open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karjapasun

**Karjapasun** (murdes ka *pasun*, saarte murdes *tõri*, läänemurdes *luik*, tartu murdes ja võru murdes *piibar*) on eesti rahvapill, varem oli karjaste puhkpill.
## Valmistamine
Karjapasun oli sirge või kergelt kaarjas sõrmeavadeta kooniline toru, mis valmistati puust või puukoorest. Puust karjapasun õõnestati kaheks lõhestatud puuoksast, mis valiti pikkusega 90–180 cm. Kokkupandud pooled kinnitati vitsvõrudega või mähiti spiraalselt kasetohuribadega. Puhumisotsas oli puust või koorest huulik.

Kagu-Eestis oli piibar kuni 80 cm pikk ning see oli keeratud lepa- või pärnakooreribast, mis laiemast otsast kinnitati puupulgaga. Piibari huulikut asendas mõnikord kuni 8 cm pikkune lepa- või pajupulgast *piuk*, millele oli keeleke sisse lõigatud nagu roopillil. Piibari eripäraks oli see, et teda hoiti vees, vältimaks kuivamist.

## Kasutamine
Karjapasunaga saab puhuda ainult naturaalhelisid (signaalid, improvisatsioonid). Heliga andis karjane hommikul märku karja väljaajamiseks ning õhtul teatas selle kojutulekust. Karjas puhuti pasunat meelelahutuseks, mõnikord ka röövloomade peletamiseks. Karjapasun kadus üldkasutuselt 19. sajandi teisel poolel.

## Viited

## Välislingid
*Karjapasun, Eesti Rahva Muuseum
Sayon Cooper

**Sayon Cooper** (sündinud 24. aprillil 1974) on endine Libeeria sprinter.

Ta osales 2000. aasta suveolümpiamängudel meeste 100 ja 200 meetri jooksus ning 4x100 meetri teatejooksus, ühelgi alal järgmisesse vooru jõuda ei õnnestunud. Samuti osales ta 1997, 1999, 2001 ja 2003. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel ning 1999 ja 2001. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel.

## Isiklikud rekordid

## Viited
Sofala provints

**Sofala provints** on 1. järgu haldusüksus Mosambiigis.

Provintsi pindala on 68 018 km² ja elanike arv 1 676 131 (2006). Provintsi halduskeskus on Beira. Sofala provintsist kirdes asub Zambezia provints, loodes Tete provints, läänes Manica provints, lõunas Gaza provints ja idas India ookean.

Sofala provints jaguneb kaheteistkümneks ringkonnaks:

*Buzi ringkond
*Caia ringkond
*Chemba ringkond
*Cheringoma ringkond
*Chibabava ringkond
*Dondo ringkond
*Gorongosa ringkond
*Marromeu ringkond
*Machanga ringkond
*Maringué ringkond
*Muanza ringkond
*Nhamatanda ringkond
André da Silva

**André Domingos da Silva** (sündinud 26. novembril 1972 Santo Andrés São Paulo osariigis) on Brasiilia kergejõustiklane.

Ta osales 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas meeste 4×100 meetri teatejooksus, kus ta võitis koos oma tiimikaaslastega Arnaldo da Silva, Robson da Silva ja Edson Ribeiroga pronksmedali. 

Ta osales ka 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys 4×100 meetri teatejooksus, kus võitis koos Edson Ribeiro, Vicente de Lima ja Claudinei da Silvaga hõbemedali. 

## Isiklikud rekordid

## Viited
Nyamko Sabuni

**Nyamko Ana Sabuni** (sünninimi **Nyamko Asule Ana Sabuni**; sündinud 31. märtsil 1969 Bujumburas) on Rootsi poliitik, Liberaalse Rahvapartei esimees.

Ta sündis Bujumburas, Burundis, kus tema isa, kes oli Zaire'i pagulaspoliitik, elas eksiilis. Tema isa oli kristlane ja ema moslem. Pere sai aastal 1981 asüüli Rootsis ja ta kasvas üles Stockholmi eeslinnas Kungsängenis. Ta õppis õigusteadust Uppsala ülikoolis ja migratsioonipoliitikat Mälardaleni kolledžis Eskilstunas.

Ta oli Fredrik Reinfeldti valitsuses 6. oktoobrist 2006 5. oktoobrini 2010 integratsiooni ja võrdõiguslikkuse minister ning seejärel 21. jaanuarini 2013 võrdõiguslikkuse minister.

28. juunil 2019 valiti ta Liberaalse Rahvapartei esimeheks. 

## Viited
Wittenoom

**Wittenoom** on kummituslinn Pilbara regioonis Lääne-Austraalias. Asub Hamersley ahelikus 1106 kilomeetrit (687 miili) Perthist kirdes. Wittenoomis leidis aset Austraalia suurim tööstuskatastroof.

1950. aastatel oli Wittenoom Pilbara regiooni suurim linn. 1966. aastal linn hüljati linna elanike terviseprobleemide tõttu, mis oli tingitud kaevandamisel tekkinud asbestist. Tänapäeval on asula kummituslinn. 2007. aasta juunis asulastaatus eemaldati, asula nimi kustutati kaartidelt ja liiklusmärkidelt. Saastunud alale viivad teed on suletud.
Ato Boldon

**Ato Jabari Boldon** (sündinud 30. detsembril 1973) on Trinidadi ja Tobago endine sprinter.

Ta on 1997. aasta maailmameister 200 meetri jooksus ning võitnud medaleid suurvõistlustelt ka 100 m jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus.

Tema isiklik rekord 100 m jooksus on Lausanne'is 1999. aastal joostud 9,86 ja 200 m jooksus Stuttgardis 1997. aastal joostud 19,77.

## Välislingid
*
Marcin Krzywański

**Marcin Krzywański** (sündinud 29. augustil 1975) on poola jooksja.

1998. aasta EM-il sai ta 4×100 meetri teatejooksus pronksmedali.

## Välislingid
*
Emmanuel Tuffour

**Emmanuel Tuffour** (sündinud 2. detsembril 1966) on Ghana endine sprinter.. 

Tema parimaks kohaks maailmameistrivõistlustel jäi seitsmes, mille ta saavutas 1993. aastal. 1992. aasta olümpiamängudel jäi tal finaali jõudmisest puudu 0,01 sekundit. Tuffouri on üks neljast rahvusrekordi omanikust 4×100 meetri teatejooksus (38,12 sekundit), tulemus püstitati 1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Ateenas.

## Isiklikud rekordid

## Viited
Max Bösiger

**Max Bösiger** (23. detsember 1933; Badeni vald, Badeni ringkond, Aargau kanton – 7. juuni 2019) oli Šveitsi poksija.

Bösiger oli kokku viiekordne Šveitsi meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1955 ja 1958 ning 1959–1961.

Bösiger osales raskekaalus (üle 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Günter Siegmundile (SÜV) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Bösiger osales raskekaalus (üle 81 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Andrei Abramovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

## Viited

## Välislingid
*
Salomėja Zaksaitė

**Salomėja Zaksaitė** (sündinud 25. juulil 1985 Kaunases) on leedu maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2003).

## Elu ja tegevus
2008 lõpetas ta õigusteaduse doktorantuur (kriminoloogia, kriminaalõigus) Vilniuse Ülikooli õigusteaduskonna. Magister, doktorikraad.

## Viited

## Välislingid
*Zaksaitė partiid
Jean-Olivier Zirignon

**Jean-Olivier Zirignon** (sündinud 27. aprillil 1971 Abidjanis) on endine Elevandiluuranniku sprinter.. 

1993. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel saavutas ta 4×100 meetri teatejooksus koos oma tiimikaaslastega Ouattara Lagazane, Frank Waota ja Ibrahim Meitéga seitsmenda koha. Aafrika meistrivõistlustel võitis ta 4×100 meetri teatejooksus Elevandiluuranniku võistkonnaga kolm medalit, sealhulgas 1998. aastal kuldmedali.

