Turracher Höhe kuru

**Turracher Höhe**, ka **Turracherhöhe**, viitab külale, kurule üle Alpide ja maapiirkonnale Gurktali Alpides Austrias. Küla ja Turracher Seed kurul, mis jagavad sama nime, eraldab Steiermargi ja Kärnteni liidumaade piir. Varajaste asustuspiirkondade kauguse ja kõrge asukoha tõttu asustati piirkond alles suhteliselt hiljuti. 17. sajandil alustati Turracherhöhe all kaevandamist. Kuru ülaosa avamine sillutatud maanteega toimus alles hiljem. 20. sajandi jooksul arendati piirkonda järk-järgult turismile keskendunult. Turracherhöhe taimestiku ja loomastiku mitmekesisust püütakse säilitada maastikukaitsealade ja turismirajatiste hoolika ja loodusele suunatud laiendamise abil.

## Geograafia
### Geograafiline paiknemine

Turracherhöhe asub Nocki mägedes Gurktali Alpide lääneosas. Ala ulatub Rinsennocki (2334 m) tippudest läänes Lattersteighöheni (2264 m) idas; põhja-lõuna suunas ulatub see Turrachi külast Reichenau tasandikuni lõunas. Mõnevõrra eemal on Eisenhuti (2441 m), Großer Königstuhli (2331 m) ja Grufti (2232 m) tipud.

U 2 km pika kuru tipu kõrgeim punkt on kõrgusel 1795 m merepinnast Turracher Seest lõunas. Järve veepinna tase on 1763 m merepinnast ja see on ühendatud külaga. Turracher Höhe kui "klassikaline" kurutipp on ka osa veelahkmest Mura oru ja Gurki jõe ülemjooksu vahel, mille läte on Lattersteighöhe all u 2000 m merepinnast.

Turracher Straße (B95), mis tuleb Salzburgist piki Turracher See läänekallast, ühendab Steiermargi liidumaa ülemise Mura oru (põhjas) ülemise Gurki oruga Kärnteni liidumaal ning jätkub Feldkircheni ja Klagenfurti nõoni lõunas. Kurumaantee (Turrachist Reichenau tasandikuni) on 16 km pikk; lõik Murauer Straße (B97) (Predlitzis) ja Kleinkirchheimer Straße (B88) (Patergasseni juures) ristmike vahel on 35 km pikk.

Turracher Höhe piirkonda jagavad kokku kolm valda: Steiermargi Predlitz-Turrach põhjas ning Kärnteni vallad Reichenau ja Albeck lõunas. Albeckist kuru tippu ei ole otseteed.

### "Jagatud" küla

Pikka aega olid Turracher Höhel ainult üksikud talukohad ja majutuskohad metsameestele, kes raiusid metsa Turrachi kaevanduste ja sulatustööde jaoks, samuti hooajaliste kaevurite ja kiviraidurite jaoks. Kompaktne asustus tekkis alles siis, kui 20. sajandi teisel poolel tekkis turism.

Praegu on kurutipu külas u. 100 elanikku ja seal on üle 400 kõrvalelukoha. Nagu Turracher Seegi kuulub see osaliselt Steiermargi Predlitz-Turrach valda ja osaliselt Kärnteni Reichenau valda. Liidumaade piir kulgeb laias laastus läbi küla ja järve keskelt. Põhjaosas, mis kuulub Steiermarki, on sihtnumber 8864, lõunaosas Kärnteni territooriumil on sihtnumber 9565; teisest küljest on telefonikood kogu küla jaoks sama (04275).

Seega on Turracher Höhel ametlikult kaks küla, kus Steiermargi osa kuulub Predlitz-Turrachi valla Turrachi ossa ja *Turracherhöhe* (ametlikult) küla Kärnteni poolel on Reichenau valla osa. Kuid küla sisse ei ole ühtegi nimeviita paigaldatud; nimeviit küla sissepääsul kuulutab Reichenau osa "Turracherhöhe" Kärnteni poolel ning viit kirjega "Fremdenverkehrsgebiet Turracher Höhe" (turismipiirkond Turracher Höhe) on Steiermargi küla sissepääsul. Need, kes pole halduspoliitika tõttu küla jagamisest teadlikud, võivad vaid kahtlustada, et kahe liidumaa piir kulgeb kahe liidumaa lipu tõttu seal piki endist liidumaanteed.

