open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tallinna Merekool

**Tallinna Merekool** tegutses aastail 1919–1991 Tallinnas. 

## Ajalugu
Kool loodi seltsi "Laevandus" eestvõttel, kooli esialgne asukoht oli Meremeeste Kodu hoones Uus-Sadama tänav 14. Aastatel 1919–1932 oli Tallinna Merekooli juhataja Wolfgang Russow ja seejärel kuni 1940. aasta 1. augustini Mihkel Nõmmik ja 1. augustist 1940–1941 August Gustavson.

1944. aastast tegutses kool endise Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoones Estonia puiestee 10. See oli poolsõjaväelise korraga NSV Liidu Merelaevanduse Ministeeriumi keskeriõppeasutus - Tallinna Merekool (vene k. *Таллинское мореходное училище МРХ СССР*), kus koolitati välja kaubalaevastiku meremehi: laevajuhte, mehaanikuid ja radiste, hiljem ka laevaelektrikuid. Merekooli esimene sõjajärgne õppelaev oli Vega.

Nõukogude aja alguses oli Eestis kolm merekooli: nr. 1 Tallinnas Mere puiesteel, nr. 2 Pärnus ja nr. 3 Tallinnas Pronksi tänaval. Hiljem asus Tallinnas Kalatööstuslik Merekool („kilukool“) Luise tänav 1/3 ja Tallinna Kutsekeskkool nr 1, nn Karu kool, Karu tänav 16.

Keskkooli ja 8-kl. kooli baasil toimus väljaõpe järgmistel erialadel: 
* kalatoodete tehnoloogia – tehnik-tehnoloog. Õppeaeg keskkooli baasil 2 aastat 6 kuud, 8-kl. kooli baasil 4 aastat. 
* laevajuhtimine – tehnik-laevajuht. õppeaeg keskkooli baasil 3 aastat, 8-kl. kooli baasil 4 aastat. 
* laeva jõuseadmete ekspluatatsioon – tehnik-mehaanik. õppeaeg keskkooli baasil 3 aastat, 8-kl. kooli baasil 4 aastat. 
* laeva raadioside ja elektronavigatsioon – raadiotehnik. õppeaeg keskkooli baasil 3 aastat, 8-kl. kooli baasil 4 aastat. 

Merekool oli keskeriõppeasutus ja valmistas ette spetsialiste tööks välissõidu kalalaevadel. Kooli kursandid olid täielikul riiklikul ülalpidamisel, said stipendiumi ja tasuta vormiriietuse, toidu ning ühiselamu. Merekooli võeti vastu meessoost Nõukogude Liidu kodanikke vanuses kuni 30 aastat, kes tervisliku seisundi tõttu on kõlblikud tööks merelaevanduses ning olid edukalt sooritanud sisseastumiseksamid. Kalatoodete tehnoloogia ja laeva raadioside ning elektroraadionavigatsioonl erialale võeti vastu ka keskharidusega tütarlapsi.

Tallinna Merekooli ülemana töötasid pikka aega Aleksandr Anossov, kellest sai hiljem Eesti Merelaevanduse ülem, ja Helmut Kanter.

1992. aastal koondati Tallinna Merekooli ümber teised Tallinna merekoolid ning moodustati neist praeguse Eesti Mereakadeemia eelkäija Eesti Merehariduskeskus. Aastail 1990–1993 oli Tallinna Merekooli ülem ja Eesti Merehariduskeskuse direktor Tarmo Kõuts. 1994. aastal kolis merehariduskeskus Estonia puiesteelt Lasnamäele kooli jaoks ehitatud ühiselamuhoonesse Mustakivi tee 25.

## Vaata ka
* Eesti Merekool

## Viited

## Välislingid
*
Soov

**Soov** on püüdlus või ihalus midagi teha, midagi saada või lootus reaalsust või tajutavat muuta või lootus enda või kellegi teise jaoks mingit eesmärki saavutada.
Kivikülv

**Kivikülviks** nimetatakse mandrijää sulamisest mahajäänud rohkete rändkividega kaetud maa-ala.

Eesti tähetepanuväärseimad kivikülvid asuvad rannikualadel.

## Eesti kivikülve
*Allikmaa kivikülv‎ 
*Hindaste kivikülv
*Käsmu kivikülv 
*Kürema kivikülv
*Lemmikneeme kivikülv 
*Lobi neeme kivikülv ‎ 
*Neosti kivikülv
*Nõmmemaa kivikülv ‎
*Udria kivikülv 
*Vabaõhumuuseumi kivikülv
*Veskimetsa kivikülv
*Võhma kivikülv 
*Õvi kivikülv

## Viited
Antoniuse kalmistu (Tallinn)

**Antoniuse kalmistu** oli kalmistu Tõnismäel Tallinnas. 

Tõnismäel oli vähemalt osaliselt linna kasutuses surnuaed olemas juba enne 1348. aastat, seega enne linnasarase jagamist ja Toomsarase teket. Arvatavasti tekkis surnuaed Tõnismäe kõrgemas osas asunud pühaks peetud tammesalu juurde. Kalmistu ulatusest pole kindlaid teateid.

Kalmistul võis juba siis olla mingi kabel, kuid pole teada, kas see algselt oli pühitsetud Antoniusele. Varasema kabeli kuju kohta pole mingeid teateid, seal võis kabelihoone asemel ka lihtsalt rist olla. Võimalik, et erinevates kohtades olid erinevad ehitised. 

Ebaselge on Antoniuse ja lähedalasunud Barbara kalmistu kasutamise erinevus. Arvatavasti oli esimene Toomalevi ja ümbruskonna külade kalmistu, teine aga linnaeestlaste ja Tallinnale kuuluvate külade matmispaik.

Tõenäoline on kalmistu kasutamine suurte nälja- ja katkuohvrite matmispaigana: 17. sajandi alguse katku, 1695–1697. aasta ikaldustele järgnenud nälja ning Vene vägede Tallinna vallutamise järel aastatel 1710–1712 taaspuhkenud katku ohvrite jaoks. 

Vene keisrinna Katariina II 1772. ja järgnevate aastate ukaasidega keelati asustuse lähedal olevatele kalmistutele matmine, millega arvatavasti lõppes ka matmine Antoniuse kalmistule. Praegu on kalmistu ala valdavalt hoonestatud.

## Väljakaevamised
Antoniuse kalmistu alal (Tõnismäe tänava endise Haridusministeeriumi hoone lõunaküljel) viidi 2003. aastal läbi arheoloogilisi väljakaevamisi Kaarel Jaanitsa juhtimisel.

Juulis 2018 Tõnismäe 11a /Pärnu maantee 44 krundil ehitustööde läbiviimisel viidi läbi päästekaevamised, välitööd tõid välja üle 500 (teistel andmetel ligi 550 luustikku).

## Vaata ka
*Tõnismäe Antoniuse kabel
## Viited

## Kirjandus
*Gottfried von Hansen. *Die Kirchen und ehemaligen Klöster Revals*. Reval 1885
*Robert Treufeldt. Antoniuse kalmistu. - Entsüklopeedia Tallinn 1 (A-M). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2004. Lk 19-20

## Välislingid
*Maailm Roosikrantsi all
Harrison Salisbury

**Harrison Evans Salisbury** (14. november 1908 Minneapolis – 5. juuli 1993 Providence) oli Ameerika Ühendriikide ajakirjanik ja ajaloolane.

Ta lõpetas 1925. aastal Minneapolises keskkooli ja 1930. aastal Minnesota Ülikooli.

Ta töötas Teise maailmasõja ajal Nõukogude Liidus. Pärast sõda oli ta esimene alaline New York Timesi korrespondent Moskvas (aastatel 1949–1954). Hiljem töötas ta ajakirjanikuna Hiinas ja Vietnamis.

