open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad

**Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad** (inglise keeles *Ancient and primeval beech forests of the Carpathians and other regions of Europe*; prantsuse keeles *Forêts primaires et anciennes de hêtres des Carpates et d’autres régions d’Europe*) on 2007. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud looduspärandi objekt, mis pärast 2021. aasta laienemisi paikneb kokku 94 alal 18 riigis Euroopas.

## Ajalugu
Hariliku pöögi (*Fagus sylvatica*) metsad võeti esmalt maailmapärandisse 2007. aastal kui looduspärand  Karpaatides Slovakkia ja Ukraina alal. See oli nende riikide ühispärand (jagatud pärand) ning objekti nimi oli "Karpaatide pöögiürgmetsad".

2011. aastal laiendati objekti Saksamaale ning objekti nimeks sai "Karpaatide pöögiürgmetsad ja vanad pöögimetsad Saksamaal". Selleaegne objekti alade pindala moodustas objekti alade tänasest pindalast umbes 0,04%.

2017. aastal toimus esimene suur laiendus, kui lisandusid pöögimetsad Albaanias‎, Belgias, Austrias, Bulgaarias, Hispaanias, Horvaatias, Itaalias, Rumeenias ja Sloveenias. Väga suurel määral laiendati objekti alasid Ukrainas.

2021. aastal toimus teine suur laiendus, kui lisandusid pöögimetsad Bosnias ja Hertsegoviinas, Põhja-Makedoonias, Poolas, Prantsusmaal, Šveitsis ja Tšehhis.  Väga suurel määral laiendati objekti alasid Itaalias ja Slovakkias.

## Kirjeldus
Maailmapärandi objekti pöögimetsade kogupindala on umbes 92 km2, millest umbes 30% paikneb Ukrainas.
 
Euroopa mäestike pöögimetsad on silmapaistev näide suhteliselt algsena säilinud parasvöötme metsadest ning iseloomustavad laia valikut ökoloogilisi mustreid ja protsesse hariliku pöögi (*Fagus sylvatica*) puhastes ja segapuistutes erinevates keskkonnatingimustes. Viimase miljoni aasta jää-aegadel elas pöök ebasoodsad kliimatingimused üle varjupaikades Euroopa lõunaosas. Neid varjupaiku on nüüd dokumenteerinud paleoökoloogilise analüüsi ja geneetiliste uurimuste abil. Pärast viimast jääaega umbes 11 000 aastat tagasi hakkas pöök nendest lõunapoolsetest varjupaikadest laienema, et katta lõpuks suur osa Euroopast. Selle veel kestva laienemisprotsessi käigus moodustas pöök erinevates keskkondades erinevaid taimekooslusi. Keskkondade erinevus, kliimamõjurite ja erinevate liikide genofondide koosmõju on kujundanud ja kujundab jätkuvalt edasi seda pöögimetsade mitmekesiseid kooslusi. Need metsad sisaldavad hindamatut vanade puude populatsiooni ning pöögi ja paljude teiste liikide geneetilist reservuaari.

## Välislingid
*Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad, maailmapärandi objekt nr 133. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Volodõmõr Zelenskõi mõrvakatsed

Ukraina valitsusametnike ja uudisteallikate sõnul on Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse üle elanud mitmeid Vene või venemeelsete agentide mõrva- ja inimröövikatseid.

## Taust
Kiire võidu saavutamiseks Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse kavandas Venemaa rühmituste sisenemist Ukraina pealinna Kiievisse ja Ukraina juhtkonna hävitamist. Presidendi nõunik Mõhhailo Podoljak märkis, et "Venemaa peamine kavatsus [oli] kõrvaldada riigi kõrgeim juhtkond, tekitada maksimaalne paanika ja püüda luua oma nukuvalitsus".

## Katsed
Ukraina valitsuse andmetel andis Venemaa president Vladimir Putin 2022. aasta veebruari alguses Tšetšeeni juhile Ramzan Kadõrovile korralduse Ukraina juhid kõrvaldada. Märtsi alguses teatas Ukraina luure, et Zelenskõi mõrvamiseks saadetud tšetšeeni komandod on Ukrainale kaasatundva FSB agentide abiga likvideeritud.

Rohkem kui 400 Wagneri grupi Vene palgasõdurit viibisid 2022. aasta veebruari lõpuks Kiievis ülesandega mõrvata Zelenskõi ja destabiliseerida valitsus piisavalt, et Venemaa saaks kontrolli üle võtta.

## Mitmed katsed
Konflikti ajal räägiti Zelenskõi vastu tehtud mõrvakatsete arvust vastuolulisi kirjeldusi. Presidendi nõunik Podoljak viitas sellele küsimusele Ukraina Pravda uudisteväljaandele rääkides, öeldes: "Meie välispartnerid räägivad kahest või kolmest katsest. Usun, et katseid oli rohkem kui tosin."

Lisaks hoiti laupäeval, 26. veebruaril 2022 Kiievi äärelinnas ära tšetšeeni palgasõdurite rühma poolt sooritatud mõrvakatse, mille käigus palgasõdurid tapeti.

2022. aasta märtsi alguses ütles Ukraina riikliku julgeolekunõukogu juht Oleksi Danilov, et Zelenskõi elas ühe nädala jooksul üle kolm mõrvakatset. Danilov tunnustas FSB sõjavastaste luureohvitseride abi, kes jagasid Ukraina vägedega teavet kahe Tšetšeeniast pärit palgamõrvarite rühma kavandatud rünnakute kohta.

## Vastus
USA välisminister Antony Blinken teatas CBS-ile antud intervjuus, et Ukraina valitsus on valmistunud Zelenskõi võimalikuks surmaks invasioonis, kuid ei avalda täiendavaid üksikasju.

## Viited
Brian Gibbons

**Brian Robert Gibbons** (sündinud 26. veebruaril 1988 Braintrees, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt ründajana paremäärel.

Aastatel 2007–2011 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas. Aastatel 2008 ja 2010 tuli ta Boston College'iga ülikoolide meistriks.

2011. aasta aprillis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Pittsburgh Penguins. Hooajal 2011/12 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. 2014. aastal valiti Gibbons AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris ta Pittsburgh Penguinsi meeskonnas 18. novembril 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu. Selles mängus lõi ta oma kõige esimese löögiga kohe ka värava.

Hiljem on Gibbons NHL-is mänginud veel Columbus Blue Jacketsi (2014/15), New Jersey Devilsi (2017/18), Anaheim Ducksi (2018/19), Ottawa Senatorsi (2018/19) ja Carolina Hurricanesi ridades (2019/20. Tema edukaim hooaeg NHL-is oli 2017/18, kui ta lõi Devilsis mängides 12 väravat ja andis 14 väravasöötu.