Kurutipu laial sadulal, kus maantee kulgeb 2 km horisontaalselt, on kaks luksushotelli, Saksamaa ametiühingule IG Bau kuuluv kuurort ning üle 30 väikese ja keskmise suurusega hotelli ja külalistemaja. Lõuna- ja läänepoolses piiniametsas, samuti järve idaküljel on palju puhkemaju. Kuid need majad on valdavalt puude varjatud või asuvad lohkudes, nii et need eristuvad vaevu looduslikust ümbrusest.

Kohapeal on pank ning mõned sporditarvete ja suveniiride poed. Kuid Turracher Höhel pole näiteks ühtegi toidupoodi ega bensiinijaama. Pikka aega ei olnud ka kirikut või kabelit. Oikumeeniline palvekoht ehitati elanike ettepanekul alles 1985. aastal. Seda haldab Stadl an der Muri kihelkond ja see on kättesaadav kõigi kristlike usutunnistuste jaoks.

### Kliima

Päikesepaistet on terve aasta jooksul palju. Suure kõrguse tõttu on pilvisust ja udu oluliselt vähem kui näiteks Drava orus. Seega on keskmised valitsevad temperatuurid samuti soodsad: keskmine temperatuur jaanuaris on –5,9 kuni –8,2 °C, juulis on see 10,6 kuni 11,0 °C ja aasta keskmine on 1,9 kuni 2,2 °C. Võrdluseks Klagenfurt kõrgusega 447 m merepinnast on 1300 m madalamal kui Turracher Höhe. Selle keskmine temperatuur jaanuaris on –5,8 °C, juulis on 18,3 °C ja aasta keskmine on 7,7 °C.

1218 mm sademeid on mägede jaoks üsna vähe. Lumesadu algab tavaliselt hiljemalt oktoobris ja kiiresti tekib tihe lumevaip, mis püsib aprillini või mõnikord isegi maini. Keskmiselt on Turracher Höhel lund 158 päeva.

## Ajalugu
### First settlements

Nimi Turrach tuleneb vanast terminist *"Durrach"*, mida kasutati metsa jaoks, kus ümberringi lebas palju langenud, kuivanud (*"dürr"*) puid. Seda terminit kasutatakse laialdaselt Kärnteni liidumaal, samuti ülejäänud Austrias.

Kuigi piirkond ümber tänapäevase Predlitzi ja Muri oli slaavlaste poolt koloniseeritud juba 6. sajandil, on esimesed raadamised ja asulad Turracher Höhest lõunas teada 14. sajandi algusest. Poliitiliselt oli piirkond esialgu Kärnteni hertsogkonna osa, kuid 12. ja 13. sajandil oli see juba kolme territooriumi vahel jaotatud, kuna Lungau eraldus Salzburgi ja Murau Steiermargi hertsogkonda. Kuni turismi arenemise alguseni 1920. aastate lõpul olid seal hiliskeskajast saati olnud kurutipust põhjas ja lõunas vaid vähesed talukohad, kuid kompaktset asustust ei olnud. Turracher Höhe ei mänginud pikka aega ka mingit liiklustee rolli. Keskajal ja varauusajal olid ühendused üle Katschbergi kuru (läänes) ja üle Flattnitzi kuru (idas) põhilised liikumisteed põhja-lõuna suunas, samas kui marsruudil üle Turrachi oli ainult kohalik tähtsus, näiteks soola transportimiseks Salzkammergutist Reichenausse (esmamainitud 1332. aastal), kus asus tollimaksu kontor.