1993. aasta Aafrika kergejõustiku meistrivõistlustel võitis ta 100 meetri jooksus hõbemedali. Tema 1997. aastal joostud isiklik rekord 100 meetri jooksus (10,07) oli pikka Elevandiluuranniku rahvusrekord. Tema tulemuse ületas 2012. aasta suveolümpiamängudel Ben Youssef Meïté, kes jooksis eeljooksus 10,06.

## Isiklikud rekordid

## Viited
Aleksandr Porhomovski

**Aleksandr Porhomovski** (sündinud 12. augustil 1972 Venemaal) on Venemaa ja Iisraeli sprinter.

Ta on osalenud kergejõustiku maailmameistrivõistlustel viiel korral; 1993 (poolfinalist), 1995 (veerandfinalist), 1997 (veerandfinalist), 1999 (veerandfinalist), 2001 (veerandfinalist).

Tema käes on Iisraeli rekord 60 ja 100 meetri jooksus ning varasem Venemaa U23 vanuseklassi 100 meetri jooksu rekord. 

1999. aastal hakkas ta esindama Iisraeli. Tippspordist loobus 2003. aastal.

## Isiklikud rekordid

## Viited
Sean Ogunkoya

**Sean Ogunkoya** (sündinud 28. detsembril 1977 Akures, Ondo osariigis) on Nigeeria kergejõustiklane. Ta on kahekordne Aafrika meister 100 meetri jooksus.

## Varasem sportlaskarjäär
Ogunkoya sündis Nigeerias Ondo osariigis Akures. Tema nõbu on Nigeeria kergejõustiklane Falilat Ogunkoya. 

1996. aasta aprillis Makurdis parandas ta 100 meetri jooksus oma isiklikku rekordit 10,43 sekundilt 10,15 sekundile, 1997. aasta juulis Formias sai sportlase parimaks ajaks juba 9,97 sekundit. Temast sai 19 aasta ja 197 päeva vanuselt noorim sprinter, kes on 100 meetrit jooksnud alla 10 sekundi, hiljem purustas selle rekordi Yohan Blake (19 aasta ja 196 päeva vanuselt). Ogunkoya märkis, et tema eesmärgiks on maailmarekord. Tema treener oli Tony Osheku.

1996. aasta olümpiamängudel jõudis ta 200 meetri jooksus veerandfinaali. Järgmisel kuul toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta 100 meetri distantsil hõbemedali. 1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel jõudis ta veerandfinaali. 

Ogunkoya võitis 1996. aasta Aafrika meistrivõistlustel 100 meetri jooksus kuldmedali ja tuli aastatel 1996 ja 1997 Nigeeria meistriks. 1998. aastal võitis ta oma uue isikliku rekordiga tipptasemel Weltklasse kergejõustikuvõistluse Zürichis. Samal aastal võitis ta teise järjestikuse kuldmedali Aafrika meistrivõistlustel isikliku rekordi 9,94 sekundiga. Septembris saavutas ta IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlustel neljanda koha ja maailma karikavõistlustel kergejõustikus teise koha. Ogunkoya jooksis oma uue isikliku rekordi ajaga 9,92 sekundit, mis jäi ta sportlaskarjääri parimaks tulemuseks ja Nigeeria rekordiks. Samuti võitis ta Aafrika võistkonnaga pronksmedali 4×100 meetri teatejooksus.

Tema parim tulemus 200 meetri jooksus on 20,50 sekundit, mille ta jooksis 1997. aasta juulis Nice'is. Tema 60 meetri isiklik rekord on 1998. aasta veebruaris Budapestis joostud 6,52 sekundit.

## Hilisem sportlaskarjäär ja elu
Ogunkoya 1999. aasta hooaja parimaks tulemuseks jäi 10,27 sekundit. 2000. aasta juulis jooksis ta Lagoses 100 meetrit 10,23 sekundiga ja nimetati osalema olümpiamängudele, kus ta lõpetas 100 meetri jooksu viimase kohaga. 2003. aasta juunis kolis ta Prahasse.

Tema karjäär hakkas alla käima ning ta avaldas ka ise, et ei tee midagi oma tulemuste parandamiseks. 2004. aastal üritas ta Keenia treeninglaaris teha *comeback*i. 2007. aastal proovis ta jälle tagasi tulla, kuid ei jõudnud Nigeeria meistrivõistlustel esimesest voorust kaugemale.

## Isiklikud rekordid

## Viited

## Välislingid
*
Sander van de Streek

**Sander van de Streek** (sündinud 24. märtsil 1993 Barneveldis) on Hollandi jalgpallur (ründav poolkaitsja). Ta mängib Türgi kõrgliigaklubis Antalyaspor.

2013. aasta hooajal mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora.

Aastatel 2017–2023 mängis ta Hollandi kõrgliigaklubis FC Utrecht. 2021. aastal valiti ta Utrechti aasta mängijaks.

2023. aasta augustis liitus ta Antalyasporiga.

## Tunnustus
### Mängijana
*  Eesti karikas
**Eesti karika võitja 2013
Malciaussia järv

**Malciaussia järv** (itaalia keeles *Lago di Malciaussia*) on veehoidla Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis Usseglios. 

Viù orus, 1783 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 10,6 hektarit, rannajoone pikkus 1960 meetrit, valgla suurus 25,8 km². 

Veehoidla rajati 1920.–1930. aastatel paisu rajamisega Stura di Viù jõele. Vee alla jäi Usseglios asunud Malciaussia asula.

## Viited
Lennart Maurer

**Lennart Manifald Maurer** (20. september 1929 Juuru vald – 19. detsember 2007) oli eesti arst.

Ta õppis Juuru algkoolis ja lõpetas 1948. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1954. aastal arstina. Aastatel 1952–1954 töötas ta õpingute kõrvalt arsti kohusetäitjana Tartu Kiirabijaamas.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastatel 1954–1955 Nõmme Sanitaarepidemioloogia Jaama peaarstina. Aastatel 1955–1959 töötas ta Tallinna Pelgulinna Haigla (tollal Tallinna Kalinini rajooni Haigla) peaarstina, aastatel 1959–1962 töötas ta samas haiglas peaarsti asetäitjana polikliinilisel alal. Aastatel 1962–1967 oli ta Tallinna Töörahva Saadikute Nõukogu Tervishoiu osakonna juhataja; 1967–1972 töötas jälle Tallinna Pelgulinna Haigla peaarsti asetäitjana polikliinilisel alal. Aastatel 1972–2001 töötas ta peaarsti asetäitjana Tallinna Keskhaiglas. Seal valmis tal kandidaadiväitekiri teemal "Täiskasvanud linnaelanike dispanseerimise laiendamise ja parandamise võimalused", mille ta kaitses mais 1977 Moskva Semaško-nimelises Sotsiaalhügieeni Instituudis ja sai meditsiinikandidaadi kraadi (kraad kinnitati sama aasta novembris). Lisaks on ta kohakaasluse alusel töötanud aastatel 1954–1995 pidevalt mõnekuuliste vaheaegadega röntgenoloogina.

Lennart Maurer suri 19. detsembril 2007 ja maeti 27. detsembril 2007 Liiva kalmistule.

## Kirjandus
* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 836.

## Välislingid
* http://www.eestiarst.ee/static/files/028/lennart_maurer_20.09.192919.12.2007.pdf
Meugliano järv

**Meugliano järv** (itaalia keeles *Lago di Meugliano*) on jääpaisjärv Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis Meuglianos. 

