open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tyrifjorden

**Tyrifjorden** on järv Norras Buskerudi maakonnas Modumi, Lieri, Ringerike ja Hole valla territooriumil Hønefossist pisut lõuna pool.

Tyrifjorden on pindalalt viies järv Norras. Selle pindala on 137,21 km².

Järve maht on 13,04 km³ ja suurim sügavus 288 m.

Järv asub 63 m kõrgusel merepinnast.

Järvel on omapärane neljaharuline kuju. Kirdes on kitsa Storøysundeti taga madal Steinsfjorden. Kagus on Holsfjorden, mis ulatub otsamoreenivallini Syllingis. Loodes on Nordfjorden, millesse suubuvad Storelva ja Sogna. Edelaharust voolab välja Drammenselva, mis suubub Drammensfjordenisse.

Põhja pool on Ringeriksbygdene, lääne ja lõuna pool on metsaga kaetud künkad, millest järve pool on põllud.

Järv on väga liigirikas.

Järves asub Utøya saar, kus 2011. aastal toimus üle 84 inimelu nõudnud veretöö.


Holsfjorden, Hole.jpg
Tyrifjorden map.png|Kaart


## Viited
Viktor Roovere

**Viktor Roovere** (kuni 1935 **Viktor Rotenbork**; 19. oktoober 1898 Jõgeveste, Valgamaa – 19. august 1964 Göteborg) oli Eesti politseinik ja sõjaväelane.

## Elukäik
Viktor Roovere osales Vabadussõjas, oli 6. jalaväepolgus. Seejärel õppis Sõjakooli esimesel suurtükiväe ohvitseride kursusel, mille lõpetamisel ülendati lipnikuks ning määrati teenima soomusrongide diviisi. Teenis laiarööpmelistel soomusrongidel 3 ja 6. Vabadussõja lõppedes teenis kuni 1921. aastani soomusrongide suurtükiväedivisjonis adjutandina.

Ta lõpetas 1921. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1921–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas ülikooli). 1926. aastal lõpetas ka Politseikooli. Ta oli üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.

Töötas 1924–1925 politsei ja kohtu kantseleitöödel. 1926. aastast oli Tartu III jaoskonna politseikomissar. Aastatel 1927–1928 oli ta Võru-Petseri, 1928–1934 Tallinna-Harju ja 1934–1940 ja 1941–1944 Tartu-Valga prefekt.

Roovere jäi teise Nõukogude okupatsiooni ajal (1940–1941) ainsa Eesti prefektina arreteerimata (varjas end). 1944. aastal põgenes Rootsi.

## Tunnustus
*Priikooli õigus kuni kõrgema kooli lõpetamiseni, 1920
*Vabadussõja mälestusmedal
*Kaitseliidu Valgerist, III järk, 1932
*Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1933
*Poola Vabariigi teeneteorden
*Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1936
*Rohelise Risti II järk
*Läti Kolme Tähe orden, 3. klass

## Kirjandus
*"Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased. 1918 - 1938". Eesti Kunstnike Liidu väljaanne. Tallinn 1939
*Konstantin Kanep. "Prefekt V. Roovere". Võitleja nr 9, september 1964. Lk 6

## Välislingid
*''Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944''
*Eesti ohvitseride andmekogu
Arthur Buxhoevden

**Peter Eugen Arthur von Buxhoeveden** VR I/2 (Saksamaal **Peter Eugen Arthur Baron von Buxhoeveden**, 16/28. märts 1882 Muratsi mõis Kuressaare kreis Venemaa Keisririik – 27. november 1964 Karlsruhe Saksamaa Liitvabariik) oli Venemaa Keisririigi ja Eesti sõjaväelane (kolonel).
## Elulugu
Peter Eugen Arthur Buxhoeveden oli lõpetanud Tveri ratsaväekooli kornetina, võttis osa I maailmasõjast Venemaa Keisririigi Vene Keiserliku Armee koosseisus Saksa-Austria rindel, tõusis rittmeistriks ja teenis välja Püha Vladimiri IV järgu ohvitseriristi, Püha Vladimiri IV järgu, Püha Stanislavi ordeni III, II järgu ning Püha Anna IV, III ja II järgu, Püha Georgi risti IV järgu ordeni. 

Pärast Eesti iseseisvumist ja Eesti Vabadussõja algust teenis Eesti sõjaväes (kaitseliidus ja eesti väeosades, mitte baltisakslaste Balti pataljonis), osales Vabadussõjas, 1918. aasta novembris astus ta vabatahtlikult Saarte Kaitseliitu ja viidi üle Tallinna, kus oli Vabadussõja ajal 2. ratsaväepolgus ja ratsapolkude tagavaraeskadroni ja -divisjoni ülem. 

Pärast Vabadussõda oli ta allohvitseride kooli ratsaväe õppeeskadroni ülem, Kindralstaabi Kursuste, hiljem Kõrgema sõjakooli lektor, ratsaväeinspektor ja aastatel 1923–1928 sõjaministri vanem käsundusohvitser.

1920. aastal ülendati Arthur Buxhoeveden kolonelleitnandiks ja 1924. aastal koloneliks, talle anti I liigi 2. järgu Vabadusrist ja Läti Karutapja III järgu orden.

Läinud erru 1928. aastal, tegeles Arthur Buxhoeveden Muratsis põllumajandusega, juhatas algusest lõpuni Eesti Vabadussõjalaste Liidu Saaremaa osakonda. Vabariigi Valitsuse otsusega 30. jaanuarist 1935 nr. XI lubati Pikalaenu Pangal kustutada temale antud riiklikud laenud kokku 880 krooni ulatuses. Kuni 25. juunini 1940 oli ta Sõjavägede Varustusvalitsuse hobusekasvatuse nõunik. 1941. aastal lahkus Nõukogude Liidu ohust tingituna *Nachumsiedlungi ([[Umsiedlung|Umsiedlung)]]* järelümberasumise käigus baltisakslastega Saksamaale.

Sõjajärgsel Saksamaal oli ta veel tegev Eesti sõjapõgenike ja sõdurite organiseerimisel. Arthur von Buxhoeveden suri Karlsruhes 1964. aastal.

12. septembril 2014 maeti tema ja ta abikaasa põrm ümber Kaitseväe kalmistule.

## Esivanemad

## Viited

## Kirjandus
*A. J. Üks sadul jäi tühjaks... Võitleja, november 1964, nr. 11, lk. 6.
*Joosep Reinaru, Otto Mathias Christoph von Buxhoeveden, Silvana von Buxhoeveden-Druda: *Saaremaa (Oesel) ja Buxhoevedenid: pühendatud Eesti vabadussõjalasele Vabadusristi 1/2 kavalerile kolonel Arthur Buxhoevedeni mälestuseks*, Kuressaare 2005, 92 lk., ISBN 1231486046
*Pilk Saaremaa jahioludesse. Vaba Maa, 17. aprill 1929, nr. 88, lk. 6.

## Välislingid
*Ohvitseride andmekogus.
*Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 
*Buxhoevdenite suguvõsast ja Ristist
*Karutapja ordeni kavalerid: LKOK nr.3/1742 Buxhoevden, Arthur (läti keeles)
* Arthur von Buxhoevedenist Vikerraadio saatesarjas "Eesti lugu" https://vikerraadio.err.ee/eesti_lugu
Arnold Ree

**Arnold Ree** (4. märts (vkj)/ 17. märts 1913 Tallinn – 21. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti poksija.
 
Ree oli 1939. aastal Eesti meister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg). 

Ree töötas Tallinnas metallitreialina, alates 1939. aastast ametikoolis õpetajana.

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 450

## Välislingid
*Arnold Ree sporditulemused (Anton Ree nime all)
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Konstantin Kanep

**Konstantin Kanep** VR II/3 (22. september 1893 Pärsama vald, Karja kihelkond, Saaremaa – 26. juuni 1965 Lund, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1938).

Konstantin Kanep lõpetas 1916. aastal II Oranienbaumi lipnikukooli ja teenis Esimeses maailmasõjas 2. tagavarapolgus rooduülemana ja 12. armee staabis.