Ülemises Mura orus Turracher Höhest põhjas oli Predlitzi ümbruse piirkond (esmamainimine 1311. aastal) hõredalt asustatud, kuna Mura parempoolsed nõlvad olid viljelemiseks vähem sobivad. Keskajal oli selles piirkonnas domineeriv asustus Murau, mis kuulus Liechtensteinile. Kuid Turracher Höhest lõunas andis Reichenau ümbruse maapiirkondade koloniseerimine, kus 1520. aastal oli ka piirkondlik kohus, kompaktsemad asulad ja üksikud talud.

### Kaevandamine

Moosheimis välja antud tunnistusega aastast 1256 andis Kärnteni hertsog Ulrich III minnesingerile ja poeedile Ulrich von Liechtensteinile suveräänse õiguse kaevandamiseks Murau piirkonnas, mis sisaldab Turracher Höhe ümbruse piirkonda. Kuid konkreetseid viiteid kaevandamisele Turrachi piirkonnas ei leita ei käesolevast dokumendist ega järgnevatest sajanditest.

1657. aastal algatas krahv Johann Adolf von Schwarzenberg, kes valitses Muraus, vasemaagi otsingu. Steinbachgrabenist leiti tohutul hulgal limoniiti (teatud tüüpi rauamaaki), mille järel küsis krahv keiser Leopold I-lt litsentsi kaevandamiseks ja sulatamiseks, mis väljastati 31. jaanuaril 1660. Juba samal aastal tellis Johann Adolf valukoja ehitamise raua sulatamiseks Turrachis ja 1662. aastal tehti esimene kasutuselevõtt. Esialgu toimus kaevandamine ja sulatamine peamiselt Steiermargi poolel küla ümbruses põhjajalamil. 1783. aastal tellis Schwarzenbergi krahv Johann Nepomuk Anton maagitranspordi hõlbustamiseks 15 km pikkuse tee pikenduse Predlitzist kuni oma tehaseni Turrachis. Kuid ka küla kohal olid puidu ja söe transportimise marsruudid, mis jõudsid tänasele kurutipule.

Napoleoni sõdadest tulenev üldine majanduskriis ja selle tagajärjed jõudsid 19. sajandi kahel esimesel kümnendil ka Turrachi kaevanduseni. Pärast seda toimus rauaäris – Peter Tunner seeniori (Peter Tunneri isa) ajal, kes juhtis ettevõtet aastatel 1823–1844 – märkimisväärne areng töömeetodite sujuvamaks muutmise ja kaasaegsete tehnoloogiate kasutuselevõtu tõttu. 19. sajandi keskpaigas oli u 60 kaevuru tarnitud maagi aastane kogus 100 000 – 120 000 tsentnerit (u 5600–6700 t). Sel ajal toimus kaevandamine ainult talviti, kuna maak tuli sulatusahjudesse kottides viia.

Alates 1863. aastast kasutati Turrachis õõtsuvat Bessemer muundurit, mis muutis terasetootmise efektiivsemaks. 1865. aastal oli saadaval kolm muundurit võimsusega 35–40 tsentnerit ja kaks kõrgahju. Sel ajal oli rauasulatusahi Steiermargi suurim ja seda peeti üheks moodsamaks Euroopas. Vaatamata tehnilistele uuendustele toimus peagi majanduslik langus. Alates 1870. aastatest müük halvenes; toorraua tootmine vähenes aastatel 1869–1885 3800 tonnilt 1500 tonnini. Lisaks söe hinnatõusule põhjustas Turrachi ebasoodne asukoht peamiste transpordimarsruutide suhtes kõrged transpordikulud, mis põhjustasid rauafirmade konkurentsivõime languse. 1899. aastal anti rauasulatusahi rendile, mis ei toonud paranemist, nii suleti Turrachi ahi lõplikult 1909. aasta kevadel.

Rauakaevandamise kõrval mängis aeg-ajalt rolli ka vasekaevandamine. Muud loodusvarad on väikeses koguses kõrgekvaliteedilist antratsiiti, mida kaevandati kuni 1950. ja 1960. aastateni. Kinaveri kaevandamine Kornockis on tõendatud juba 17. sajandist. Endine kivikaevandus Turrachi järve ääres, samuti magneesiumkarbonaadi- ja kildakaevandused on tõendid kaevandustegevusest Turracher Höhe ümbruses, millest 20. sajandi jooksul majanduslikel põhjustel siiski täielikult loobuti.