## Tunnustus
*1972 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks
Esimene Kreeka Vabariik

**Esimeseks Kreeka Vabariigiks** nimetatakse ajutist Kreeka riiki Osmanite riigist eraldumiseks peetud Kreeka iseseisvussõja ajal. Selle nimetusega tõstetakse esile Kreeka kuningriigi rajamisele eelnenud revolutsioonilise režiimi põhiseaduslikku ja demokraatlikku loomust ning seostatakse seda perioodi hilisema Teise Kreeka Vabariigi ja Kolmanda Kreeka Vabariigiga.

## Ajalugu
1821. aastal alanud Kreeka iseseisvussõja esimestel etappidel valisid mitmed piirkonnad enda piirkondlikud juhtivad nõukogud. 1822. aasta alguses asendas Piada linnas (praeguse nimega Nea Epidavros) kogunenud esimene riiklik assamblee need keskse administratsiooniga; sama organ võttis 1822. aastal vastu ka põhiseaduse, mis tähistab tänapäevase Kreeka riigi sündi. Piirkondlikud nõukogud jätkasid siiski oma tegevust ning tsentraliseeritud juhtimist ei õnnestunud kindlalt kehtestada enne 1824.–1825. aastat. Uut riiki, mida pärast selle algset edu ähvardas lagunemine nii seestpoolt (aastatel 1824–1825 toimunud kodusõjad) kui väljastpoolt (Ibrahim Paša juhitud Türgi–Egiptuse armee), tollased suurvõimud ei tunnustanud.

Aastaks 1827 oli Kreeka revolutsioon küll riigi mandriosas peaaegu summutatud, kuid selleks ajaks olid suurriigid jõudnud kokkuleppele selles, et luuakse Otomani impeeriumi valitsemise all olev autonoomne Kreeka riik: nii, nagu oli ära määratud Londoni lepingus. Otomani impeerium aga keeldus seda vastu võtmast ning see viis omakorda Navarino lahinguni, mille tulemuseks oli Kreeka täieliku iseseisvuse kindlustamine.

Aastal 1827 pani Troizenis aset leidnud kolmas riiklik assamblee aluse Kreeka riigile (*Ἑλληνικὴ Πολιτεία*) ja valis krahv Ioannis Kapodistriase Kreeka kuberneriks. Seetõttu kutsutakse seda perioodi sageli ka kubermangu perioodiks (*Κυβερνείο*). Pärast 1828. aasta jaanuaris Kreekasse saabumist püüdis Kapodistrias funktsioneerivat riiki luua ja lahendada sõjast laastatud riigi probleeme, kuid oli peagi mässitud konfliktidesse võimsate kohalike magnaatide ja pealikega.

Kapodistrias mõrvati poliitiliste rivaalide poolt 1831. aastal ning see viis riigi uuesti elavnenud võitlusteni. Tema järglaseks sai ta vend Augustinos Kapodistrias, kes  aga sunniti kuus kuud hiljem tagasi astuma. Tollases pealinnas Nafplios toimunud viies riiklik assamblee visandas uue kuningliku põhiseaduse. Kolme "kaitsva jõu" (Suurbritannia, Prantsuse kuningriik ja Venemaa Keisririik) sekkumisel kuulutati Kreeka 1832. aasta Londoni konverentsil kuningriigiks ning riigi esimeseks kuningaks sai Baieri prints Otto I.

## Riigipead
* Prints Alexandros Mavrocordatos (15. jaanuar 1822 – 29. märts 1823)
* Petros Mavromichalis (29. märts 1823 – 31. detsember 1823)
* Georgios Kountouriotis (31. detsember 1823 – 26. aprill 1826)
* Andreas Zaimis (26. aprill 1826 – 14. aprill 1827)
* Ioannis Kapodistrias (14. aprill 1827 – 9. oktoober 1831)
* Augustinos Kapodistrias (9. oktoober 1831 – 9. aprill 1832)
* Valitsuskomisjon (9. aprill 1832 – 2. veebruar 1833)

## Vaata ka
* Kreeka ajalugu

## Viited
Nõmme Kalju FC III

**Nõmme Kalju FC III** on Nõmme Kalju FC teine duubelmeeskond.

## Statistika ja loendid
### Varasemad liigahooajad

*1Kalju III lasi end liigast eemaldada pärast 10. vooru, seega kõik mängutulemused nulliti.

Klubi parimad mängud on olnud:
*HÜJK Emmaste – Nõmme Kalju FC III 0:4
*Maardu FC Starbunker – Nõmme Kalju FC III 1:5
*FK Zílitš – Nõmme Kalju FC III 2:3.

## Nõmme JK Kalju IV
Nõmme Kalju IV oli Nõmme Kalju FC kolmas duubelmeeskond, mis eksisteeris vaid ühe hooaja.

## Vaata ka
*Nõmme Kalju FC
*Nõmme Kalju FC II
Tõnismäe Antoniuse kabel

**Antoniuse kabel** asus Tallinnas, arvatavasti nüüdse Hariduse tänava lääneküljel, Pärnu maantee ristmiku lähedal Antoniuse kalmistul. Kabel oli pühitsetud Antoniusele.

Kalmistul võis mingisugune kabel olla juba enne 1348. aastat. Varasema pühakoja väliskuju kohta pole mingeid teateid, seal võis kabelihoone asemel ka lihtsalt rist olla. Pole teada, kas see oli algselt pühitsetud Antoniusele.

Sealset ehitist on 1458. aastal nimetatud kirikuks. 1514. ja 1516. aasta Tallinna linna ja Liivi ordu Tõnismäe müüritüli aegu on taas nimetatud kabelit. Võimalik, et erinevates kohtades olid erinevad ehitised.

Kabeli hävinemise aeg pole teada, arvatavasti toimus see Liivi sõja ajal. Sõja algul võidi kabel lammutada kindlustuste ümberehitamiste käigus nagu teisedki eeslinnakirikud. Võimalik hävinemisaeg 1570., 1571. või 1577. aastal seostub aga otseselt linna piiranud Moskva vägede tegutsemisega. 

Võimalik, et Rootsi aja lõpu poole püstitatud Tõnismäe Kaarli puukirik ehitati just vana kabeli kohale. Praegu on endise kalmistu ja kabeli ala valdavalt hoonestatud.

## Vaata ka
*Antoniuse kalmistu
*Antoniuse vennaskond
*Antonius Suur

## Kirjandus
*Gottfried von Hansen. *Die Kirchen und ehemaligen Klöster Revals*. Reval 1885
*Robert Treufeldt. Antoniuse kalmistu. - Entsüklopeedia Tallinn 1 (A-M). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2004. Lk 19-20
Doktoritöö

**Doktoritöö** ehk **doktoriväitekiri** ehk **doktoridissertatsioon** (inglise *doctoral thesis* või *doctoral dissertation*) on doktorikraadi taotlemiseks koostatav iseseisev uurimus või arenduslik töö, milles on esitatud konkreetse teadus- või eluvaldkonna olulise probleemi originaalne lahendus. Kunstierialadel võib doktoritööks olla rahvusvaheliselt tunnustatud loometöö koos teadusliku analüüsiga.