2020. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Lausanne HC. Hooajal 2021/22 mängis ta Rootsi kõrgliigaklubis Linköping HC. 2022. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Ingolstadtiga.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Gibbons USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

## Viited

## Välislingid
* Brian Gibbons NHL.com lehel
* Brian Gibbons hockeydb.com lehel
Angelina Topić

**Angelina Topić** (serbia kirillitsa: Ангелина Топић; sündinud 26. juulil 2005 Belgradis) on serbia kergejõustiklane.

Rahvusvahelistel võistlustel võistleb peamiselt hüppealadel, aga tema nimel on ka alla 20-aastaste vanuseklassi Serbia rekord viievõistluses.

2022. aastal tuli ta Jeruusalemmas toimunud Euroopa U18 meistrivõistlustel kõrgushüppes tulemusega 1.92 Euroopa kuni 18-aastaste meistriks. Samal aastal Colombias Calis toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 1.93 pronksmedali. 

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta tulemusega 1.93 pronksmedali.

2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis võitis Angelina Topić  tulemusega 1.94 neljanda koha. Euroopa sisemeistriks kõrgushüppes tuli tulemusega 1.98 ukrainlanna Jaroslava Mahutšihh.

2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis Topić hõbemedali tulemusega 1.97.

2025. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Apeldoornis võitis ta Jaroslava Mahutšihhi järel hõbemedali tulemusega 1.95.

## Isiklikud rekordid
Seisuga 9. juuni 2024
;Väljas

;Sees

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

## Isiklikku
Tema ema on endine kergejõustiklane Biljana Topić, kelle nimel on Serbia rahvusrekord kolmikhüppes 14.37. 

Tema treener on tema isa Dragutin Topić, kelle nimel on Serbia rahvusrekord kõrgushüppes 2.38.

## Viited

## Välislingid
*
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus

**NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus** (vene keeles Первое главное управление при Совете Министров СССР) oli aastatel 1945–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses.

Esimene peavalitsus loodi tuumaprojektiga seotud teadusuuringute, projekteerimis- ja inseneriorganisatsioonide ning tööstusettevõtete otseseks juhtimiseks.

Esimene peavalitsus loodi algselt 20. augustil 1945 NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juurde alluvusega riikliku kaitsekomitee juures asunud erikomiteele. 

Pärast riikliku kaitsekomitee likvideerimist septembris 1945 allutati esimene peavalitsus NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogule. Pärast rahvakomissaride nõukogu ümberkujundamist ministrite nõukoguks (märtsis 1946) asus esimene peavalitsus ministrite nõukogu struktuuris.

Märtsis 1953 ühendati kaks peavalitsust (esimene ja teine) üheks.

## Peavalitsuse ametlikud nimetused
*NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juures asuv Esimene Peavalitsus (augustist septembrini 1945)
*NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus (1945–1946)
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus (1946–1953)

## Juhtimine
*Boriss Vannikov (peavalitsuse ülem 1945–1953)
*Mihhail Pervuhhin (peavalitsuse ülema esimene asetäitja 1947–1949; ametikoht loodi seoses Boriss Vannikovi pikaajalise haigusega)

## Esimese peavalitsuse kaotamine
Samal päeval kui arreteeriti Lavrenti Beria (26. juunil 1953) moodustati esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium.

## Vaata ka
*Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut
*Kurtšatovi instituut
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kolmas Peavalitsus
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Teine Peavalitsus
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee

** NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee** (vene keeles Специальный комитет при Совете министров СССР) oli aastatel 1945–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses. 

Erikomitee peamisteks ülesanneteks oli esimeste Nõukogude tuumarelvade väljatöötamine ja loomine lühikese aja jooksul, et saavutada Nõukogude Liidu ja Ameerika Ühendriikide tuumapariteet nende sõjajärgse vastasseisu taustal.

Erikomitee loodi algselt NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juurde 20. augustil 1945 (14 päeva päeva pärast Ameerika Ühendriikide relvajõudude Hiroshima aatomipommitamist). Erikomitee esimeheks nimetati  vahepeal (1944) Riikliku Kaitsekomitee aseesimeheks tõusnud Lavrenti Beria. 

Pärast Riikliku Kaitsekomitee likvideerimist septembris 1945 allutati erikomitee NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogule. Pärast rahvakomissaride nõukogu ümberkujundamist ministrite nõukoguks (märtsis 1946) asus erikomitee ministrite nõukogu struktuuris. 

## Erikomitee ametlikud nimetused
*NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juures asuv Erikomitee (augustist septembrini 1945)
*NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Erikomitee (1945–1946)
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee (1946–1953)

## Erikomitee koosseis
*Lavrenti Beria, siseasjade rahvakomissar
*Georgi Malenkov, partei keskkomitee sekretär 
*Nikolai Voznessenski, riigiplaani esimees 
*Boriss Vannikov, lahingumoona rahvakomissar 
*Avraami Zavenjagin, siseasjade rahvakomissari asetäitja 
*Igor Kurtšatov, labori nr 2 ülem 
*Pjotr Kapitsa, füüsikaprobleemide instituudi direktor 
*Vassili Mahnjov, riikliku kaitsekomitee aseesimehe asetäitja 
*Mihhail Pervuhhin, keemilise tööstuse rahvakomissar 

## Esimene peavalitsus
Tuumaprojektiga seotud teadusuuringute, projekteerimis- ja inseneriorganisatsioonide ning tööstusettevõtete otseseks juhtimiseks loodi Riikliku Kaitsekomitee juurde esimene peavalitsus, mis allus erikomiteele.

## Erikomitee likvideerimine
26. juunil 1953 Lavrenti Beria arreteeriti. Samal päeval ilmus NLKP Keskkomitee Presiidiumi määrus erikomitee likvideerimisest. Erikomitee töötajaskond anti üle äsjaloodud NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumile.

## Vaata ka
*Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut
*Kurtšatovi instituut
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Reaktiivtehnika Erikomitee
Julius Muuga

**Julius Muuga** (pseudonüüm) on Eesti kirjanik. 

## Teosed
* "Tra mai või ..." (kirjastus Siin Tallinn, 2022, ISBN 9789916415184) – autor
* "Suur anekdoodiraamat" (kirjastus Siin Tallinn, 2023, ISBN 9789916418642) – koostaja

## Välislingid
* Varjunime all ilmus eksperimentaalkirjanduslik teos "Tra mai või ..." Postimees, 5. detsember 2022
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kolmas Peavalitsus

**NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kolmas Peavalitsus** (vene keeles Третье главное управление  при Совете Министров СССР) oli aastatel 1950–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses.

Kolmas peavalitsus tegeles õhutõrje probleemidega. Rakendusülesandeks oli õhutõrjesüsteemil S-25 põhineva õhutõrjekaitse moodustamine Moskva ümber. 