### Turismi areng

19. sajandil ehitati kurutipule Turracher See äärde esimene elamispind. See toimis nii majutuskohana kui ka metsatööliste, kiviraidurite ja kaevurite teenindamisel. Seega on teada tõestatavalt vanim tänini säilinud võõrastemaja Turracher Höhel, *"Seewirt"*, 1830. aastal töötas seal juba Alpi rahvamaja. Juba 19. sajandi lõpul tulid esimesed turistid Turrachile matkama ja vahetult enne Esimest maailmasõda tulid esimesed suusatajad laiendatud suusareisidele. Tasapisi avanesid ka teised hotellid ja võõrastemajad, nende hulgas täna veel olemas olevad *Jägerwirt* (1905), *Siegel* (1911) ja *Hochschober* (1929).

Seda pole üles tähendatud, millal vana mägirada maanteeks muudeti. Lõunaküljel on teada, et kivist "Teufelsbrücke" (Kuradisild) ehitati üle Stangenbachi kuristiku 1893. aastal. Sõdade vahel kohandati tänavad, mis juba tol ajal olid sisuliselt tänapäevases kohas, tänapäevase autoliikluse nõudmistele vastavalt. Lõunaküljel loodi bussiliiklus 1928. aastal ja põhjasuunal järgnes bussiliin Predlitz–Passhöhe 1929. aastal. Kuid esimesed turistid olid talviti sunnitud kõndima kilomeetreid oma korteritesse Turracher Höhel, kuna bussid ei suutnud talvistes oludes järsku tõusu võtta. Esimene erasuvila püstitati väikesele künkale Turracher See põhjaküljel 1936. aastal.

Teise maailmasõja järgsel talvel tulid esimesed inglise turistid juba Kärntenisse, mis oli Briti vägede poolt okupeeritud. Nad majutati hõivatud võõrastemajadesse *Siegel*, *Hochschober*, *Jägerwirt* ja väikesesse suvilasse. 1946. aastal ehitati T-latt tõstuk umbes samale kõrgusele, kui tänane Kornockbahn, ja see oli algul reserveeritud inglaste kasutusse. Seetõttu nimetatakse Turracher Alpe tõstukit tänapäevalgi "Engländerlift" (inglasetõstuk). 1950. aastatel tuli esimene ühekohaline tooltõstuk ja ka *Panorambahn*. See asendati 1983. aastal uue ühekohalise tooltõstukiga. Ka see asendati 2006. aasta septembris uue kombineeritud tooltõstuki/kabiintõstukiga. 1966. aastal alustas tööd Paul Pertli järgi nimetatud "Pauli Schlepplift", mis on siiani olemas. Algajalagendikule lisati ka suusapuksiir. 1976. aasta detsembris avati kahekohaline tooltõstuk Kornockbahn, mis asendati istmeküttega varustatud kuue inimese tooltõstukiga. Uusim soetis on uus piiniametsa kuue inimese tõstuk, seisuga 2006/2007.

1970. aastatel hakkas Turracher Höhel treenima järjest rohkem talisportlasi ja selle tulemusena tasandati liidumaantee kallet vähehaaval marsruudi korrigeerimisega. Aastatel 1978–1980 avati Kornockil vana maantee kohal, mida laviinid ikka ja jälle olid mõjutanud, uus laviinitõketega maanteelõik.

Ajuti kõige järsem Alpi maantee Euroopas, kaldega kuni 34% 60 kilomeetril (Klagenfurtist arvestatuna), oli mõnikord ka autotootja Porsche proovilõik (mis toodeti pärast Teist maailmasõda lähedalasuvas Gmünd in Kärntenis) kõrgete nõudmiste tõttu autodele. 1978. aasta jaanuaris esitles Audi ettevõtte juhtkonnale Turracher Höhel äsja väljatöötatud Audi Quattrot, kus järsul, käänulisel ja lumisel kurumaanteel sai veenvalt näidata uue nelikveo jõudlust.