Chiusella jõe orus, 717 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 2,9 hektarit, kaldajoone pikkus 690 meetrit, valgla suurus 18 hektarit.

## Looduskaitse
Okaspuumetsadest ümbritsetud Meugliano järv, koos Alice järvega, on ühenduse tähtsusega alana kaitse all alates 2009. aastast.

## Viited
Ernst Ristmägi

**Ernst Ristmägi** (13. november 1907 Peterburi – 26. detsember 1976 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1925 Leningradi Balti tehase tehnikakooli, õppis aastatel 1936–1937 ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis, aastatel 1939–1941 Moskva Kaganovitši nimelises Tööstusakadeemias,

Ta töötas aastatel 1925–1939 Leningradi Balti Laevaremonditehases treialina, aastatel 1936–1937 Leningradi Raadiotehases nr 210 treiali ja partorgina, aastatel 1937–1938 ÜK(b)P Leningradi Vassili saare Rajoonikomitee instruktorina, aastatel 1938–1939 Leningradi Optika-mehaanikatehases nr 5 meistrina, aastatel 1941–1942 Sverdlovski oblastis Nižni Tagili Tööstuskoolis nr 4 meistrina, aastatel 1942–1944 Nižni Tagili Metallurgiatehase parteikomitee sekretäri asetäitjana.

Aastatel 1944–1945 töötas ta EK(b)P Keskkomitee tööstusosakonna juhatajana ja EK(b)P Tallinna Linnakomitee kaadrisekretärina, aastatel 1945–1946 EK(b)P Harju Maakonnakomitee I sekretärina. Aastatel 1946–1949 oli ta Eesti NSV kohaliku tööstuse minister, aastatel 1949–1950 Eesti NSV Ministrite Nõukogu alaline esindaja NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures Moskvas. Aastatel 1950–1951 oli ta Eesti NSV kergetööstuse minister, aastatel 1951–1952 EK(b)P Tallinna Linnakomitee I sekretär, aastatel 1952–1953 EKP Tallinna oblastikomitee I sekretär, aastal 1953 Eesti NSV toidukaupade ja kergetööstuse minister, aastatel 1953–1955 Eesti NSV laiatarbekaupade minister ja Eesti NSV tekstiilitööstuse minister. Aastatel 1955–1958 oli ta EKP Keskkomitee sekretär, aastatel 1958–1962 Tallinna Vineeri- ja Mööblivabriku direktor.

Aastast 1962 oli ta personaalpensionär. Ta suri 26. detsembril 1976 Tallinnas ja ta maeti 29. detsembril 1976 Metsakalmistule.

## Isiklikku
Tema tütar on venekeelne Eesti ajakirjanik Irina Ristmägi (sünd. 1940).

## Viited

## Kirjandus
* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
Endel Mändmaa

**Endel Mändmaa** (17. november 1928 Saksi – 16. juuli 2006) oli Eesti NSV riigitegelane ja finantsist.

Ta lõpetas 1947. aastal Tapa Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1951–1960 Eesti NSV Rahandusministeeriumi tööstuse finantseerimise valitsuses inspektorina, sektorijuhatajana ja osakonnajuhatajana. Aastatel 1960–1967 töötas ta rahandusministeeriumis valitsuse juhatajana, aastatel 1967–1979 rahandusministri asetäitjana ja I asetäitjana. Aastatel 1979–1990 oli ta Eesti NSV rahandusminister.

Endel Mändmaa kuulus ka Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 22. jaanuarist 1990. a nimetatud Eesti Panga nõukogu esimesse koosseisu koos Raimund Hagelbergi, Siim Kallase, Valentin Porfirjevi ja Rein Otsasoniga, kes täitis üheaegselt nii Eesti Panga presidendi kui nõukogu esimehe kohuseid.

Ta oli 1962. aastast NLKP liige. Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu 10. ja 11. koosseisu saadik. Ta oli EKP Keskkomitee liige.

1990. aastal jäi Endel Mändmaa pensionile. Ta suri 16. juulil 2006 ja maeti 6. augustil 2006 Metsakalmistule.

## Isiklikku
Tema tütred on tantsupedagoog Merle Klandorf ja rahandusspetsialist Sille Mändmaa.

## Tunnustus
* Tööpunalipu orden

## Viited
Andre Mägi

**Andre Mägi** (sündinud 14. jaanuaril 1988 Koerus) on eesti jalgpallur (kaitsja), kes mängib Eesti klubis Paide Linnameeskond.

## Klubikarjäär

## Viited

## Välislingid
Norra põllumajandus

Põllumajanduse osatähtsus riigi SKTs on 2,7%. Põllumajanduse osatähtsus elanikkonna tööhõives 2,9%. Seega on selle majandusharu roll riigi majanduses väike.

Norra pinnamood on peamiselt mägine. Idaosas asuvad suured orud. Norra asub parasvöötmes. Seal on taiga- ja segametsade leet- ja pruunmullad, mis on väheviljakad. 
Need loodustingimused on eriti soodsad põllumajanduse arengule Norra edelaosas.
Põllumaa hõlmab 3,3% riigi territooriumist, sellest 2,7% on haritav ja mitmeaastased põllukultuurid 0,01%. Rohumaad hõlmavad 0,6% Norra territooriumist, metsad 33,3% ja muud maad 63,4%.

## Taimekasvatus
Teraviljadest kasvatatakse Norras nisu, mille 2011. aasta toodang oli 265 000 tonni. Norras kasvatatakse mitmesuguseid kultuure, näiteks kartulit (297 000 tonni), rapsi (10 000 t), tomatit (13 000 t), õunu (12 000 t), kurki (19 000 t), rohelist sibulat (15 000 t), maasikaid, porgandit, sigurit ja muud.

## Loomakasvatus
Norras on arenenud loomakasvatuse harud. Loomade arv 2011. aasta seisuga FAO andmetel: kanad – 3,9 miljonit, küülikud ja jänesed – 2000, kalkunid – 450 000, pardid – 115 000, veised – 862 485, lambad – 2 300 000, kitsed – 68 000, sead – 845 000, hobused – 36 188.

## Toiduainetööstus
Norras toodetakse palju lehmapiima, mille 2011. aasta toodang oli 1,515 miljonit tonni. Toodeti 234 000 tonni õlut, 20 000 t kitsepiima, 126 000 t sealiha, 576 000 t rasvata piima, 81 000 t juustu ja muud.

## Kaubandus
Norrast eksporditakse sojauba (165 000 t 2010. aastal), juustu (13 000 t 2010. aastal). Imporditakse sojauba (409 000 t 2010. aastal), nisu (384 000 t 2010. aastal), rapsiõli (184 000 t).
## Viited
Eve Viilup

**Eve Viilup** (sünninimi **Eve Kungur**; 15. aprill 1953 – 12. oktoober 2014) oli eesti teleajakirjanik ja -produtsent.

## Haridus
Ta lõpetas 1971. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti keele ja kirjanduse erialal. 

## Töö Eesti Televisioonis
1976. aastast töötas Eve Viilup Eesti Televisiooni noorte- ja lastesaadete administraatorina ja toimetajana, aastatel 1991–2000 oli Lasteekraani peatoimetaja. Hiljem töötas ta ETV-s vabakutselise teleprodutsendina.

Tema kui lastesaadete toimetaja ja peatoimetaja tema käe all jõudsid eetrisse sellised saatesarjad nagu "Nõiakivi", "Hunt Kriimsilm", "Tammetõru seiklused", "Kessu", "Kadekops", "Pätu", "Pintselsabad", "Tipp ja Täpp", samuti võistlussaated "Kooli TV", "Marumüramiks", "Memoriin" jpt. Ta oli ka lastelavatuste "Lugu kutsikast, kes...", "Kikerikii" ja "Hei, pöialpoisid!" stsenarist.