1917. aastal astus Eesti rahvusväeosade 1. eesti jalaväepolku, 1918. aasta novembris oli Kaitseliidu Saaremaa maleva, Leisi malevkonna Pärsama roodu ülem. 

1918. aasta detsembris oli Järva löögipataljoni ülem ja osales Järvamaa kaitsepataljoni ülemana ning 1. Eesti polgu ja 7. jalaväepolgu ning Soomusrongide diviisi soomusautode kolonni rooduülemana Vabadussõjas. 

Vabadussõja järel teenis Sakala jalaväerügemendi III pataljonI ülemana ja Sõjaväe staabi Korraldusvalitsuses.

Alates 1925. aastast oli Konstantin Kanep  Tallinna Garnisoni Toompea lossi komandant.

17. juunil 1940 olid Kanep ja kolonelleitnant Oskar Kurvits kaks kõige kauem Eesti sõjaväes teeninud ohvitseri.

## Tunnustus
*Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920
*Kaitseliidu Valgeristi III klass, 1929

## Viited

## Välislingid
* Ohvitseride andmekogu
## Kirjandus
* Kahe rivaali ausad vahekorrad. Võitleja, detsember 1958, nr. 12, lk. 4.
Erhard Loit

**Erhard-Alfons Loit** (ka **Erhard-Alfonso**; perekonnanimi kuni 8. aprillini 1937 **Misler**; 9. aprill (vkj)/ 22. aprill 1908 Helsingi – 12. juuli 1982 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.

Ta hakkas poksima 1928. aastal Tallinna Spordis.

Loit oli keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kahekordne Eesti meister (1930 ja 1931).

Ta osales Eesti–Soome maavõistlusel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 72,6 kg), mõlemal korral oli ta vastane Hannes Koivunen. 1930. aastal ta võitis selle kohtumise ning 1932. aastal kaotas ta selle kohtumise.

Loit oli hiljem poksitreener Tallinna Kalevis. Tema õpilaste hulgas olid Raimond Turja, Harald Nurk jt.

## Viited

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 432–433 (seal nimedega Erhard Loit ja Erhard-Rudolf Misler)

## Välislingid
*Erhard Loidu sporditulemused
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Konstantin Jalari

**Konstantin Jalari** (kuni 27. jaanuarini 1939 **Konstantin Jegorov**; 2. oktoober (vkj)/ 15. oktoober 1907 Keila – detsember 1987 Tallinn) oli eesti poksija.
 
Ta sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) Eesti meistrivõistlustel aastatel 1927 ja 1928 2. koha ning oli sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) kokku kahekordne Eesti meister aastatel 1930 ja 1931. 

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 421

## Välislingid
*Konstantin Jalari (Konstantin Jegorovi) sporditulemused
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Artur Maasik

**Artur Maasik** (Rahvastikuregistri nimekuju **Arthur Masik**; 29. jaanuar (vkj)/11. veebruar 1906 Tallinn – 18. detsember 1937 Tallinn) oli eesti poksija ja jalgpallur.

Maasik oli poksis kokku kolmekordne Eesti meister – aastatel 1925 ja 1926 kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ja 1929. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg). 

Ta osales kolm korda Eesti ja Soome maavõistlusel ning kaotas oma kohtumised kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1926 ja 1927 ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aastal.

Ta sai Eesti meistrivõistlustel jalgpallis Tallinna ESS Kalevi koosseisus 1925. aastal ja Tallinna VK Merkuri koosseisus 1928. aastal hõbemedali.

Elas umbes aastatel 1929–1935 Ameerika Ühendriikides, kus üritas lüüa läbi ka elukutselise poksijana. Teave tema sealsete poksikohtumiste kohta pole seni leidnud kinnitust.

## Isiklikku
Tema vend oli kergejõustiklane Alfred Maasik.

## Viited

## Kirjandus
*"Artur Maasik, Tallinna Kalev, Eesti kergekaalu poksimeister". Eesti Spordileht nr 10, 11. märts 1925. Lk 4
*"A. Maasika poksiwõit Ameerikas". Päevaleht nr 66, 8. märts 1931. Lk 6
*Maasik surnud". Uudisleht nr 11, 22. jaanuar 1938. Lk 12
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 435

## Välislingid
*Artur Maasiku sporditulemused
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Rudolf Kott

**Rudolf Kott** (õieti **Rudolf-Martin**; 17. jaanuar 1906 – 13. september 1977 Tallinn) oli eesti poksija.
 
Kott oli poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) Eesti meister (1927). 

## Kirjandus
*Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 427

## Välislingid
*Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Marie Antoinette (täpsustus)

**Marie Antoinette**

*Marie Antoinette (1755–1793) oli Prantsuse kuninganna

Tema elust on tehtud mitu filmi:
*"Marie-Antoinette", 1903. aasta film
*"Marie Antoinette", 1938. aasta film Norma Sheareriga nimiosas
*"Marie-Antoinette", 1975. aastal tehtud miniseriaal
*"Marie Antoinette", 2006. aastal tehtud David Grubini dokumentaalfilm
*"Marie Antoinette", 2006. aasta film Kirsten Dunstiga nimiosas

muusikal:
*"Marie Antoinette", Sylvester Levay muusikal

ning kirjutatud raamatuid:
*"Marie-Antoinette: keskpärase inimese portree", Stefan Zweigi kirjutatud biograafia
*"Marie Antoinette: The Journey", Antonia Fraseri kirjutatud biograafia, millele tugineb 2006. aasta mängufilm

;Teisi isikuid
*Marie Antoinette Valdez (sündinud 1975), USA filminäitleja
1929. aasta Oscari auhinnad

**1929. aasta Oscari auhinnad** ehk **1. Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia auhinnad** jagati 16. mail 1929. aastal Ameerika Ühendriikides Los Angeleses Roosevelti hotellis. Oscari auhindadega tunnustati valikut 1927. ja  1928. aastate parematest filmidest.

Võitjad anti teada kolm kuud enne auhindade üleandmist ning tseremoonia kestis umbes 15 minutit. Õhtujuhid olid Douglas Fairbanks ja William C. DeMille.

Esimesed elutöö-Oscari said Charles Chaplin ja Warner Brothers.

## Võitjad ja kandidaadid
Oscari auhindu jagati 12 kategoorias.

*Võitjad on loetletud esimesena ja *'paksus** kirjas.''

=== Omapäraseim film ===
*** "Päikesetõus: Kahe inimese laul" **
** "Chang: A Drama of the Wilderness"
** "[[Rahvamurd]]"

=== Parim film ===
*** "Tiivad" **
** "The Racket"
** "Seventh Heaven"


=== Parim meesnäitleja ===
*** Emil Jannings – "The Last Command" ja "The Way of All Flesh" **
** Richard Barthelmess – "The Noose" ja "The Patent Leather Kid"

=== Parim naisnäitleja ===
*** Janet Gaynor – "Seventh Heaven" ja "Street Angel" **
*** Macy Manchester – "Päikesetõus: Kahe inimese laul" **
** Gloria Swanson – "Sadie Thompson"
** Louise Dresser – "A Ship Comes In"

=== Parim komöödialavastaja ===
*** Lewis Milestone – "Two Arabian Knights" **
** Ted Wilde – "Speedy"

=== Parim draamalavastaja ===
*** Frank Borzage – "Seventh Heaven" **
** King Vidor – "[[Rahvamurd]]"
** Herbert Brenon – "Sorrell and Son" **

### Parim algupärane stsenaarium
*** "Underworld" – Ben Hecht **
** "The Last Command" – Lajos Biro 
### Parim mugandatud stsenaarium
*** "Seventh Heaven" – Benjamin Glazer**
** "Glorious Betsy" – Anthony Coldeway
** "Džässilaulja" – "Alfred A. Cohn

### Parimad tiitrid
* **Joseph Farnham** ja **George Marion noorem**

### Parim operaatoritöö
*** "[[Päikesetõus: Kahe inimese laul]]" – Charles Rosher ja Karl Struss **
** "The Devil Dancer" – George Barnes
** "The Magic Flame" – George Barnes
** "Sadie Thompson" – George Barnes

### Parim kunstnikutöö
*** "The Dove" and "Tempest" – William Cameron Menzies **
** "Seventh Heaven" – Harry Oliver
** "Päikesetõus: Kahe inimese laul" – Rochus Gliese

### Parimad lavastusefektid
*''' "Tiivad" – Roy Pomeroy

## Viited
Finnairi lend 405

**Finnairi lend 405** oli Soome lennufirma Finnairi lend Oulust Helsingisse, mis kaaperdati 30. septembril 1978. See oli Soome esimene lennukikaaperdamine.

