open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gustaf Gründgens

**Gustaf Gründgens** (sünninimi **Gustav Heinrich Arnold Gründgens**; 22. detsember 1899 Düsseldorf – 7. oktoober 1963 Manila) oli saksa näitleja ja teatrilavastaja.

Gustaf Gründgens oli pärit töösturi perekonnast. 1917. aastal mobiliseeriti Gründgens Saksa sõjaväkke ja ta võttis osa Esimesest maailmasõjast Läänerindel. 1919–1920 õppis ta Düsseldorfi Teatri Lavakunstikoolis. 1920–1922 töötas Gründgens Halberstadti, Kieli ja Berliini teatrites. 1923–1928 oli ta Hamburgi Kammerteatri (Hamburger Kammerspiele) näitleja. 1928–1933 töötas ta näitleja ja lavastajana erinevates Berliini teatrites. Esimene filmiroll oli ta 1930. aastal. 1932. aastal mängis ta esmakordselt oma kõige kuulsamat rolli Mefistot Goethe "Fausti" lavastuses. 1933. aasta veebruaris määras Hermann Göring Gustaf Gründgensi Preisi Riigiteatri kunstiliseks juhiks. 1933. aasta novembris sai Gründgens Riigi Kultuurikambri senaatoriks. 1934. aastal nimetati Gustaf Gründgens Preisi Riigiteatri intendandiks, 1935–1945 oli ta sama teatri peaintendant (sisuliselt direktor). Teatri mängukavas oli põhiliselt saksa klassika. 1945–1946 oli ta mitu kuud interneerituna Nõukogude vangilaagrites. 1946. aastal töötas ta Ida-Berliinis Saksa Teatri näitlejana. 1947. aastal tegutses ta Lääne-Berliinis kabareelavastajana. 1947–1951 oli Gründgens Düsseldorfi Linnateatri peaintendant. 1948–1950 oli ta Saksa Teatriliidu president. 1951–1955 oli ta Düsseldorfi teatri Neue Schauspiel tegevjuht. 1955–1963 oli Gustaf Gründgens Hamburgis Saksa Teatri (Deutsches Schauspielhaus) peaintendant ja kunstiline juht. Ta suri maailmareisi ajal Filipiinide pealinnas Manilas.

## Isiklikku
1926–1929 oli Gustaf Gründgens abielus kirjanik Thomas Manni tütre Erika Manniga. 1936–1946 oli Gründgens abielus näitleja Marianne Hoppega.

## Gustaf Gründgens kirjanduses
Gustaf Gründgens on Klaus Manni (Erika Manni venna) 1936. aastal Amsterdamis ilmunud romaani "Mefisto : romaan ühest karjäärist" peategelase Hendrik Höfgeni prototüüp. 1956. aastal avaldas romaani Saksa DV kirjastus Aufbau Verlag. Pärast Gustaf Gründgensi surma kavatseti romaani välja anda ka Lääne-Saksamaal. Gustaf Gründgensi kasupoeg ja ainus pärija lavastaja Peter Gorski pöördus 1964. aasta märtsis Hamburgi Maakohtusse, et "Mefisto" väljaandmist takistada. 9. juunil 1966 keelustas Hamburgi Ülemmaakohus "Mefisto", Saksamaa Liidukohus kinnitas kohtuotsuse 20. märtsil 1968. Keelust hoolimata avaldas kirjastus Rowohlt Verlag romaani 1981. aastal. Romaani eestikeelne tõlge ilmus 1986. aastal.

## Viited
Mägiraudtee

**Mägiraudtee** on mägises piirkonnas toimiv raudtee.

Trass võib kulgeda läbi mägipiirkonna, järgides mägedevahelisi orge või läbides mäekuru alla rajatud tunneleid. Kõrgemate ja madalamate kohtade ühenduse tagamiseks võib tee kulgeda ka mäenõlval.

Järsemate kurvide läbimise hõlbustamiseks ja gabariimõõtmete vähendamiseks raudteetunneli rajamisel on sageli kasutusel kitsarööpmeline raudtee. Järsemate tõusude läbimiseks võidakse kasutada näiteks ka köisraudteed või ratasajamiga raudteed.
Maksim Ammossov

**Maksim Kirovitš Ammossov** (vene keeles Максим Кирович Аммосов; 22. detsember (vkj 10. detsember) 1897 Jakuudi oblast – 28. juuli 1938 Moskva) olijakuudi rahvusest Sahha ja Kõrgõzstani riigitegelane.
 