Eve Viilup kirjutas laulusõnu ja muusikalavastuste stsenaariume. Ta oli mitme laulusaate – "Viisiubin", "Laulumaias" ja "7 vaprakest" – looja. Temalt said nõu saatesarjade "Kaks takti ette", "Tähed muusikas" ja "Perepidu" tegijad.

Tema lastesaatesarjadest silmapaistvaim on 1992. aastal koos Aarne Saluveeriga loodud "Laulukarussell". 

Eve Viilup oli 1990. aastast Lasteekraani Muusikastuudio juhataja. Stuudio koorid ja solistid on saavutanud edu võistlustel ja festivalidel nii Eestis kui ka välismaal.

## Filmograafia
*1985 – muusikafilm "Õnneseen", stsenarist
*1987 – muusikafilm "Koduõu", stsenarist 

## Isiklikku
Eve Viilup oli abielus, peres oli kolm last: tütar Teele ning pojad Toomas ja Toivo.

## Tunnustus
* 2007 – Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium
* 2008 – UNICEFi hõbedane tänumärk
* 2013 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* Tähelaev: Eve Viilup. arhiiv.err.ee, 22. aprill 2008.
* Maire Aunaste: Eve Viilupi elu oli missioon.
* Liisi Koikson: Eve pühendas oma elu muusikat armastavate laste heaks.
* Lenna Kuurmaa: Eve Viilupi südamesse mahtusid kõikide laululaste mured ja rõõmud.
* Eve Viilup jõudis oma elus teha suuri ja olulisi asju.
* Peaminister meenutab Viilupit: Eve hoolivus ja soojus on eeskujuks meile kõigile.
* Reet Linna: "Eve sees võis olla palju pingeid, millest meie midagi ei teadnud."
Viluvere–Vändra raudtee

**Viluvere–Vändra raudtee** oli kitsarööpmeline raudteeharu, mis algas Lelle–Papiniidu raudtee Viluvere raudteejaamast.

Lisaks kaubaveole toimus raudteel ka reisiliiklus. 10 km pikkusel lõigul on lisaks jaamahoonetele säilinud mitu silda. 
Osa raudteetammist on tänapäeval kasutusel autoteena (kohati on tegemist metsatee, kohati kruusateega).

## Raudteepeatused Viluvere–Vändra raudteel
*Viluvere
*Luuri (4,3 km)
**Selja (7,7 km)
*Vändra  (10,2 km)

## Välislingid
*Viluvere-Vändra raudtee raudtee.eu
Donovan Powell

**Donovan Powell** (sündinud 31. oktoobril 1971 Linsteadis) on Jamaica endine sprinter. 

Tema noorem vend Asafa Powell on endine 100 meetri jooksu maailmarekordi omanik.

Powelli esimene edu oli CARIFTA mängudel, kus ta võitis 1989. aastal hõbemedali ja aasta hiljem 200 meetri jooksus kuldmedali. Ta osales esimestel ülemaailmsetel võistlustel 1993. aasta sisemaailmameistrivõistlustel.

Ta sai 1995. aastal Jamaica meistrivõistlustel teise koha ja pääses sama aasta maailmameistrivõistlustele, kuid tema dopinguproov osutus positiivseks efedriini kasutamise tõttu ja talle määrati kolmekuuline võistluskeeld. 1997. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis ta veerandfinaali ja 1999. aasta sisemaailmameistrivõistlustel sai ta 60 meetri jooksus kuuenda koha. Ta osales 2000. aasta olümpiamängudel teatejooksus.

Viimasel rahvusvahelisel võistlusel osales ta 2001. aasta Kesk-Ameerika ja Kariibi mere meistrivõistlustel, kus ta saavutas seitsmenda koha. Tippspordist loobus 2002. aastal ja ta on nüüd Texases noorte jooksutreener. 

## Isiklikud rekordid

## Viited
Ánninos Markoullídis

**Ánninos Markoullídis** (kreeka keeles Αννινος Μαρκουλλίδης; sündinud 8. veebruaril 1971 Limassolis) on Küprose endine sprinter. 1996. aasta olümpiamängude avatseremoonial oli ta Küprose lipukandja.

Markoullídis osales viitel olümpiamängudel aastatel 1992–2004. Tema parimaks tulemuseks jäi 2004. aasta olümpiamängudel saavutatud 15. koht.

## Isiklikud rekordid

## Viited
Sanger

**Sanger** võib tähendada järgmist:

***[[Sanger (California)|Sanger]]**, linn USA California osariigis
***[[Sanger (Lääne-Virginia)|Sanger]]**, asula USA Lääne-Virginia osariigis
***[[Sanger (Põhja-Dakota)|Sanger]]**, kummituslinn USA Põhja-Dakota osariigis
***[[Sanger (Texas)|Sanger]]**, linn USA Texase osariigis
***[[Sanger (perekonnanimi)|Sanger]]**, perekonnanimi
**Jonathan Sanger, USA filmi-, televisiooni- ja teatriprodutsent
**Frederick Sanger, Briti biokeemik
**Larry Sanger, Vikipeedia ja Citizendiumi asutaja
**Margaret Sanger, naisõiguslane
Sanger (Põhja-Dakota)

**Sanger** on kummituslinn USA-s Põhja-Dakota osariigis Oliveri maakonnas.

Sanger asutati 1879. aastal ja algul kandis asula nime *Bentley*. See oli Oliveri maakonna halduskeskus kuni 1884. aastani, kui asula nimeks sai Sanger. Asula ei olnud väga suur. Sangerist oli pärit kohalik kangelanna Hazel Miner, kes ohverdas oma elu, et päästa oma vend ja õde 1920. aasta lumetormist. 20. sajandil hakkas asula inimestest tühjenema ja hüljati täielikult 1985. aastal.

## Välislingid
*Pildid talvisest Sangerist
*Sanger GhostofNorthDakota lehel
*Pildid Sangerist
1920. aasta Põhja-Dakota lumetorm

**1920. aasta Põhja-Dakota lumetorm** oli Ameerika Ühendriikides Põhja-Dakota osariigis 1920. aastal 15.–18. märtsini kestnud lumetorm.

Tugev tuul ja mahasadanud 20-sentimeetrine lumekiht peatas raudteeliikluse Bismarckis. Fargo ja Minneapolise vahel töötas vaid üksainus telefoniliin. 1920. aasta lumetorm oli üks kõige tugevamaid lumetorme Põhja-Dakota osariigis.

Lumetormis hukkus 34 inimest.
Ingvild Bryn

**Ingvild Bryn** (sündinud 18. märtsil 1961 Vossis) on norra teleajakirjanik.

Ta on Norra riigiringhäälingu NRK televisiooni õhtuse uudistesaate "Dagsrevyen" saatejuht. Bryn on lõpetanud Volda Ülikooli Kolledži ja Oslo Ülikooli. 

Bryn alustas tööd uudistesaatejuhina 1990. aastal, misjärel oli ta korrespondent USA-s Washingtonis. Ta oli koos Morten Harketiga Oslos toimunud 1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse saatejuht. 
 
Ingvild Bryn on abielus, peres kasvab 2 lapsendatud last.
Vahastu kalmistu

**Vahastu kalmistu** on kalmistu Raplamaal Rapla vallas Vahastu külas.

Kalmistu asub Vahastu kiriku juures, mis valmis 1883. aastal Türi abikirikuna. Samasse aega jäi ka kalmistu avamine.

