, pärinedes aastaist 1135–1146. Píseki sild asub vanal Nürnbergi ja Praha vahelisel kaubateel nimega Goldene Strasse, mis kulges sellel kohal üle Otava.

## Kirjeldus
Sild on 110 meetrit pikk ja 6,25 meetrit lai, sellel on seitse kaart ja see tundub Praha Karli silla väiksema väljaandena. Kuus sillakaart pärineb 13. sajandist, seitsmes lisati 1768. aastal ja on kaks korda laiema sildeavaga, et olla parvedele läbitav. Kuus sillapiilarit ehitati kuival maal: töölised ümbritsesid piilarite ehitusplatsid müüridega, mille ümbert sai jõgi voolata. Keskaegsed tornid silla mõlemas otsas pole säilinud: esimene hävis 1768. aasta üleujutuses, mis olevat viinud kaasa torni koos vahiga, teine torn lammutati 1825. aastal, ettekäändeks jalgujäämine uutele transpordiviisidele.

Silda ääristavad baroksed skulptuurid, koopiad liivakivist originaalkujudest, mis nüüd asuvad Prácheňi muuseumis. Skulptuurid kujutavad Kolgata stseeni ristilöödud Kristuse ja taganutjatega, Jan Nepomukki inglitega, püha Annat ja püha Antoniust Paduast. Sild on üle elanud palju suuri üleujutusi, näiteks 1432. ja 1768. aastal, viimane neist oli 2002. aastal, kui Otava veetase tõusis nii kõrgele, et rebis lahti kivibarjääri, kuid sild ise pidas üleujutuses vastu.

## Pildid

Ráno v Písku.jpg|Kunstniku nägemus silla ja kuningalossi väljanägemisest keskajal
Písek.v.1.pol.19.st.Trichtl.jpg|Píseki lossi ja silda kujutav värvilitograafia 19. sajandist
Písek Stone Bridge5.jpg|13. sajandi sillakaar
Písecký most z jiného břehu.JPG|18. sajandi sillakaar
Pisek kamenny most3 03062005.JPG|Kolgatat kujutav skulptuurigrupp
Socha-pisek.jpg|Anna ise kolmas
2011.11.6. Písek 048.jpg|Püha Jan Nepomuk inglitega


## Viited

## Välislingid
* Stone Bridge. - jiznicechy.cz
* Stone Bridge. - Písek - Sightseeing. - www.visitpisek.cz
Boží Dar

**Boží Dar** (saksa keeles *Gottesgab*) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Boží Dar asub Saksamaa piiri ääres, Karlovy Varyst umbes 21 km põhjas.

Boží Dar asub Maagimäestikus, merepinnast 1038 m kõrgusel. Boží Dar on kõige kõrgemal asuv linn Tšehhis.

Asula rajati 1533. aastal. 1546. aastal sai Boží Dar vaba kaevanduslinna õigused. Linnas kaevandati hõbedat. Kolmekümneaastase sõja järel kaevandati linnas põhiliselt arseeni ja tina. 18. sajandi keskpaiku alustati linnas uuesti hõbeda kaevandamist, kuid see lõpetati 1820. aastal.

## Viited
Must (karvavärvus)

Musta karvkatte värvi tunnused:

Ühtlased mustad karvad. 
Puhas must on vähe levinud värvus. Puhas must tähendab seda, et hobusel pole mitte ühtegi teist värvi karva, peale musta.

Saba ja lakk on üleni mustad.
Výsluní

**Výsluní** (varasem tšehhikeelne nimi **Suniperk**, saksa keeles *Sonnenberg*) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Chomutovi ringkonnas. Výsluní asub Saksamaa piirist natuke rohkem kui 5 km kaugusel, Chomutovist umbes 12 km läänes.

Výsluní asub merepinnast 724–783 meetri kõrgusel.

Asulat on esimest korda mainitud 1547. aastal. Aleviks sai 1565. aastal ja linnaks 1584. aastal. 1597. aastal ülendati Výsluní kuninglikuks mäelinnaks. Kolmekümneaastases sõjas sai linn rängalt kannatada. 1640. aastal põles linn tulekahjus peaaegu täielikult maha.

## Viited
Helsingi sünagoog

**Helsingi sünagoog** (soome keeles *Helsingin synagoga*, rootsi keeles *Helsingfors synagoga*) on sünagoog Soome pealinnas Helsingis Kamppi linnaosas aadressil Malminkatu 26.

Helsingi linn andis 1900. aastal juudi kogukonnale Kamppi linnaosas krundi sünagoogi ehitamiseks. 1904. aastal palkas juudi kogudus arhitekt Johan Jacob Ahrenbergi sünagoogi hoonet projekteerima. Ehitustööd algasid 1905. aasta kevadel ja hoone valmis 1906. aasta augustis.

## Viited
Tallinna Linnapank

**Tallinna Linnapank** oli aastatel 1915–1940 Tallinnas tegutsenud krediidiasutus.

Tallinna Linnapank (vene keeles *Ревельский городской общественный банк*) avati 8. veebruaril 1915. a. Mündi tänav nr. 2 majas. Panga esimesse juhatusse valiti direktoriks Ivan Vinogradov ja tema abideks Heinrich Väljamäe ja Jüri Jaakson. 

1940. aastal kuulusid Tallinna Linnapanga juhatusse ja nõukogusse: panga esimees Paul Kurvits esimehe asetäitja juhatuse liige Tõnu Loik, Rudolf Moorma,  ja nõukogu liige Anton Uesson, A. Maikallo, J. Pikkov, August Kitsberg, August Gustavson ja Jaan Piiskar.

1940. aasta 19. novembril Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu otsusega asutati Eesti Vabariiklik Kommunaalpank, andes tema juhtimisele Tallinna, Tartu ja Narva Linnapangad kõigi nende aktivatega ja passivatega ning Eesti Vabariiklikule Kommunaalpangale anti üle ruumid, missuguseid kasutasid natsionaliseeritud Tallinna Linnapank. Eesti Vabariikliku Kommunaalpanga juhataja kohustetäitjaks määrati Leo Epstein.

## Vaata ka
*Tartu Linnapank (1927-1944)
## Viited

## Välislingid
*Tallinna Linnapank 25-aastane., Uus Eesti, nr. 36, 7 veebruar 1940
*Tallinna Linnapank 25-a., Postimees (1886-1944), nr. 36, 7 veebruar 1940
Píseki loss

**Píseki loss** on 13. sajandist pärit kindlus ja endine kuningaloss Písekis Lõuna-Tšehhi maakonnas, mille säilinud osas tänapäeval tegutseb Prácheňi muuseum (Prácheňi nime kannab linna ümbritsev maa-ala).