## Sündmuste käik
37-aastane Soome ärimees Aarno Lamminparras kaaperdas Finnairi Super Caravelle'i lennuki, mis oli teel Oulu lennujaamast Helsingisse Vantaa lennujaama. Seal laskis ta vabaks kõik lennuki pardal olnud 44 reisijat. Pärast seda lendas lennuk tagasi Oulusse, kus kaaperdajale maksti 675 000 Soome marka, mida ta varem oli nõudnud. Siis lendas lennuk tagasi Helsingisse, kus Lamminparras laskis vabaks ülejäänud reisijad ja käskis lennata Amsterdami. Pärast seda lendas lennuk tagasi Oulusse.

Seejärel läks Lamminparras koju ja järgmisel päeval ta vahistati. Talle mõisteti 7 aasta ja 1 kuu pikkune vanglakaristus.
Snåsavatnet

**Snåsavatnet** on järv Norras Trøndelagi maakonnas Steinkjeri ja Snåsa vallas. 

Järve pindala on 122 km². Ta on pindalalt maakonna suurim ja Norra kuues järv. Järv on umbes 40 km pikk ja keskmiselt 3 km lai.

Suurim sügavus on 121 m. 

Veehoidla veetase on reguleeritav vahemikus 21,03...22,43 m üle merepinna.

Järve voolab sisse mitu jõge. Järve edelaotsast algav Byaelva viib vee läbi Steinkjeri Trondheimi fjordis paiknevasse Beitstadfjordenisse.   

Järve on tekitanud jääst tingitud erosioon.

## Viited

## Välislingid
*Store Norske Leksikon
Tunnsjøen

**Tunnsjøen** (lõunasaami *Dåtnejaevrie*) on järv Norras Trøndelagi maakonnas Røyrviki ja Lierne vallas Namdaleni ja Norra-Rootsi piiri vahel.

Järve pindala on 100,09 km².

Järve suurim sügavus on 222 m ja maht 8,68 km³.

Veepind asub 358–353 m kõrgusel merepinnast.

Tunnsjøeni järves asub Gudfjelløya saar (saami *Tjåehkere*). Saare kõrgeim punkt on 812 m kõrgusel merepinnast ning 454 m kõrgemal järvepinnast. Tegemist on Norra kõrgeima järvesaarega. Saarel on vana saami ohvripaik.

Tunnsjøen on ülespaisutatud. Ta on kõige madalam ülespaisutatud järvede reas. Sealt voolab välja Namseni jõgi.

Nime teine pool on määrava artikliga vorm sõnast *sjø*. Nime algusosa tähendus pole teada.

## Viited

## Välislingid
* Store Norske Leksikon
Limingen

**Limingen** (lõunasaami *Lyjmede*) on järv Norras Trøndelagi maakonnas Røyrviki ja Lierne vallas.

Järve pindala on 93 km².

Sügavus on 192 m ning keskmine sügavus umbes 87 m. Järve maht on 8,34 km³.

Järv on üles paisutatud. Reguleeritav veepind asetseb 418...409 m kõrgusel merepinnast.

Røyrviki jõgi (norra *Røyrvikelva*) suubub järve põhjast Vektareni järve poolt. Jõgi on üles paisutatud ning selle vesi juhitakse Røyrvikis asuvasse Røyrvikfossi hüdroelektrijaama.

Limingenist voolab järve lõunaotsas Lierne valla Limingeni küla juures välja Linevasselva (Rootsi poolel on selle nimi Brännälven). Jõe vesi juhitakse Tunnsjøeni hüdroelektrijaama kaudu Tunnsjøenisse ning ka Rootsis asuvasse Linvasselvi hüdroelektrijaama. Linevasselva viib vee Kvarnbergsvattnetisse ning Rootsis voolavasse Faxälvenisse, mis on üks Ångermanälveni lähtejõgedest. Kvarnbergsvattnetil on Norra ja Rootsi ühine elektrijaam Linvasselv (25 MW). Peale selle on Limingen Øvre Namseni elektrijaamade läbivoolureservuaar.

Järve nime on oletuslikult seostatud vanapõhja sõnaga *lím* ('lubi').

## Välislingid
* Store Norske Leksikon
Interlingua

**Interlingua** on rahvusvaheliseks suhtlemiseks loodud tehiskeel.

Keel loodi perioodil 1937 kuni 1951. Interlingua on üks kasutatavamaid tehiskeeli (esperanto ja ido kõrval). 

## Vaata ka
*Interlingue

## Välislingid
* **[https://www.interlingua.com/ Union Mundial pro Interlingua]**
***[http://ia.wikipedia.org/ Interlinguakeelne vikipeedia]**
Svalbardi leping

**Svalbardi leping** (norra keeles *Svalbardtraktaten*) on rahvusvaheline leping, mis näeb ette Norra suveräänsuse Svalbardi üle. 

Traktaten näeb ette Norra "täieliku ja piiramatu suveräänsuse Svalbardi (Teravmägede ja Karusaare) üle ning Norra seaduste ja muude normatiivaktide kehtivuse seal. Samas on kõigi lepingule alla kirjutanud riikide kodanikel lubatud sinna elama asuda ning tegelda majandustegevusega, jahipidamise ja kalapüügiga.

## Sõjaline kohalolek
Svalbard ei ole demilitariseeritud ega neutraalne. Lepingu üheksanda artikli kohaselt peab Norra tagama, et saarerühmale ei ehitataks kindlusi ega mereväebaase ning saarerühma ei kasutataks ega lubataks kasutada sõjaga sarnastel eesmärkidel. Norra kaitseväe kohalolek saarerühmal on väike, piirdudes peamiselt rannikuvaatlusega.

## Ajalugu
Leping sõlmiti 9. veebruaril 1920 ning see jõustus 14. augustil 1925, kui selle olid ratifitseerinud Holland, Suurbritannia, Taani, USA, Itaalia, Prantsusmaa, Rootsi ja Jaapan. Nõukogude Liit oli veel rahvusvaheliselt tunnustamata, kuid selle sätted jõustati ka Nõukogude Liidu elanike jaoks. Hiljem ratifitseerisid lepingu teiste seas ka Nõukogude Liit ja Kanada. Aastaks 2006 oli lepingu ratifitseerinud 39 riiki.

1944. aastal tegi Nõukogude Liidu välisasjade rahvakomissar Vjatšeslav Molotov norra välisministrile Trygve Liele ettepaneku Svalbardi leping tühistada. Ta tegi ettepaneku, et Svalbardist saaks Norra ja Nõukogude Liidu kondomiinium ning Karusaar läheks Nõukogude Liidu valdusse. 1945. aastal tehtud uus ettepanek oli Norrale soodsam, kuid Norra ei nõustunud ka sellega.