Kalmistule püstitati 1931. aastal Vahastu Vabadussõja mälestussammas, mis lasti õhku 1941. aastal ja taastati 1989. aastal.

Kalmistu on arvatud ajaloomälestiseks.

## Välislingid
*
Kazuto Matsumura

**Kazuto Matsumura** (jaapani keeles 松村一登 *Matsumura Kazuto*; sündinud 20. jaanuaril 1953 Nagano prefektuuris Jaapanis) on jaapani keeleteadlane ja estofiil.

Matsumura õppis aastail 1971–1976 Tōkyō Ülikooli filoloogiateaduskonnas keelefilosoofiat ja üldkeeleteadust ning kuulas samas professor Tamotsu Koizumi sissejuhatavat kursust fennougristikast ja soome-ugri võrdlev-ajaloolisest keeleuurimisest; soome ja eesti keele õpinguid alustas ta iseseisvalt.

1977. aastal käis ta esimesel välisreisil Soomes, kus osales Lappeenrannas soome keele ja kultuuri suvekursustel. 1978–1981 oli ta Soome Haridusministeeriumi stipendiaadina Helsingi Ülikoolis, 1987–1988 stipendiaat Tallinna Pedagoogilises Instituudis.

Aastail 1983–1995 töötas ta Tōkyō Võõrkeelte Ülikooli Aasia ja Aafrika keelte ja kultuuride uurimisinstituudi teaduri (1983–1989) ja abiprofessorina (1989–1995), seejärel Tōkyō Ülikooli humanitaaria ja sotsioloogia kraadiõppe osakonna abiprofessori (1995–1996) ja professorina (1996–2004). 2004. aastast on ta samas dünaamilise lingvistika professor.

Kazuto Matsumura peamised uurimisalad on soome, eesti ja mari keel ning korpuslingvistika. Ta on koostanud eesti keele grammatika "Esutonia-go bunpoo nyuumon" (1991), eesti-jaapani sõnastiku "Esutonia-go syooziten" (1991), avaldanud ülevaatekirjutisi ning üle kümne uurimuse eesti keelest, käsitledes peamiselt eesti kohakäändeid ja adverbiaalatribuuti. Ta on tegelnud ka eesti keele korpuse ja XIX sajandi eestikeelsete ajalehtede teksti elektroniseerimisega.

Matsumuro on juhendanud Tōkyōs eesti keele alaseid väitekirju. Tõlkijate kollektiivi juhina on ta avaldanud jaapani keeles Jaan Kaplinski luulet ja essee (2005) ning katsetanud eesti lastekirjanduse tõlkimist jaapani keelde.

Matsumura on Jaapani Lingvistika Seltsi ja Jaapani Uralistika Seltsi liige.

## Tunnustus
*2009 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* Kazuto Matsumura koduleht (inglise keeles)
* Intervjuu Kazuto Matsumuraga, Oma Keel 2007, nr 2, lk 66–72.
Students for a Free Tibet

**Students for a Free Tibet** ('õppurid vaba Tiibeti eest') on ülemaailmne rohujuuretasandi võrgustik, mis koosneb õpilastest, üliõpilastest ja aktivistidest, kes töötavad Tiibeti rahva inimõiguste ja vabaduse nimel. Võrgustiku liikmed kasutavad hariduslikku, oma vaateid propageerivat ja vägivallatut otsest tegevust, et saavutada Tiibeti iseseisvust. Liikumine toetab Tiibeti enesemääramist, toetudes maa iseseisvale ajaloole, ning taunib Hiina valitsuse tegevust, mis kahjustab Tiibeti inimeste põhiõigusi, kultuuripärandit, keskkonda, keelt ja religiooni.

Mittetulundusühingu asutasid 1994. aastal New Yorgis Tiibeti iseseisvust pooldavad tiibetlased, nende toetajad ja üliõpilased. Algul oli nende tegevus suunatud kaasõppurite teadlikkuse tõstmisele. Praegu on võrgustikul üle 650 haru ülikoolides ja keskkoolides rohkem kui 100 riigis.
Holger Mölder

**Holger Mölder** (sündinud 13. jaanuaril 1962) on eesti politoloog. 

## Haridus
Ta on lõpetanud 1994. aastal Eesti Humanitaarinstituudi ning kaitsnud 1998. aastal rahvusvahelise julgeoleku ja tsiviil-militaarsuhete alase magistritöö U.S. Naval Postgraduate Schoolis ja 2010. aastal politoloogiaalase doktoriväitekirja Tartu Ülikoolis.

## Teenistuskäik
Ta töötas Kaitseministeeriumis 1995-2009 ja oli Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste dotsent 2010-2015. Aastast 2019 on ta Kaitseväe Akadeemia külalisteadur.

Oli teadur Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis 2015-2016 ning kultuuriteaduste instituudis 2024-2025.

Alates 2015 on ta Tallinna Tehnikaülikooli dotsent: 2015-2016 rahvusvaheliste suhete instituudis, aastast 2017 õiguse instituudis.

Koos Indrek Olmaruga on Mölder asutanud 1992. aastal ajakirja Magellani pilved, 2010. aastal ühiskondlik-poliitilise blogi "Persona in fieri" ning 2011. aastal kultuuriloolise blogi "Aegumatud intervjuud".

## Viited

## Välislingid
* 
* Persona in fieri
* Aegumatud intervjuud
* Holger Möldri publikatsioone
Andi Kivinukk

**Andi Kivinukk** (sündinud 29. mail 1948 Nõval) on eesti matemaatik. Ta on Tallinna Ülikooli matemaatika ja loodusteaduste instituudi professor.

## Haridus
Ta lõpetas aastal 1966 Keila 1. Keskkooli. Aastatel 1966–1974 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, aastatel 1966–1971 matemaatikateaduskonna üliõpilasena; aastatel 1971–1974 aspirantuuris. Ta sai teaduste kandidaadi kraadi Tartu Riiklikus Ülikoolis 1975. aastal ("Ühe ja mitme muutuja funktsioonide lähendamise järgust", juhendaja Gunnar Kangro).

## Töökäik
Aastatel 1974–1993 töötas Tallinna Polütehnilises Instituudis/ Tallinna Tehnikaülikoolis assistendi, vanemõpetaja, vanemteaduri ja dotsendi ametikohtadel.

Alates 1994. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatilise analüüsi õppetooli juhina.

Aastatel 2005–2007 oli Tallinna Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna dekaan.

Ta on olnud külalisteadur 1998–1998 Odense ülikoolis (Taani), 1993–1993 Darmstadti Tehnikaülikoolis (Saksamaa) ja 1978–1979 Budapesti Tehnikaülikoolis (Ungari).

## Teadustöö
Teadustöö põhisuunad matemaatikas on funktsioonide lähendusteooria, valimridade teooria, lainekeste teooria, arvutusmeetodid (funktsioonide lähendamine, kvadratuurvalemid, integraalvõrrandid), P140 Jadad, Fourier' analüüs, funktsionaalanalüüs (Shannoni valimread, finantsmatemaatika, positiivsete operaatoritega lähendamine).

Füüsika-matemaatika retsensent, erialakonkursside ja habilitatsioonikomisjonide liige.

## Ühiskondlik tegevus
*1987–1996 Eesti Matemaatika Selts juhatuse liige
**2000–2005 asepresident

Andi Kivinukk on olnud ka Euroopa Insenerihariduse Ühingu matemaatika töörühma korrespondent, Eesti Teadusfondi matemaatikateaduste ekspert, Eesti Teadusfondi grantide hoidja,  erialaseminaride ja -konverentside korraldaja ning ajakirjade Journal of Approximation Theory ja ETA Toimetised.