## Vaata ka
*akadeemiline kraad
*doktoriõpe
*magistritöö
*teaduskraad
*väitekiri

## Viited
Roheneem

**Roheneem** (ka **Roheline neem**) on neem Senegalis. See on Aafrika mandri läänepoolseim punkt.

Nime **Cabo Verde** ('roheline neem') andsid paigale portugallased.
Internatuur

**Internatuur** (inglise keeles *internship*, vene keeles *интернату́ра*) on spetsiaalse õppeprogrammi alusel toimuv arsti töötamine ja samaaegne õppimine raviasutuses. Internatuuri lõpetanud arst sai eriarsti kutse. Rõhutamaks õppeprogrammi tulemusena saadavat eriarstikutset, nimetati internatuuri vahel ka eriinternatuuriks.

Internatuur kui õppevorm oli kasutusel endise NSV Liidu meditsiinihariduse süsteemis. Siiani on selline õppevorm kasutusel näiteks Vene Föderatsioonis ja Ukrainas. Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise järel oli internatuur õppevormina kasutusel aastani 2001. 2001. aastal võeti kasutusele residentuur. 

Residentuur ja internatuur on alusideelt sarnased. Eesmärk on anda arstile süvendatud praktiline ja teoreetiline ettevalmistus ühes arstiteaduse valdkonnas. Internatuuri saab astuda arstikraadi omandamise (s.o arstiteaduskonna lõpetamise) järel. Internatuuri astumine ei ole kohustuslik. Internatuuri läbimiseks kulub tavaliselt üks aasta.

Nõukogude meditsiinhariduses oli kasutusel ka teine eriarstikutse omandamise õppevorm. Seda nimetati ordinatuuriks. Võrreldes internatuuriga kestis ordinatuur kauem. Tavaliselt oli õppeaja pikkus 2–3 aastat ning õpe lõppes lõpueksamiga. Tulenevalt nõukogude tervishoiukorraldusest, korraldasid ordinatuuriõpet tavaliselt suurhaiglad või elundkonna haigustele spetsialiseerunud instituudid. Internatuuri võis läbida ka väikehaiglas. Lähtudes õppe põhjalikkusest ja pikkusest eeldati, et ordinatuuri läbinud on kõrgemalt kvalifitseeritud kui internatuuri läbinu, kuigi mõlemad said eriarsti kutse.

## Vaata ka
*ekstern

## Viited
Pugu

**Pugu** on mitme loomarühma (nt lindude) söögitoru laiend. Pugu ülesanne on talitleda toitumahutina ja lõhustada toitu.

## Vaata ka
*Pugu tarkvara

## Viited
Erich Palm

**Erich Palm** (sündinud 17. veebruaril 1962 Viljandis) on eesti omavalitsustegelane.

Ta on lõpetanud aastal 1991 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika erialal. 

Aastatel 1993–2013 oli ta Pärsti vallavanem.

2013–2014 Viljandi vallavalitsuse arenguosakonna juhataja.

Alates 1. novembrist 2014 kuni 31. detsembrini 2017 oli Erich Palm Viljandi maavanem.

## Viited
Lefkáda (linn)

**Lefkáda** (kreeka keeles *Λευκάδα*) ehk **Lefkás** (Λευκάς) on linn Kreekas, Lefkáda saare keskasula. Lefkáda asub saare põhjaosas. 
 
2011. aasta rahvaloenduse andmete järgi oli linna rahvaarv 8673 inimest. 

Lefkáda on Lefkáda piirkonnaüksuse ja Lefkáda valla halduskeskus.
Mõkolajivka (Litõni rajoon)

**Mõkolajivka** (ukraina keeles Миколаївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 466. Pindala on 0,141 km².
Mõkolajivka (Kozjatõni rajoon)

Hmilnõk

**Mõkolajivka** (ukraina keeles Миколаївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis.

Mõkolajivka kõrgus merepinnast on 317 meetrit.

Mõkolajivka asutati 1873. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 621 inimest, asustustihedus 411 inimest ruutkilomeetri kohta.


Mykolayivka (Koziatynskyi) 02.jpg|
Mykolayivka (Koziatynskyi) 03.jpg|
Mykolayivka (Koziatynskyi) 08.jpg|
Mykolayivka (Koziatynskyi) 20.jpg|
Mykolayivka (Koziatynskyi) 21.jpg|
Mykolayivka (Koziatynskyi) 26.jpg|
Mykolayivka (Koziatynskyi) 46.jpg|
Mykolayivka railway station4.jpg|


## Välislingid
Igor Plotnitski

**Igor Plotnitski** (sündinud 26. juunil 1964 Luhanskis või Kelmentsis) oli üks ühenduse Luhanski Rahvavabariik (LRV) liidreid. 

Teenis NSV Liidu sõjaväes aastatel 1982–1991. 1987 lõpetas Penzas kõrgema sõjakooli (*Пензенское высшее артиллеристское инженерное училище им. Главного маршала артиллерии Н.Н. Воронова*). Auastmelt major.

2016. aasta 6. augustil lendas Luhanskis õhku Plotnitski auto ning LRV juht toimetati haigla reanimatsiooniosakonda.

## Viited

## Välislingid
* Главарь боевиков "ЛНР" угрожает созданием новых псевдореспублик  (*vene keeles*). *[[Infovastupanu]]*, 3. november 2014
* Пензенские протестанты встретились с главой ЛНР Игорем Плотницким Пензенская клуб "Афган" (ул. Калинина, д. 9).5. märts 2015
Elmar Kumari

**Elmar Friedrich Kumari** (kuni 16. juulini 1936 **Elmar Friedrich Nesselberg**; 3. märts 1907 Tallinn – 24. september 1936 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1928).

Ta teenis Kalevi Üksikus Jalaväepataljonis, Haridus- ja sotsiaalministeeriumis riigikaitselise õpetuse instruktorina ja 1. Jalaväerügemendis. 24. septembril 1936 sooritas Elmar Kumari võlgade pärast Kadrioru pargis enesetapu. 

Teda jäid leinama abikaasa Asta (sündinud Leisberg) ja tütar Maili-Reet. 

## Välislingid
* Ohvitseride andmekogu
* Pagunikandjad siplesid võlgades
Suttungr

**Suttungr** on skandinaavia mütoloogias jöötun (hiid), Gillingi poeg, Baugi vend, Gunnlǫði isa.

Tal oli luulemõdu, mille Óðinn temalt varastas.
Puukoor

**Puukoor** (ka **koor**) on puittaime pindmine kiht, mis kaitseb taime sisemisi kudesid. 

Puukoor koosneb korkkoest. Selle rakud paiknevad tihedalt üksteise peal. Nende kestad on sedavõrd paksenenud, et täiskasvanud rakus on tsütoplasma koos raku organellidega hävinud. Korgikihis puuduvad poorid, mistõttu ei saa vesi ja ega gaasid seda läbida. Et tüve sisemuses paiknevatel kudedel säiliks gaasivahetus, moodustuvad korkkoesse spetsiaalsed avad – lõved. Need asendavad õhulõhesid. 

Lisaks korgile areneb teatud puudel teinegi kaitsekiht, mida nimetatakse korbaks. Ka korp koosneb surnud rakkudest, mis järk-järgult tüve pinnalt tükkidena lahti tulevad. Eestis kasvavatest puudest on kõige paksem korp männil. Puukoor võib olla kergesti eraldatav (nt vanal kasel).


Birch bark from Denmark.jpg|Taanis kasvava kase koor
Bark nunniong.jpg|Austraalias kasvava eukalüpti koor
Apple tree bark burrs.JPG|Põletuskahjustused õunapuu koorel


## Vaata ka
*kasetoht
*tugikude

## Välislingid
Voka mõisa kalmistu

**Voka mõisa kalmistu** on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Voka alevikus Jõhvi vallas Ida-Viru maakonnas. 

## Ajalugu
Kalmistu rajasid Voka mõisa tollased omanikud Wilckenid arvatavasti millalgi 19. sajandi esimesel poolel mõisa südamest idas olevale kahe Voka jõkke suubuva sälkoru vahelisele alumisele klindiastangule.