## Ajaloost
Esimest korda mainiti lossi kirjalikes allikates 1254. See ehitati Böömimaa kuninga Otakar II Přemysli käsul, kes muutis Píseki kuninglikuks kindlustatud linnaks. Kindlus ehitati muu linnaga samal ajal, mis seletab kindluse loomulikku sobitumist linna sisse. Viimane valitseja, kes lossis elas, oli Václav IV. 1419. aastal läks kindlus Píseki linnusekrahvi Jan Hájek of Hodětíni omandusse ja vahetas hiljem veel korduvalt omanikke. Lossil oli algselt kolm kaitsetorni, millest ükski pole tänapäevaks säilinud. Kunagisest neljatiivalisest konvendihoone tüüpi ehitisest on säilinud läänetiib suure võlvitud gooti saaliga, mida kaunistavad 15. sajandi freskode koopiad. 1509. aastal läks loss Píseki linna valdusse kuni aastani 1547. Järgnevate aastate ja sajandite jooksul hoone lagunes hüljatuna. 1851. aastal lammutati lossi kolm tiiba, väravatorn ja barbakaan, nii et loss sai tänapäeval tuntud välimuse.

Lossi säilinud osas tegutseb Prácheňi muuseum. Muuseum asutati 1848. aastal endise kuningalossi ainsas säilinud tiivas. Muuseumi fond loodi 1902. aastal, kui direktoriks oli tunnustatud ajaloolane, Písekist pärit August Sedláček.

## Pildid

Pisek castle and bridge.jpg|Píseki loss ja kivisild selle ees, taga raekoja ja Maarja kiriku tornid
Pisek hrad 03062005.JPG|Lossiõu kaevuga, taga säilinud läänetiib
Castle in Písek2.jpg|Säilinud osa siseõue arkaadist
Castle in Písek5.jpg|Vaade piki arkaadi
Castle in Písek4.jpg|Ehisraamistikuga akna jäänused muuseumimaja seinas
Castle in Písek6.jpg|Vastasküljest piirab lossiõue Píseki raekoja hoone


## Viited

## Välislingid
Wellcome on Prácheň muzeum website. - Prácheňské muzeum v Písku
Stárkov

**Stárkov** (saksa keeles *Starkstadt*) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Stárkov asub Poola piirist natuke rohkem kui 9 km kaugusel, Náchodist umbes 13,5 km põhjas ja Hradec Královést ligikaudu 43 km kirdes.

Stárkovit on esmamainitud 1250. aastal, linnaõigused sai 1573. aastal.

Stárkovi vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Dario Šarić

**Dario Šarić** (sündinud 8. aprillil 1994 Šibenikis) on Horvaatia elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Phoenix Suns.

## Karjäär
### Euroopa
Šarić alustas karjääri kodumaal, kus mängis aastatel 2009–2014 Zagrebi klubides Zrinjevac, KK Zagreb, Dubrava ja Cibona ning tuli korra Horvaatia meistriks ja kaks korda karikavõitjaks.

Seejärel jätkas ta karjääri Türgis, kus mängis aastatel 2014–2016 Instanbuli klubis Anadolu Efes, kellega võitis 2015. aastal Türgi karika ja osales ka Euroliigas.

### NBA
Šarići mängijaõigused omandas 2014. aasta NBA *draft*i 12. valikuga Orlando Magic, kes vahetas need kohe edasi Philadelphia 76ersile. Debüüthooajal (2016/17) kogus ta 76ersis keskmiselt 12,8 punkti ja 6,3 lauapalli mängus ning valiti uustulnukate sümboolsesse esimesse viisikusse.

Hooajal 2017/18 keskmiselt 14,6 punkti ja 6,7 lauapalli toonud Šarić vahetati 2018. aasta novembris Minnesota Timberwolvesi ja 2019. aasta suvel Phoenix Sunsi. Sunsis jäi hooajal 2019/20 tema arvele keskmiselt 10,7 punkti ja 6,2 lauapalli mängus.

### Rahvuskoondis
Šarić on Horvaatiat koondises esindanud 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta olümpiamängudel ning 2013., 2015. ja 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

## Saavutused
* NBA uustulnukate esiviisik (2017)
* Türgi karika võitja (2015)
* Aadria liiga põhihooaja ja Final Fouri kõige väärtuslikum mängija (2014)
* Horvaatia meister ja finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2013)
* Kahekordne Horvaatia karika võitja (2010, 2013)
* Kahekordne FIBA parim noormängija (2013, 2014)

## Välislingid
* Dario Šarić – NBA.com
* Dario Šarić – Basketball-Reference.com
Alena Schillerová

**Alena Schillerová** (sündinud 18. märtsil 1964 Brnos) on Tšehhi jurist ja poliitik. Ta oli 13. detsembrist 2017 kuni 17. detsembrini 2021 Tšehhi rahandusminister.

Ta sündis aastal 1964 Brnos. Ta lõpetas aastal 1986 Jan Evangelista Purkyně ülikooli õigusteaduskonna.

Ta oli aastatel 2016–2017 Tšehhi aserahandusminister. 13. detsembrist 2017 kuni 17. detsembrini 2021 oli ta Tšehhi rahandusminister.
Nõmme Majaomanike Pank

**Nõmme Majaomanike Pank** oli aastatel 1927–1940 tegutsenud  krediidiasutus Eestis Nõmme linnas.

Nõmme Ühispanga asutav koosolek toimuski 1927 aasta 16. veebruaril, kus osanikuks astus 25 inimest. Ühispanga eesmärk oli koondada kogu Nõmme linna majaomanikud ühistegevusse ning lahendada laenu- ja hoiustusküsimused. Ühispangast sai eraisik algselt laenu kuni 500, juriidiline isik 5000 krooni.

1929. aastal nimetati Nõmme Ühispank ümber Nõmme Majaomanike Pangaks. Panga tegelaskonda kuulusid esimene  Eesti rahaminister Juhan Kukk, Ühistegeliku Liidu esimees ja Ühistegevuskoja juht Aleksander Kask, Eesti Rahvapanga direktor Madis Käbin, ETA direktor Karl Kornel ja tööstur Oskar Kilgas.

Nõmme Majaomanike Panga majandustegevus oli tihedalt seotud teiste Nõmme linna majandusüksustega, milleks olid Tarvitajate Ühistu "Tulu" ja Kindlustusselts Nõmme. Kõik ettevõtted olid ühistegelikud ja kõigil kolmel oli oma kindel koht Nõmme infrastruktuuris. TÜ "Tulu" kaudu korrastati kaubandust ning hoiti kontrolli all hinnad. KS Nõmme kaudu saadi tuge ettevõtlusele ja kontrolliti raha liikumist. Nõmme Majaomanike Pank akumuleeris ettevõtlusest tulnud raha, krediteeris omakorda ettevõtlust ning tegi rahalisi operatsioone.