Kurumaantee maksimaalne kalle on täna "ainult" 23% lühikesel lõigul Kärnteni poolel. See on talviti hästi puhas ja seda tuleb sulgeda väga harva.

## Majandus ja taristu

Majanduse domineeriv haru Turracher Höhel on tänapäeval turism. Peale hotellide, võõrastemajade ja suusatõstukite, väikeste poodide ja mineraalimuuseumi ei asu seal ühtegi ettevõtet. Pärast kaevandamise lõpetamist 20. sajandil on puidutööstus ja metsandus ainsad "traditsioonilised" ärivaldkonnad Turracher Höhel, välja arvatud mõned väikesed põllumajandustegevused.

### Saematerjal ja metsandus

Mura orus ning Predlitzi ja Turracher Höhe vahelises piirkonnas on praegugi perekonna omanduses suuri metsaalasid, mis pärinevad maadelt, mille Schwarzenbergi koda omandas 1623. aastal. Neid haldab *Fürstlich Schwarzenberg'schen Familienstiftung* (vürst Schwarzenbergi perekonnafond). Turrachi metsahalduse hallatav ala Predlitz-Turrachi valla piirkonnas on kokku 8411 ha, millest 5804 ha on majandusmetsa- ja tõkkemetsamaad, samuti 2607 ha Alpi ja mitmesuguseid alasid kõrgusel 930–2434 m merepinnast. Turrachi metsahalduse poolt langetatud puud moodustavad aastas umbes 24 000 ruumimeetrit, millest 79% on lageraie ja 21% on valikraie.
 
Turracher Höhe lõunaküljel asuvad metsamaad on samuti valdavalt eraomandis; 90% kogu Reichenau valla metsamaast on jaotatud alla 200 ha suurusteks maatükkideks. Tulu müüakse enamasti palkidena; Turracher Höhe lähedal ei ole saeveskeid ega tehta muid puidutöid.

### Veevarustus

Joogivett tarnitakse kahest allikast Grüni järve lähedal ja kaugemalt Kornockist. Joogivee ja Turrachi järvede kvaliteet on väga hea, kuna kogukond on ühendatud ühiskanalisatsiooniga, mis ehitati aastatel 1967–1972, nii et kogunenud heitvesi suunatakse üle Reichenau tasandiku Feldkircheni puhastusseadmetesse. Turracher See oli esimene järv Kärntenis, millele reoveepuhasti täielikult valmis.

### Energia

Turracher Höhe ühendati 1957. aastal esmakordselt üldkasutatava elektrivarustusega KELAG, mis on Austria elektrifirma asukohaga Klagenfurtis. Seni toodeti elektrit igal kinnistul generaatorite abil. Kaugküttejaama ehitamisega 1997. aastal on hotellid ja paljud puhkemajad ühendatud keskkonnasõbraliku küttevarustusega.

### Transport

Turracher Höhet ületaval Turracher Straßel (B95) on suhteliselt väike tähtsus riikliku põhja-lõuna ühendusena Kärnteni ning põhjas külgnevate Salzburgi ja Steiermargi liidumaade vahel. See oli tuntud kui kõige järsem Kärnteni kuru maantee, kuid tänapäeval on see laugem, kuna teetrassi liigutati, nii et pagemistee pole vajalik. Teed, mida kaugliiklus kasutab oluliselt rohkem, on Tauern Autobahn (A10) ja Katschberg Straße (B99) Bischofshofenist Spittalisse läänes, mis kulgeb paralleelselt A10-ga, ja Friesacher Straße (B317) Judenburgist Klagenfurti Turracher Höhest idas.

Turracher Höhet teenindab ühistransport vaid harva. Predlitzist, kus asub Murtalbahni rongijaam *Predlitz Turracher Höhe*, kulgeb *Verkehrsverbund Steiermargi* (Steiermargi transpordiühing) bussiliin mõned korrad päevas kurutippu, ning sama ka ÖBB (*Österreichischen Bundesbahnen*, Austria Liiduraudteed) bussiühendusega Reichenausse ja edasi Klagenfurti.