Esimene matus oli 1838. aastal, kalmistule on teadaolevalt maetud 11 lahkunut.

## Kirjeldus
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 350 meetri kaugusele itta. Praegu on see rüüstatud, jäetud maha ning võsastunud. Hauatähistest on säilinud väheseid osi. 

## Kalmistule maetuid
*Tuntud polaaruurija Eduard Gustav von Toll abiellus 25. veebruaril (vkj 13. veebruaril) 1889 Voka mõisas Emmeline Magdalene von Wilckeniga (sündinud 1860), kes oli Voka mõisniku Nikolai von Wilckeni (1817–1885) tütar. Nende kaks last on maetud Voka mõisa kalmistule:
**Arndt Harald von Toll (8. september (vkj) 1894 – 30. oktoober (vkj) 1903)
**noorelt surnud poisslaps

## Viited

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
*Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 66

## Välislingid
*
Postkontor

**Postkontor** (Nõukogude ajal *sidejaoskond*) on põhiliselt posti- ja muid sideteenuseid osutav postiasutus. 

## Eesti postkontoreid
*Aruküla postkontor
*Kristiine postkontor
*Tondi postkontor


Abja-Paluoja postkontor.jpg|Abja-Paluoja postkontor
Aruküla Postkontor.JPG|Aruküla postkontor
Harglõ postkontor.JPG|Hargla postkontor
Kose postkontor.JPG|Kose postkontor
Lustivere postkontor Põltsamaa vallas.JPG|Lustivere postkontor
Elamu-ärihoone Põltsamaal 20.saj.I pool 1.JPG|Põltsamaa postkontor
The Newmarket Federal Building-180 Main-Newmarket-Ontario-HPC14442-20180408 (1).jpg|Ontario postkontor 
~

## Vaata ka

*Post
*Postiagentuur
*Postijaam
*Postipunkt
*Peapostkontor
Postiasutus

**Postiasutus** ehk **sideasutus** on põhiliselt posti- ja muid sideteenuseid osutav asutus. 

Postiasutused on postkontorid, postijaamad, postitöötlemiskeskused, postipunktid, .
Fööniks (rahaühik)

**Fööniks** oli Kreeka Esimese Vabariigi rahaühik, tänapäevase Kreeka riigi esimene rahaühik. See jagunes 100 leptoniks. Fööniks asendas Osmanite riigi rahatähe kuruş vahetuskursiga 6 fööniksit = 1 kuruş.

Rahaühiku võttis kasutusele Kreeka riigi juht kuberner Ioánnis Kapodístrias aastal 1828. 

Rahaühik sai nimetuse müütilise linnu fööniksi järgi, kes sümboliseeris Kreeka taassündi: raha kasutusele võtmise ajal kestis jätkuvalt Kreeka iseseisvussõda. 

## Kasutuselevõtt
Vastses Kreeka riigis valitsenud valuutakaose tõttu oli oma ühtse valuuta loomine üks kõige pakilisemaid küsimusi. Enne fööniksite kasutuselevõttu arveldati suuresti mitmesuguste müntidega – lisaks Osmanite riigi rahale olid populaarsed ka näiteks Prantsusmaa, Suurbritannia, Venemaa ja Austria mündid. Seetõttu oli fööniksite vermimine kuberner Kapodístriase suurimaid prioriteete ning 1828. aasta 12. aprillil allkirjastas ta seda volitava määruse. Venemaa valitsus laenas Kapodístriase administratsioonile projekti alustamiseks 1,5 miljonit rubla.

## Fööniksite vermimine
Kapodistrias tegi fööniksite vermimise eest vastutavaks Alexandros Kontostavlose. Viimane reisis Maltale, kus ta alustas läbirääkimisi mitme algselt Malta ordu omanduses olnud mündipresside ostu asjus. Ostetud masinad viidi seejärel Aígina saarele.

Fööniksite vormid lõi Armeenia juveliir Chatzigrigoris Pyrobolistis ning 1829. aasta 27. juunil valmistati esimesed näidismündid vääringutes 1 fööniks, 20 leptonit, 10 leptonit, 5 leptonit ja 1 lepton. Mõni päev hiljem, 30. juunil rajati riiklik rahapaja ning müntide tootmine jätkus. Uue rahaühiku käikulaskmise ametlikuks kuupäevaks määrati 1829. aasta 1. oktoober.

Kõik fööniksid vermiti Aígina Riiklikus Rahapajas, mis töötas kuni 1833. aastani. Tegemist on huvitava kokkusattumusega, kuna Aígina on koht, kus ligikaudu aastal 700 e.m.a vermiti ka esimesed Antiik-Kreekas käibel olnud mündid.

## Langus
Tegelikult aga vermiti vaid väike kogus münte ning suurem osa Kreekas tehtud tehingutest sooritati jätkuvalt välisvaluutas. Kuna valitsusel ei olnud rohkemate müntide vermimiseks vajalikke väärismetalle, andis valitsus 1831. aastal ringlusse täiendavad 300 000 fööniksit paberrahana, kuid ilma neid toetavate varadeta. Selle tõttu avalikkus paberraha omaks ei võtnud. Aastal 1832, mil riiki saabus monarh Otto I, reformiti valuutasüsteemi ning fööniksite asemel tuli käibele Kreeka drahm.

## Vaata ka
* Esimene Kreeka Vabariik

## Viited

## Välislingid

* Aígina Riiklik Rahapaja (kreeka keeles)
Viieteistkümnekopikane münt

**Viieteistkümnekopikane münt** oli aastail 1764–1796 ja 1860–1991 vermitud Venemaa ja Nõukogude Liidu münt.

Proovimündid vermiti 1760. ja 1761. aastal, korraline 15-kopikaliste vermimine algas 1764. aastal ja kestis kuni Katariina II valitsusaja lõpuni.

Münt oli samaväärtuslik aastail 1832–1841 vermitud Poola 1-zlotise mündiga, millel olid legendid nii poola kui vene keeles. Seetõttu nimetati 15-kopikalist ka zlotiks.

Kuni 1866. aastani vermiti 15-kopikalisi 750- (72 solotnikku) ja 1867–1931 500- (48 solotnikku) prooviga hõbedast, seejärel nikkelpronksist.

Esimese maailmasõja ajal olid käibel ka 15-kopikalised paberrahad ja Nikolai I portreega postmark-rahad.
Eesti Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapital

**Eesti Kultuurkapitali Kujutava(te) Kunsti(de) Sihtkapital** (lühend **KKSK**) oli aastatel 1923–1940 tegutsenud Eesti Kultuurkapitali üks kuuest osakonnast (sihtkapitalist). KKSK tegevust juhtis **Kujutava(te) Kunsti(de) Sihtkapitali Valitsus** (lühend KKSKV). KKSKV eestvõttel korraldati mitu kunstinäitust Eestis ja välismaal. KKSKV toetas eriti silmapaistvaid kunstnikke toetuste, täiendus- ja õppestipendiumidega. 

KKSKV juurde moodustati ka KKSKV esinduskogu.

## Vaata ka
*Eesti Kultuurkapitali Ajakirjanduse Sihtkapital
*Eesti Kultuurkapitali Kehakultuuri Sihtkapital
*Eesti Kultuurkapitali Helikunsti Sihtkapital
*Eesti Kultuurkapitali Kirjanduse Sihtkapital
*Eesti Kultuurkapitali Näitekunsti Sihtkapital

## Viited

## Välislingid
*
JK-05

**JK-05** on eksperimentaalne antiviraalse toimega ravim. 

JK-05-e töötas välja Hiina ettevõte *Sihuan Pharmaceutical Holdings Group Ltd*.