## Svalbardi lepingu allkirjastanud riigid

Lepingu allkirjastanud riikide loetelu tähestiku järjekorras:  
* Afganistan (11. november 1925) 
* Albaania (29. aprill 1930) 
* Ameerika Ühendriigid (2. aprill 1924) 
* Argentina (6. mai 1927) 
* Austraalia (29. detsember 1923) 
* Austria (12. märts 1930) 
* Belgia (27. mai 1925) 
* Bulgaaria (20. oktoober 1925) 
* Dominikaani Vabariik (3. veebruar 1927) 
* Eesti (7. aprill 1930) 
* Egiptus (13. september 1925) 
* Hiina (1. juuli 1925) 
* Hispaania (12. november 1925) 
* Holland (3. september 1920) 
* India (29. detsember 1923) 
* Island (31. mai 1994) 
* Itaalia (6. august 1924) 
* Jaapan (2. aprill 1925) 
* Kanada (29. detsember 1923) 
* Kreeka (21. oktoober 1925) 
* Lõuna-Aafrika Vabariik (29. detsember 1923) 
* Monaco (22. juuni 1925) 
* Norra (8. oktoober 1924) 
* Poola (2. september 1931) 
* Portugal (24. oktoober 1927) 
* Prantsusmaa (6. september 1924) 
* Rootsi (15. september 1924) 
* Rumeenia (10. juuli 1925) 
* Saksamaa (16. november 1925) 
* Saudi Araabia (14. august 1925) 
* Soome (12. august 1925) 
* Suurbritannia (29. detsember 1923) 
* Šveits (30. juuni 1925) 
* Taani (24. jaanuar 1924) 
* Tšiili (17. detsember 1928) 
* Ungari (29. oktoober 1927) 
* Uus-Meremaa (29. detsember 1923) 
* Venemaa (7. mai 1935) 
* Venezuela (8. veebruar 1928) 

## Viited

## Kirjandus
*Geir Ulfstein. *The Svalbard Treaty: from terra nullius to Norwegian sovereignty*, Oslo: Scandinavian University Press 1995, ISBN 82-00-22713-8
Synopsis

**Synopsis** oli progressiivset rokki viljelenud eesti instrumentaalansambel.

Ansambli asutas 1977. aastal Igor Garšnek. Esimeses koosseisus mängis klahvpille ka Andres Uibo, kes lahkus järgmisel aastal. 1980. aastal lisandusid trummar Andrus Kerstenbeck ja bassimängija Raul Vaigla.

1986. aastal anti välja omanimeline LP.

2021.aastal andis Synopsis välja 2 singlit, millel teeb kaasa Igori poeg Kaur Garšnek.

## Diskograafia
* "Synopsis" (1986, Melodija LP)

### Singlid
* "Plasma1" (2021)
* "Plasma2" (2021)

## Koosseis
*Igor Garšnek &ndash; klahvpillid
*Nevil Blumberg &ndash; kitarr
*Raul Vaigla &ndash; bass
*Andrus Kerstenbeck &ndash; trummid
*Valdeko Puulinn &ndash; flööt

## Viited

## Välislingid
*
Jaak Arro

**Jaak Arro** (sündinud 19. juunil 1957 Tallinnas) on eesti maalikunstnik ja laulja.

Ta on lõpetanud 1984. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi maali erialal.

Jaak Arro on osalenud eesti kunstielus 1985. aastast: maalinud, korraldanud *performance*'eid, loonud ühiskonnakriitilisi nukufilme (1988, 1989 koos Rao Heidmetsaga). Tema esimene isikunäitus 1987. aasta kevadel Tallinna Kunstisalongis näitas, et eesti kunstiellu on tulnud uus isiksus, kelle taustaks on tolleaegne punkkultuur ja rokkansambli Päratrust tegevus. Näituse avamisel korraldati *performance* (koos Siim-Tanel Annusega) "Kunsti ärkamine". Samal aastal leidis aset veel üks *[[performance]]* Pärnumaal – "Maa. Tuul. Tuli. Vesi".

1990. aastatel taandus Jaak Arro loomingus olmelisus, teravus ja punk ning asemele tuli sügavam temaatika – eksistentsiaalsus. Algelemendid (maa, õhk, tuli, vesi), elu ja olemine, jõud ja igikestvus, minek läbi sünni, armastuse ja surma värava on kujunenud Jaak Arro põhiaineseks. Kujutatu müstilist tähendust rõhutab tema maalide valdavalt tume koloriit. Mõjukust lisab suur formaat. Nagu meie etnilises kultuuris oli meeste kunstiline eneseväljendus seotud puiduga, on ka Jaak Arro maalide oluliseks osaks massiivsed täispuidust raamid.

Jaak Arro on joonistanud ka karikatuure, mida on avaldatud ajakirjas Pikker 1978. aastal.

Ta on laulnud ansamblites Päratrust ja Vanemõde.

## Filmograafia

* 1982 – "Šlaager", mängufilm (Kookose muusik)
* 1988 – "Papa Carlo teater", animafilm (stsenarist, kunstnik)
* 1989 – "Noblesse oblige", animafilm (stsenarist, kunstnik)
* 1993 – "Elutuba", animafilm (kunstnik)

## Tunnustus

* 1991 Kristjan Raua preemia

## Isiklikku
Tema abikaasa on Epp Maria Kokamägi, nende tütred on keraamik Liisu Arro ja kokk Anni Arro ning poeg on videokunstnik Johannes Arro.

## Viited

## Välislingid
*Elulugu
Anni Arro

**Anni Arro** (sündinud 28. märtsil 1983) on eesti kokk ja saatejuht. 

Ta on kokana töötanud peamiselt kohvikutes Epp Maria Galerii kohvik Haapsalus, Kohvik Komeet ja Kukeke Tallinnas.

2008. aastast tegi ta TV3-s kokandussaadet "Meie annid". 

## Tunnustus
* 2010. aasta Rootsi äriauhind parimale noorele ettevõtjale

## Publikatsioonid
* "Salatid, pirukad, suupisted", Ajakirjade Kirjastus, 2006, ISBN 139789985966662
* "Sepamaa talu köök", Ajakirjade Kirjastus, 2007, ISBN 139789949427529
* "Suveidüllist maakodus", Eesti Ekspress, 21. juuni 2007
* "Haapsalu kohvikuid ja retsepte", Eesti Keele Sihtasutus, 2008, ISBN 139789985792247

## Isiklikku
Anni Arro isa ja ema on maalikunstnikud Jaak Arro ja Epp Maria Kokamägi.

Anni Arrol ja Marko Erlachil on 2014. aastal sündinud tütar.

## Viited


## Välislingid

* Lea Veelma "Anni Arro päris elu". Kroonika, 6. september 2006
* Piret Kooli "Anni Arro astub varjust välja". Naised, 10. oktoober 2008
* "Armastus kolme küüslaugu vastu", Eesti Päevaleht, 22. veebruar 2010
* "Anni Arro arendab uut kohvikuprojekti", Elu24, 28. jaanuar 2011
Jeremy Davis

**Jeremy Clayton Davis** (sündinud 8. veebruaril 1985 Arkansases North Little Rockis) on USA bändi Paramore basskitarrist. 

## Välislingid
*Sissekanne Paramore'i kodulehel
Hüljatud (täpsustus)

"**[[Hüljatud]]**" on 1862. aastal ilmunud Victor Hugo romaan.

Samanimelise romaani järgi on tehtud:

* **"[[Hüljatud (muusikal)|Hüljatud]]"**, muusikal
* **"[[Hüljatud (film 1934)|Hüljatud]]"**, film (1943)
* **"[[Hüljatud (film 1935)|Hüljatud]]"**, film (1935)
* **"[[Hüljatud (film 1952)|Hüljatud]]"**, film (1952)
* **"[[Hüljatud (film 1958)|Hüljatud]]"**, film (1958)
* **"[[Hüljatud (film 1982)|Hüljatud]]"**, film (1982)
* **"[[Hüljatud (film 1995)|Hüljatud]]"**, film (1995)
* **"[[Hüljatud (film 2012)|Hüljatud]]"**, film (2012)
* **"[[Hüljatud (lühisari)|Hüljatud]]"**, lühisari (2000)
Øyeren

**Øyeren** on järv Norras Akershusi maakonna Lillestrømi, Rælingeni ja Enebakki valla ning Østfoldi maakonna Indre Østfoldi valla territooriumil Lillestrømist kagust.

Järve pindala on 73,27 km². Ta on pindalalt Norra järvede seas 13. kohal. Fetsundist läände jääva Svelletiga kokku on järv Norras pindalalt (84 km²) üheksas.

Suurim sügavus on 75,5 m.