Ta osales 1916. aastast revolutsioonilises liikumises Venemaal; bolševik alates 1917. aastast. Ta võitles nõukogude võimu kehtestamise eest Siberis. Koos Platon Oiunski ja Issidor Barahhoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisse. Ta oli aastatel 1925–1928 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees . 

Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee ülesandel saadeti ta 1937. aastal Kirgiisiasse, kus aasta varem oli moodustatud Kirgiisi NSV. Ta valiti seal Kirgiisi Kommunistliku Partei Keskkomitee esimeseks sekretäriks.

1937. aastal represseeriti Ammossov ebaseaduslikult. Hukati 1938. aastal. Rehabiliteeriti 1956. aastal

## Haridustee ja lingvistiline huvi
Ammossov lõpetasPunase professuuri instituudi. Tal oli keelte peale annet, lisaks jakuudi ja vene keelele valdas ta veel seitset keelt (inglise, saksa, prantsuse, kasahhi, tatari, usbeki ja kirgiisi keel).

## Mälestuse jäädvustamine
Tema auks nimetati Jakuudi Riiklik Ülikool 1990. aastal ümber Ammossovi-nimeliseks Jakutski Riiklikuks Ülikooliks ja 1997. aastast antakse väljaSahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimelist riiklikku preemiat. Ammossovi mälestussammas rajati 2005. aastal Jakutskis ja 2012. aastal Biškekis.

## Isiklikku
Tema tütar on Moskvas elav ühiskonnategelane tehnikakandidaat Lena Ammossova (sündinud 1937), kes sai 2007. aastal isa eluloo uurimise eest Sahha valitsuselt Ammossovi-nimelise riikliku preemia.

## Viited

## Välislingid
Väikeratas

**Väikeratas**, [väike vedav] hammasratas, on mitmesugustes hammasülekannetes kasutatav väike hammasratas.
* Ratasajamiga raudteel liigutatakse hammaslatiga haakunud väikeratta kaudu rongi edasi/tagasi.
Tohuwabohu

**Tohuwabohu** oli huumoriajakiri, mis ilmus 1922. aasta novembris Tallinnas. 

Ajakirja asutasid Gori, Otto Krusten ja Harald Vellner. Ajakirja andis välja Otto Krusten, toimetaja oli Gori ja vastutav toimetaja G. Tõnisson. Ajakirja päismiku kujundas Otto Krusten. 

Trükiti Tallinnas trükikojas Waba Maa. Ajakiri maksis 20 marka ja seda ilmus vaid üks number.

## Viited
Nurbanu Sultan

**Afife Nurbanu Sultaana** (osmantürgi keeles: نور بانно سلطان, umbes 1525 – 7. detsember 1583) oli Osmanite riigi sultani Selimi II peamine naine ja hiljem seaduslik abikaasa (1566–1574). Ajaloolased vaidlevad kas ta on Veneetsia, juudi või kreeka päritolu. Tema sünninimi võis olla Cecilia Venier-Baffo, Rachel või Kalē Kartanou. Nurbanu oli üks silmapaistvamaid naisi Osmanite ajastul.

Türgi teleseriaalis "Sajandi armastus" mängib Nurbanu rolli Merve Boluğur.

## Viited
Jakob Ploompuu

**Jakob Ploompuu** (11. oktoober 1872 Kõvasoo talu, Koitjärve, Kolga vald – 13. november 1948 Koitjärve, Kolga vald) oli eesti ajakirjanik, raamatukaupmees ja kirjastaja. 

Ploompuu sündis popsitalu paljulapselises peres. Algul õppis Kolga-Hirvli külakoolis 3 aastat, hiljem veel edasi õppinud 1 aasta Tallinnas Derjagini vene eraalgkoolis. Täiendavalt käis Soomes Rahvaülikooli ja Helsingi Ülikooli suvekursustel. Omal käel õppis ära soome keele ja hiljem ka ungari keele.