Katsetes laborihiirtega on JK-05 osutunud tõhusaks mitmete viiruste, sh gripiviiruse, Ebola viiruse, kollapalavikuviiruse ja mitmete arena- ja bunyaviiruste paljunemise vastu.

Esialgsete andmete alusel on Hiina võimud võimaldanud JK-05-e kasutamist kohalike meditsiinitöötajate võimaliku Ebola viirushaiguse raviks käimasoleva 2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia leviala laienemisel.

## Vaata ka
*BCX4430
*brintsidofoviir
*favipiraviir

## Viited

## Välislingid

* Sihuan Pharma (460 HK), veebiversioon (vaadatud 04.11.2014.a)(*inglise keeles*) 

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit [[:en:JK-05]] seisuga 04.11.2014.*
Rhodos (linn)

**Rhodos** (kreeka keeles Ρόδος, *Ródos*) on linn Kreekas Rhodose saare kirdetipus. See on Rhodose valla, Rhodose vallaüksuse ja Rhodose kogukonna keskus.

Rhodose vanalinn kuulub 1988. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse

## Viited
Rahvusvaheline luulepäev

**Rahvusvaheline luulepäev** on UNESCO eestvõttel 21. märtsil tähistatav tähtpäev, mille eesmärk on propageerida kogu maailmas luule lugemist, kirjutamist ja avaldamist. Luulepäeva tähistatakse aastast 1999.
Ropaži lahing

**Ropaži lahing** oli Riia piiskopkonna, Mõõgavendade ordu ja semgalite ühisväe ning leedulaste väe vahel Ropaži lähistel 1205. aastal peetud Liivimaa ristisõja lahing. Henriku Liivimaa kroonika, ainsa lahingut kirjeldava ajalooallika järgi oli tegemist ühe suurema Liivimaa ristisõja algperioodi välilahinguga, kus lüüasaanud leedulaste poolel langes 1200 meest.

## Eellugu
1205. aasta paastuajal (23. veebruar – 10. aprill) suundus 2000-meheline leedulaste ratsavägi sõjakäigule eestlaste vastu. Riiast möödudes käis üks nende juhtidest, Suelgate, ka linna esindajatega kohtumas ja olevat pärast oma kaaslastele öelnud, et edaspidi tuleb see koht maatasa teha. Sel ajal oli Riia piiskopkond veel sõjaliselt suhteliselt nõrk ja selle võimuala piirdus Riia linna ning Holmi ja Üksküla linnustega. Mõne päeva pärast tuli Riiga leedulastega sõjajalal olev Tērvete semgalite pealik Viesthard, kes hoiatas, et praegu rahumeelsed leedulased võivad hiljem linna rünnata. Ta soovitas moodustada semgalitest ja sõjakunstis kogenud sakslastest ühisväe, millega leedulastele vastu astuda. Kuigi sel ajal oli linnas vähe sõjajõude ja piiskop Albert oli Saksamaale sõitnud, jäädi Viesthardi plaaniga nõusse. Riialaste nõudmisel tõi Viesthard neile liidu kinnitamiseks ühe pantvangi igast semgalite linnusest. Piiskopi mehed, orduvennad ja Üksküla Konrad ühinesid kohalesaabunud semgalite väega ja jäid leedulasi ootama.

## Lahing
Luurajate kaudu saadi teada, et suure hulga kariloomade, hobuste ja rohkem kui 1000 vangiga tagasipöörduvad leedulased, kel oli liivlastega rahusuhe, peatusid öösel Kaupo linnuse juures, kavatsedes sealt Ropaži kaudu Ükskülasse minna. Järgmisel päeval sügava lume tõttu kahes hanereas edasi liikunud leedulased avastasid neile varitsuse korraldanud semgalite ja sakslaste jäljed ning kogunesid kaitseks kiiluna kokku. Läti Henriku kohaselt tungisid neile esmalt kallale sakslased rüütel Konradi juhtimisel, samal ajal kui paljud semgalid olevat püüdnud "hirmust võdisedes, julgemata võitlusse astuda, ära minna kindlamatesse kohtadesse" ja ründasid Viesthardi ergutusel leedulasi alles siis, kui nähti, et nad sakslaste eest taanduvad. Taas ühtekoondunud sakslased ja semgalid purustasid leedulaste väe, tappes 1200 meest, sh pealik Suelgate. Tapeti ka paljud eestlastest vangid ja võeti kogu leedulaste sõjasaak endale. Samal ajal Leedumaal vangis olnud preester olevat näinud, kuidas seal 50 naist ennast üles poosid, et teises elus oma tapetud meestega jälle kokku saada.

## Mõjud
Eduka Ropaži lahinguga alanud riialaste ja semgalite liitlassuhe jäi püsima veel mitmeks aastaks. 1206. aastal tehti koos sõjakäik Turaida liivlaste vastu, 1208. aastal taas leedulaste vastu. Leedulased omakorda vastasid Ropaži lüüasaamisele 1207. aasta kättemaksuretkega Koiva paremkaldale Turaidasse.

## Viited
I Kathimeriní

**I Kathimeriní** (*Η Καθημερινή*) on Ateenas ilmuv üleriigiilise levikuga päevaleht. 

Leht hakkas ilmuma 15. septembril 1919. 

Lisaks kreekakeelsele ajalehele antakse välja ingliskeelset versiooni, mida levitatakse koostöös rahvusvahelise ajalehega International New York Times. 2. novembrist 2008 ilmub Küprosel Kathimeriní nädalavahetuse väljaanne. 

Kathimerinid peetakse kvaliteetleheks ja seda on traditsiooniliselt seostatud konservatiivse maailmavaatega. 20. sajandi algul suhtus leht kriitiliselt Kreeka mitmekordsesse peaministrisse Elefthérios Venizélosesse. Sõjajärgsetel aastatel oldi Papandréou perekonna vastu. 

Lehe logona kasutatakse greifi. 

## Viited

## Välislingid
*Kathimeriní ametlik koduleht (kreeka keeles)
* Kathimeriní inglise keeles
*Kathimeriní Küprose väljaanne (kreeka keeles)
To Víma

**To Víma** (*Το Βήμα*) on kreeka ajaleht. To Víma ilmus 1922. aastast päevalehena, alates 2011. aastast ilmub leht paberil vaid pühapäeviti, samas kui netisisu uuendatakse iga päev. 

Lehe asutas Dimítris Lambrákis ja see kuulub Lambrakise meediagrupile (Δημοσιογραφικός Οργανισμός Λαμπράκη, ΔΟΛ). Poliitilistelt vaadetelt on To Víma vasaktsentristlik ajaleht.

To Víma on kvaliteetleht, eriti tähtsaks on peetud selle poliitilist mõjukust. Läbi ajaloo on lehele arvamusartikleid kirjutanud ja intervjuusid andnud olulised Kreeka poliitikud, teiste seas Elefthérios Venizélos, Geórgios Papandréou, Nikόlaos Plastíras, Konstantínos Karamanlís ja Andréas Papandréou. Ajalehe kolumnistide hulka kuulub Kreeka tuntud ajakirjanikke, professoreid, politolooge ja poliitikuid. 

Poliitikas kuulus ajalehe poolehoid algul Elefthérios Venizélose juhitud Liberaalsele Parteile, kuid viimastel aastakümnetel on toetatud sotsiaaldemokraatlikku erakonda PASOK. Mitmed To Víma ajakirjanikud on PASOKi ridades parlamenti kandideerinud. To Vímas töötanud Pétros Efthímou ja Giórgios Romeos on olnud ka ministrid.