Nõmme Majaomanike Panga kaudu toimusid samas kõik Tulu ja KS Nõmme rahalised operatsioonid, samuti oli seal hoiul nende raha. Nõmme Majaomanike Pangal ja Kindlustusseltsil Nõmme oli ühine direktor, Karl-Aleksander Nõmmisto. 
## Vaata ka
*Nõmme Kindlustusselts
*Tarvitajate Ühistu "Tulu"
## Viited

## Välislingid
*Leho Lõhmus, Nõmme Majaomanike Pank, www.ohtuleht.ee, 6. aprill 2017
BMW N53

**BMW N53** on Saksamaa autotootja BMW vabalthingav ridakuus-bensiinimootor (R6), mida toodeti aastatel 2006–2013. N53 oli esimene BMW R6-mootor, mis kasutas otsesissepritse tehnoloogiat (inglise keeles *Gasoline Direct Injection*, GDI). See vahetas välja N52 mootori ning oli M30-ga 1968. aastal alanud ajastu viimane vabalthingav reaskuuesilindriline mootor BMW valikus. Esmakordselt paigaldati N53 BMW 5. seeria E60/E61 mudeliuuendusele 2006. aastal.

BMW ei kasutanud N53 Põhja-Ameerikas, Austraalias ja Malaisia turgudel müüdavatel autodel seoses seal müüdava kütuse suure väävlisisaldusega ning nendel turgude mudelitel jätkati N52 kasutamist.

BMW N53 oli viimane vabalthingav R6-mootor BMW mootorite rivis, millest esimene oli 1968. aastal tootma hakatud BMW M30. N53 vahetati järk-järgult välja neljasilindrise N20 turbomootori vastu alates 2011. aastast. 

## Disain
Erinevalt eelkäijast N52, mis kasutas kaudsissepritset, võeti N53 puhul kasutusele otsesissepritse. Mootoriplokk on valmistatud magneesiumisulamist ja surveaste on 12.0:1. 

N53 töömaht oli kas 2,5 (N53B25) või 3,0 liitrit (N53B30). Võimsus sõltuvalt versioonist 140 kW (190 hj) kuni 200 kW (272 hj). 

## Viited
Kodusõja kangelaste mälestusmärk

**Kodusõja kangelaste mälestusmärk** või **kommunaaride monument** on Tartu Keskpargis asunud Eesti Töörahva Kommuunile ja Eesti punastele küttidele pühendatud mälestusmärk.

Mälestusmärk püstitati 29.novembril 1978. aastal, see paiknes Keskpargi Poe tänava poolses otsas Vabaduse puiestee poolses servas seal paiknenud tribüüni taga, selle autorid olid Endel Taniloo ja Stanislav Netšvolodov.

Mälestusmärk eemaldati volikogu otsusega 1990. aastal.

## Viited
Maaja keeled

**Maia keeled** (ka maaja keeled) moodustavad ühe Kesk-Ameerika põliselanike keelkondadest. Andmebaasi Ethnologue järgi kuulub maia keelkonda praegu 31 keelt, mis kõik pärinevad ajaloolise maiade tsivilisatsiooni keelest. Maia keeli kõneleb tänapäeval üle kuue miljoni inimese peamiselt Mehhikos, Guatemalas, Belize’is ja Hondurases. Enamik kõnelejatest on kakskeelsed ja oskavad ka hispaania keelt. Kuna hispaania keelt peetakse sotsiaalselt prestiižsemaks, eelistavad paljud maiad seda oma rahvuskeelele ning seetõttu on enamik maia keeltest tänapäeval ohustatud.

## Taksonoomia
Maia keelkond jaguneb nelja suurde rühma:

# huasteegi keel
# jukateegi keeled
## itsa keel
## mopani keel
## lakadoni keel
## maia ehk jukateegi keel
# läänemaaja keeled  
## tšoli – tseltali haru
### tšontali keel
### tšoli keel
### tšorti keel
### tseltali keel
### tsotsili keel
## kanhobali haru
### tšuhhi keel
### toholabali keel
### motšo keel
### akateegi keel
### hakalteegi keel
### kanhobali keel
# idamaaja keeled
## mami haru
### avakateegi keel
### išili keel
### mami keel 
### tekiteegi keel
## kitše haru
### kektši keel
### uspanteegi keel
### atši keel
### kitše keel
### sakapulteegi keel
### sipakapa keel
### kaktšikeli keel
### tsutuhili keel
### pokomami keel
### pokomtši keel

## Foneetika
Maia keelte foneetika varieerub keeliti, kuid siiski on säilinud mitmed ühised jooned. Maia keelte algkeeles oli viis lühikest ja viis pikka vokaali, mis esinevad siiani enamikus maia keeltes. Maia keelte algkeel ei olnud toonikeel ning ka tänapäevastes maia keeltes on toonid erandlikud. Diftonge esineb harva. Pearõhu asukoht varieerub keeliti. Maia keeltele on iseloomulikud ejektiivid ehk suruhäälikud /pʼ/, /tʼ/, /kʼ/.

## Tüpoloogia
Klassikaline maia keel (2.–9. sajand) kasutas sõnajärge öeldis-sihitis-alus. Tänapäeval varieerub sõnajärg keeliti, kuid enamikus maia keeltes on öeldis endiselt esikohal.

Maia keeled on ergatiivkeeled, mis tähendab, et transitiivse lause aluse markeering erineb transitiivse lause sihitise ja intransitiivse lause aluse markeeringust.

## Kiri

Maiade tsivilisatsioon oli Ameerika põliselanike seas ainus, millel oli enne Euroopa kolonialistide saabumist välja kujunenud oma kiri. Vanimad kirjalikud ülestähendused ulatuvad juba 3. sajandisse e.m.a.. Alguses kasutati piltkirja, kuid hiljem arenes sellest välja silpkiri, mille iga märk tähistas konsonandi ja vokaali kombinatsiooni. Traditsiooniline maia kiri sisaldab üle tuhande hieroglüüfi. Tavaliselt kirjutati ja loeti neid kahes tulbas vasakult paremale.

Koloniaalajastul hakkasid Euroopa misjonärid maia keeli ladina tähestikus üles kirjutama. Tänapäeval kasutavadki maia keeled peaaegu ainult ladina tähestikku.

## Viited
Tallinna linnasekretär

**Tallinna linnasekretär** on Tallinna Linnavalitsuse ametnik.

Tallinna linnasekretär
* 1) juhib Tallinna Linnakantseleid ja tagab selle eesmärkide saavutamise ning ülesannete täitmise;
*   2) teeb Tallinna linnapeale ettepanekuid linnakantselei ülesannete, struktuuri ja teenistuskohtade koosseisu kohta;
*   3) kinnitab linnakantselei struktuuriüksuste põhimäärused ning teenistujate ametijuhendid;
*   4) nimetab ametnikke ametikohale ja vabastab neid teenistusest;
*   5) sõlmib ja lõpetab töölepinguid;
*   6) annab linnakantselei töö korraldamiseks käskkirju;
*   7) kinnitab linnakantselei asjaajamiskorra ja muud töökorralduse reeglid;
*  8) koordineerib linna direktorite ja linnasekretärile otse alluvate osakonnajuhatajate tegevust;
*   9) esindab linnakantseleid ja annab volitusi linnakantselei esindamiseks;
*   10) sõlmib lepinguid linnakantselei ülesannete täitmiseks linnakantseleile linnaeelarves selleks ette nähtud vahendite piires, tagab linnakantselei eelarvest kinnipidamise;
*   11) korraldab linnakantselei valdusesse antud vara valdamist, kasutamist ja käsutamist ning juhib linnakantselei majandustegevust;
*   12) korraldab linnakantselei eelarve projekti koostamise ja esitamise Tallinna õigusaktides kehtestatud korras; jälgib linnakantselei eelarve täitmist ning esitab vajaduse korral selle muutmise ettepanekuid;
*   13) tagab sisekontrollisüsteemi toimimise linnakantseleis;
*14) täidab teisi riigi ja Tallinna õigusaktides ning ametijuhendis linnasekretärile pandud ülesandeid.