Nooruses töötas isatalus ja käis juhutöödel. Hiljem hakkas tegema esimesi katsetusi soomekeelsete näidendite tõlkimisega. 1898. aastast töötas Tallinnas ajalehes Eesti Postimees ja Tartus ajakirja Põllumees ning 1899 ajalehe Postimees toimetuses. 1896–1916 andis välja almanahhi Rahva Leht kokku 28 vihikut ning 1904–1939 mitmesuguseid kalendreid. 1900. aasta novembris avas omanimelise kirjastuse ja raamatupoe Tallinnas Nunne tänavas ja avas 1905. aastal selle juures laenuraamatukogu. Aastatel 1902–1920 andis välja pilkelehti – Meie Mats (1902–1906) 1906. aastal, kui Jakob Jaason *(pseud. Meie Mats)* enam Jakob Ploompuuga enam koostööd ei teinud ja jäi ainult Meie Matsi juurde, hakkas Jakob Ploompuu välja andma konkureerivaid erinimelisi *"Matse"*. Kui ajakirja müük ei läinud hästi, tuldi ta välja järjekordse uue *"Matsiga"* ja nende erinumbrite ja lisadega. - Uus Meie Mats (1906), Päris Meie Mats (1907), Matside Mats (1907), Sakste Mats (1908), Matsi poeg Ats (1908), Vana Meie Mats (1914–1920). Lisaks Töörahva Liidu häälekandjaid Paljas Tõde (1922–23) ja Tööliit (1923–1926). Kirjastas algupärast ja tõlkeilukirjandust, õpikuid, sõnaraamatuid, näidendeid ja eriti lastekirjandust, kokku oli kirjastanud üle 600 raamatu. Koostanud emakeeleõpikuid ja „Tarviliku Saksa-Eesti sõnaraamatu” (1902). Ploompuu oli ka viljakas tõlkija (peamiselt soome keelest) ja käsiraamatute autor. 1930. aastate lõpul sattus Ploompuu majandusraskustesse ja oli sunnitud oma ärilise tegevuse lõpetama. 1907. aastal võttis isalt üle Laane talu, kus tegutses põllumehena kuni oma elu lõpuni 1948. aastani.

Jakob Ploompuu oli asutava kogu asendusliige alates 12.03.1920..

Jakob Ploompuu on maetud Kuusalu kalmistule.

## Isiklikku
Tema vend oli Asutav Kogu liige ja põllumajandustegelane Juhan Ploompuu, õde oli eestluse hoidja Soomes Madlena (Leeni) Vesterinen, väimees kunstnik Eerik Haamer ning minia kunstnik Imbi Ploompuu.

## Viited

## Välislingid
*Eesti Rahva Muuseumi ajaveeb – Kuu kiri nr 10 ehk 100 aastat tagasi oktoobris
Beckeri mõis

**Beckeri mõis** (läti keeles *Beķera muiža* või *Beķermuiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis, mille peahoone asus Daugavgrīvas ielā ja Beķeri kraavi vahel. Saksa keeles *Beckershof*.

## Ajalugu

Piirkonna esimene teadaolev omanik oli Gotthard Kettler. 1586. aastal müüs ta mõisa maad 3000 Riia marga eest Hermann Beckerile, kelle järgi on mõis ka nime saanud. Tema pärija oli Wilhelm Becker. Mõisa maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Algselt asus mõisakompleks Daugava kaldal, hiljem aga jõe säng muutus.

XIX sajandil kutsuti mõisa ka Pahleni või Purvāja mõisaks. Selle maad olid soised. Mõisale kuulus ka Daugavgrīvasse viiva tee ääres asuv kõrts.

1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Hiljem rajati mõisakompleksi asemele aianduskooperatiiv, mis kannab Beķermuiža nime.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Aleksander Blaubrück

**Aleksander Blaubrück** (*alates 1940* **Hugo Aleksander Kajara**) pseudonüümiga H. Sinisild (3. detsember 1895 Tartu – 13. oktoober 1971 Tartu), oli eesti kooliõpetaja, karikaturist, tarbekunstnik.

Voorimehe poeg. Aastatel 1911–1914 õppis Treffneri gümnaasiumis, mida ei lõpetanud. Aastatel 1914–1918 õppis Petrogradi A. Stieglitzi kunstikooli rakenduskunsti, mida samuti ei lõpetanud. 