## Juhtimine
*Vassili Rjabikov (peavalitsuse ülem 1950–1953)

## Kolmanda peavalitsuse eelkäijad
*NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juures asuv raadiolokatsiooni nõukogu (1943–1945; esimees Georgi Malenkov, esimehe asetäitja Aksel Berg)
*NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv raadiolokatsiooni nõukogu (1945–1946; esimees Georgi Malenkov, esimehe asetäitja Aksel Berg)
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv raadiolokatsiooni nõukogu (1946–1947; esimees Georgi Malenkov, esimehe asetäitja Aksel Berg)
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv raadiolokatsiooni komitee (1947–1950, esimees Maksim Saburov)

## Kolmanda peavalitsuse kaotamine
Samal päeval kui arreteeriti Lavrenti Beria (26. juunil 1953) moodustati esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium.

## Vaata ka
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus
*NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Teine Peavalitsus
Ene-Reet Ehala

**Ene-Reet Ehala** (kuni 1963 **Ene-Reet Veski**; sündinud 26. novembril 1938 Tallinnas) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna Muusikakooli Laine Karindi ja 1963. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Gustav Ernesaksa klassis. 

On töötanud muusikaõpetajana 1964–1974 Tallinna 42. Keskkoolis ja rütmikaõpetajana 1964–1973 Tallinna 22. Keskkoolis, koorijuhtimise osakonna juhatajana 1974–1998 Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis (aastast 1992 dotsent).

Tema tuntumad õpilased on Tiia Soomre, Tiiu Tikerber, Varje Lepp, Ülle Tammearu, Kaja Viira, Marika Mets, Rita Kikajon, Anneli Kasela, Ülle Keerberg jpt.

Täiendanud end 1967. aastal Bratislavas Elly Basici, Karl Lorenzi juhendamisel (rütmika), 1969 Moskva Riikliku Konservatooriumi juures asuvas muusikakeskkoolis Jelena Konorova juhendamisel (rütmika), 1979 stažeeris Leningradi Konservatooriumis, dirigeerimist Elizaveta Kudrjavtseva juhendamisel, 1985 Riia Konservatooriumis Imants Kokarsi juhendamisel.

Ta oli aastatel 1966–1972 Tallinna Kammerkoori laulja, 1970–1985 Üldlaulupeo büroo Järvamaa kooride koorijuht konsultant.

1958–1962 juhatas Tallinna Ehitus- Ja Mehhaanikatehnikumi meeskoori, 1965–1975 Tallinna 42. Keskkooli naiskoori, 1966–1970 Ülgase segakoori Harjumaal, 1969–1984 Kõrgemate Kooride Lõpetanute segakoori, 1975–1991 Tallinna Õpetajate Maja kammerkoori, 1992–1999 Tallinna Saarlaste segakoori. 

On juhatanud koore nii maakondlikel laulu- ja tantsupidudel kui ka rahvusvahelistel festivalidel (sh 1986 Kuldne Lüüra Gus-Hrustalnõis, 1988 Armeenias, 1994 Seinajoel, 1996 Kopenhaagenis).

On andnud kontserte 1976 Kapella saalis Leningradis, 1978 Riia Ülikooli aulas, 1979 ja 1986 Jerevani filharmoonia suures saalis, 1989 Stockholmi Vanamuusika Akadeemia saalis, korduvalt Estonia kontserdisaalis ja kirikutes.

## Diskograafia

* «Unelaulud» CD, 2004
* «Laulavad ja räägivad»

## Raamatud

* «Rütmikaelementide kasutamise võimaluse muusikatundides. Abiks muusikaõpetajale IX», 1979 VÕT, Tallinn
* «Laule neljal häälel segakoorile», 2002, Tallinn
* «Kallavere kooli lugu», 2008, Tallinn
* «Unelaulud», 2001, 2018, Tallinn
* «Laulukaar. Hümnist rokini», Koolibri, 2018, Tallinn

## Isiklikku
Tema vend on tehnikateadlane Rein Veski, poeg on keeleteadlane ja õppejõud Martin Ehala.

## Viited
Tye McGinn

**Tye McGinn** (sündinud 29. juulil 1990 Fergusis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt ründajana vasakäärel.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Ottawa 67's ja 2008–2010 Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Gatineau Olympiques.

2010. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i ''draft''is 119. valikuna. 2011. aasta juulis sõlmis ta Flyersiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2011/12 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Flyersi tütarklubis Adirondack Phantoms. NHL-is debüteeris McGinn Flyersi meeskonnas 22. jaanuaril 2013 mängus New Jersey Devilsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas neli päeva hiljem mängus Florida Panthersi vastu.

2014. aasta juulis kaubeldi McGinn Flyersist San Jose Sharksi. 2015. aasta märtsis liitus ta Arizona Coyotesiga, kus mängis kuni hooaja lõpuni.

2015. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Tampa Bay Lightningiga. Lightningi meeskonnas sai ta kokku kirja vaid kaks mängu. Ülejäänud ajal mängis ta aastatel 2015–2020 AHL-i klubides.

2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Fischtown Pinguins. 2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Ingolstadtiga.

Tema vennad Jamie ja Brock McGinn on samuti NHL-is mänginud.

## Viited

## Välislingid
* Tye McGinn NHL.com lehel
* Tye McGinn hockeydb.com lehel
Neal Pionk

**Neal Robert Pionk** (sündinud 29. juulil 1995 Omahas, Nebraskas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets 

Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'i (USHL) klubis Sioux City Musketeers ja 2015–2017 Minnesota Duluthi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Pionk paistis silma juba noorteliigades, kui ta valiti hooajal 2014/15 USHL-i hooaja parimaks kaitsemängijaks.

2017. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga New York Rangers. Hooaja 2017/18 alguses asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. 2018. aasta veebruaris kutsuti ta Rangersi meeskonda ning NHL-is debüteeris ta 9. veebruaril mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 24. märtsil Buffalo Sabresi vastu. 28 mänguga sai ta sel hooajal NHL-is kirja ühe värava kõrvale 13 väravasöötu.

2019. aasta juunis kaubeldi Pionk Rangersist Winnipeg Jetsi. Hooaeg 2019/20 on olnud tema senise NHL-i karjääri resultatiivseim (6+39). 2021. aasta augustis pikendas ta Jetsiga lepingut nelja aasta võrra.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Pionk USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

## Viited

## Välislingid
* Neal Pionk NHL.com lehel
* Neal Pionk hockeydb.com lehel
Barbara Brylska

**Barbara Brylska** (sündinud 5. juunil 1941 Skotnikis) on poola teatri- ja filminäitleja.

Ta sündis aastal 1941 Skotnikis Łódźi lähedal (praeguse haldusjaotuse järele Łódźi vojevoodkonnas Zgierzi maakonnas Ozurkovi vallas). Tema esimene filmiroll oli aastal 1958 episoodiline roll Antoni Bohdziewiczi filmis "Õnne kalossid". Tuntuks sai ta Eldar Rjazanovi 1975. aasta osatäitmisega mängufilmis "Saatuse iroonia ehk hüva leili!"