## Tunnustus
*2012 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
*2015 Eesti Matemaatika Seltsi auliige
*2019 Tallinna Ülikooli teenetemärk

## Isiklikku
Andi Kivinukk on abielus Anne Kivinukiga (sündinud Järvis), neil on tütred Elina ja Liisi.

## Viited

## Välislingid
*
Esku kabel

**Esku kabel** on kabel Lääne-Virumaal Haljala vallas Tepelvälja külas. 

Kabel ehitati 1845. aastal Sagadi mõisniku Eduard von Focki tellimusel. 

Paul Alexander Eduard von Focki poolt oli kirjutatud Esku kabeli seadus, mis kehtestas kindla korra Esku kalmistul, matuste puhul ja kabelis. Vastavalt kabeliseadusele pidid kõik hauad asetsema üksteise kõrval sirgetes ridades, olema pärast matust korralikult üles tehtud, suvel rohumätastega kaetud ning tähistatud ühemõõduliste puitristidega, millele oli ettenähtud tahvel kus pidi olema kirjas surnu nimi vanus suremise aeg ja surnule kohane pühakirja salm.

## Vaata ka
*Esku kalmistu
## Välislingid
* Sihtasutus Esku kabel
* Pilte kultuurimälestiste registri lehel
Vahastu kirik

**Vahastu kirik** on kirik Raplamaal Rapla vallas Vahastu külas.

Kirik valmis 1883. aastal Türi abikirikuna.

Aastal 1864 pandi tollal pühakojana toiminud kabelisse üles korjanduskarp kiriku ehitusraha kogumiseks ning tehti üleskutse ehitusmaterjali varumiseks. Kiriku nurgakivi pühitseti sisse 28. septembril 1879. Ehitust alustati kevadel 1881 ja sügiseks sai kirik katuse alla. Kiriku pühitsesid 29. mail 1883 superintendent Ernst Wilhelm Woldemar Schultz, Järvamaa praost Heinrich Ferdinand Hoffmann ja Türi õpetaja Andreas Kurrikoff.

Aastal 2009 sai kirik uue katuse.

Kiriku juures on Vahastu kalmistu. Kirikuaias on Vabadussõja mälestussammas.

Kirikut kasutab EELK Vahastu kogudus.

## Viited

## Välislingid
* Vahastu on kui oaas kesk metsi ja rabasid Eesti Kirik, 18. juuni 2003
* Vahastu ajalugu
* Tänujumalateenistus Vahastu kirikus – Vahastu kirik 130 Kaiu Valla Teataja, 1. juuni 2013
* Kuldne Kaja Taalik Kaiu Valla Teataja, 26. juuni 2013
Vahastu raamatukogu

**Vahastu raamatukogu** on raamatukogu Raplamaal Rapla vallas Vahastu külas.

Vahastu raamatukogu loodi 1919. aastal.

Raamatukogu juhataja on Irma Robam. Raamatukogu on avatud kolmel päeval nädalas.

Vahastu raamatukogu pindala on 58 m². Lugejaid oli 2012. aastal üle saja ja kojulaenutusi üle 2500. Raamatukogus on kolm arvutitöökohta ning võimalus kasutada ID-kaardi lugerit ja teha koopiaid.

Raamatukogus korraldatakse muu hulgas mõttetalguid, kohtumisi huvitavate inimestega ning kultuuri- ja seltskonnaüritusi, sealhulgas raamatuesitlusi, näitusi ja koolitusi.

## Viited

## Välislingid
* Koduleht
* Vahastu raamatukogu ajalugu
* Irma Robam ootab aega, mil saaks endale pai teha
Urdu keel

**Urdu keel** (omanimetus: اردو‎‎) on hindustani keele üks kahest standarditud kirjakeelsest vormist. See on riigikeel ja *[[lingua franca]]* Pakistanis, lisaks ametlik keel viies India osariigis.

Kui kõrvale jätta erinev sõnavara, on urdu keel täielikult arusaadav hindustani keele teise registri, hindi keele rääkijatele ja vastupidi.

Urdu kirjakeeles on kasutusel araabia kiri (täiendustega).

2007. aastal rääkis urdu keelt emakeelena 66 miljonit inimest.

## Viited

## Välislingid
*Pakistani nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Mänksi keel

**Mänksi keel** (omakeelne nimi *Gaelg* või *Gailck*, hääldus [ɡilk] või [ɡilɡ]) on gaeli keel, mida ajalooliselt on kõnelenud mänksid.

Viimane mänksi keele emakeelena kõneleja (Ned Maddrell) suri 1974. aastal. Tänapäeval oskavad seda vähesed inimesed Mani saarel ja mujal tänu keele elustamise püüetele. Keel on saarel rohkem esile tõusnud tänu siltidele ja raadiosaadetele. Keele taas kasutusele võtmisele on tugevasti kaasa aidanud hulga keelematerjali hea säilimine, näiteks tõlgiti mänksi keelde Piibel ja lindistati emakeelseid kõnelejaid.

2011. aastal oli emakeelelähedasel tasemel rääkijaid sadakond ning mõned mänksi keelt esimese keelena rääkivad lapsed.

## Keelenäide
Meieisapalve:
:Ayr ain t'ayns niau,
:Casherick dy row dt'ennym.
:Dy jig dty reeriaght.
:Dt'aigney dy row jeant er y thalloo,
:myr t'ayns niau.
:Cur dooin nyn arran jiu as gagh laa,
:as leih dooin nyn loghtyn,
:myr ta shin leih dauesyn ta jannoo loghtyn nyn 'oi.
:As ny leeid shin ayns miolagh,
:agh livrey shin veih olk:
:Son lhiats y reeriaght, as y phooar, as y ghloyr, son dy bragh as dy bragh.
:Amen.

## Vaata ka
*Mänksikeelne Vikipeedia

## Välislingid
Eva Toulouze

**Eva Toulouze** (sünninimi **Eva Vingiano de Pina Martins**; sündinud 13. septembril 1956 Roomas) on etnoloog, fennougrist, tõlk ja tõlkija. 

Tal on Prantsusmaa kodakondsus, ent ta on sündinud Itaalias ning veetnud suurema osa lapsepõlvest Portugalis Lissabonis.

## Haridus
Ta õppis 1973–1976 Pariisis Poliitikauuringute Instituudis (*Institut dEtudes Politiques*), mille lõpetas rahvusvaheliste suhete erialal. Aastail 1982–1987 jätkas ta õpinguid Pariisi Ida Keelte ja Kultuuride Instituudis (INALCO ehk *Institut National des Langues et Civilisations Orientales*), kus keskendus ungari ja soome keelele. Aastail 1985–1987 õppis ta keeleteadust Pariisi III Ülikoolis ehk *Sorbonne Nouvelle*is. 1989. aastal sai ta *Diplôme détudes approfondies* soome-ugri keeleteaduse alal tööga "Actants et marques casuelles en tchérémisse".

2002. aastal kaitses Eva Toulouze INALCO juures doktorikraadi (kiitusega) tööga udmurdi kirjakultuurist ja rahvusidentiteedist kuni 1940. aastateni ("Culture de l'écrit et identité nationale chez les Oudmourts depuis les débuts jusqu'en 1940"). 2010. aastal habiliteerus ta samas.

## Töökäik
Eva Toulouze on õpetanud itaalia ja prantsuse keelt mitmes riigis. 1990. aastal töötas ta lühidalt prantsuse keele õppejõuna Jyväskylä Ülikoolis, 1990–1991 Helsingi Ülikoolis, 1992–1998 Eesti Humanitaarinstituudis.

Aastail 1991–1998 oli ta Tartu Ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse lektor, 1998–2002 tunnitasuline õppejõud prantsuse keele erialal, 2002–2006 erakorraline dotsent, 2006–2007 dotsent.