## Turism

Turracher Höhe arendati nii suveturismiks kui ka taliturismiks. Hiljuti registreeriti 233 000 ööbimist, 2/3 neist talvehooajal 2004/05 ja 1/3 suvehooajal 2005. Külalistele pakuti kokku 1350 äri- ja 570 eravoodit. Turismikaubanduses töötab keskmiselt 320 inimest aastas. Turismipakkumiste laiendamine on toimunud ettevaatlikult ja loomulikult alates esimesest riiklikust regionaalarengu kontseptsioonist 1963. aastal. Arengumudel aastateks 2005–2015 kavandab nende põhimõtete kohaselt edasiarendamist. 2007. aasta suvel avati uus 1600 m pikk aastaringne kelgurada.

### Taliturism

Talviti alustavad 38 suusaraja ääres tööd viis tooltõstukit (üks neist kombineeritud gondeltõstuk aastaringse kelguraja kõrval) ja üheksa T-latt tõstukit. "Hausberg" on Kornock (2193 m), mille idanõlval kulgeb kaks tooltõstukit – Kornockbahn ja Panoramabahn. Kornockbahni tõstuki alumine jaam asub küla keskel ja töötab ka suvel. Turracher Höhe põhjapoolsel nõlval on FIS-i nõudlik suusarada Turrachi orgu. Sadula ida- ja lääneküljel on pikemad kerge ja keskmise raskusega suusarajad.

Kokku on rajatud 25 km murdmaasuusaradu, mille kõrval on talvised matkarajad. Järvel on uisutamise ja jääkeegli alad lumevabad. "*Seetaxi*" on ainulaadne. See on mootorsaan with holding rods, mis liigub piki Steiermargi ja Kärnteni vahelist piiri järvest ida ja lääne suunas asuvate suusatõstukite vahel ja veab suusatajaid tasuta üle külmunud järve.

### Suveturism

Turracher Seed kasutatakse suvel harva ujumiseks, kuna vee temperatuur tõuseb harva üle 18 °C. Seepärast piirduvad suveturismi pakkumised, mida külastab vaid umbes poole vähem inimesi kui talvekuudel, sisuliselt arvukate matkaradadega järvede ümbruses ja ümbritseval mägismaal. Viis matkarada on tähistatud kui niinimetatud *"Geopfade"*, kus teadetetahvlid kirjeldavad märkamist väärivaid kohti *("Geopunkte")*. Suviti tegutseb kaks tooltõstukit ja ka kelgurada.

Lisaks asub Turracher Höhe *[[Nationalpark Nockberge]]* idaservas. Ligikaudu üks kilomeeter enne Reichenau tasandikku hargneb Turracher Straßelt rahvusparki tasuline maantee Nockalmstraße.

### Muuseumid

Eraõiguslik muuseum "Alpin+Art+Gallery" asutati 1960. aastal väikese mineraalimuuseumina ning seda laiendati ja taasloodi 2000. aastal. Algne muuseum asus ümberehitatud *Troadkåstnis*, nagu on nimetatud Kärnteni teraviljasilosid. Laiendamise käigus lisati täiendav hoone 400 m² näitusepinnaga.

Turrachi külas Turracher Höhe jalamil on ka muuseum *Holz und Eisen* (puit ja raud), kus eksponeeritakse piirkonnas kaevandamise ajast pärit esemeid ning korraldatakse ekskursioone vanadesse hoonetesse ja kaevandustunnelitesse. Lisateavet kaevandamise ja sulatamise kohta saab vaadata Murau lossi *"Eisensaalis"* (rauasaal). Turrachi kuulus Bessemer muundur asub tänapäeval Viinis *Technische Museumis*.

## Loodus
### Geoloogia

Turracher Höhe geoloogilist ehitust iseloomustavad mitmesugused kivimid, samuti tektooniliste liikumiste mõjud, mis seal ilmnesid ja viisid lõpuks Alpide moodustumiseni hilismesosoikumis u 100 miljonit aastat tagasi. Idapoolsed Kesk-Alpid said praeguse struktuuri tertsiaari lõpus.