Järv on üles paisutatud. Reguleeritav veepind asetseb 100,25...102,65 m kõrgusel merepinnast.

Järve kirdeossa suubub Glåma, moodustades Norra suurima järvedelta, milles on suured liivasaared. Delta saared eraldavad Øyereni põhjapoolsest madalast Svelletist, mida arvatakse mõnikord ka Øyeren osaks. Sinna suubuvad Nitelva ja Leira.

Kuni 1985. aastani parvetati järvel palke.

Et väljavool järvest on vähene ja järvest põhja pool on madalad tasased alad, on Glåma kõrge veeseisu ajal korduvalt olnud üleujutusi. Viimane üleujutus oli 1995.

Üleujutuste vältimiseks on rajatud väljavoolutunnel, mis viib vee Solbergfossi, kus on kõige kõrgemal asetsev elektrijaam järvest allavoolu.

Oyeren on Norra kõige liigirikkam järv. Seal elab vähemalt 25 liiki kalu.  Järve põhjaosa hõlmab 62 km² suurune Nordre Øyereni looduskaitseala.  Teada on üle 250 linnuliigi.

Jõesuudmes on Fetsund Lenser, kus varem sorteeriti parvetatavaid palke. Praegu on seal Akershusi populaarseim muuseum.

Järve nimi vanapõhjakeelne nimi *Øyir* on tuletatud sõnast *øy* ('saar'). Nimi on viitab saartele Glåma deltas.

## Viited

## Välislingid
* Store Norske Leksikon
* Øyereni infokeskus (*norra keeles*)
* Nordre Øyereni looduskaitseala (*norra keeles*)
Blåsjø

**Blåsjø** on järv (veehoidla) Norras Rogalandi maakonna  Hjelmelandi ja Suldali valla ning Agderi maakonna Bykle valla territooriumil.

Järve pindala on 80,53 km². Ta on Norra järvede seas pindalalt üheksandal kohal. Rannajoone pikkus on 200,41 km.

Blåsjø veepind asetseb 1055 m (kõrgeim reguleeritud veetase) kõrgusel merepinnast. Järv on kasutusel veehoidlana Ulla–Førre  hüdroelektrijaama jaoks.

Kasulik maht on 3105 miljonit m³. See vastab Norra suurimale talletatud energiahulgale (7777 TWh).

Blåsjø on moodustunud Hjelmelandi ja Hykle piiril paiknenud väikeste järvede ülespaisutamise tagajärjel.

Et veemasse paigal hoida ning loomulikku väljavoolu takistada, on ehitatud mitu tammi, millest suuremad on Storvassdemningen ja Oddatjørndemningen.

## Viited

## Välislingid
* Store Norske Leksikon
Palmipuudepüha

**Palmipuudepüha** on kristlikus traditsioonis liikuv püha, mis langeb pühapäevale nädal enne esimest ülestõusmispüha.

Palmipuudepüha ja 1. advendipühapäeva evangeeliumitekstid jutustavad samast sündmusest. Kristuse avalik tegevus oli algusest peale suunatud oma elu viimastele päevadele.

Palmipuudepüha nimetus (ld *dominica palmarum*) tuleb päeva evangeeliumist, kus kirjeldatakse, kuidas inimesed tervitasid Jeruusalemma saabuvat Jeesust palmi- ja oliiviokstega. Selle sündmuse meenutamiseks on palmipuudepühal toodud kirikusse palmioksi ja neist valmistatud kaunistusi. Neid on kantud ka palmipuudepüha protsessioonil. Põhjapoolsemates maades on palmiokste asemel kasutatud pajuoksi. Sellepärast on seda püha rahvapäraselt kutsutud ka urbepäevaks.

Palmipuudepüha levinuim tava on pajuurbadega (ka kase või mõne muu puu okstega) "urbimine", mis tähistab tervise, edu ja õnne ülekannet. Komme on laiemalt kogu Euroopas tuntud. Vara hommikul äratati magajad pajutibudega lüües ja sooviti neile tervist või näiteks: "Virgaks, viksiks!"

## Viited
Edgeøya

:*"Edge" suunab siia. Andmeside kohta vaata artiklit [[EDGE]].

*'Edgeøya** ['edžöia] (eesti keeles ka **Edge''') on asustamata saar Norra Kuningriigis Svalbardis Teravmägede saarestiku kaguosas. 

Põhjas eraldab Edgeøyat Barentsi saarest Freemani väin ja Lääne-Teravmägedest läänes Storfjorden. 

Saare pindala on 5073 km² või 5074 km². See on suuruselt kolmas saar Svalbardis.

Saar asetseb Triiase kihtidel. 

Saart katavad madalad lamedatipulised mäed. Edgeøya kõrgeim koht on 590 m kõrgusel merepinnast. 

Saare lõuna- ja idaosas on suured alad kaetud jääga. 

Edgeøya on arktiline saar, kus elavad muu hulgas põhjapõdrad ja jääkarud.

Saar kuulub Kagu-Svalbardi looduskaitseala koosseisu. 

Edgeøya on saanud nime 1624. aastal surnud inglise kaupmehe ja vaalapüüdja Thomas Edge'i järgi. Edge nägi saart 1616. Oletatavasti olid seal pisut varem hollandlased. 

Aastal 1972 tehti saarel proovipuurimine, mille käigus naftat ei leitud.

## Vaata ka
*Norra saarte loend

## Allikas
*Store Norske Leksikon

## Viited
Kirdemaa

**Kirdemaa** (norra *Nordaustlandet*) on saar Norra Kuningriigis Svalbardis Teravmägede saarestiku kirdeosas. 

Edelas eraldab Kirdemaad Lääne-Teravmägedest Hinlopeni väin. Kuningas Karli maast kagus eraldab teda Erik Erikseni väin. Kirdemaa ranniku lähedal on palju väiksemaid saari; neist suuremad on Storøya umbes 15 km kaugusel kirdes ja Lågøya umbes 10 km kaugusel loodes.

Kirdemaa pindala on 14 443 km². Ta on Norra Kuningriigi, Svalbardi ja Teravmägede  suuruselt teine saar. 

Saare ulatus ida-lääne suunas on umbes 180 km ja põhja-lõuna suunas umbes 140 km. Rannajoone pikkus on 1688 km. 

## Loodus
### Rannajoon
Saare põhja- ja läänerannikul on palju fjorde. Pikim fjord on Wahlenbergi fjord (46 km). 

### Pinnamood
Kirdemaa pind on mägismaa kõrgusega alla 700 meetri. Saare jäävaba loodeosa on mägine. Kõrgeim mägi on Snøtoppen (620 m) saare loodetipus.

Läänerannikul on laiad rannikutasandikud.

Saart läbib lai Rijpdalen. 

### Liustikud
Liustikud hõlmavad 11 009 km² (umbes 76% saare pindalast). Põhja- ja läänerannikul on palju jäävaba maad. 

Saare idaosa katab Euroopa suurima pindalaga liustik Austfonna (8105 km²). Selle lõunaosa peetakse sageli eraldi liustikuks (Sørfonna). Need lõpevad meres 30 m kõrguse jääseinana. Kirdemaa lääneosa katab Vestfonna. Liustike paksus ulatub 564 meetrini. 

### Taimed
Taimkate on napp.

Kirdemaalt on leitud 83 taimeliiki. Palju on samblikke ja vetikaid.

Liustikevaba ala on arktiline tundra, kus kasvavad samblad ja samblikud. 

### Loomad
Kirdemaal elavad teravmägede põhjapõdrad (*Rangifer tarandus platyrhynchus*), kellele saare napist taimkattest piisab, ja morsad. Juhukülaliste seas on ka jääkarud, kes satuvad sinna triivjääga, ja polaarrebased.

Lindudest pesitsevad saarel kurvitsalised merirüdi (*Calidris maritima*), kaljukajakas (*Rissa tridactyla*) ja põhjatirk (*Uria lomvia*) ning Teravmägede ainuke värvuline hangelind (*Plectrophenax nivalis*).