1918–1919 oli kooliõpetaja Simbirski kubermangu eesti asunduses. 1919–1926 oli joonistamis- ja laulmisõpetaja Türil, Tallinnas, Paides ja Väike-Maarjas. Samal ajal (1925–1926) avaldati tema karikatuure ja illustratsioone pilkeajakirjas Sädemed. 1926 oli ERMi taluplaanide joonistaja ja vahepeal 1927 täiendas end Itaalias. Tagasi tulles oli kuni 1940 aastani ajakirja Taluperenaine toimetuse liige, kus joonistas lõike- ja mustrilehti ning kirjutas nõuandvaid artikleid kodukujunduse alal. Tegi ka kaastööd karskusliidu ajakirjale Külvaja ja (illustratsioone jm) ajakirjale Eesti Naine. 1927–1931 avaldas artikleid ja reisikirju Tartus kuukirjas Olion. Samal ajal kujundas raamatukaasi ja illustreeris raamatuid. Esimesel Nõukogude okupatsiooniaastal 1941 oli tõlkija kirjastuses Teaduslik Kirjandus ja joonestaja Tartu tööstuskombinaadis. Saksa okupatsiooni 1941–1944 ajal töötas puutöölisena firmas "Mäng ja kool". 1944–1945 oli H. Heidemanni nimelise trükikoja majandusjuhi kohatäitja ja laohoidja. 1945–1957 kunstiõpetaja Tartu kergetööstus- ja ehitustehnikumides ja 1957–1968 Eesti etnograafiamuuseumi kunstnik.

Hugo Kajara suri 13. oktoobril 1971 Tartus ja maeti Raadi kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum – Hugo Kajara portreepilt
Robert Hardy

**Timothy Sydney Robert Hardy** (29. oktoober 1925 Cheltenham, Gloucestershire – 3. august 2017 Northwood, London) oli inglise näitleja, kes tegi pika karjääri teatris, filmides ja seriaalides.

Ta mängis näiteks professor Krempet Mary Shelley Frankensteinis ja Cornelius Fudge'i Harry Potteri filmides.

Eesti televaataja võib teda näinud olla näiteks teleseriaalides "Midsomeri mõrvad", "Inspektor Morse", "Lewis" või "Spioonid".

## Välislingid
*
Ratasajamiga raudtee

**Ratasajamiga raudtee** on järsule kallakule rajatud rööbastee, mis on lisaks kandvatele/suunavatele rööbastele varustatud juhtrööbaste vahele paigaldatud hammaslatiga.

Vedurile paigaldatud üks või mitu vedavat hammasratast haakuvad hammaslatiga, mis võimaldab rongil liikuda 7–10% kaldega nõlvadel. Suurem osa ratasajamiga raudteedest on kasutusel mägipiirkondades.

Maailma esimene ratasajamiga raudtee, Middletoni raudtee võeti kasutusele 1812. aastal. See ühendas Suurbritannias West Yorkshire'i krahvkonnas asuvat Middletoni Leedsiga. Raudteel kasutusel olnud hammaslattülekandele võttis 1811. aastal patendi John Blenkinsop.

Maailma esimene ratasajamiga mägiraudtee oli Mount Washingtoni ratasajamiga raudtee Ameerika Ühendriikide New Hampshire'i osariigis, mis teenindas esimesi piletiga sõitjaid 1868. aastal. Järgmisel aastal pikendati trassi mäe tipuni.

Mandri-Euroopa esimene ratasajamiga raudtee avati Šveitsis 1871. aastal ja sõidutas reisijaid Rigi mäele.

Mõlemad mainitud raudteeliinid on endiselt kasutusel.

## Galerii

Mount Washington Cog Railway Start.jpg|Mount Washingtoni raudtee 2006. aastal
Panama Canal mule 2.png|Panama kanali muul
Stuttgart Zahnradbahn Pfaffenweg.jpg|Rong Stuttgardi teel
Cog railway Schneeberg.jpeg|Vedur ja vagun tasasel maal


## Vaata ka
* Hammaslattülekanne

## Viited

## Välislingid
*
Nikolai Luginov

**Nikolai Aleksejevitš Luginov** (jakuudi keeles Николай Алексеевич Лугинов; sündinud 14. augustil 1948Kobjai rajoonisis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi kirjanik (proosa- ja näitekirjanik) ning kultuuritegelane.

Ta on Jakutskis asuva Oiunski kirjandusmuuseumi direktor ja Sahha vaimsuse akadeemia asepresident. 
 
Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1974. aastal. 1979. aastal sai taNSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. 2001. aastal sai tema romaan "Чыҥыс Хаан ыйааҕынан" ('Tšingis-khaani käsu kohaselt')Venemaa suure kirjandusauhinna. 2009. aastal linastus selle teose ainetel loodud Venemaa, Mongoolia ja USA koostööna valminud mängufilm "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана"). Filmi lavastas jakuudi režissöör Andrei Borissov.