Geoloogilisest vaatenurgast kuuluvad Turracher Höhe ja selle lähiümbrus gurktali kihti, mille paleosoikumi kivimid libisesid üle nn *Stangalmi triiase ajastu* uuema kivimikihi. Libisemise käigu all ja peal on terve rida väiksemaid ja suuremaid sideriidi ja limoniidi ladestusi. Nende hulka kuuluvad need, mis Steinbachgrabenis ja Rohrerwaldis Turrachi lähedal, mis olid aluseks sealsele raua sulatamisele.

Turracher Höhel kõige sagedamini esinevad mineraalid on gurktali fülliit (tekkinud alam-siluris) ja *Eisenhutschiefer* (ülem-silurist kesk-devonini) ning gurktali kihi teisel poolel ka Altkristallin (paragneiss, vilgukivi, amfiboliit), millest mõned tekkisid Ediacara ajastul. Nende vahel asetsevad *Stangalmi triiase ajastu* kitsad ribad, mis koosnevad lubjakivist ja dolokivist.

Kvaternaari ajastu erinevatel jääaegadel oli Turracher Höhe jäätunud. Würmi jäätumisel olid Mura liustikul osalised voolused, mis voolasid Madal-Tauerni toitumisalast välja lõunasse. U. 20 000 aastat tagasi pani tugev soojenemine 1000–1500 aasta jooksul jäävõrgu sulama. Würmi jääaja haruldase jäänukina on Turracher Seest läänes liustikuveski. Jäätumise edasisi mõjusid võib täheldada nii maastiku kujus kui ka paljudes Turracher Höhe üksikutes kohtades. Ümardatud mäetipud, mille vahel on vannilaadsed süvendid (tsirkusorud), on tektooniliste liikumiste ja ka jäätumise tulemus. Üks näide sellest on Hohe Kor. Seal on ka jääaja liustikulise tegevuse edasine tulemus, moreenivall.

### Turrachi järved

Turracher Höhel on kolm järve. Legendi järgi tekkisid need pisaratest, mille Jumal valas, kui nägi enda loodud ilu. Neist ülekaalukalt suurim on Turracher See pindalaga 19,4 ha. U. 300 m eemal ida suunas on Schwarzsee (2,6 ha). Lõuna suunas on Grünsee (1,48 ha). Kaks loodusele jäetud väiksemat järve on vähemtuntud, kuna need on maastikukaitsealal ja nende kallastele pole lubatud ehitada ning kuna nendeni pääseb ainult jalgteed pidi.

Kuni 33 meetri sügavuse Turracher See pind on kuni kuus kuud aastas täielikult külmunud. Kuna järvevett kasutatakse kunstlume tegemiseks, võib järve veetase talvel mõne meetri võrra erineda.

Peale järvede tekkisid jääaja liustikest põhjavee kõrge taseme tõttu ka rabad ja sood. Kurutipu piirkonnas on mitmesuguseid soid. Kurutipu piirkonnas on peamiselt madalsood koos mõne väiksema siirdesoo ja rabaga. Kornockil on orusoo rohkem kui 2000 m merepinnast. Kõige olulisem sooala külgneb Schwarzseega ja on tõenäoliselt osa sellest veekogust, mis on juba mudastunud.

### Taimestik

Turracher Höhe asub mäestiku ja alpiinse taimestiku vahelises piirkonnas. Alumistelt aladelt ülespoole jäävad sekundaarsed kuusemetsad, mille katkestavad ärilised rohumaad, kuuse-lehisemetsad, piinia- ja piinia-lehisemetsad, seejärel kääbuspõõsaste nõmmed ning subalpiinsed ja alpiinsed kõrrelised.