Leitud on viis ämblikuliiki ning 34 liiki hooghännalisi (sealhulgas *[[Hypogastruroidea]]*, *[[Neanuridae]]*, *[[Isotomidae]]*, *[[Entomobryidae]]*, *[[Neelidae]]*, *[[Sminthurididae]]*, *[[Katiannidae]]*) 

## Kaitse
Kirdemaad ja seda ümbritsevaid väiksemaid saari hõlmab Kirde-Svalbardi looduskaitseala.

Saare külastamiseks on tarvis *[[sysselmann]]* luba. Kirdemaale ei tohi püstitada rajatisi; seal ei tohi kaevandada, jäätmeid maha jätta, häirida loomi ega kasutada mootorsõidukeid. Saarele ei või tuua uusi liike.

## Avastuslugu
Kirdemaa oli vaalaküttidele teada juba 1650. aasta paiku.  

Esimest korda sõitis ümber saare Elling Carlsen 1863. 

## Asustus
Kirdemaal ei ole püsielanikke. Aastatel 1957–1958 rajati rahvusvahelise geofüüsika aasta puhul Murchisoni fjordi äärde Rootsi, Soome ja Šveitsi ühine uurimisjaam (Kinnvika jaam). Jaam oli kasutusel kuni 1959. aastani. Rahvusvahelise polaaraasta 2007–2008 raames on seda uuesti kasutama hakatud. 

## Viited

## Allikas
*Store Norske Leksikon

## Välislingid
Hinlopeni väin

**Hinlopeni väin** (norra keeles *Hinlopenstretet* ehk *Hinlopenstredet*) on väin Svalbardi kirdeosas, mis eraldab Lääne-Teravmägesid Kirdemaast ja ühendab Barentsi merd Põhja-Jäämere ülejäänud osaga. Suuremad saared väinas on Wilhelmøya ja Wahlbergøya.

Väina pikkus on umbes 150 km ja laius 10...60 km. Laevaliiklust väinas raskendab ajujää, nii et isegi suvel võib väin olla laevadele läbipääsmatu. Väin sai tõenäoliselt nime aastal 1619 Tymen Jacobsz. Hinlopeni auks, kes oli alates 1617. aastast Madalmaade Noordsche Compagnie juhataja.

## Viited

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Hinlopen Strait ja norrakeelset artiklit :no:Hinlopenstretet seisuga 5. aprill 2009.
Leonidas I

**Leonidas I** (Dooria murdes: Λεωνίδᾱς, *Leōnídās*; Joonia ja Atika murdes Λεωνίδης, *Leōnídēs*; 'lõvipoeg'; hukkus augustis 480 eKr Termopüülides) oli Vana-Kreeka linnriigi Sparta kuningas aastatel 488–480 eKr. 

Ta osales ühena Kreeka väejuhtidest pärslaste teises sissetungis Kreekasse (480–479 eKr) ja sai eriti tuntuks kreeklaste ühendatud sõjaväe juhtimisega Termopüülide lahingus, kus ta koos oma sõjameestega ülekaalukate Pärsia vägede vastu võideldes langes.

Eleegilises distihhonis kirjutatud epigrammis, mille autor on arvatavasti Simonides, ülistatakse lakooniliselt võitlejate kangelassurma. Seda on hiljem mitu korda tõlgitud (muu seas Cicero ja Schiller).

Eesti keeles on epigramm ilmunud Johannes Semperi tõlkes:
:"Rändaja, tõtta ja vii Lakedaimoni rahvale teade:
:täitsime tõotuse siin, langenud viimseni me."

## Viited

## Allikad
* Bradford, Alfred S. (2011) *Leonidas and the Kings of Sparta: Mightiest Warriors, Fairest Kingdom*. ABC-CLIO. ISBN 978-0313-385-98-8

## Välislingid
*
Liia Leetmaa

**Liia Leetmaa** (sündinud **Liia Vink**; 16. juuli 1924 Nõmme – 5. oktoober 2004 Tallinn) oli eesti balletitantsija ja tantsupedagoog.

Ta sündis Nõmme õigeusu koguduse esipreestri Christofor Vingi kolmanda ja noorima lapsena. Erialase ettevalmistuse sai 1930. aastatel Tallinnas Jevgenia Litvinova balletistuudios. 1940. aastatel täiendas ennast koreograafiakoolides Leningradis ja Moskvas.

Aastatel 1947–1965 töötas Liia Leetmaa Estonia teatris balletisolistina. Tema tuntuimad osatäitmised olid Ottilie ja Odette'i rollid "Luikede järves", Zarema "Bahtšissarai purskkaevus", Saarepiiga ja Linda "Kalevipojas", Rebane ja Varvara "Doktor Aibolitis", Pascuala "Laurencias" ning kasvatajanna "Straussianas".

Aastatel 1948–1980 töötas ta tantsuõpetajana Tallinna Balletikoolis. Tema õpilaste seas olid hilisemad tuntud baleriinid ja koreograafid Ilse Adusson, Juta Lehiste, Mai Murdmaa, Elena Poznjak, Tiiu Randviir, Ülle Toming ja Olga Tšitšerova.

Teda on nimetatud Eesti balletikoolkonna rajajaks.

Liia Leetmaa suri 5. oktoobril 2004 Tallinnas ja ta maeti 22. oktoobril 2004 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

## Tunnustus
*1966 Eesti NSV teeneline õpetaja

## Viited
Köögilood

**"Köögilood"** (norra "Salmer fra Kjøkkenet", inglise "Kitchen Stories") on 2003. aastal valminud Norra film, mille lavastas Bent Hamer.

## Auhinnad
** [[Amanda filmiauhind]]** (2003) 
* Parim film: "Köögilood"

** [[Kopenhaageni rahvusvaheline filmifestival|Kopenhaageni filmifestivali auhind]] ** (2003)
* Kuldluik parima režii kategoorias: Bent Hamer

** [[São Paulo filmifestival|São Paulo filmifestivali auhind]] ** (2003)
* Parim filmilavastaja: Bent Hamer

## Välislingid
* 
*Lauri Kärk: Enamik inimesi elab Norras?, Postimees, 29. november 2003
*Marko Mägi: Mehed köögis isekeskis, Eesti Ekspress, 20. mai 2004
Aremarki vald

**Aremark** on vald Norras Østfoldi maakonnas ümber Haldenvassdrageti, Haldeni vallast kagus Rootsi piiri ääres. Valla keskus on Fosby küla.

Pindala on 319 või 321 km².

## Nimi
Valla nimi on Aremarksjøeni varasem nimi (vanapõhja *Aramǫrk* (*Aramörk*) sõnadest *ari* ('kotkas') ja *mǫrk* (*mörk*; 'mets').

## Haldusajalugu
Vald loodi 1. jaanuaril 1838.

## Haldus
Aremarki vald kuulub Østfoldi politseiringkonna Aremarki lensmanniringkonda ja Haldeni kohturingkonda.

## Loodus
Aluskord koosneb peamiselt gneisist. Sellele on moodustunud põhja-lõunasuunalised väikeorud.

Peaaegu kogu vald asetseb Haldenvassdrageti valglas. Erandiks on valla kirdeosas Rootsi piiri ääres paiknev Stora Le järv. Haldenvassdrageti koosseisus on järved Aremarksjøen ja Asperen.

Vald on metsane.

## Rahvastik
Elanike arv on 1420 (seisuga 1.01.2009).

Asustus on koondunud peamiselt Haldenvassdrageti ümber, eriti valla põhjaosas. Ainuke suurem asula (*[[tettsted]]*) on halduskeskus Fosby Aremarksjøeni lõunakaldal.

## Majandus
Aremarki valla põhilised majandusharud on põllumajandus ja metsandus. Põllumajanduses on peamine teraviljakasvatus, kasvatatakse ka piimakarja. Tööstust on vähe.

Üle poole töölkäijatest töötab Holdeni vallas.