## Tunnustus
*1998 – Sahha rahvakirjanik
*2001 – Venemaa suur kirjandusauhind ("Чыҥыс Хаан ыйааҕынан")
*2008 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik
*2013 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia

Ta on saanud kaVenemaa Föderatsiooni teenelise kultuuritöötaja aunimetuse.

## Viited
Albert Saß

Parun **Karl Albert Saß** (4/16. veebruar 1860 Kuressaare – 26. veebruar 1931 Kuressaare) oli Kasti mõisnik, Saaremaa Üldkasuliku Ühingu president aastail 1926–1929.

Tema vanemad olid maanõunik ja Sandla mõisnik Karl Saß (1817–1902) ja Alexandra Pilar von Pilchau (1823–1910).

Ta õppis aastail 1881–1887 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas, Dr. med. 1889.

Ta töötas assistendina Tartu ülikooli kliinikus ja polikliinikus, alates 1890 arst Kuressaares. Saaremaa konvendideputaat.

Ta abiellus 1891 Alice von Rehekampffiga (1871–1933). Nende poeg Friedrich Saß (1898–1931) osales Vabadussõjas Balti rügemendi koosseisus vabatahtlikuna.

## Välislingid
*Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft
*Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat
Sahha akadeemiline teater

**Oiunski-nimeline Sahha akadeemiline teater** (jakuudi keeles П. А. Ойуунускай аатынан Саха академическай театра; vene keeles Саха академический театр имени П. А. Ойунского) on Sahha peamine teater Jakutskis, mis esitab draamaetendusi jakuudi keeles. 

17. oktoobril 1925 esietendus Nikolai Neustrojevi näidend "Куһаҕан тыын" ('Kuri vaim'). Seda kuupäeva loetakse **Jakuudi rahvusteatri** sünniajaks.

1971. aastal reorganiseeriti **Jakuudi Muusika- ja Draamateater** kaheks iseseisvaks kollektiiviks: **Jakuudi Draamateatriks** ning Jakuudi Muusikateatriks.

1990. aastal nimetati teater Platon Oiunski auks ümber **Oiunski-nimeliseks Sahha teatriks**. 1995. aastal sai teater akadeemiliseks. Teatri esimene kutseline lavastaja oli aastatel 1933–1961 töötanud GITIS-e lõpetanud jakuudi lavastaja ja näitleja Spiridon Grigorjev. Aastatel 1983–1990 töötas teatri pealavastajana ning 1990–2010 kunstilise juhi ja juhtiva lavastajana Andrei Borissov. 

1936. aastast hakkasid teatris tööle kutselised näitlejad – GITIS-e Jakuudi stuudio lõpetajad. Tuntumatest on teatris mänginud teiste seas Anna Kuzmina, Gerassim Vassiljev, Jefim Stepanov ja Stepanida Borissova.  

Lavastajana on Borissovi kõrval tegutsenud Ruslan Tarahhovski (pealavastaja 2010. aastast), Sergei Potapov ja Lena Ivanova-Grimm. 1998. aastast on teatri direktor Anatoli Nikolajev.

## Tunnustus
*2002 – Kuldse Maski kriitikaauhind olongho-lavastuse "Кыыс Дэбилийэ" eest

## Viited

## Välislingid
 
*Koduleht. sakhatheatre.ru
Mirjam Dede

**Mirjam Dede** (sündinud 10. jaanuaril 1986) on eesti laulja (sopran) ja muusikapedagoog.

Ta on vokaalansambli Estonian Voices asutajaliige ja tänini selle laulja.

## Haridus ja noorpõlv
Ta on lõpetanud 2005. aastal Türi Gümnaasiumi. Õppinud Türi Muusikakoolis klaverit (1993–2001) ja kitarri (2004–2005), jätkas ta muusikaõpinguid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, mille lõpetas 2010. aastal koolimuusika ja laulu erialal (Mare Väljataga õpilasena).

Ta on laulnud Türi Noortekooris, neidudekooris Leelo ja Eesti Koolinoorte Segakooris.

2002. aastal võitis Mirjam Dede Raimond Valgre nimelisel lauluvõistlusel esikoha. Ta on osalenud edukalt ka Eesti Televisiooni lauluvõistlustel "Laulukarussell" (2004 finalist) ja "Kaks takti ette" (2007 poolfinalist).