Märkimist väärivad seal domineerivad ulatuslikud piiniapuistud (*[[Pinus pinea]]*). Need on Kärnteni suurimad. Subalpiinseid metsi harvendatakse sageli nagu parki, kusjuures metsaalused hõlmavad kõikjal levinud roostelehist alpiroosi (*[[Rhododendron ferrugineum]]*), samuti alpikadakat (''Juniperus communis'' subsp. ''alpina'') ja tähnilist gentiani (*[[Gentiana punctata]]*). Rauterriegelil Eisenhutist kagus on rohkete piiniatega kuusemets. Rohelise lepa (*[[Alnus viridis]]*) põõsastikes laviininõlval Rinsennockist kagus on palju pikki õistaimi, nagu sinine käoking (*[[Aconitum napellus]]* subsp. *tauricum*), ürdirohi (*[[Peucedanum ostruthium]]*) ja austria kitsekakar (*[[Doronicum austriacum]]*). Kilnpreinil on suured mägimänni (*[[Pinus mugo]]*) väljad.

Kurutipul on siirdesoo: mudatarnasoos (*Caricetum limosae* taimekooslus) kasvavad lisaks taimekooslusele nime andnud mudatarnale (*[[Carex limosa]]*, ohustatud) ka väike käopõll (*[[Neottia cordata]]*) ja vaevakask (*[[Betula nana]]*). Lodul Schwarzseest lõunas on hariliku tarna soo (*Caricetum fuscae subalpinum* taimekooslus) koos ohustatud liikide harilik tarna (*[[Carex nigra]]*), ümaralehise huulheina (*[[Drosera rotundifolia]]*) ja värdhuulheina (*D.* x *obovata*), samuti vaevakasega. Kornockil on orusoo. Peale domineeriva raba-jänesvilla (*[[Trichophorum cespitosum]]*) on seal alpibartsia (*[[Bartsia alpina]]*), alpi võipätakas (*[[Pinguicula alpina]]*) ja ubaleht (*[[Menyanthes trifoliata]]*).

Subalpiinsetel muruheinamaadel (*Aveno-Nardetum* taimekooslus) leidub kevad-karukella (*[[Pulsatilla vernalis]]*), alpi karukella (*[[Pulsatilla alpina]]*) ja linalehist kellukat (*[[Campanula scheuchzeri]]*). Alpi lookas tarna rohumaadel (*Caricetum curvulae*) leidub punaseõielisi kääbuspriimulaid (*[[Primula minima]]*) ja kleepuvaid priimulaid (*[[Primula glutinosa]]*). Lõunapoolsetel järskudel nõlvadel asuvatel värvilistel aruheinamaadel on karvane priimula (*[[Primula villosa]]*, "punane piik"), tumesiniste õitega Põhja-Alpide endeemiline vorm. *Polsterflurenis* kasvavad Ida-Alpid endeemiline Wulfi nõmmkann (*[[Androsace wulfeniana]]*) ja Wulfi mägisibul (*[[Sempervivum wulfenii]]*).

### Loomastik

Turracher Höhe piirkonnas leidub kogu Alpide loomastiku spekter, väljaarvatud metskits, kes pole seal kunagi põliselanik olnud. Lisaks sõralistele ulukitele (punahirv, mägikits, metskits) ja vareslastele (ronk, hakk, harakas) on stabiilsetes populatsioonides ka neli faasani perekonna liiget (metsis, teder, püü ja laanepüü). Röövloomadeks on rebane, mäger, metsnugis, kivinugis, tuhkur, kärp ja nirk. Seal nähakse ka röövlinde, nagu kanakull, raudkull, tuuletallaja, kaljukotkas, harvemini ka lõopistrik ja rabapistrik. Öistest röövlindudest on seal esindatud kassikakk, kodukakk, karvasjalg-kakk ja värbkakk. Seal leidub ka ümisejad.

### ''Stangalpe'' karboniajastu taimestik

Umbes 300 miljonit aastat vanast karboni ajastu kiltkivist oli kivistunud taimi leitud juba 18. sajandi lõpul. Esimest korda Ami Boué poolt 1835. aastal teaduslikult üles tähendatuna on *Stangalpest* tänapäeval teada 72 liiki söemetsa taimi, nende hulgas hiiglaslikud hobusesabad (kalamiit), *[[Sigillaria]]*, sõnajalgtaimed (*Pecopteris*), *[[Cordaites]]* ja okaspuulaadsed (*Dicranophyllum*).