## Ajalugu
Tallinna linna kohaliku omavalitsusorganina moodustati 1887. aastal 26. märtsil Tallinna Linnavalitsus, kui kehtestati Läänemere kubermangude linnades 1870. aasta Vene üldine linnaseadus. Uue Linnaseaduse kohaselt said linna omavalitsusorganiks neljaks aastaks valitav linnavolikogu (*gorodskaja duuma*, vene keeles *Ревельская Городская Дума*), kes omakorda valis neljast linnanõunikust koosneva linnaameti – *gorodskaja uprava* (vene keeles *Ревельская Городская Управа*), eesotsas Tallinna linnapeaga – *gorodskaja golovaga*, vene keeles *Ревельская городская голова*). Esimene Tallinna linnapea raejärgsel ajal oli Oskar Artur von Riesemann.

Linnavalitsus tegutses linnapea juhtimisel ja koosnes volikogu poolt valitud kolmest kuni neljast linnanõunikust ja Tallinna linnasekretärist. Linnavalitsusele allusid kõik teised linna täidesaatvad organid, nagu osakonnad, komisjonid, hoolekogud, asutiste juhatajad ning linnaametnikud, samuti ka linna ettevõtted ja linnamõisad, mille tegevust juhtis linnavalitsus oma liikmete kaudu. Linnavolikogul ja -valitsusel oli ühine kantselei, mille tööd juhtis linnasekretär, Tallinna linnavalitsus tegutses Tallinna raekojas.

## Tallinna linnasekretäride loend
* 1887–1904 Otto Benecke
* 1904–1905 Mihkel Pung
* 1906–1917 Evald Dolf
* 1918 Gerhard Kress
* Richard Münth
* 1924–1932 Jüri Traurig
* 24. aprill 1992 – 1. september 2020 Toomas Sepp 
*2020 –... Priit Lello

## Vaata ka
*Vallasekretär

## Viited
Umbsoo oja

**Umbsoo oja** on oja Edela-Eestis Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Neitsi oja vasakpoolne lisajõgi.

Oja pikkus on 5,9 km, valgla pindala 7,3 km², langus 9,5 m ja lang 1,6 m/km. Oja saab alguse 64,5 m kõrgusel Umbsoo rabas Umbsoo ja Raamatu küla piiril ja suubub 55 m kõrgusel Räägu külas vasakult poolt Neitsi ojasse 5,2 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

## Viited

## Välislingid
*
*
Abertamy

**Abertamy** (saksa keeles *Abertham*) on linn Tšehhi Karlovy Vary maakonnas Karlovy Varyi ringkonnas. Abertamy asub Saksamaa piirist umbes 7 km kaugusel, Karlovy Varyst ligikaudu 15,5 km põhjas.

Abertamy asub Maagimäestikus merepinnast keskmiselt 840 m kõrgusel. Abertamy on talispordikeskus.

Abertamyt on esmamainitud 1529. aastal. 1579. aastal kuulutati Abertamy kuninglikuks mäelinnaks. Linnas tegeldi hõbede kaevandamisega. Kolmekümneaastase sõja järel vähenes hõbeda kaevandamine ja põhiliseks sai tina kaevandamine. 22. juunil 2007 anti Abertamyle tagasi vahepeal kaotatud linnaõigused.

## Viited
Hüsamettin Cindoruk

**Ahmet Hüsamettin Cindoruk** (sündinud 1. jaanuaril 1933 İzmiris) on Türgi poliitik. 1993. aastal oli ta Türgi presidendi kohusetäitja.

## Elukäik

Hüsamettin Cindoruk sündis 1933. aastal İzmiris Kreeta päritolu türklaste peres. Ta lõpetas Ankara Ülikooli õigusteaduskonna.

1960. aastal toimus Türgis sõjaväeline riigipööre. Hüsamettin liitus grupiga, mis proovis kaitsta vahistatud endist peaministrit Adnan Menderesi ja teisi Demokraatliiku partei poliitikuid. Kui tsiviilühiskond taastus, astus ta Õiglusparteisse. 

Aastail 1985–1987 oli ta Süleyman Demireli juhitud Tõelise Tee partei ametlik juht. Kui Demirel poliitikasse naasis, andis Hüsamettin partei juhtimise tollele üle. 

1991. aastal sai temast parlamendi spiiker. Kui Turgut Özal suri, sai temast presidendi kohusetäitja. Uutel valimistel sai presidendiks Süleyman Demirel, kes pakkus Hüsamettinile peaministrikohta, ent ta eelistas jääda spiikeriks. See avas tee Tansu Çillerile, nii asutas Hüsamettin oma Demokraatliku Türgi partei. Kui aga partei sai 1999. aasta valimistel alla 1% hääli, lahkus Hüsamettin poliitikast. 

Aastail 2009–2011 oli ta Demokraatliku Partei juhiks. 

## Viited
Červená Řečice

**Červená Řečice** (saksa keeles *Roth Retschitz*, *Rothrecitz*) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Pelhřimovi ringkonnas. Červená Řečice asub Pelhřimovist umbes 9,5 km põhjaloodes ja Jihlavast ligikaudu 32 km lääneloodes.

Červená Řečice paikneb merepinnast 455 meetri kõrgusel.

Červená Řečicet on esmamainitud 1279. aastal.

Červená Řečice vanalinn on alates 2003. aastast ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Kaçanik

**Kaçanik** (albaania keeles *Kaçaniku*, serbia keeles *Качаник*) on linn ja vald, mis asub Kosovo lõunaosas Ferizaji ringkonnas. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elab linnas 15 634 elanikku, samas kui vallas elab 33 409 elanikku.

Valla pindala on 220 km², hallates sealhulgas Kaçaniku linna ja 31 küla.

## Välislingid
*
Měčín

**Měčín** (saksa keeles *Metschin*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Měčín asub Klatovyst ligi 13 km kirdes ja Plzeňist umbes 29 km lõunas.

Měčín paikneb merepinnast 476 meetri kõrgusel.

Měčínit on ürikutes esmamainitud 1352. aastal. Ei ole teada, millal Měčín omandas linnaõigused. Měčín kaotas linnaõigused 1945. aastal, kuid sai need tagasi 4. juunil 1992.