## Isiklikku
Tema tütar oli poola näitleja ja modell Barbara Kosmal (1973–1993).
Laidla

**Laidla** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laidla 76 inimesel: 39 mehel ja 37 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laidla meeste puhul 2826. kohal ja naiste puhul 3385. kohal. Perekonnanime Laidla kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune. Kõige levinum oli see perekonnanimi vanuserühmas 60–64, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,83.

Nimede eestistamisel võeti Laidla 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 29 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Feldman, Illison, Junn, Jürgens (3 juhul), Klis (3), Lampe (3), Langholz, Laurfeldt, Lavinthal, Lazarus (3), Leesment, Liesment, Perkmann, Porkon, Römmer, Seeman, Seemann, Skopik, Sosi, Tiimann ja Timan.

## Nime kandjaid
*Janet Laidla, eesti ajaloolane (1982–)
*Siiri Laidla, eesti kirjanik (1959–) 
*Silvia Laidla, eesti näitleja (1927–2012)

## Viited

## Välislingid
*
Defender 23

**Defender 23** oli 2023. aasta 22. aprillist kuni 23. juunini toimunud USA Euroopa väejuhatuse (USAREUR-AF) juhitud rahvusvaheline ühisõppus, mille eesmärk oli suurendada valmisolekut ja koostalitlusvõimet USA ning NATO liitlaste ja partnerite vahel.

Lisaks Ameerika Ühendriikide relvajõududele osalesid õppusel Albaania, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Eesti, Gruusia, Hispaania, Hollandi, Horvaatia, Itaalia, Jaapani, Kosovo, Kreeka, Leedu, Luksemburgi, Läti, Moldova, Montenegro, Norra, Poola, Prantsusmaa, Põhja-Makedoonia, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Sloveenia, Slovakkia, Soome, Taani, Tšehhi, Türgi, Ungari ja Ühendkuningriigi relvajõudude üksused.

12. juunil algas 23. juunini kestnud õppus Air Defender 23, mis oli suurim omalaadsete seas alates NATO moodustamisest 1949 aastal.

## Viited
Pöördosmoos toiduainetööstuses

Toiduainetööstuses kasutatakse pöördosmoosi seadet toodangu kontsentreerimiseks.

Näiteks vadaku puhul kontsentreeritakse 5% kuivainesisaldusega toorvadak kuni 15…30% kuivainesisalduseni.

Pöördosmoosi seade, mida nimetatakse ka RO (ingliskeelse nimetuse *Reverse Osmosis* järgi), on tööpõhiomõttelt filtratsiooniseade, kus membraan laseb läbi osakesi, mille läbimõõt on väiksem kui 0,001 μm  ja filtreerimine toimub suure rõhu all. Toode, millest vesi on välja filtreeritud, on retendaat. Vesi mis välja filtreeriti, on kõrvalsaadus ehk permeaat, omadustelt pehme vesi.

Pöördosmoosi filter koosneb rulli keeratud membraanmaterjalist filterkottidest. Kottide sees ja kottide vahel on drenaaživõrk, mis laseb ainel vabalt liikuda. Membraanmaterjalist filterkotid avanevad keskel paikneva toru külge, mille kaudu eraldub tootest välja filtreeritud permeaat.

## Viited
Pelmeenisupp

**Pelmeenisupp** on supp, mis on tehtud aedviljadest ja pelmeenidest. See sobib hästi eelroaks või kergeks eineks.

## Koostisosad
Et teha pelmeenisuppi nt neljale inimesele on vaja1.5 l vett, 1-2 sl õli, 2-3 porgandit, 1-2 väiksemat porrut, tükk juursellerit, 3-4 kartulit, 1 loorberileht, 3-4 tera musta pipart, 350 g pelmeene, hakitud tilli ja peterselli.

## Valmistamine
Et valmistada pelmeenisupp tuleb potis kuumutada veidi õli, lisada tükeldatud porgandid, seller ja porru. Siis praadida paar minutit, lisada kuum puljong, tükeldatud kartulid ning loorberileht ja pipraterad. Keeda tasasel tulel 10-15 minutit.

Siis tuleb lisada pelmeenid ning jätkata keetmist, kuni pelmeenid pinnale tõusevad.

Lisa hakitud maitseroheline siis  kata pott kaanega, keera tuli kinni ning lase supil paar minutit tõmmata.

Kokku peaks tulema umbes 30 minutit.

Serveeri toitu hapukoorega.

## Viited
Deutsch Kaltenbrunn

**Deutsch Kaltenbrunn** (ungari *Némethidegkút, Német-Hidegkút*, sloveeni *Mrzli Most*) on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas.

## Viited
Eltendorf

**Eltendorf** (ungari *Ókörtvélyes, Ó-Körtvélyes*, sloveeni *Gruškova Ves*) on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas.

## Viited
Lõhnaküünal

**Lõhnaküünal** on küünal, mis on valmistatud lõhna eritamise eesmärgil ja mis põlemise ajal eritab mingit kindlat lõhna. 

Enamasti on need valmistatud vahast ja eeterlikest õlidest, mis põlemisel eritavad erilisi lõhnu. Lõhnaküünlad võivad olla valmistatud erinevatest materjalidest, nagu sojavaha, mesilasvaha ja parafiin. Lõhnaainete kõrval lisatakse lõhnaküünaldele sageli ka värvaineid, et muuta nende välimust.

Lõhnaküünlaid valmistatakse laias valikus nii lõhna, kuju, välimuse ja suuruse kui ka kasutusviisi ja otstarbe poolest. Nii näiteks tehakse neid teeküünaldena, mida saab vees ujutada, aga ka klaasanumates või traditsioonilisemate küünalde kujul, mida saab kinnitada küünlajalale või muule alusele. Selliseid lõhnaküünlaid kasutatakse vahel rituaalsetel eesmärkidel, sealhulgas usutseremooniatel. Lõhnaga loodava meeleolu järgi võidakse eristada küünlaid, mis on romantilised, värskendavad, rahustavad, energiat andvad vms. Samuti valmistatakse küünlaid mitmesuguste sündmuste jaoks nagu pulmad, jõulud ja sünnipäevad. Lõhnaküünla põlemiskestus ei ületa tavaliselt paari tundi, kuid on ka kuni 50 tundi põlevaid küünlaid.