## Viited

## Välislingid
* To Víma koduleht (kreeka keeles)
Loovuurimus

**Loovuurimus** ehk **loomeuurimus** ehk **loomepõhine uurimus** ehk **kunstiline uurimus** (inglise keeles *artistic research,* saksa keeles *Künstlerische Forschung*), ka **disainiuurimus** (inglise keeles *design research*) on kunstiteose ja loomeprotsessi uurimise meetod, mille puhul uurijaks on autor. 

Loovuurimust iseloomustavad tunnused:
* lähtekohaks on uurija enda teos
* koos teose uurimisega uuritakse ka teose loomise protsessi
* reflektiivsus, enesekriitilisus ja väljapoolesuunatus 
* paigutumine alati konkreetsesse ajaloolisse ja valdkondlikku konteksti
* loovuurimusele võib olla omane uurimise, esitlemise ja kommunikatsioonimeetodite paljus
* loovuurimust viiakse tihti läbi uurimisrühmas, millele on omane dünaamilisus, kiire kriitiline tagasiside, eksperimenteerimise soodustamine ning vahetu võimalus jagada mõtteid ja emotsioone
* uurimuse hermeneutiline ja interpreteeriv olemus

Loovuurimuse eesmärgiks võib olla
* praktikat toetava info saamine näiteks ökoloogilisest, psühholoogilisest, sotsiaalsest, kultuurilisest, poliitilisest, tehnilisest või funktsionaalsest vaatekohast
* meetodite arendamine, mis on seotud näiteks teose loomise protsessi, määratlemise ja hindamise kriteeriumide, modelleerimise või kirjeldamisega
* lisada arusaamist loomevaldkonna ja selle sotsiaalse, kultuurilise või pedagoogilise konteksti seoste kohta ning aidata loovisikul asetuda laiemasse ajaloolisse ja poliitilisse konteksti
* tõlgendada loometeost kultuurilise, poliitilise ja pedagoogilise tootena
* toota infot teos(t)e ja loometegevuse sotsiaalse, sotsiaalpsühholoogilise, psühholoogilise, poliitilise ja pedagoogilise tähenduse kohta ning mõjust haridusele, elukeskkonnale ja elukvaliteedile
* kriitiliselt uurida loomevaldkondi ja nende suundumusi, mõista loomevaldkonna ja tehnoloogia ning loomevaldkonna ja majanduse seoseid
* ümber mõtestada ja problematiseerida loovisiku rolli ühiskonnas

## Välislingid
* Mika Hannula - Juha Suoranta - Tere Vaden. Artistic Research - Theories, Methods and Practices. Published by Academy of Fine Art, Helsinki, Finland and University of Gothenburg, Gothenburg, Sweden 2005. ISBN 951-53-2743-1
*Ranulph Glanville "Teadmine, disain ja loomepõhine uurimistöö" Sirp, 12. detsember 2014
*Epp Lankots "Loomeuurimus – kas kunst või teadus?" Sirp, 4. november 2016
*Madli Pesti "Mis on loomeuurimus?" Tantsukuukiri, 2017
*Elen Lotman "Loomeuurimus, loome uurimus või uuriv loome" Teater. Muusika. Kino, 4. aprill 2020
Ta Néa

**Ta Néa** (Τα Νέα) on Ateenas välja antav üleriigilise levikuga  päevaleht. 

Ajalehe esimene number ilmus 28. mail 1931. 

See on suurima tiraažiga  ajaleht Kreekas. 

Poliitiliselt suunitluselt on Ta Néa vasaktsentristlik. Diktatuuri ajal üritati julgustada vastupanu nt karikatuuridel kujutatu kaudu. 

Ta Néa kuulub Dimítrios Lamprákise meediagrupile, mis annab välja ka nädalalehte To Víma.
## Viited

## Välislingid
*Ta Néa veebileht
Kos (linn)

**Kos** (kr *Κως*) on linn Kreekas, Kosi saare keskasula. Kos asub saare idaosas. 
 
2011. aasta rahvaloenduse andmete järgi oli linna rahvaarv 19 432 inimest. Kos on Lõuna-Egeuse piirkonna suuruselt teine linn. 

Kos on suur kaubandus-, finants- ja turismikeskus.

## Viited
Javorivka (Pištšanka rajoon)

**Javorivka** (ukraina keeles Яворівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 1061. Pindala on 3,464 km².


Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 01.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 02.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 03.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 04.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 05.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 08.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 09.JPG|
Yavorivka (Pishchanskyi Raion) 10.JPG|
Zákynthos

**Zákynthos** (kr *Ζάκυνθος*, itaalia keeles *Zante* või *Zacinto*) on linn Kreekas Zákynthose saarel. See on saare keskasula, Zákynthose piirkonnaüksuse ja Zákynthose valla halduskeskus.

## Viited
Eleftherotypía

**Eleftherotypía** (Ελευθεροτυπία) on Ateenas ilmuv üleriigilise levikuga vasakpoolne päevaleht. 

Leht hakkas ilmuma 1975. aastal. Algselt olid omanikeks ajakirjanikud, kuid 1978. aastal võtsid lehe üle vennad Tegópoulosed. 2011. aastal läks leht pankrotti, kuid taasavati 2013. aastal. Uus omanik on Harris Ikonomopoulos.

Leht on üldiselt suhtunud soosivalt sotsiaaldemokraatlikku erakonda PASOK, kuid on partei tegevust ka kritiseerinud.

Vasakradikaalide, anarhistide ja terroristide rühmitused saadavad Eleftherotypía toimetusele infomaterjale ja manifeste lootuses oma vaateid levitada. Kuni 2002. aastani hoidus leht terrorirünnakute hukkamõistmisest. Varem on Eleftherotypía toimetajad kritiseerinud terrorismivastaseid seadusi. 

Eleftherotypía pühapäevane väljaanne Kyriakátiki Eleftherotypía (*Κυριακάτικη Ελευθεροτυπία*) avaldab Le Monde Diplomatique'ist tõlgitud artikleid  rahvusvahelistel teemadel. 

Alates 2000. aastast ilmub kolmapäeviti koos lehega koomiksiajakiri "9". 

## Kreeka võlakriis
Kreeka majandusraskused tabasid ka ajalehte. 2011. aasta augustis lõpetasid omanikud töötajaile palga maksmise. Detsembris alustasid töötajad streiki ja omanikud kuulutasid välja Eleftherotypía pankroti. Kuigi leht oli suletud, andsid ajakirjanikud omal initsiatiivil nime "Eleftherotypía töötajad" all välja mitu erinumbrit, mida ostsid ka need, kes ei olnud lehe püsilugejad. On oletatud, et lehe sulgemise taga võisid olla ka poliitilised motiivid – leht oli kreeka restruktureerimispaketi ja valitsuse suhtes kriitiline. Enne sulgemist oli Eleftherotypía veebileht kõige populaarsem Kreeka meediaorganisatsiooni veebileht. 10. jaanuaril 2013 hakkas leht uuesti ilmuma ja taasavati ka internetikeskkond Enet. Uuele omanikule Harris Ikonomopoulosele kuulub 67% lehe aktsiatest. Ikomonopoulos on kirjutanud, et Eleftherotypía ei toeta mitte kindlaid parteisid, vaid ideesid – ühiskonda, õiglust ja lootust. Ikomonopoulose sõnul on Eleftherotypía ülesandeks kaasa aidata Kreeka ühiskonna taassünnile.