## Töö ja looming
Dede töötab alates 2006. aastast laulustuudios Meero Muusik lauluõpetajana, 2025. aasta seisuga on ta seal soolo- ja ansamblilaulu õpetaja. Ta tegutseb ka hääleseadjana.

Mirjam Dede laulab algkoosseisust peale vokaalansamblis Estonian Voices (teist sopranit) ja on tantsumuusikaansambli Dance-O-Phones solist. Ta esineb ka orkestrite ja bigbändi solistina ning annab soolokontserte. 

Ta on olnud 2008. aastal ETV popkooride võistluse "Laululahing" võitnud Türi koori Suisapäisa solist, üks soliste merelaulude öölaulupeol (2024) ning laulnud koos vend Mikk Dedega sisse 2025. aasta üldlaulupeo segakoorilaulu "Allikas" (autor Ardo Ran Varres) kammerversiooniga tunnusvideo.

Mirjam Dedele meeldib oma häälega katsetada ning seda loomingulist uudishimu püüab ta edasi anda ka oma õpilastele. Sellist muusikalist vaheldust on ta leidnud näiteks ka 2025. aastal enda asutatud kantribändiga Mirjam Dede Band musitseerides.

## Isiklikku
Mirjam Dede on pärit musikaalsest kodust: isa Raivo Dede oli pillimees ja ema Eda Dede laulis õhtuti kitarri saatel unelaule. Tema vend on laulja Mikk Dede. Mirjam ja Mikk Dede ühine lauluplaat "Kui kaunilt see kõlab..." ilmus 2000. aastal. 

Mirjam Dede elukaaslane on Juss Kaarepere, paaril on kaks last.

## Viited
Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli auprofessor

**Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli auprofessor** (kuni 2009 **Ammossovi-nimelise Jakuudi Riikliku Ülikooli auprofessor**; vene keeles Почетный профессор Северо-Восточного федерального университета имени М. К. Аммосова) onAmmossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli aunimetus.

## Auprofessorid
*Ahmed Al-Fahad Al-Ahmed Al-Sabah, Kuveidi poliitik, Aasia Olümpianõukogu president
*Vitali Bassõgõssov (1999), Sahha riigitegelane
*Dmitri Danilov (2014), pedagoogikateadlane
*Kurt Ebert, Innsbrucki Ülikooli Rooma õiguse instituudi direktor
*Daisaku Ikeda (1999), Jaapani budistlik filosoof
*Kang Dok Su, Lõuna-Korea keele- ja kirjandusteadlane
*Katsuki Hideo, Jaapani filoloog
*Kim Hong Ki, Ülemaailmse korea juristide assotsiatsiooni president
*Aleksandr Kim-Kimen, Il Tumeni rahvasaadik
*Germogen Krõmski, Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik
*Lars Kullerud, Arktika Ülikooli president 
*Vladimir Larionov, Sahha teaduste akadeemia liige
*Mihhail Nikolajev (1995), Sahha riigitegelane
*Aleksandr Samarski, matemaatik 
*Atsuko Sugimoto, Hokkaidō Ülikooli professor  
*Vjatšeslav Štõrov, Sahha riigitegelane

## Viited
Hapaki mõis

**Hapaki mõis** (läti keeles *Hapaka muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis, mille peahoone asus Voleri ja Spilve asumi piiri lähistel Hapakase kraavi kaldal, Daugavgrīvas ielā ja Zilā iela ristmiku kandis. Saksa keeles *Happackshof, Hapackshof*.

## Ajalugu

Piirkonna esimeseks teadaolevaks omanikuks oli Gotthard Kettler. 17. sajandi alguses oli seal mõisavalitsejaks Johann Timoteus Hapach, kelle järgi mõis ka oma nime sai. Mõisa maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ning hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. 

19. sajandil oli see üks suuremaid Pārdaugava ala mõisasid. Suurem osa selle maadest seisis kasutamata, hariti ligi 50 hektari suurust maalappi. Sisuliselt oli tegemist suvemõisaga. Selle viimaseks omanikuks oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden.

Aastal 1924 arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Mõisa hooned hävisid XX sajandi esimesel poolel.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Hamanni mõis

**Hamanni mõis** (*Hāmaņa muiža*) on endine mõis Lätis Riia linnas Āgenskalnsi asumis; selle peahoone asub aadressil Slokas ielā 41. Mõisa peahoone on arhitektuurimälestisena kaitse all.