Lõhnaküünaldeks nimetatakse ka mittevahapõhiseid pulgakujulisi küünlaid, mis kinnitatakse ühest otsast spetsiaalsele alusele ning mis põlevad mitte lahtise leegiga, vaid hõõgudes, nii et ärapõlenud küünlaosa pudeneb tuhaks. Selliseid lõhnaküünlaid peetakse Läänes pigem eksootilisteks, sageli omistatakse neile idamaist päritolu. Seda tüüpi lõhnaküünalde põlemisaeg on üldjuhul lühem kui vahapõhistel küünaldel.

## Viited
Mereveokiri

**Mereveokiri** (inglise keeles *sea waybil*l) on kaubavedaja poolt välja antud tõend kauba vastuvõtmise kohta, kohustus transportida kaup sihtkohta ja anda seal üle dokumendis vastuvõtjaks nimetatud isikule ilma, et viimasel oleks vaja vedajale mereveokirja esitada. Samuti on mereveokiri veolepingu tõendus, mis viitab tingimustele, millega on kaup veoks vastu võetud. Mereveokirja kasutatakse tavaliselt liinivedudel konossemendi asemel, samuti ka multi- ja intermodaalsete vedude korral. 

Mereveokiri erineb konossemendist järgmiste peamiste tunnuste poolest:

* mereveokiri on alati nimeline, seda ei saa ümber vormistada teise lastisaaja nimele;
* mereveokiri väljastatakse ainult ühes originaalis;
* kuna mereveokiri on ainult nimeline, võidakse last väljastada ka ilma dokumendi originaali esitamata, kuid tingimata mereveokirjas näidatud saajale;
* juhul kui mereveokirjas näidatud lastisaaja tahab oma lasti ilma tegeliku vastuvõtmiseta edasi müüa, tuleb tal vormistada ostu-müügi leping ja volitada ostjat enda nimel lasti vastu võtma. 

Võrreldes konossemendiga võimaldab mereveokirja kasutamine üldjuhul vastuvõtjal saada last oma valdusse kiiremini, hoides kokku kulusid vahepealse ladustamise pealt sadamas ja pangagarantiidelt. Mereveokiri lihtsustab oluliselt kaupade transporti juhul, kui on kindel, et kauba saaja ei muutu ja kaup ei vaheta transportimise ajal omanikku. Lisaks toob mereveokirja kasutamine eeliseid ka kulude kokkuhoiu läbi võrreldes konossemendiga - pole vajadust saata saajale mereveokirja originaali, väheneb ka kontoritöö dokumentide vormistamisel ning laevaomanikul piisab kauba kätte andmiseks vaid veendumisest, et kauba saaja on see, kes mereveokirjas nimetatud. Mereveokirja ei saa kolmandale isikule üle anda ja seeläbi muuta kauba omanikku või kaubasaajat. Juhul, kui lasti pole veel vastuvõtjale väljastatud, on seda võimalik vormistada ümber konossemendiks (ja vastupidi).
Vítězslav Veselý

**Vítězslav Veselý** (sündinud 27. veebruaril 1983 Hodonínis) on Tšehhi odaviskaja.

Ta tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis, kui pääses kvalifikatsioonis isikliku rekordiga 81.20 finaali ning sai 12. koha.

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Daegus jäi ta esimesena medalita, kui oli tulemusega 84.11 neljas.

2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis tuli Veselý tulemusega 83.72 Euroopa meistriks. Suveolümpiamängudel Londonis viskas ta kvalifikatsioonis isikliku rekordi 88.34. Finaalis jäi ta tulemusega 83.34 algselt neljandaks, kuid sai 2017. aastal ukrainlase Oleksandr Pjatnõtsja diskvalifitseerimise järel pronksmedali.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas tuli ta tulemusega 87.17 maailmameistriks, edestades Tero Pitkämäkit 10 sentimeetriga.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis viskas Veselý finaalis 84.79 ja võitis Antti Ruuskase järel hõbemedali.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta finaalis kaheksas.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis Veselý Zigismunds Sirmaisi järel hõbemedali tulemusega 83.59. Suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 7. koha.

Olümpiamängudel Tokyos võitis ta Neeraj Chopra ja Jakub Vadlejchi järel pronksmedali.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis oli ta 84.36-ga neljas.

Veselý isiklik rekord on 8. augustil 2012 Londonis visatud **88.34**.

## Viited

## Välislingid
*
Ross Colton

**Ross Colton** (sündinud 11. septembril 1996 Robbinsville Townshipis, New Jerseys) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche keskründajana.

Aastatel 2014–2016 mängis ta United States Hockey League'i klubis Cedar Rapids RoughRiders ja 2016–2018 Vermonti Ülikooli jäähokimeeskonnas. 

2016. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i ''draft''is 118. valikuna. Aastatel 2018–2020 mängis Colton American Hockey League'is (AHL) Lightningi tütarklubis Syracuse Crunch. NHL-is debüteeris ta Lightningi meeskonnas 24. veebruaril 2021 mängus Carolina Hurricanesi vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Colton sai sellega Nikita Kutšerovi kõrval Lightningi ajaloo teiseks mängijaks, kes on oma debüütmängus võiduvärava visanud. 30 mänguga lõi Colton 2020/21. põhihooajal üheksa väravat. Ta kindlustas koha klubi põhikoosseisu ning tuli kohe esimesel hooajal klubiga ka Stanley karika võitjaks. 2021. aasta Stanley karika finaalseeria viiendas ja viimases mängus võitis Lightning Coltoni väravast Montreal Canadiensi 1:0.

2021. aasta augustis pikendas ta Lightningiga lepingut kahe aasta võrra. 2021/22. põhihooajal lõi Colton NHL-is 22 väravat ja andis 17 väravasöötu.

2023. aasta juulis kaubeldi Colton Tampa Bay Lightningist Colorado Avalanche'i.

## Viited

## Välislingid
* Ross Colton NHL.com lehel
* Ross Colton hockeydb.com lehel
Malta megaliittemplid

**Malta megaliittemplid** (inglise keeles *Megalithic Temples of Malta*; prantsuse keeles *Temples mégalithiques de Malte*; malta keeles *It-Tempji Megalitiċi ta' Malta*) on 1979. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud objekt, mis asub Maltas kuuel alal Gozo ja Malta saarel.

## Ajalugu
Maailmapärandi objekti templid on ehitatud kolmel erineval ajajärgul 3600 eKr kuni 2500 eKr.

Esmalt võeti 1980. aastal maailmapärandisse Ġgantija kaksiktempel Gozo saarel. 1992. aastal laiendati objekti oluliselt, sellele lisati Malta saarel asuvad templid. Mais 2015 laiendati objekti piire. 

## Kirjeldus
Gozo saarel on Ġgantija kaksiktempel tähelepanuväärne oma hiiglaslike pronksiaegsete ehitiste poolest. Malta saarel on Ħaġar Qimi, Mnajdra ja Tarxieni templid tähelepanuväärsed meistriteosed, arvestades nende ehitajate piiratud ressursse. Ta’ Ħaġrati ja Skorba kompleksid näitavad, kuidas anti Maltal templite ehitamise traditsioone edasi.