## Viited

## Välislingid
*Kreekakeelne Enet
*Ingliskeelne Enet
Thásos

**Thásos** (kreeka keeles Θάσος) ehk **Liménas Thásou** (Λιμένας Θάσου 'Thásose sadam') ehk  **Liménas** (Λιμένας) on linn Kreekas Thásose saare loodeosas umbes 31 km Kavála linnast lõunas.
Korolivka (Kozjatõni rajoon)

**Korolivka** (ukraina keeles Королівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 39. Pindala on 0,397 km².
Náxos (linn)

**Náxos** (kreeka keeles *Νάξος*) ehk **Chóra** (*Χώρα*) on sadamalinn Kreekas Náxose saare lääneosas.
Hennadi Moskal

**Hennadi Moskal** (11. detsember 1950 Zadubrivka – 17. märts 2024) oli Ukraina poliitik ja jurist.

Hennadi Moskal alustas tööd siseasjade organites 1973. aastal. Tõusis ametiredelil miilitsainspektori ametikohalt alustades Ukraina siseministri asetäitjaks, miilitsa kindralleitnandiks.

Aastatel 2001–2002 ja 2015–2019 Taga-Karpaadi oblasti kuberner ning 18. septembrist 2014 kuni 15. juulini 2015 Luhanski oblasti kuberner.

Moskal oli abielus ja tal on tütar.

## Viited

## Välislingid

* Ametlik koduleht (*ukraina keeles*) 
* Москаль жжот: увижу «балаклавоносца» - отправлю в АТО. VIDEO 00:45, Infovastupanu 18.07.2015 (*ukraina ja vene keeles*)
Kýthira

**Kýthira** (kreeka keeles Κύθηρα) ehk **Chóra** (Χώρα)  on küla Kreekas Kýthira saarel, saare keskasula. 

Elanike arv oli 2011. aasta Kreeka rahvaloenduse andmetel 281. Aastal 2001 oli elanikke 267.
Mäetaguse kalmistu

**Mäetaguse kalmistu** on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Liivakünka külas Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. 

Kalmistu rajati arvatavasti millalgi 19. sajandi lõpul trapetsikujulisele maatükile, mille pindala on 0,8 ha. Arvatavasti millalgi 20. sajandi alguses rajati kalmistu keskele puust kabel. 

Hiljem lisati ida- ja kaguküljele uus kalmistuosa. Varasemate osade üldpindala kokku on 2,5 ha. Arvatavasti millalgi 1970. aastatel rajati kalmistust ida poole uus kalmistuosa, mille pindala on 1,5 ha.

## Balti pataljoni mälestussammas
Kalmistu lääneosas (algses osas) paikneb Balti pataljoni võitlejate matmispaik mälestussambaga, mis on 2003. aastast kultuurimälestis.

## Viited

## Välislingid
*Mäetaguse vallavolikogu määrus nr 55, 26.05.2011. "Mäetaguse kalmistu kasutamise eeskiri"
Ágios Kírykos

**Ágios Kírykos** (kreeka keeles *Άγιος Κήρυκος*)  on linn Kreekas Ikaría saarel, saare keskasula. 

Linna elanike arv oli 2011. aasta Kreeka rahvaloenduse andmetel 2218. Aastal 2001 oli elanikke  1879.
Páros

**Páros** (kreeka keeles Πάρος) on Kreekale kuuluv saar Egeuse mere keskosas, üks Küklaadidest. Asub Náxose saarest 8 km läänes. 

Aialooliselt oli Párose saar tuntud sealse suurepärase valge marmori (Párose marmori) poolest. Praegu leidub saarel jäätkaevandusi. Eelkõige on Párose saar tuntud populaarse turismisihtkohana.

Saare keskasula on Parikiá.
Kontsertmeister

**Kontsertmeister** (saksa keeles *Konzertmeister*) on orkestris või muus muusikakollektiivis dirigendi või  (inglise keeles *director*) järel tähtsuselt teine isik. Orkestris on kontsertmeistriks esimene viiuldaja. Kontsertmeister on ka pianist, kes saadab klaveril solisti.
Prantsuskeelsete väljendite loend

*Siin on loetletud [[prantsuse keel|prantsuskeelseid]] väljendeid ja nende ligilähedasi [[eesti keel|eestikeelseid]] tähendusi*.

## A
**[[à la carte]]* –
**[[art nouveau]]* – juugend

## D
**[[déjà vu]]* –

## E
**[[élan vital]]* – elujõud

## F
**[[fait accompli]]* – sündinud fakt, otsustatud asi
**[[faux pas]]* –
**[[femme fatale]]* –

## L
**[[laissez-faire]]*
## N
**[[noblesse oblige]]* –
Narva SK Baltika

**Narva Baltika** oli Eesti jalgpalliklubi.

Klubi on mitmel korral tulnud Eesti NSV meistriks (1974, 1975, 1977).

## Statistika ja loendid
### Varasemad liigahooajad
Kórinthose kanal

**Kórinthose kanal** (kreeka keeles *Διώρυγα της Κορίνθου*) on 1893. aastal valminud kanal Kreeka lõunaosas Kórinthose maakitsusel. Ta ühendab Kórinthose lahte Joonia meres Saroni lahega Egeuse meres. Kanal eraldab Peloponnesose poolsaart Kreeka mandriosast, mistõttu on Peloponnesos faktiliselt saar.

Kanal on kogu ulatuses meretasemest sügavam ja lüüse pole seetõttu tarvis. Kanali pikkus on 6,4 km ja laius vaid 21,4 m. Seetõttu on kanal suurema osa tänapäevaste laevade jaoks läbipääsmatu. Kanalil ei ole praegu suurt majanduslikku tähtsust.


Corinth Canal 2.jpg|Kórinthose kanal
Kórinthose kanal.jpg|Kórinthose kanal 2024. aastal
Remains of Nero's Isthmus Canal in 1881.jpg|Keiser Nero kavandatud kanali jäänused aastal 1881
Corinth canal inauguration by Volanakis.jpg|Konstantínos Volanákise maal "Kórinthose kanali avamine" 
Canal of korinth greece.jpg|Vaade Kórinthose kanalile õhust


## Vaata ka
* Diolkos
Tammiku mõisa kalmistu

**Tammiku mõisa kalmistu** on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tammiku alevikus Jõhvi vallas Ida-Viru maakonnas. Kalmistu jääb Tammiku mõisa südamest linnulennult umbes 200 m kaugusele põhjaloodesse ehk siis kalmistu asub mõisa peahoone taga oleva pargi põhjaservas.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Strykid arvatavasti millalgi 20. sajandi algul.

Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see jäetud maha ja rüüstatud.

## Viited

## Kirjandus
*Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002
Collage (album)

**"Collage"** on Eesti ansambli Collage debüütalbum, mis ilmus 1971. aastal plaadifirma Melodija kaudu.

Albumi salvestasid Tallinna Heliplaadistuudios helirežissöör Jažeps Kulbergs ja heliinsener Hubert Freirik.

## Lood albumil

# "Kee, pada!" (rahvaviis) – 2.01
# "Tähemõrsja" (rahvaviis) – 4.27
# "Linad liulaskijaile" (rahvaviis) – 2.03
# "Talgulaul" (rahvaviis) – 1.27
# "Ketra, vokikene!" (rahvaviis) – 1.33
# "Vikerkaar" (Harold Arlen – Heldur Karmo) – 2.53
# "Bossanova hing" (Quincy Jones) – 3.44
# "Tallinna blues" (Alberto Dominguez) – 5.35
# "Me rändame linnast linna" (Michel Legrand) – 2.30
# "Nokturn" (Lembit Veevo – Helga Tõnson) – 2.18
# "Spordihalli blues" (Aarne Vahuri) – 2.41
# "Alfabeet" (Uno Naissoo) – 4.45

## Taust

Collage'i omanimeline debüütalbum on ansambli kõige mitmekesisem teos, hõlmates nii estraadilaule, rahvalaule, džässmuusikat kui ka klassikalist instrumentaalmuusikat vokaalses seades. Viis rahvaviisi on ansamblile seadnud Tõnu Naissoo ja Aarne Vahuri.