### Transport
Maantee *[[riksvei 21]]* ehk Villmarksveien kulgeb piki Haldenvassdragetit põhja poole Ørjesse ja edelasse Haldeni valda. *[[Riksvei 124]]* ühendab valda Rakkestadiga ja *[[riksvei 106]]* Nössemarkiga Stora Le ääres Rootsis.

Mootorlaev M/S Turisten veab Haldenvassdragetil turiste.

Varem parvetati palke. Lüüsid on veel käigus.

## Ajalugu
Fange talu juures Aremarksjøeni idakaldal on 3500...4000 aasta vanune kalme (*[[hellekiste]]*) kiviaja lõpust.

## Kultuur
Iga kahe aasta tagant toimub *[[Elgfestivalen]]* ('põdrafestival').

Haldenvassdrageti ja Rootsi piiri vahel on mitu säilinud popsikohta. Bøensæter on restaureeritud; seal on talu- ja koduloomuuseum, kus muu hulgas on eksponeeritud vana koolituba.

Strømsfossis on lüüsid, veskimuuseum ja mootorlaeva M/S Turisten randumissild.

Ka Arebekken bygdetun on muuseum.

## Kirik
Aremarki vald moodustab Borgi piiskopkonna Østre Borgesysseli praostkonna Markeri kihelkonna Aremarki koguduse.

Vallas on Aremarki kirik (Kirkengi lähedal) ja Holmgili kabel (Bjørkebekkis).

## Viited

## Kirjandus
* Olav Hannås. *Aremark og Øymark herredsstyrer gjennem 100 år*, 1937
* Frank Kiel Jacobsen. *Lokalhistorisk veiviser for Halden og Aremark*, 1992
* Roger Prang (koostaja), Ruth Vatvedt Fjeld. *Aremark: bygd i grenseland*, 2004

## Välislingid
* Valla koduleht
* Store Norske Leksikon (allikas)
Bent Hamer

**Bent Hamer** (sündinud 18. detsembril 1956 Sandefjordis) on norra filmirežissöör ja -stsenarist.

Tema tuntumad filmid on "Munad", "Köögilood", "Faktootum" ja "O'Horten". Ta on lavastanud ka lühi- ja dokumentaalfilme.

## Elu ja looming
Bent Hamer on õppinud Stockholmi Ülikoolis ning Stockholmi Filmikoolis filmiteooriat ja kirjandust.

Ta lavastas kõigepealt rea lühifilme, kus ta kirjeldas stiliseeritult ja distantseeritult argielu (sealhulgas "Søndagsmiddag" (1991) ja "Applaus" (1994).

Tema esimene täispikk mängufilm "Munad" ("Eggs", 1995) äratas kohe suurt tähelepanu. Sverre Hanssen ja Kjell Stormoen mängisid seal koos elavate ekstsentrikute paari.

Mängufilm "En dag til i solen" (1998) räägib meremehe elamustest Hispaanias.

"Köögilood" ("Salmer fra kjøkkenet", 2003) on absurdikomöödia.

Mängufilm "Faktootum" ("Factotum", 2005) on tehtud Charles Bukowski jutukogude ja samanimelise romaani järgi. Peaosades on Matt Dillon ja Lili Taylor.

Mängufilm "O'Horten" (2007) räägib pensionil vedurijuhist.

Kaks tema mängufilmi, "Munad" ja "Köögilood", esilinastusid Cannes'i filmifestivalil.

Bent Hamer on produktsioonifirma BulBul Film (asutatud 1994 Oslos) asutaja ja kaasomanik.

## Filmid
### Täispikad mängufilmid
* "Munad" ("Eggs", 1995)
* "En dag til i solen" (1998)
* "Köögilood" ("Salmer fra kjøkkenet", 2003)
* "Faktootum" ("Factotum", 2005) 
* "O'Horten" (2007)

### Lühimängufilmid
* "Rødvyn Aargang 81" (1981) 
* "Makrellen er kommen" (1989) 
* "Happy Hour" (1990) (koos Jörgen Bergmarkiga) 
* "Søndagsmiddag" (1990) 
* "Stein" (1992) 
* "Applaus" (1993) 
* "Bare kødd" (1995)

### Dokumentaalfilmid
* "Mot til verdighet" (1994)
* "Norge erobreren" (2001–2005, dokumentaalfilmisari)

## Tunnustus
*Amanda filmiauhind 
** 1994 – parima lühifilmi kategoorias filmi "Applaus" eest
** 1995 – parima filmi kategoorias filmi "Munad" eest
** 2003 – parima filmi kategoorias filmi "Köögilood" eest
*Flandria filmifestivali auhind
** 2003 – parima stsenaariumi kategoorias filmi "Köögilood" eest
** 2008 – parima lavastaja kategoorias filmi "O'Horten" eest
*Kopenhaageni filmifestivali auhind Kuldluik
** 2003 – parima režii kategoorias filmi "Köögilood" eest
** 2005 – parima režii kategoorias filmi "Faktootum" eest
*Moskva filmifestivali Püha Anna auhind
** 1995 – filmi "Munad" eest
*São Paulo filmifestivali rahvusvahelise žürii auhind 
** 2003 – parimale filmilavastajale filmi "Köögilood" eest
*Toronto filmifestivali rahvusvaheline kriitikute auhind
** 1995 – filmi "Munad" eest

## Välislingid
* (allikas)
*Store Norske Leksikon (allikas)
*Lauri Kärk. Enamik inimesi elab Norras?, Postimees, 29. november 2003
*Marko Mägi. Mehed köögis isekeskis, Eesti Ekspress, 20. mai 2004
*Marianne Kõrver. Steriilne ja kohitsetud Bukowski, Eesti Ekspress, 20. jaanuar 2006
*Valner Valme. Kas te ulatute juba kraanikausini, Postimees, 21. jaanuar 2006
*Bent Hameri "Faktootum" kinos "Sõprus", Norra saatkond, 30. jaanuar 2006
*Faktootum, Sõprus
*O'Horten, PÖFF
Andranik Ozanjan

**Andranik Toros Ozanian** (armeenia keeles *Անդրանիկ Թորոսի Օզանյան*, 25. veebruar 1865 – 31. august 1927) oli Armeenia sõjaväelane, poliitaktivist ja vabadusvõitleja. 

Ta osales Armeenia rahvuslikus vabastusliikumises ning oli üks tuntumaid armeenia relvaüksuste juhte Osmanite impeeriumi ajal. Esimese maailmasõja aastatel juhtis ta armeenia vabatahtlikke üksusi ning mängis rolli Armeenia kaitselahingutes.

Ta oli kindralmajor. 

## Kirjandus
*The Armenian People from Ancient to Modern Times: Foreign Dominion to Statehood: edited by Richard G Hovannisian
Langøya

**Langøya** on saar Norras Nordlandi maakonnas vahetult Hinnøyast läänes, osa Vesterålenist. Ta hõlmab Bø valla ning osa Øksnesi, Sortlandi ja Hadseli vallast. 

Langøya pindala on 850,2 km². Ta on Norra põhiosa suuruselt kolmas saar (Teravmägesid ei arvestata). Saare kõrgeim mägi on Snøkolla (763 m), millega ei mahu aga Norra 30 kõige kõrgema saare hulka. Saarel on hulk järvi, näiteks Alsvågvatnet. Eriti saare lääneosas on teravad mäeahelikud, mida ümbritsevad laiad rannikutasandikud. 

Langøyat eraldab Hinnøya saarest pikk ja kitsas Sortlandssundeti väin, mis on ületatav sillaga. Teisele naabersaarele Hadseløyale viib samuti sild.

Saar on fjordidega tugevalt liigestatud. Vesterålsfjordenist lähtuv 25 km pikkune Eidsfjorden lõikub kirde suunas nii sügavale, et jagab saare peaaegu pooleks. Selle fjordi tähistamiseks on paljudes Langøya kohanimedes silp "Eid".

Saare sisemaal on arktiline tundra. Rannikul on kliima pehmem.

Saare aluskorra moodustavad peamiselt gneisid. Saare aluspõhi on üldse väga vana. Nii on saarelt leitud 2,5 miljardit aasta vana vulkaanilise tegevuse jälgi. Need asuvad Bø valla lääneosas ja on kõige vanemad, mis maailmas avastatud on.