## Viited
Cunard Building (New York)

**Cunard Building** (ka *Standard & Poors Building*) on 22-korruseline büroohoone Ameerika Ühendriikides New Yorgis aadressil 25 Broadway. Hoone paikneb Alam-Manhattani finantspiirkonnas Bowling Greeni pargi kõrval. Hoone kõrgus on 77,64 m. Ehitise projekteeris uusrenessanss-stiilis Benjamin W. Morris koos konsultantidega arhitektuuribüroost Carrère & Hastings.

## Funktsioon
See oli ehitatud Briti-Ameerika aurulaevade operaatorfirma Cunard Line'i peakontoriks Põhja-Ameerikas.

## Mälestisväärsus
1995. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*). See kuulub Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riikliku Registri järgi samuti Wall Streeti ajaloolisse piirkonda (*Wall Street Historic District*).


Cunard Building 02.JPG|Fuajee
Cunard 6.jpg|Suursaal


## Vaata ka
* Varajased pilvelõhkujad

## Välislingid
Bojan Bogdanović

**Bojan Bogdanović** (sündinud 18. aprillil 1989 Mostaris, Bosnia ja Hertsegoviinas) on horvaatia elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Utah Jazz.

## Karjäär
### Euroopa
Bogdanović alustas karjääri 2004. aastal kodulinnaklubis Mostari Zrinjski, misjärel sõlmis mitmeaastase lepingu Madridi Realiga. Ta mängis Reali noortemeeskonnas madalamates liigades ning oli laenul esimeses koduklubis Zrinjskis ja Hispaania kõrgliigaklubis Murcias.

Seejärel mängis ta aastatel 2009–2011 Zagrebi Cibonas ja aastatel 2011–2014 Istanbuli Fenerbahçes ning tuli mõlema riigi meistriks ja karikavõitjaks. Lisaks mängis ta mõlema klubi meeskonnas ka Euroliigas.

### NBA
Bogdanovići mängijaõigused omandas 2011. aasta NBA *draft*i 31. valikuga Miami Heat, kes vahetas need Minnesota Timberwolvesi kaudu edasi New Jersey Netsi. Debüüthooajal (2014/15) kogus ta vahepeal New Jerseyst Brooklynisse kolinud Netsis keskmiselt 9 punkti ja 2,7 lauapalli mängus ning valiti uustulnukate sümboolsesse teise viisikusse.

Hooajal 2016/17 oli Bogdanović Netsi kasuks toonud keskmiselt 14,2 punkti ja 3,6 lauapalli mängus, kuni vahetati 2017. aasta veebruaris Washington Wizardsisse. Sama aasta suvel siirdus ta kaheks aastaks Indiana Pacersisse, kus kogus hooajal 2018/19 keskmiselt 18 punkti ja 4,1 lauapalli mängus.

7. juulil 2019 sõlmis ta nelja-aastase ja 73 miljonit dollarit väärt lepingu Utah Jazziga. 2019/20. hooajal olid tema keskmised näitajad Jazzis karjääri parimad – 20,2 punkti, 4,1 lauapalli ja 2,1 resultatiivset söötu mängus.

### Rahvuskoondis
Bogdanović on koondises Horvaatiat esindanud 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2013. ja 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 2016. aasta olümpiamängudel viskas ta keskmiselt 25,3 punkti mängus ja oli kogu turniiri resultatiivseim mängija.

## Saavutused
* NBA uustulnukate teine viisik (2015)
* Türgi meister (2014)
* Türgi karika (2013) ja superkarika (2014) võitja
* Horvaatia meister (2010)
* Horvaatia karika võitja (2009)

## Välislingid
* Bojan Bogdanović – NBA.com
* Bojan Bogdanović – Basketball-Reference.com
Viktor von Maydell

Parun **Viktor Karl Jakob von Maydell** (16. vkj / 28. august ukj 1838 Haapsalu Eestimaa kubermang – 27. jaanuar vkj / 8. veebruar ukj 1898 Stuttgart) oli baltisaksa insener, Eesti poliitik ja Tallinna linnapea.

Viktor Maydell pärines vanast ja paljuharulisest Eestimaa von Maydellide aadlisuguvõsast, kuuludes Keila kihelkonna Rahula mõisast välja kasvanud harru. Viktor Maydelli, mereväe kaptenleitnandist vanaisa Karl Ludwig von Maydell (1771–1844) pani aluse suguvõsa Rahula nooremale liinile, mida jätkas erukaptenist isa Alexander Kasimir von Maydell (1805–1850).

1858. aastal õppis Viktor von Maydell Heidelbergis, seejärel 1858–1862 inseneriteadusi Zürichis, lõpetades kooli inseneridiplomiga. Venemaale tagasi pöördunult astus ta Venemaa keisririigi raudteede valitsuse teenistusse ja oli aastatel 1863–1872 Odessa raudteel Odessa–Tiraspoli lõigu sektsiooniinsener ning osales osakonnainsenerina Jelizavetgradi–Krementšugi ja Krementšugi–Harkovi raudtee ehitusel. Aastatel 1872–1873 juhatas V. von Maydell iseseisvalt Znamenka–Nikolajevi raudteeliini ehitust ja seejärel lahkus raudtee-ehituse ärist ning pöördus 1874. aastal tagasi Eestimaale. Lõuna-Venemaal panustas ta aastatel 1873–1876 kaheksasse Nikolajevi linna viljaaita, mis talle järgnevalt suurt tulu tõid. 

1874. aastal ostis von Maydell krahv C. Buxhöwdenilt 125 000 hõberubla eest suure Viimsi mõisa koos Aegna saare, Haabneeme mõisa ning Pirita ranna ja Pirita kloostrivaremetega. 1882. aastal müüs ta omandatu ja ostis suvituskohaks Keila kihelkonna Kõltsu mõisast eraldatud mereäärse mõisamaakoha Seehof, talle kuulus ka mitu uhket linnamaja Tallinnas. 

Linnas kinnisvara omandamisega omas ta uue linnaseaduse kohaselt valimisõigust ja valiti 1877. aastal Tallinna Linnaduuma (volikogu) valimistel ka Tallinna linnavolinikuks. 1880. aastal valiti ta ehitusasjadega tegelevaks linnanõunikuks. V. von Maydell valiti Tallinna linnavolikokku ka järgnevatelgi linnaduuma valimistel (1881., 1885., 1890. ja 1892. aastal) ning ta jätkas tööd linnanõunikuna, sh 1883–1885 Tallinna linnapea asetäitjana. Kui Thomas Wilhelm Greiffenhagen augustis 1885 tagandati, kuna keeldus linna asjaajamises vene keelt kasutamast, täitis V. von Maydell kuni järgmise volikogu ja selle poolt ametlikult linnapeaks valimiseni detsembris 1885 Tallinna linnapea kohuseid. 