2007. aastast on ta töötanud dotsendina Pariisis INALCOs ning osakoormusega vanemteaduri (2007–2010) ja teadurina (alates 2010) Tartu Ülikooli etnoloogia osakonnas.

Eva Toulouze on tegutsenud vabakutselise tõlgina Euroopa Parlamendi juures (itaalia-eesti-itaalia, prantsuse-itaalia, portugali-itaalia, inglise-itaalia). Ta valdab emakeele tasemel prantsuse, itaalia ja portugali keelt (tema ema on itaallanna, isa portugallane), väga heal tasemel ungari ja eesti keelt, heal tasemel inglise, vene ja soome keelt, kõne- ja lugemiskeelena hispaania ja saksa keelt. Samuti on tal algteadmised mari, udmurdi ja metsaneenetsi keelest.

2013. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.

## Tõlkeid
Eva Toulouze on tõlkinud prantsuse keelde eesti (Ülo Mattheus, Arvo Valton, Jaan Tätte, Eva Koff, Mati Unt, A. H. Tammsaare), soome (Aino Kallas) ja ungari autorite (Dezső Kosztolányi, Erzsébet Galgóczi, Milán Füst, Miklós Szentkuthy, György Spiró) teoseid.

## Tunnustus
* 2005 Chevalier de l'ordre du mérite (Prantsusmaa)
* 2008 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk
* 2011 Tartu Ülikooli aumärk

## Viited

## Välislingid

* 
* Eva Toulouze'i koduleht
* Eva Toulouze, "Väikerahvaste säilimisest ja identiteedist" (TEDxTallinn, aprill 2011)
Vahastu Vabadussõja mälestussammas

**Vahastu Vabadussõja mälestussammas** on mälestusmärk Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenutele Raplamaal Rapla vallas Vahastu külas.

Mälestussammas asub Vahastu kiriku taga. Selle geograafilised koordinaadid on .

Sammas pühitseti sisse 13. septembril 1931. 16. juunil 1941 lasti see õhku. Vahastu, Kuimetsa ja Kaiu rahva jõududega  taastatud samba täpne koopia pühitseti sisse 10. septembril 1989.

Hallist graniidist samba kõrgus on 2,7 meetrit. Obeliski esiküljel on tekst: "1918–1920 VABADUSSÕJAS LANGENUILE TÄNULIK VAHASTU". Sokli esiküljel on kaheksa Vabadussõjas langenud sõduri nimed. Tagaküljel on tekst: "1914–1918 ILMASÕJAS LANGENUD" ja soklil üheksa langenu nimed. Samba külgedel on kirjas teostajad ja samba loomise ja hävitamise kuupäevad.

## Viited

## Välislingid
*
Eduard Pohl

**Eduard Pohl** [ka Pool] (21. september (9. september) 1870 – 20. oktoober 1929) oli eesti tööstur.

1904. aastal asutas ta Viljandisse tuletikuvabriku (E. Pohli tuletikuvabrik).

## Elukäik
Eduard Pohl oli suurtaluniku poeg tolleaegsest Aidu vallast. Nooruses töötas ta Viljandis Rumjantsevi riidekaupluses õpipoisina ja hiljem poesellina.

Ostis parun Ungern-Sternbergilt tüki maad Türgasoost, praeguse Viljandi raudteejaama lähedusest, mis oli tol ajal kasutuseta soine ala. Ehitas tehase tolle aja kõige moodsamate materjalidega. Vabrik sai nimeks Phönix ning kujunes esimese maailmasõja eel suurima tööliste arvu ja tootmismahuga tikuvabrikuks Eestis.

1920. aastatel eksporditi tikke Inglismaale ja Ameerikasse. Rootsi tuletikutrust ostis 1928. aastaks kokku kõik Eesti tikuvabrikud, sh Viljandi, ning sulges kõik peale Viljandi.

Eduard Pohl müüs maha ka oma maja Viljandis Tartu ja Lossi tänava nurgal Sakala pangale ning kolis Tallinna. Maja on säilinud tänaseni.

Pärast tikuvabriku müüki rootslastele asutas ASi Linaprodukt ja rajas Mõisakülasse linavabriku, Tallinnas oli tal kaubandusettevõte AS Ladu. Linavabrik oli ehitatud laenatud kapitali eest, ent ei toonud piisavalt sisse ja neelas ka teiste äride tulud. Pohl sattus majanduslikesse raskustesse ning see röövis ka tema tervise.

Eduard Pohli surma järel hinnati tema vallasvara väärtuseks 83 krooni, sealhulgas kantud ülikond ja sügispalitu, mille väärtus 10 krooni. Tema võlausaldajate hulgas jäi Eesti Pank ilma 94 553 kroonist ja Tallinna Majaomanikkude Pank 13 018 kroonist. 1931. aasta müüdi kohtupristavi poolt ka Pohli maja Tallinnas Valli tänaval.

Pohl oli ka laulu- ja mänguseltsi Koit juhatuse esimees ja laulis seal tenorit.

## Viited

## Kirjandus
* 20.000 toosi tikke leekides. – Postimees, 23. mai 1934.
* Agda Grahv. Viljandi Tuletikuvabrik 1940–1985. Lõputöö. Viljandi 2008.
* Maria Teiverlaur. Viljandi tikuvabriku minevikust ja tänapäevast. – Sakala kalender 1994, lk 51–54.
* Viljandimaa: maadeteaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus. I: Üldosa. Toimetanud A. Luha jt. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1939.

## Välislingid
* Virtuaalse tikutopsietikettide muuseumi koduleht
* "Ajavaod. Ärimehed: Enne ja pärast Ed. Pohli". Telesaade ERR-i arhiivis
Heino Rohtla

**Heino Rohtla** (18. aprill 1921 Uusna vald, Viljandimaa – 12. oktoober 1985 Tallinn) oli eesti põllumajandustegelane ja Eesti NSV riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1961 zootehnikuna Eesti Põllumajanduse Akadeemia.

Aastal 1941 oli ta Imavere valla karjakontrollassistent. 2. juulil 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse; ta oli Eesti korpuses, 373. laskurpolgus, sõja lõpus oli ta vanemseersandi auastmes. Aastatel 1946–1947 töötas ta  zootehnikuna. Aastast 1947 töötas ta juhtivatel kohtadel Eesti NSV Põllumajandusministeeriumis. Aastatel 1963–1965 oli ta Eesti NSV põllumajandussaaduste tootmise ja varumise ministri asetäitja ja esimene asetäitja; aastatel 1965–1970 Eesti NSV põllumajandusministri asetäitja ja esimene asetäitja. Aastatel 1970–1975 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister.

Ta oli aastast 1955 NLKP liige, ta oli aastast 1971 EKP Keskkomitee liige. Lisaks oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VIII koosseisu saadik.

Heino Rohtla suri 12. oktoobril 1985 Tallinnas ja ta maeti 18. oktoobril 1985 Metsakalmistule.

## Tunnustus
* 1964 – Eesti NSV teeneline zootehnik
* 1970 – Nõukogude Eesti preemia
* 1971 – Lenini orden
* 1973 – Tööpunalipu orden

## Viited

## Kirjandus
* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Elektrokromatograafia

**Elektrokromatograafia** ehk **elektrokineetiline kromatograafia** on keemiliste ühendite lahutamise kombineeritud meetod, milles kromatograafia kolonnile rakendatakse elektrivälja. 

Elektrokromatograafias kasutatakse kromatograafiale iseloomulikke statsionaarseid faase. Liikuv faas on elektrit juhtiv keskkond, mille liikumapanev jõud on elektriväli. Sealjuures toimivad kaks mehhanismi: kromatograafia ja elektromigratsioon.