## Koosseis
 
Solistid:
* Kersti Johannson – sopran (1, 7, 8)
* Tiit Varts – vilepill (1)
* Tõnu Naissoo – klaver (2)
* Maire Eliste – alt (3)
* Ivar Johannson – bass (3, 11)
* Lea Sion – sopran (4-6, 9, 11, 12)
* Enn Tomson – tenor (7, 8, 12)
* German Pekarevski – tromboon (8)
* Lembit Saarsalu – tenorsaksofon (11)
* Avo Joala – flööt (9)
* Peep Ojavere – löökriistad (11)

Seadnud:
* Aarne Vahuri (1, 3, 5, 7-9, 11) 
* Uno Naissoo (6, 12)
* Tõnu Naissoo (2, 4)

Ansambli juht Aarne Vahuri.

## Uusväljaanded

2002. aastal ilmus „Collage“ esmakordselt CD-l ja kassetil duubelkogumiku „Parimad lood 1970-76“ raames (väljaandja hyper.records). Heli restaureeris originaallintidelt Priit Kuulberg.

2014. aastal anti „Collage“ uuesti välja vinüülplaadil (hyper.records). LP masteeris Pauli Saastamoinen (Finnvox Studios).

## Viited
Udo Ulfkotte

**Udo Konstantin Ulfkotte** (20. jaanuar 1960 – 13. jaanuar 2017) oli saksa vandenõuteoreetik ja ajakirjanik, Frankfurter Allgemeine Zeitungi poliitikatoimetaja aastatel 1986–2003. 

## Elukäik
Udo Ulfkotte sündis kristlikus perekonnas, kuid 21-aastaselt sai temast ateist. Ta õppis Freiburgi ja Londoni ülikoolis õigusteadust ja poliitikat, töötas Helmut Kohli valitsuses nõunikuna. Aastatel 1986–1998 elas ta paljudes islamiriikides, 1999–2003 oli Konrad Adenaueri Fondi töötaja. Ulfkotte andis välja ajakirja Whistleblower, mis räägib Saksa meedias kajastamata teemadest. 2008. aastal kavatses Udo Ulfkotte osaleda Hamburgi kohalike omavalitsuste valimistel Saksamaa Keskerakonna nimekirjas, kuid loobus sellest hiljem. Ulfkotte oli seotud saksa parempoolsete organisatsiooniga Pax Europa. Pax Europa ja Ulfkotte olid liikumapanevaks jõuks Brüsselis 11. septembril 2007 toimunud protestimeeleavaldusel loosungiga "Peatage Euroopa islamiseerumine".

## Raamat "Ostetud ajakirjanikud"
2014. aasta oktoobris andis Udo Ulfkotte intervjuu telekanalile Russia Today, kus ta väitis, et Luure Keskagentuur tegeleb ajakirjanike töölevõtmise ja neile altkäemaksu andmisega, et need omakorda tegeleksid Ameerika Ühendriikide ülistamisega massimeedias. Sellest kirjutab ta ka oma raamatus "Gekaufte Journalisten" ("Ostetud ajakirjanikud"), mis ilmus samal aastal (eestikeelne tõlge avaldati 2019. aastal).

## Välislingid
* Udo Ulfkotte veebileht 
* Saksa ajakirjanik räägib sellest, kuidas LKA kontrollib meediat
* Ajakirjanik tunnistas koostööd LKA-ga
Aléxandros Mavrokordátos

**Aléxandros Mavrokordátos** (Αλέξανδρος Μαυροκορδάτος; 11. veebruar 1791 Kostantiniyye – 18. august 1865 Aígina) oli Kreeka riigimees.

Ta põlvnes Kostantiniyye Feneri piirkonnast pärit Mavrocordatose perekonnast. Tegemist oli ühe sealse selle aja suurema kreeklastega asustatud kvartaliga. Tema abikaasa oli Katerina Bals.

1812. aastal asus ta oma onu, Valahhia hospodari Jean Georges Caradja õukonda, kellega koos viibis ka eksiilis Austrias ja Itaalias (1818), kus ta õppis Padova Ülikoolis. Ta oli Kreekas Ottomani impeeriumi võimu kukutamise eesmärgil asutatud salaseltsi Filiki Eteria liige ning nende Feneri kreeklaste seas, kes Kreeka iseseisvussõja puhkemisel kiirustasid 1821. aastal Moreasse (Peloponnesose varasem nimi). Ta püüdis luua tavapärast valitsust ning 1822. aasta jaanuaris valis esimene riiklik assamblee ta "täidesaatva võimu presidendiks".

Samal aastal juhtis ta kreeklaste edenemist Kesk-Kreeka lääneossa ja sai 16. juulil toimunud Peta lahingus tõsise lüüasaamise osaliseks. Ent ta suutis seda hävingut mõnevõrra heaks teha oma eduka vastupanuga Mesolóngi esimesel piiramisel, mis kestis sama aasta novembrist kuni 1823. aasta jaanuarini. Tema poolehoid inglastele (ta kuulus Inglise parteisse) viis ta järgnevas fraktsioonide omavahelises võitluses vastasleeri Demetrios Ypsilanti ja Theodoros Kolokotronise juhitud Vene parteiga. Ja kuigi ta oli Petros Mavromichalise presidendiks olemise ajal hoidnud lühikest aega välisasjade portfelli, oli ta sunnitud kuni 1825. aasta veebruarini poliitikast tagasi tõmbuma; siis sai temast uuesti välisminister. Sellele järgnes Ibrahim Paša maabumine ning Mavrokordátos astus uuesti armeesse, pääsedes napilt sama aasta 9. mail toimunud Sfaktiria lahingus vangivõtmisest, ujudes Pylosesse (itaaliapärase nimega Navarino).

Pärast Mesolóngi langemist 1826. aasta 22. aprillil tõmbus ta aktiivsest tegevusest tagasi. Seda aga seni kuni president Ioannis Kapodistrias tegi temast sõjavarustuse administreerimise komisjoni liikme. Sellel kohalt lahkus ta 1828. aastal. Pärast Kapodistriase mõrva 1831. aasta 9. oktoobril ning tema venna ja tema töö jätkaja Augustinos Kapodistriase tagasiastumist järgmise aasta 13. aprillil sai Mavrokordátosest rahandusminister. Ta oli 1832. aasta juulis Argoses toimunud riikliku assamblee asepresident ja määrati kuningas Otto I poolt esialgu tema rahandusministriks ja seejärel 1833. aastal ka Kreeka peaministriks.

1834. aastast oli ta Kreeka saadik Münchenis, Berliinis ja Londonis ning pärast järjekordset lühikest perioodi Kreeka peaministrina aastal 1841 sai temast saadik Kostantiniyyes. Pärast 1843. aasta 3. septembril toimunud ülestõusu naasis ta Andreas Metaxase valitsuse portfellita ministrina Ateenasse ning 1844. aasta aprillist augustini oli ta pärast Vene partei võimult lahkumist moodustatud valitsuse juht. Opositsiooni minnes erines ta teistest oma jõuliste rünnakute poolest, mis olid suunatud Ioannis Kolettise valitsuse vastu. Aastatel 1854–1855 oli ta taas mõne kuu valitsusjuht. Ta suri 18. augustil 1865 Aíginas.

## Kirjandus
* E. Legrand. "Généalogie des Mavrocordato". (Pariis, 1886).