Elanikke on 15 844 (2001). Asustus on koondunud rannikutasandikele. Suurim asula on Sortlandi valla keskus Sortland. Øksnesi vallas on Myre ja Alsvåg, Bø vallas Bø ja Strengelvåg ning Hadseli vallas Sandnes. 

Piki kagurannikut kulgeb Sortlandi ja Skageni vahel maantee E10 (Kuningas Olavi tee).

Saare kaguosas on lühirajaga Skageni lennuväli.

On arheoloogilisi leide kiviajast. 

Saareelanike peamine tegevusala on kalatööstus. Viimasel ajal on saarel hakatud aerndama turismi, peamiselt matka- ja seiklussporti, kuid samuti vaalade vaatlemist.

## Allikas
*Store Norske Leksikon
Gabriel Kristiernsson Oxenstierna

Vabahärra **Gabriel Kristiernsson Oxenstierna** (umbes 1506 – 3. aprill 1585 Steninge) oli Rootsi riiginõunik ja admiral.

Sündis Mörby ja Steninge mõisniku, rüütli ja riiginõuniku Kristiern Bengtsson noorema (Oxenstierna) (u 1477–1520) ja tema teise naise Anna Poulsdotter Sehestedti (Sested) pojana. 
  
29. juunil 1561 sai ta Rootsi vabahärratiitli ja tema järglased immatrikuleeriti 1625. aastal vabahärrasuguvõsana nr. 1 Oxenstierna af Eka och Lindö nime all Rootsi rüütelkonda. 

1. juulist 1568. aastast kogu Rootsi sõjalaevastiku admiral ja sama aasta 12.oktoobrist määrati Tallinna ja Eestimaa asehalduriks. Sellel ametikohal oli ta kuni 1570. aastani, mil toimus mõisameeste pealik Klaus Kurselli juhitud Tallinna lossi afäär nn Klaus Kurselli mäss, mille käigus vallutati rootslastelt Toompea Väike linnus ja asehaldur vangistati mässajate poolt. 

Ta suri Steninge lossis ja maeti Uppsala toomkirikusse (rootsi *Uppsala Domkyrka*).

Talle kuulusid Mörby, Steninge, Årsta, Gäddeholmi ja Fånöö mõis.

## Perekond
Abiellus 1538. aastal Beata Eriksdotter Trollega (u 1520–1591), kes oli 1512. aastal Rootsi riigihoidjaks olnud Erik Arvidsson Trolle (u  1460–1530) ja tema teise naise Karin Eriksdotteri (Gyllenstierna af Lundholm) (surn. u  1562) tütar, ning Uppsala peapiiskop Gustaf Eriksson Trolle poolõde. Abielust sündisid:
*Anna (u 1539 – u1610), admiral ja laaman Hans Claessoni (Kyle) (u 1535–1583) ja Lage Axelsson Posse abikaasa
*Kerstin (u 1540 – 1603), õukonnadaam, Axel Åkesson Soopi abikaasa
*Birgitta (u 1542 – elas 1621), aastast 1575 riiginõunik Bengt Svensson Ribbingi (1541–1594) abikaasa
*Krister Gabrielsson Oxenstierna (1545–1592), riiginõunik, Narva linnuse ja lääni asehaldur, Steninge mõisnik
*Erik Gabrielsson Oxenstierna (u 1546–1594), Tallinna ja Eestimaa asehaldur 1590–1592, Lindöö mõisnik
*Bengt Gabrielsson Oxenstierna (u 1547–1591), Södermanlandi hertsog Karli vürstlik nõunik; marssal; Södermanlandi, Närke ja Värmlandi kuberner; Gabriel Bengtsson Oxenstierna ja Bengt Bengtsson Oxenstierna isa
*Arvid Gabrielsson Oxenstierna (u 1548 – 1585)
*Märta (1549 – u1590), aastast 1582 rittmeisteri, Haapsalu asehalduri ja Kiiu mõisniku Kaspar von Tiesenhauseni (u 1550 – elas 1616) abikaasa
*Gustaf Gabrielsson Oxenstierna (1551–1597), riiginõunik, Tallinna ja Eestimaa asehaldur 1585–1588; Axel ja Gabriel Gustafsson Oxenstierna isa.
*Elisabet (u 1553–1594), aastast 1584 riiginõunik Jöran Knutsson Posse (1556–1616) abikaasa, Göta õuekohtu presidentide Knut Jöransson Posse (1592–1664) ema ja Gustaf Knutsson Posse (1626–1676) vanaema
*Johan Gabrielsson Oxenstierna (1557–1607), riiginõunik

## Viited

## Välislingid
*Elulugu (1888), lk. 507-508 Nordisk familjebok (rootsi keeles)
*Elulugu (1906), lk. 247 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles)
*Sugupuu
Norra kuningate loend

**Norra kuningate loendis** on loetletud Norra valitsejad alates 862. aastast, mil Harald Kaunisjuus ühendas Norra alad ühtseks kuningriigiks.

## Selgitus

## Norra valitsejad
Brawn GP

**Brawn GP Formula One Team** on Suurbritannia Vormel 1 meeskond, 2009. aasta konstruktorite karika võitja. Et Brawn GP osales ainult ühel hooajal, sai temast ainuke meeskond, kes on võitnud tiitli kõigil hooaegadel, millel on osalenud. 

Brawn GP alustas tegevust 2009. aastal alates 2006. aastast tegutsenud Honda F1 meeskonna baasil. Pärast kaht ebaõnnestunud hooaega (6 punktiga 8. koht 2007. ja 14 punktiga 9. koht 2008. aastal) pani Honda meeskonna majandusraskustele viidates müüki. Honda F1 juht Ross Brawn ostis meeskonna ära ja sai selle juhiks. 

Meeskonna peakorter on Suurbritannias Brackleys. Tehnikadirektor on Jörg Zander. Mootoritarnija on Mercedes-Benz. Meeskonna suursponsor on Virgin Group.

Sõitjatena jätkasid Jenson Button (number 22) ja Rubens Barrichello (23), kes moodustasid Honda meeskonna alates 2006. aastast. Jätkas ka testisõitja Alexander Wurz, kelle kõrvale palgati teine testisõitja Anthony Davidson.

## 2009. aasta hooaeg
Meeskond alustas oma esimest hooaega kaksikvõiduga Austraalia GP-l. Kaksikvõit saadi ka kvalifikatsioonis. Seitsmest esimesest etapist võitis Jenson Button kuus, kolm korda said Brawni sõitjad kaksikvõidu. Jenson Button võitis kolm kvalifikatsioonivõistlust ja sõitis kaks kiireimat ringi, Rubens Barrichello sõitis ühe kiireima ringi. Brawnil oli sel hetkel punkte sama palju kui kolmel järgmisel võistkonnal kokku.

Hooaja teisel poolel hakkas Brawn oma edumaad kaotama. Button ei võitnud enam ühtki etappi ja sii ainult ühe poodiumikoha. Barrichello võitis kaks etappi. Kiireimat ringi ei sõitnud enam kumbki, Barrichello võitis ühe korra kvalifikatsiooni. Mõlemad sõitjad said aga ka ülejäänud etappidel punkte ning hooaja alguses saavutatud edust piisas Buttonile, et juba enne viimast etappi maailmameistriks tulla. Barrichello kaotas eelviimase etapiga teise koha Sebastian Vettelile.

Brawn GP võitis ka 2009. aasta konstruktorite tiitli, tagades selle samuti enne viimast etappi.

Novembris 2009 sai teatavaks, et Mercedes-Benz ja Aabar Investments ostsid ära kokku 75,1 protsenti Brawn GP aktsiatest ning 2010. aasta hooajal hakkab meeskond kandma nime Mercedes Grand Prix. 

## Tulemused

Võistlus jäi vihma tõttu pooleli ning välja jagati vaid pooled punktid.
* Paksus kirjas on kvalifikatsioonivõidud ja kaldkirjas parimad ringiajad.