Viktor von Maydell valiti Tallinna linnapeaks tagasi ka 1890. ja 1892. aastal, augustis 1894 astus parun Viktor von Maydel tervislikel ja perekondlikel põhjustel ametist tagasi ja lahkus Tallinnast, asudes koos perekonnaga Stuttgarti, kus ta jaanuaris 1898 suri.

## Viited

## Kirjandus
*Tiit Rosenberg, 1877. aasta linnaomavalitsuse reform ja Tallinna baltisaksa linnapead 1878–1918, lk 63–69.
Seattle Kraken

**Seattle Kraken** on Ameerika Ühendriikide jäähokiklubi, mis liitub 2021/2022 hooajal jäähokiliiga NHLi Läänekonverentsi Vaikse ookeani divisjonis. 

## Mängijad
*Seisuga 12. detsember 2025*

## Igavikustatud särginumbrid
* **99**   Wayne Gretzky (ei kasutata NHL-is enam kunagi)

## Välislingid

* https://www.nhl.com/kraken/

## Viited
Dobruši rajoon

**Dobruši rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1453 km². 2018. aasta seisuga elas seal 36 110 inimest.

Rajoon piirneb idas Venemaa Brjanski oblasti Klimovo, Zlõnka ja Novozõbkovi rajooniga. Lõunas piirneb see Ukraina Tšernigivi oblasti Tšernigivi rajooniga. Rajooni territooriumi keskel asub Venemaa Medvežje-Sankovo enklaav.

Rajoon moodustati 1926. aastal, ent juba järgmisel aastal see likvideeriti. Rajoon moodustati taas aastal 1935, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1965. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Barščoŭka, Cierachoŭka, Ivaki, Karma, Kruhaviec-Kalinina, Krupieci, Kuźminičy, Lenina, Nasovičy, Pierarosti, Rassvieti, Žhuńi, Usochskaja Buda ja Vući külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Dobruši linn, mis on ka  rajooni halduskeskus. Teisi asulaid: Cierachoŭka alev, Nasovičy, Dziamjanki, Karma.


На стыке трех братских стран. Приграничное поле в Белоруссии. - panoramio.jpg|Paik, kus kohtuvad Venemaa, Ukraina ja Valgevene piirid
Стары_Крупец._Троіцкая_царква_(01).jpg|Krupieci kirik
Gates to Saint Nicholas Prayer House in village of Lienina in Dobruš District.jpg|Lenina
Возера Мох у маёй вёсцы ... Mokh Lake in my village - panoramio.jpg|Kruhaviec-Kalinina


Rajoon asub Polesje madaliku piirialadel. Tähtsaimaks jõeks on Iputs, teine suurem jõgi on Vući jõgi. Kõrgused jäävad vahemikku 140-160 meetrit.

2009. aasta seisuga oli elanikest 90,38% valgevenelasi, 7.26% venelasi, 1,47% ukrainlasi ja 0,89% muust rahvusest inimesi. 41,89% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 55,81% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 15,69% elanikke, vene keelt aga 78,63%.

## Viited

## Välislingid

*Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
*Rajooni kaart
Euroopa Liidu siseturg

**Siseturg** on üks Euroopa Liidu tugisammastest, mille eesmärk on tagada inimeste, kaupade, teenuste ning kapitali vaba liikumine kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides. 
Euroopa Liidu kodanikel on õigus õppida, reisida, elada, poodelda, töötada ning ka pensionile jääda igas ELi liikmesriigis.

Lisaks kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumise põhiprintsiibile reguleerivad siseturgu põhimõtted ja eeskirjad, millega tagatakse, et siseturul ei moonutataks konkurentsi ning et liikmesriikide eeskirjad ühtlustataks siseturu toimimiseks vajalikul määral.

Siseturu strateegia on olnud Euroopa Komisjoni plaan, et tagada selle käsitlus täies mahus. Kuigi siseturu strateegia on Euroopa Liidu projekti keskmes, ei ole selle head küljed alati kasulikud, sest siseturu eeskirju ei tunta ja ei ole teostatud või jäävad need alla teistele piirangutele. 

## Ajalugu

1. juulil 1968. aastal jõustus tolliliit, mille tulemusena kaotati Euroopa Majandusühenduse siseselt kaubanduselt tollimaksud. Siseturu tegelik raamistik kehtestati esmalt ühtse Euroopa akti vastuvõtmisega, mis jõustus 1. juulil 1987. See pidi tähendama siseturu loomist, mida iseloomustab kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine. Pandi paika raamistik ja ressursid selle eesmärgi saavutamiseks. Euroopa Ülemkogu oli 1980. aastate alguses saavutanud Euroopa Majandusühenduse siseturu tugevdamiseks mitu kokkulepet. Seejärel seadis Euroopa Ülemkogu 1985. aasta märtsi tippkohtumisel Euroopa Komisjoni ette ülesande koostada konkreetse ajakavaga üksikasjalik programm ühise suure turu loomiseks 1992. aastaks. Euroopa Komisjoni tollase presidendi Jacques Delorsi juhtimisel avaldas komisjon 1985. aastal siseturu kujundamist käsitleva valge raamatu, mis oli väga üksikasjalik ja sisaldas 279 seadusandlikku ettepanekut, mille eesmärk oli kõrvaldada Euroopa Liidu liikmesriigide vahelised kaubandustõkked.

## Valdkonnad

Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium tegeleb järgmiste Euroopa Liidu siseturu valdkondadega:

#### Kaupade vaba liikumine

Ühes liikmesriigis seaduslikult turule lastud tooteid saab üldjuhul vabalt müüa ja kasutada ka teistes liikmesriikides.

#### Teenuste vaba liikumine

Euroopa Liidu liikmesriigi ettevõtjatel on õigus Eestis ajutiselt teenust osutada ilma
siin ettevõtet või filiaali asutamata.

#### Konkurents

Riigi tegevus tõhusa konkurentsi tagamisel on turumajanduse efektiivse toimimise üks alustalasid.

#### Kvaliteedi tagamine

Euroopa siseturu tooted ja teenused peavad vastama kõikidele kohustuslikele nõuetele ja ka klientide ootustele.

#### Tarbijakaitse

Tarbijate majandushuvide kaitsega, nende nõustamise ja koolitamisega tegeleb ministeeriumi haldusalas Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet.

## Viited
Cierachoŭka

**Cierachoŭka** (transkribeerituna **Tserahhovka**, poola *Cierachouka*) on alev Valgevenes Homieli oblastis Dobruši rajoonis, Cierachoŭka külanõukogu halduskeskus. Alev asub merepinnast 121 meetri kõrgusel Vući jõe kaldal, rajooni keskusest Dobrušist 30 kilomeetri kaugusel.

Alevis on Cierachoŭka raudteejaam. Cierachoŭka juures on savi leiukoht, seal valmistatakse ehitusmaterjale ja leiba ning töödeldakse lina. Haridust annab keskkool, alevis on postkontor, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.