1874. aastal omandas Zasa mõisale kuulunud paberivabriku hooned ja krundi traadivabrik (*Westfälische Drahtindustrie*, ka *Rigaer Drahtindustrie*). Seda asus juhtima Aachenist pärit Karl Hermann Rahlenbeck. Ta lasi vabriku juurde ehitada endale elumaja, mille juures asuvatest maadest kujunes Hamanni mõis. Mõisa häärber valmi 1886. aastal. Mõis sai nime selles piirkonnas varem asunud Hamanni tänava järgi, mis omakorda sai nime filosoof Johann Hamannilt. XX sajandi alguses tegutses mõisa juures väike pliiatsivabrik, seal asus ka pudupood. Esimese maailmasõja ajal, 1917. aastal, tehti peahoonele juurdeehitis, kus oli ka 300 kohaga kino Komētas. Mõisal oli oma elektrigeneraator. 1922. aastal ostis mõisa Riia börsi komitee liige Zāmuels Zakss. Pärast tema surma ehitati mõisa juurde poehoone, mis valmis 1934. aastal. Teise maailmasõja järel asusid mõisa peahoones korterid. 

Häärberit ehtisid tornid, sambad ja veranda. Lisaks eelpool mainitud hoonetele asusid selle juures varem veel väike teenijatemaja ja tall-tõllakuur. 

Hoone kuulub Riia linnale. 1999. aastal sõlmis linn 25 aastaks rendilepingu alkoholi hulgimüügiga tegeleva firmaga SIA Mono. Rendilepingus oli sees tingimus, et hoone tuleb rekonstrueerida. 2007. aastal hoone põles ja tekkinud kahjustustega tegelemine osutus firmale üle jõu käivaks ülesandeks. Nii alustas linn 2009. aastal kohtuprotsessi rendilepingu lõpetamiseks. Linn võitis kohtuprotsessi 2012. aastal. 

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate saidil; fotod (*läti keeles*)
Ilja Popovitš

**Ilja Popovitš** (18. oktoober 1952 Põltsamaa – 19. august 1981) oli eesti kunstnik ja karikaturist.

## Varasem elukäik

Ilja Popovitš lõpetas Lustivere 8. klassilise kooli, mille lõpetas 15. juunil 1968. aastal. Jätkas õpinguid Tartu Linnakutsekoolis nr 16., mille lõpetas 16. juulil 1970. Pärast kooli lõpetamist läks tööle Valga Mööblivabrikusse masinatisleriks, kus töötas 30. aprillini 1971. Teenis 1971. aasta suvest 1973. aasta novembrini  Nõukogude armees. Pärast sõjaväeteenistust töötas Ilja Popovitš umbes pool aastat Lustivere kolhoosi puidutöökojas tislerina. 1974. aasta juulis astus ta Tartu Kunstikooli kunstilise kujundamise osakonda puidu kunstilise töötlemise erialale. Popovitš lõpetas Tartu Kunstikooli 1978. aastal kunstnik-meistri kvalifikatsiooniga. Tema diplomitöö teema oli "Väikelaste kiiged-sõidukid". 

## Looming

Ilja Popovitši esimene karikatuur ilmus 1976. aasta 8. detsembril ajalehe Edasi huumorirubriigis "Herilane". Hiljem on tema karikatuure avaldatud ajakirjas Pikker ja ajalehes  Sirp ja Vasar. Ühtekokku ilmus Popovitši eluajal Eesti ajalehtedes üle 100 töö. Mitmed karikatuurid ilmusid ka postuumselt.

Näitustel debüteeris Ilja Popovitš esimest korda 1978. aasta juunis, kui tema karikatuure sai näha näitusel "Mis siin naerda on". Tegemist oli rahvusvahelise väljapanekuga, kus Eesti autorid olid esindatud 100 ja Leedu kunstnikud 47 pilapildiga. Lisaks temale sai näitusel näha esimest korda Hillar Metsa, Riho Undi, Hardi Volmeri ja Siim Pranki töid.

Ilja Popovitši tööd on ilmiunud ka karikatuurikogumikus "Kuueteistkümnemäng" (1982).

Postuumselt osales viimati grupinäitusel "Initsiatiiv altpoolt. Eesti karikatuur 1980ndatel", mis oli külastajatele Tartu Kunstimuuseumis avatud 15. märts 2024 – 21. juuli 2024.