Malta megaliittemplid kuuluvad maailma varasemate eraldiseisvate kiviehitiste hulka ning on tähelepanuväärselt mitmekesiselt liigendatud. 

Tavaliselt sisenetakse templisse nõgusa fassaadi ees olevast elliptilisest esiväljakust. Seinad koosnevad püstistest kiviplokkidest (ortostaatideks), mida katavad rõhtsad plokid. Säilinud horisontaalsed müüritiskihid näitavad, et templid olid pseudovõlvitud. See ehitusviis oli oma aja kohta märkimisväärselt keerukas lahendus. 

Tavaliselt asub hoone sissepääs fassaadi keskel, mis viib läbi monumentaalse vahekäigu sillutatud väljakule. Hoonete siseruumid on moodustatud poolringikujulistest kambritest (apsiididest) ja mis paiknevad sümmeetriliselt mõlemal pool peatelge. Apsiide on hooneti kolm kuni kuus.

Ehituseks kasutati kohapealset lubjakivi, mida tunti põhjalikult. Kõva korallilist kivi kasutati välisseinte jaoks ning pehmemat kivi interjööride ja raiddetailide jaoks. Viimastel on kujutatud spiraalmotiive, puid, muid taimi ja loomi.

## Maailmapärandisse kuuluvad templid
*Ġgantija
*Ħaġar Qim
*Mnajdra
*Skorba
*Ta’ Ħaġrat
*Tarxien

## Kirjandus
*Aivar Kriiska. "UNESCO maailmapärandː Malta megaliittemplid". Horisont 2/ 2023. Lk 42–47

## Välislingid
*Malta megaliittemplid, maailmapärandi objekt nr 132. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Niko Mikkola

**Niko Jaakko Mikkola** (sündinud 27. aprillil 1996 Kiiminkis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Florida Panthers.

Mikkola alustas klubikarjääri Soome klubis KalPa, mille meeskonnas debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2014/15. Klubi põhimeeskonda murdis ta ennast järgmisel hooajal. Hooajal 2017/18 mängis ta Soome kõrgliigaklubis Tappara. 2017. ja 2018. aastal võitis Mikkola Soome meistrivõistlustel vastavalt KalPa ja Tapparaga hõbemedali.

2015. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i ''draft''is 125. valikuna. 2018. aasta juunis sõlmis ta Bluesiga kaheaastase lepingu. Hooajal 2018/19 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis San Antonio Rampage. NHL-is debüteeris Mikkola Bluesi meeskonnas 7. jaanuaril 2020 mängus San Jose Sharksi vastu. Püsivalt kuulus ta Bluesi põhimeeskonda alates järgmisest hooajast.

2023. aasta veebruaris kaubeldi Mikkola koos Vladimir Tarassenkoga Bluesist New York Rangersisse. Rangersis mängis Mikkola vaid kuni hooaja lõpuni.

2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Florida Panthersiga.

2016. aastal tuli Mikkola Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus tuli ta maailmameistriks 2019. aastal.

## Viited

## Välislingid
* Niko Mikkola NHL.com lehel
* Niko Mikkola hockeydb.com lehel
Ivar Veermäe

**Ivar Veermäe** (sündinud 3. juunil 1982 Tallinnas) on Berliinis tegutsev eesti fotokunstnik.

## Õpingud
Veermäe on õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis tootmistehnikat, 2001–2003 Tallinna Polütehnikumis graafilist disaini ja 2004–2009 Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonnas fotograafiat. 2007–2008 õppis vahetusüliõpilasena Duisburgi-Esseni ülikoolis. Aastatel 2011–2014 õppis Berliini Weißensee kunstikoolis ruumistrateegiate magistriprogrammi raames.

## Looming
Ivar Veermäe kunstnikupraktika põhineb pikaajalistel visuaaluurimustel. Veermäe kombineerib dokumentaalset materjali digitaalsete simulatsioonidega ning esitleb oma töid video- ja installatsioonidena. Ta tegeleb oma loomingus uue tehnoloogia ja digitaalsete võrgustike omavaheliste seoste uurimisega, lähtudes ruumilistest ja sotsiaalsetest aspektidest. Oma kollaaže nimetab ta elavateks või bioloogiliselt muudetud piltideks.

## Näitused
Veermäe isikunäitused on toimunud muuhulgas Tallinna Kunstihoone galeriis (isikunäitus "Igavesed huvid"), Kumu kunstimuuseumis (grupinäitus Ekraani arheoloogia), Edith-Russ-Hausis (Oldenburg), Galerie im Turmis (Berliin), (AV17) galeriis (Vilnius), Belgradi kultuurikeskuses ja Tallinna Linnagaleriis. Lisaks on tema töid eksponeeritud RIBOCA-l (Riia), Veneetsia arhitektuuribiennaalil, transmediale festivalil (Berliin), Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis, Tallinna Kunstihoones, rahvusvahelise kaasaegse kunsti biennaalil BIENALSUR (Buenos Aireses), Kaunite kunstide keskuses BOZAR (Brüssel), Kunsti ja meediakeskuses ZKM (Karlsruhe) ja Läti Kaasaegse Kunsti Keskuses LCCA (Riia).

## Tunnustus
* 2014 – Eduard Wiiralti nimeline stipendium

## Viited

## Välislingid
*Ivar Veermäe. Eesti Ekspress, 17. aprill 2014.
*Ivar Veermäe. Igavesed huvid. kunstihoone.ee
*Ivar Veermäe. WORK.
Raketitehnika Riiklik Instituut

**NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Raketitehnika Riiklik Instituut** (vene keeles Государственный институт ракетной техники; akronüüm **GIRT**) oli Moskvas raketitehnika väljatöötamisega tegelev teadusinstituut.

Instituudis väljatöötatud sõjatehnikast oli tuntuim toode mitmikmürsuheitja BM-13 (Katjuša), mille edukalt lõppenud katsetused toimusid  17. juunil 1941 Moskva oblastis Krasnoarmeiski lähedal asunud polügoonil (mõni päev enne Wehrmachti sissetungi Nõukogude Liitu).
 
## Ajalugu
Septembris 1933  asutati Moskvas NSV Liidu Revolutsioonilise Sõjanõukogu käskkirja alusel **Reaktiivliikumise Instituut** (Реактивный институт; lühend **RNII**). Oktoobris 1933 anti see instituut NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu määruse alusel NSV Liidu Rasketööstuse Rahvakomissariaadi alluvusse. 

1936. aastal viidi Reaktiivliikumise Instituut NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaadi (1939. aastast NSV Liidu Lahingumoona Rahvakomissariaat) alluvusse ja nimetati ümber **NII-3**-ks.

Juulis 1942 kujundati NII-3 ümber *NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuvaks Raketitehnika Riiklikuks Instituudiks*.