Alevi nimi tuleneb isikunimest Cierach.

## Elanikkond


* 598 (1788)
* 877 (1798)
* 1328 (1834)
* 1571 (1886)
* 1105 (1897)
* 1588 (1926)
* 3101 (1939)
* 2142 (1970)

* 2498 (1979)
* 2356 (1989)
* 1810 (2004)
* 2047 (2006)
* 1746 (2011)
* 3248 (2013)
* 3128 (2016)
* 3044 (2018)


## Ajalugu

Asula kohta on esimesed teated XVIII sajandist, mil see kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. 1540. aastatel ehitati sinna ka õigeusu kirik. Küla oli Poola krooni valduses.

Seoses Poola jagamisega läks asula aastal 1772 Venemaa koosseisu. Aastal 1776 oli see krahv Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski valduses, külas olid kõrts ja vesiveski. Aastal 1824 ehitati sinna puidust kirik. Aastal 1834 läks küla Ivan Paskevitši valdusse.

Aastal 1874 avati külas Liibavi-Romno raudtee Cierachoŭka raudteejaam. Aastal 1886 oli külas neli tuulikut. Aastal 1896 avati asulas haigla. Aastal 1897 oli külas neli kõrtsi, seal asus ka magasiait. Aastal 1904 põles maha 70 maja, aastal 1907 aga 40 maja.

Aastal 1918 hakkas asula kuuluma Valgevene rahvavabariiki, aastal 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et alev kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks Cierachoŭka Valgevene NSV koosseisu aastal 1926. Järgmisel aastal sai sellest samanimelise rajooni halduskeskus. Aastal 1928 moodustati külas kolhoos. Aastal 1930 avati asulas masina-traktorijaam. Aastal 1938 sai Cierachoŭka alevi staatuse.

23. augustist 1941 kuni 27. septembrini 1943 oli alev Saksa okupatsioonivägede kontrolli all, kes põletasid taandudes maha 320 maja. XX sajandi lõpus asustati sinna 190 Tšornobõli katastroofis saastunud tsoonis elanud peret. Aastal 2011 liideti aleviga samanimeline küla.


Terehovka railway station.jpg|Raudteejaam
Belarus-Tsyerakhowka-Church of Michael Archangel.jpg|Kirik


## Tuntud elanikke

*Leanid Rachlenka – valgevene näitleja
*Rusja – valgevene muusik

## Viited

## Välislingid

*Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
Aleksander Čeferin

**Aleksander Čeferin** (sündinud 13. oktoobril 1967 Ljubljanas) on Sloveenia jurist ja jalgpalliametnik. Ta on aastast 2016 Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) president.

Ta sündis aastal 1967 Ljubljanas juristide perekonnas. Ta on lõpetanud Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna.

Ta tegutses aastatel 2006–2011 jalgpalliklubi NK Olimpija Ljubljana juhatuse liikmena. Aastatel 2011–2016 tegutses ta Sloveenia Jalgpalliliidu presidendina. Aastal 2016 valiti ta Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) presidendiks.

## Isiklikku
Ta on abielus ja tal on kolm last. Ta valdab sloveeni, inglise ja itaalia keelt.
Peter Dutton

**Peter Craig Dutton** (sündinud 18. novembril 1970 Brisbane'is) on endine Austraalia poliitik, kes oli Austraalia opositsioonijuht ja Liberaalse Partei esimees aastatel 2022–2025. Ta esindas Queenslandis asuvat Dicksoni valimisringkonda Austraalia Esindajatekojas alates 2001. aasta föderaalvalimistest kuni oma mandaadi kaotamiseni 2025. aastal.

Ta lõpetas aastal 1990 Queenslandi politseiakadeemia. Ta töötas aastani 1999 Queenslandi politseis, ta on töötanud narkoüksuses, seksuaalkuritegude rühmas ja riiklikus kuriteoametis. Lisaks töötas ta koos isaga ehitusäris. 

2001. aastal valiti ta Liberaalse Partei kandidaadina Esindajatekoja liikmeks. 18. septembril 2013 sai temast Austraalia tervise- ja spordiminister. 21. detsembril 2014 sai tast Tony Abbotti valitsuse alluvuses sisserände- ja piirikaitse osakonna rändeminister ning see ametikoht oli ka peaminister Malcolm Turnbulli valitsuses. 20. detsembrist 2017 kuni 30. märtsini 2021 oli ta Austraalia siseminister. 30. märtsist 2021 kuni 23. maini 2022 oli ta Austraalia kaitseminister.

Pärast Liberaalse Partei kaotust 2022. aasta föderaalvalimistel valiti Dutton erakonna uueks juhiks, asendades senise esimehe Scott Morrisoni. Temast sai esimene Queenslandist pärit Liberaalse Partei juht ning esimene parteijuht pärast Alexander Downerit, kes esindas parlamendis piirkonda väljaspool Uus-Lõuna-Walesi. 2025. aasta föderaalvalimistel sai Liberaalne Partei Duttoni juhtimisel taas lüüa. Valimistel kaotas Dutton ka oma parlamendikoha, olles sellega esimene föderaalne opositsioonijuht Austraalia ajaloos, kes on valimistel oma koha kaotanud.

## Viited

## Välislingid
* Peter Duttoni koduleht (inglise keeles)
Zbraslavi klooster

**Zbraslavi tsistertslaste klooster** (tšehhi keeles *Zbraslavský klášter*, saksa keeles *Königssaal*, ladina keeles *Aula Regia*) oli üks tähtsamaid tsistertslaste kloostreid Böömimaa kuningriigis. See asus Vltava ääres Zbraslavis Praha lähedal (tänapäeval on koht osa Praha linnast).

## Ajaloost
Kloostri asutas Böömimaa kuningas Václav II 1292. aastal ja sellest sai kuninglik nekropol Přemysliidide dünastia viimastele kuningatele..

Kloostri tuntuim abt oli Peter Zittaust (surnud 1339), kes kirjutas Zbraslavi kroonika (*Chronicon Aulae Regiae*), mis on tähtsaim Böömimaa ajaloo allikas 14. sajandi esimesel poolel.

Václav II tütar ja Karl IV ema Eliška Přemyslovna (ka Böömimaa Elisabeth) toetas kloostri ehitust ja tema põrm maeti Zbraslavi 1330. aastal. Kloostrisse on maetud veel mitu kuningannat. Böömimaa Margaret, Baieri hertsoginna, pidi Poolas saama kuningas Kazimierz III naiseks, kuid ta suri äkitselt ja ka tema põrm on maetud kloostrisse. Viimane Přemysliidide dünastia kuningas, kes Zbraslavi maeti, oli kuningas Wenceslaus IV 1419. aastal. Wenceslaus IV abikaasa Baieri Johanna oli võib-olla ka algselt maetud sinna, kuid tema säilmed viidi hiljem Praha Püha Vituse katedraali.

1420. aastal rüüstasid kloostrit ja kirikut hussiitide väed.