Enamasti on tegemist eksklusioonkromatograafia (geelfiltratsiooni) ja geelelektroforeesi kombineerimisega. See võimaldab suurte biomolekulide (näiteks peptiidide) lahutamist. Molekulid lahutuvad vastavalt mõõtmetele (geelfiltratsiooni mehhanismi järgi) ja elektroforeetilisele liikuvusele (elektroforeesi mehhanismi järgi). 

Kapillaarne elektrokromatograafia (CEC) ühendab kapillaarelektroforeesi ja HPLC iseloomu. HPLC korral kasutatakse kapillaaris liikumatut faasi (täidist) ja juhtivat liikuvat faasi. Kapillaari otste vahel rakendatakse kõrgepinget. Analüüsitava segu komponendid lahutuvad elektroforeesi (olenevalt osakeste massist ja laengust) ja jaotuskromatograafia (olenevalt osakeste interaktsioonidest kapillaarkolonni faasidega) mehhanismide koostoimel.

Mitsellaarse elektrokineetilise kromatograafia tüüpiline mitsell on naatriumdodetsüülsulfaat (SDS). Selle korral jagunevad neutraalsed ühendid mitselli ja puhvri vahel. Siinkohal esineb analoogia pöördfaasi kromatograafiaga.

## Vaata ka
*Eksklusioonkromatograafia
*Geelelektroforees
*Kapillaarne elektrokromatograafia (CEC)
Yate

**Yate** on linn Suurbritannias South Gloucestershire'is.

2001. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 21 789 inimest.

Yate'ist on pärit kirjanik J. K. Rowling.

## Viited

## Välislingid
* Linna koduleht
Harald Männik

**Harald Männik** (10. august 1926 Tiduvere – 7. detsember 2003) oli eesti põllumajandusjuht ja Eesti NSV riigitegelane.

Ta on õppinud Vana-Vigala Põllundus- ja Aianduskoolis, lõpetas aastal 1945 Jäneda põllumajandustehnikumi, aastal 1950 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna ja aastal 1961 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli. Aastal 1971 kaitses tööga "Loomakasvatussaaduste tootmise suurendamise võimalustest jõusöödalisa söötmistüübi ja teraviljakasvatuse intensiivistamise abil Eesti NSV-s:" põllumajanduskandidaadi väitekirja.

Ta oli aastatel 1950–1952 Vorbuse katsemajandi juhataja. Aastatel 1952–1953 oli ta Tartu oblasti Põllumajanduse Valitsuse loomakasvatusosakonna juhataja; aastatel 1953–1954 oli ta Eesti NSV Põllumajanduse ja Varumise Ministeeriumi Ida-Eesti Põllumajanduse Territoriaalse Peavalitsuse Loomakasvatuse Valitsuse juhatajana; aastatel 1953–1958 oli ta Kadrina masinatraktorijaama direktor. 

Aastatel 1961–1962 oli ta EKP Tapa Rajoonikomitee I sekretär, 1962–1965 Eesti NSV põllumajandusministri asetäitja ja esimene asetäitja. Aastatel 1965–1970 ja 1975–1981 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister,  1970–1975 Viljandi näidissovhoosi direktor. 

Aastatel 1981–1985 oli ta Eesti NSV aiandusminister,  1985–1987 Eesti NSV Riikliku Agrotööstuskomitee esimehe asetäitja, Eesti NSV Vabariikliku Aianduskomitee esimees. Hiljem tegutses ta talupidajana. 

Ta oli aastast 1955 NLKP liige; aastatel 1961–1971 ja 1976–1990 oli ta EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu V, VI, VII, IX, X ja XI koosseisu saadik. 

Aastatel 1975–1982 oli ta Eesti Ratsaspordi Föderatsiooni presiidiumi esimees ja aastatel 1982–1987 Eesti NSV Aianduse ja Mesinduse Seltsi presiidiumi esimees. Tema hobiks oli ratsasport.

Harald Männik suri 7. detsembril 2003 ja ta maeti 13. detsembril 2003 Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1969 Eesti NSV teeneline agronoom
*1975 NSV Liidu riiklik preemia
*1975 Nõukogude Eesti preemia

## Viited

## Kirjandus
* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
NAFF

**Noorte amatöörfilmifestival** ehk **NAFF** on noorte filmifestival, mis on mõeldud kõigile noortele filmitegijatele, kes ei ole õppinud kõrgkoolis professionaalset filmitegemist. Festivali korraldab Anne Noortekeskus.
Esimene NAFF korraldati 2003. aastal.

## Üheksas Noorte Amatöörfilmifestival
2012. aastal kuulutati NAFFi festival avatuks augusti algul. Festivalile esitati 26 filmi. Festival toimus 26. oktoobril Tartu Loomemajanduskeskuses. 

Üheksanda NAFFi eel toimus ka kolm töötuba. Animatsiooni juhendaja oli Roland Seer. Peegelkaameraga filmimist õpetas Janek Savatski ning kaamera ees loomulikku esinemist juhendas Martin Liira.

2012 aasta võitjad:

#koht Eluvanne, autor Anett Rannamets
# 
#koht Minu elu lugu, autorid Annabel Kallis, Liisbeth Kallis, Pilleriin Kivisikk, Helari Lillepool, Hans-Johannes Kallis
#  
#koht Arvamusliider, autor Mihkel Tamm

Välja anti ka 5 eripreemiat:

*Parim dokumentaalfilm: "Minu elu lugu", autorid Annabel Kallis, Liisbeth Kallis, Pilleriin Kivisikk, Helari Lillepool, Hans-Johannes Kallis
*Parim *action*-film: "Kandja", autor German Golub
*Parim operaatoritöö: "Kevadväsimus", autor Sander Koit
*Parim montaaž: "Eluvanne", autor Anett Rannamets
*Kõige südamlikum film: "Kanamees", autorid Egert Puhm, August Varustin, Mati-Lauri Brus, Jakob Mass

Üheksanda NAFFi peaauhindadeks olid Photopointi 500-eurone kinkekaart ja Filmimehe Erakooli poolt operaatori koolitus.

## Kaheksas Noorte Amatöörfilmifestival
Kaheksas Noorte Amatöörfilmifestival toimus 2011. aasta novembris Genialistide klubis. Seekord oli festival kahepäevane. Teisel päeval toimus kohtumine Artur Talviku ja Märt Koikuga. Festival lõppes filmiga "Uus maailm"

2011. aasta võitjad:

# koht Tarvi Roos, Little Things Matter...
# 
# koht Priit Põhjala, Puudutuseta
# 
# koht Urmet Haas, Teel tühjusesse
# 
Eriauhinnad
*Dokumentaalfilmi eripreemia – Jaan – Indrek Viil, Tiit Loim
*Eripreemia ajalooliselt usutava olustiku saavutamise eest – Võitlused leegionis – Ats Surva, Mikk Puustusmaa, Meelis Pruks, Maario Kullam, Amiran Gorgazjan
*Positiivse laengu eripreemia – Sessi ajal juhtub – Mari-Liis Kasemets
*Suurima naerutaja ja kõige püssimate saabaste eripreemia – Peorööv – Anne Grete Aps
*Näitleja eripreemia saja ja ühe rolli eest – Hendrik Türk – Ijon Tishy kosmoseränd
*Publikulemmik läks kahe filmi vahel jagamisele – Ijon Tishy kosmoseränd(Oliver Taul, Sten-Oliver Salumaa, Hendrik Türk) ja Suur Pidu (Sander Gering).

## Välislingid
*Anne Noortekeskuse koduleht
*NAFF-i Facebooki fännileht