## Juhtimine
*Andrei Kostikov (direktor 1942–1944)

## Instituudis töötanud teadlasi ja konstruktoreid
*Valentin Gluško 
*Sergei Koroljov 
*Arvid Pallo 
*Boris Rauschenbach 
*Mihhail Tihhonravov 
*Ari Šternfeld 

## Instituudi likvideerimine
Veebruaris 1944 Raketitehnika Riiklik Instituut likvideeriti NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee määruse alusel. Raketitehnika väljatöötamine määrati NSV Liidu Lennukitööstuse Rahvakomissariaadi vastutusalaks. Seoses sellega loodi lennukitööstuse rahvakomissariaadi alluvuses teadusinstituut NII-1.

## Vaata ka
*Keldõši Uurimiskeskus
Tuuli Põhjakas

**Tuuli Põhjakas** (sündinud 10. novembril 1998) on eesti ajakirjanik ja kultuurikriitik. 
 
Ta on lõpetanud 2021. aastal Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudis filosoofia eriala bakalaureuseõppes ning 2022. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonnas teoloogia ja religiooniuuringute eriala bakalaureuseõppe, kaitstes mõlemal erialal bakalaureusekraadi.

Ta on töötanud ajakirjanduses alates 2019. aastast ning on teinud kaastööd sellistele väljaannetele nagu Sirp, Müürileht, Delfi ja ERRi kultuuriportaal. 2021. aastast töötab ta ajalehe Postimees kultuuritoimetuses.

2022. aastast juhib Tuuli Põhjakas koos Ralf Sauteriga Postimehe kultuuritoimetuse taskuhäälingut "Kultuuris kuum".

## Viited
Keldõši Uurimiskeskus

**Keldõši Uurimiskeskus** (vene keeles Исследовательский центр имени М. В. Келдыша) on Roskosmose korporatsiooni kuuluv Moskvas aadressil Onežskaja ulitsa 8 asuv teadusinstituut, mille peamised uurimisvaldkonnad on rakettmootorid ja kosmoseenergeetika. 

Uurimiskeskus on nimetatud mehaanikateadlase Mstislav Keldõši auks, kes oli ka uurimiskeskuse algusaegadel selle juhte.

Keldõši Uurimiskeskuses on välja töötatud teadusaparatuur mitmele kosmosesondile, sealhulgas Venera-9 ja Venera-10-le. 

## Ajalugu
Keldõši Uurimiskeskus loeb enda asutamisaastaks 1933. aastat ja kogu Raketitehnika Riikliku Instituudi ajalugu enda omaks.

Veebruaris 1944 Keldõši Uurimiskeskuse eelkäija Raketitehnika Riiklik Instituut likvideeriti NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee määruse alusel. Raketitehnika väljatöötamine määrati NSV Liidu Lennukitööstuse Rahvakomissariaadi vastutusalaks. Seoses sellega loodi lennukitööstuse rahvakomissariaadi alluvuses teadusinstituut **NII-1**, mis 1965. aastal nimetati ümber **Soojusprotsesside Teadusinstituudiks** ja 1995. aastal *Keldõši Keskuseks*.

## Juhtimine
*Mstislav Keldõš (direktor 1946–1948, seejärel teadusdirektor 1948–1961)

## Vaata ka
*Raketitehnika Riiklik Instituut

## Viited

## Välislingid

*Koduleht
Laisaar

**Laisaar** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laisaar 119 inimesel: 60 mehel ja 59 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laisaar meeste puhul 1655. kohal ja naiste puhul 1895. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laisaar üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,86. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 5,73 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas Pajusi mõisavallas ja Järvamaal Ambla kihelkonnas Kuru mõisavallas nimeks Laisaar.

Nimede eestistamisel võeti Laisaar 1936.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 9 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Laisarv, Laisk, Laurison (2 juhul), Leisberg, Lossev, Lutsberg (2) ja Semelson.

## Nime kandjaid
*Arlentin Laisaar, eesti füüsik (1933–)
*Ilmar Laisaar, eesti muusik (1961–)
*Tanel Laisaar, eesti arst (1969–)

## Viited

## Välislingid
*
420 (kanepikultuur)

**420**, **4:20** või **4/20** (**neli kakskümmend** ) on Ameerika Ühendriikide kanepikultuuri släng marihuaana ja hašiši tarbimise kohta, viitega selle suitsetamisele kella 16.20 paiku. Sellest kellaajast on tuletatud ka kanepiga seotud tähtpäev 20. aprillil (USAs ja Kanadas märgitakse kuupäeva 4/20).

## Päritolu
Viis keskkooliõpilast Californias San Rafaelis  kasutasid mõistet 4:20 seoses plaaniga otsida kanepisaaki selle kasvataja korraldatud aardejahil. End Waldodeks kutsunud grupp, (kuna nende tavaline ajaviitekoht oli "koolist läheduses asuv sein", sein on ing k *wall*) koosnes viiest õpilasest – Steve Capper, Dave Reddix, Jeffrey Noel, Larry Schwartz ja Mark Gravich  –, kes määrasid aardejahi kohtumispaigaks Louis Pasteuri kuju San Rafaeli keskkooli territooriumil ja kohtumisajaks 16.20. Nad viitasid sellele plaanile fraasiga "4:20 Louis". Pärast mitmeid ebaõnnestunud katseid kanepit leida lühenes see mõisteks "4:20", mis lõpuks kujunes  parooliks, mida teismelised kasutasid üldiselt kanepi tarbimise kohta.

Ajakirjanik Steven Hager väljaandest High Times avaldas Waldodest loo. Esimest korda mainiti väljaandes kell 4:20 suitsetamist ja 20. aprilli kui tähtpäeva 1991. aasta mais  ja ekslikult omistati selle termini päritolu politseile. Hiljem ilmus teisigi vale päritolu kirjeldavaid väiteid. Seos Waldodega avaldati 1998. aasta detsembris. Hager omistas selle fraasi leviku algperioodi bändi Grateful Deadi fännidele  pärast seda, kui ühest Waldodest, Reddixist sai Grateful Deadi bassimees Phil Leshi  saatemeeskonna liige, ning kutsus üles kell 16:20 kanepit tarbima.

## 20. aprilli rahvusvaheline tähistamine

20. aprillist on saanud rahvusvaheline subkultuuri tähtpäev, mil hoitakse aus ja tarbitakse kanepit. Üritused propageerivad tavaliselt kanepi lubamist ja legaliseerimist. Vivian McPeak, Seattle'i Hempfesti asutaja, väidab, et 4/20 on "osaliselt pidu ja osaliselt üleskutse tegudele".

Paljud marihuaanatarbijad protestivad kodanikuallumatusega, kogudes kell 16.20 avalikesse kohtadesse kanepit suitsetama.