Zbraslavi kloostri uus tähetund saabus 18. sajandil, kui abt Wolfgang Lochner kutsus kuulsa itaalia päritolu tšehhi arhitekti Giovanni Santini Aicheli projekteerima kloostri uut hoonetekompleksi ajakohases barokkstiilis. Tööd viis lõpule Frantisek Maxmilian Kanka 1732. aastal.

1785. aastal saadeti klooster Joseph II käsul laiali ja Zbraslavist sai vallooni aadliku Joseph de Souvaige'i valdus. Uus omanik pani hoonetes käima suhkruvabriku. Vürst Friedrich von Öttingen-Wallerstein omandas Zbraslavi 19. sajandi algul ja tegi sellest oma residentsi. Alates sellest ajast tuntakse kohta **Zbraslavi lossi** nime all, mitte enam kloostrina. Valduse viimased omanikud on Bartoň-Dobenínid, kes elavad lossis tänaseni. Osa lossist on Tšehhi Rahvusgalerii käsutuses ja seal on eksponeeritud Aasia kunsti püsinäitus.

## Zbraslavi madonna
Zbraslavi kloostri kirikus asus 1340. aastatest pärit tahvelmaal, nn Zbraslavi madonna, Böömimaa gooti maalikunsti tähtteos, mis praegu asub Praha Rahvusgaleriis.

## Pildid

Zbraslav 18.jpg|Zbraslavi kloostrit kujutav 18. sajandi veduut
Lovro Janša - Cistercijanski samostan Zbraslav ob Vltavi.jpg|Laurenz Janscha maal lossist aastast 1798
Zbraslavský klášter, kostel svatého Jakuba.jpg|Kloostriplats Jakobi kirikuga
Zbraslav3.jpg|Kirikutorn
Zbraslav11.jpg|Apostel Jakobus vanemale pühitsetud barokse kloostrikiriku kooriruum
Zbraslav Eliska Vaclav.jpg|Vaclav II ja Eliška Přemyslovna hauakohad


## Viited

## Välislingid
* Zbraslav Chateau. - Prague Guide
MP 18

**MP 18** on Saksa püstolkuulipilduja. See on esimene lahingus kasutatud püstolkuulipilduja, relva MP 18 tootis Theodor Bergmann Abteilung Waffenbau. Esimeses maailmasõjas oli see Saksa armee Sturmbatailloni, mis oli spetsialiseerunud kaevikusõjale, põhiliseks relvaks. 

Kuigi MP 18 tootmine lõpetati 1920. aastatel, jäi selle ehitus suurema osa püstolkuulipildujate eeskujuks kuni 1960. aastateni.

## Kasutajad

*: MP 28.
*: relvi MP 28 toodeti litsentsi alusel nime all MI-34 (*Mitraillette Modèle 1934*).
* Hiina Vabariik: kasutati kohalikult toodetud relvi MP 18 ja MP 28 ning Šveitsis toodetud 7.63×25 mm Mauseri relvi SIG Bergmann 1920.
* Hispaania: relvi MP 28 toodeti litsentsi alusel ja kasutati vähesel määral teises maailmasõjas.
*: Jaapanilt saadud Šveitsis toodetud relvad.
* Jaapani Keisririik: kasutasid Hiina vastu Šveitsis toodetud relvi SIG M/20 padruniga 7.63×25 mm Mauser.
* Kanada: mõnede allikate järgi kasutati sõjasaagiks saadud relvi MP 18 Alberta provintsi politseis.
*: Korea Vabastusarmee kasutas teises Hiina-Jaapani sõjas Rahvuslikult Revolutsiooniarmeelt saadud relvi.
*
*
*: Norra politseiteenistuse löögirühm sai aastal 1937 26 püstolkuulipildujat SIG Bergmann 1920.
*
*: kaliibriga 7,65 mm.
*
*: Sicherheitsdienst tarnis Raudkaardile suurtes kogustes relvi MP 28/II ning neid kasutati pärast Raudkaardi mässu armees.
*
* Slovaki Vabariik: kasutati Valgevenes ja Ukrainas Nõukogude-meelsete partisanide vastu. 
*: aastatel 1922–1940 osteti 1523 relva SIG M/20s moonaga 7.65×21mm Luger.
* Weimari Vabariik: pärast esimest maailmasõda politseis.

## Viited

## Välislingid
*MP 18.1 Video, Informations and Pictures 
*A Bergmann MP 18 built in Tsing Tao, China in 1927
*Historic Arms
*MP18
*Small Arms Review: The MP28,II Successor of the MP18,I
*Luger Artillery and Mauser Parabellum - Trommelmagazine use
*YouTube Animation showing mechanism of MP18.1
Beretta M1918

**Beretta Mudel 1918** on Itaalia püstolkuulipilduja, mis võeti Itaalia relvajõududes kasutusele 1918. aastal. Relv konstrueeriti algselt poolautomaatvintpüssiks. 

M1918 salv on relva peal, ebatavalise kujunduse loogika on, et nii saab ümberlaadimisel kasutada gravitatsiooni abi. Relva ehitusel kasutati pooleldi Villar Perosa õhusõiduki püstolkuulipilduja osi. 

M1918 on Itaalia sõjaväe esimene püstolkuulipilduja ning tõenäoliselt esimene mõnes sõjaväes üldkasutusse võetud püstolkuulipilduja. Mõne allika andmetel võeti M1918 kasutusse mõni nädal enne Saksa püstolkuulipildujat MP 18, kuid täpsed kuupäevad pole teada.

Variandil mudel 1918/30 sisestati salv altpoolt ning sellele oli kinnitatud tääk. Mudelit 1918/30 toodeti ka Argentinas Hafdasa tehases nime C-1 all, sellest sai alguse sama ettevõtte püstolkuulipilduja Ballester-Riguard.

## Kasutajad
* 
* 
*  Itaalia Kuningriik
* 

## Vaata ka
*Itaalia püstolkuulipildujate loend

## Viited

## Välislingid
* Beretta Model 1918 Sub-Machine Gun
* Ballester-Riguard submachine gun
Browning Auto-5

**Browning Automatic 5** (tavaliselt **Auto-5** või lihtsalt **A-5**) on Ameerika Ühendriikide tagasilöögiga ümberlaadiv poolautomaatne haavlipüss, mille konstrueeris John Browning. See oli esimene õnnestunud poolautomaatne haavlipüss ning jäi tootmisse 1998. aastani. See on automaatse ümberlaadimisega relv, millest saab järjest lasta kuni viis lasku (neli padrunit on salves ja üks rauas). 

Remington Arms ja Savage Arms müüsid peaaegu identseid relvi **Remington Model 11** ja **Savage Model 720**, kuid nendel ei olnud Browningu salve väljalõiget.

## Kasutajad
* 
*  Briti impeerium
* 
*  Itaalia Kuningriik
* 
* 
*  Rodeesia

## Viited

## Välislingid
* Kasutusjuhend
* Model 11 osade diagramm