## Viited
Teadusinstituut

**Teadusinstituut**, ka **teadusuurimisinstituut**, ka **uurimiskeskus** (varem ka *teadusliku uurimise instituut*) on asutus (enamasti riiklik), mis luuakse teadusliku uurimistöö läbiviimiseks. 

Teadusinstituut võib olla tihedas koostöös (partnerluses) ülikoolide, muuseumide, ettevõtete ja riigiasutustega.

## Ajalugu
Varakeskajal ehitati islamimaailmas mitmeid astronoomilisi vaatluskeskusi. Esimene neist oli 9. sajandist pärit Bagdadi observatoorium, mis ehitati Abbassiidide kalifaadis Al-Ma'mūni valitsemisajal, 
kuid silmapaistvaimad olid 13. sajandil Ilkhanaadis Hulagu valitsemisajal rajatud Marāghehi observatoorium ja 15. sajandil Samarkandi lähistel toiminud Ulugbeki observatoorium. 

Euroopa esimeseks teadusasutuseks on peetud 16. sajandi viimasel veerandil Veni saarel eksisteerinud Uraniborgi.

19. sajandil Euroopas loodud tuntud teadusinstituute on näiteks Pasteuri Instituut Pariisis (asutatud 1887).
Heiligenkreuz im Lafnitztal

**Heiligenkreuz im Lafnitztal** (ungari *Rábakeresztúr, Rába-Keresztúr*, sloveeni *Sveti Križ*) on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas.

## Viited
Minihof-Liebau

**Minihof-Liebau** (ungari *Liba*, sloveeni *Suhi mlin*) on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas.

## Viited
Mogersdorf

**Mogersdorf** (ungari: *Nagyfalva*, sloveeni: *Modinci*) on vald *(Marktgemeinde)* Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas.

## Ajalugu

Mogersdorfil on Austria ajaloos kuulus koht, sest just siin hävitas Raimondo Montecuccoli 1664. aastal 60 000/90 000-mehelise Osmanite riigi armee, kes üritas ületada Raabi jõge läände Steiermargi suunas. Seda Mogersdorfi lahingut (tuntud ka kui Esimene St. Gotthardi lahing) meenutas kabel lähedalasuval Schlößlbergi künkal. Kuna see lagunes, ehitati 1964. aastal selle asemele uus hoone, mille küljel oli ilustamata, kuid tohutu kristlik rist.

## Viited
Timur-Lenki riik

Timur-Lenki riik (1370–1507) oli mongoli päritolu Turkestani väepealiku Timur (Lonkuri) rajatud riik, mis ulatus  Indiast Lõuna-Siberi, Kaukaasia ja Väike-Aasiani. Selle riigi valitsev kiht oli mongoli-usbeki ülikkond, riigi pealinn oli aastatel 1370–1405 Samarkand  ja aastatel 1405–1507 Herat.

Timuriidide impeerium (pärsia keeles: تیموریان), mida nimetati ka Gurkaniks (pärsia keeles گورکانیان Gūrkāniyān), oli hiliskeskaegne, kultuuriliselt pärsia riik, mis domineeris 15. sajandil türgi-mongoli impeeriumis. See hõlmas tänapäeva Iraani, Iraaki, Afganistani, suurt osa Kesk-Aasiast, Lõuna-Kaukaasiast, aga ka osa tänapäeva Pakistanist, Põhja-Indiast ja Türgist. Impeerium oli kultuuriliselt hübriidne, ühendades Türgi-Mongoli ja Pärsia mõjud, kusjuures dünastia viimaseid liikmeid "peeti ideaalseteks Pärsia-islami valitsejateks".

Impeeriumi rajas Timur (tuntud ka kui Tamerlane, Timur Lenk, Timur Lonkur), turkmeeni-mongoli päritolu sõjapealik, kes rajas impeeriumi ajavahemikus 1370. aastast kuni oma surmani 1405. Ta pidas end Tšingis-khaani mongoli impeeriumi taastajaks ja Tšingi-khaani pärijaks. Timur jätkas kaubandussuhteid Hiina Ming ja Kuldhordiga, kusjuures Hiina diplomaadid nagu Ma Huan ja Chen Cheng reisisid regulaarselt Samarkandi kaupu ostma ja müüa. Impeeriumi ajal toimus Timuriidide renessans, eriti astronoomi ja matemaatiku Ulugbeki (Ulugh Beghi) (elas 22. Märts 1394 – 27. Oktoober 1449) valitsemisajal (1476-1449). 

1467. aastaks oli valitsev Timuriidide dünastia ehk Timuriidid kaotanud suurema osa Pärsia valdustestst Aq Qoyunlu konföderatsioonile. Timuriidide dünastia liikmed valitsesid väiksemaid riike Kesk-Aasias ja mõnes Indias piirkonnas, mida mõnikord tuntakse ka Timuriidide emiraatidena. Aastal 1500 alustasid Timuriidide vastu sõda Šeibaniidid, mis päädis 1507. aastal Timuriidide keskuse Herāti vallutamisega. 16. sajandil tungis Ferghanast (tänapäeva Usbekistan) pärit Timuriidi prints Bābur Afganistani ja rajas seal väikese kuningriigi. Kakskümmend aastat hiljem kasutas ta seda kuningriiki peatuspaigana, et tungida Indiasse. Seal rajas ta aastal 1526 Suur-Moguli impeeriumi.
Kantill

**Kantill** ehk **kantill-lõng** (prantsuse keeles *cannetille*, inglise keeles *purl*, vene keeles *канитель*) on metall-lõnga üks alatüüpe, mis kujutab endast spiraali keeratud väga peent hõbe- või kuldtraati ilma tekstiilist südamikuta (kasutusel on ka mitmesuguse koostisega sulamid). Kasutatakse kuldtikandis.

Kantilli toodetakse tõmmatud peenest traadist; see esmalt valtsitakse, seejärel keritakse poolimismasinaga teise, ümmarguse või nurgelise ristlõikega jäiga traadi ümber, mis hiljem eemaldatakse. Vastavalt selle traadi ristlõikele saadakse kas sile või kähar ehk vormitud kantill. Kantilli tavalisim materjal on kas puhas või kullatud hõbetraat, kuid võimalik on ka messingist, vasest, kullatud vasest või kullatud messingist traat.

## Ajaloost
Kantilli on ajalooliselt kasutatud väärismetallist ehete ühe komponendina, sarnaselt kuld- ja hõbefiligraaniga, eriti 19. sajandi alguskümnenditel. Samuti leiab see kasutust kuld- ja hõbetikandis kõrgmoes, sõjaväevormides, vaimulikurüüdes ja muus kirikutikandis.

## Viited

## Välislingid
* Cannetille. - Antique Jewelry University
* Cannetille (thread). - Silk Heritage Thesaurus