## Isiklikku
Kui Nõukogude aastail küsiti Ilja Popovitši rahvuse kohta, siis pidas ta end soomlaseks. Tema ema oli pärit Karjalast ja kandis neiupõlves nime Herta-Maria Hardikainen.  

Popovitši tööd ilmusid regularselt "Pikri" veergudel 1980. aasta lõpuni. Seejärel tabas meest loominguline kriis. Oma osa kriisis mängis alkohol ja kindla töökoha puudumine. Ta hukkus kaubarongi all Rakvere ja Vaeküla jaamade vahel 19. augustil 1981 kell 2.20. Ilja Popovitš on maetud Põltsamaa kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*Cartoonia.ru - Ilya Popovits
*Haud Põltsamaa uuel kalmistul
Akromegaalia

**Akromegaalia** ehk liikmehiidsus ehk kehaväljehiidsus on haigus, mis esineb juhul, kui inimese ajuripats toodab täiskasvanueas liigselt kasvuhormooni, mil luud enam pikkuses ei kasva. Haiguse põhjuseks on ajuripatsi healoomuline kasvaja.

## Viited
Willy Caballero

**Wilfredo Daniel Caballero Lazcano** (sündinud 28. septembril 1981 Santa Elenas) on Argentina jalgpallur, väravavaht. 2021. aastast mängib ta Inglismaa Premier League'i klubis Southampton.

Suurema osa klubikarjääri esimesest poolest mängis ta Hispaania klubides Elche ja Malaga. Aastatel 2014–2017 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester City ja 2017–2021 Chelseas.

## Koondisekarjäär
2001. aasta tuli ta Argentina alla 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Ta kuulus Argentina olümpiameeskonda 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas. Argentina meeskond tuli turniiril olümpiavõitjaks.

Caballero valiti Argentina koondisse 2005. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiriks, kuid üheski mängus ta platsile ei pääsenud. Argentina sai turniiril teise koha.

Argentina rahvuskoondises tegi Caballero debüüdi alles 36-aastaselt 23. märtsil 2018 sõprusmängus Itaalia vastu. Ta kuulus Argentina koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlusteks.

## Saavutused
;Boca Juniors
*Primera División: Apertura 2003
*Copa Libertadores: 2003
*Intercontinental Cup: 2003

;Manchester City
* Football League Cup: 2015–16

;Chelsea
*FA Cup: 2017–18
*UEFA Meistrite Liiga: 2020–21
*UEFA Euroopa Liiga: 2018–19

## Viited
Sergei Potapov

**Sergei Stanislavovitš Potapov** (vene keeles Сергей Станиславович Потапов; sündinud 22. juunil 1975 Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi teatrilavastaja ja filmirežissöör.

Ta lõpetas 1996. aastal Kultuuri ja Kunsti Jakuudi Kolledži teatristuudio näitekunsti erialal. Aastatel 1996–1999 töötas ta Oiunski-nimelises Sahha teatris näitlejana. 2003. aastal lõpetas ta Moskvas GITIS-es lavastajana ja samast aastast töötab ta Sahha teatris lavastajana. Aastatel 2007–2010 oli ta Sahha akadeemilise teatri pealavastaja. 

## Eestis
Eestis on Potapov käinud lavastamas kahel korral: 2015. aasta suvel lavastas ta Märt Meose kutsel R.A.A.A.M. teatris August Kitzbergi "Libahundi" (Tiina rollis Kristiina-Hortensia Port) ja 2016. aasta suvel Tammsaare Põrgupõhja uue Vanapagana ümberkirjutatud versiooni (Vanapagana rollis Ivo Uukkivi).

## Tunnustus
*2005 – Kuldse Maski žürii eripreemia draamalavastuse Eugène Ionesco "Macbetti" eest
*2006 – Vabariikliku teatrifestivali "Želannõi bereg" ("Желанный берег") võitja (lavastus Eugène Ionesco "Macbett")
*2006 – Vabariikliku teatrifestivali "Sata" ("Сата") võitja (lavastus N. Argunovi "Deti boga solntsa" ("Дети бога солнца")
*2007 – Vabariikliku filmifestivali "Kinopoljus" ("Кинополюс") võitja (film "Dõši" ("Дыши")
*2011 – Vabariikliku filmifestivali "Arktika film" võitja kategoorias "parim mängufilm ("Pokuda budet veter" ("Покуда будет ветер")

## Isiklikku
Tema vanaisa oli šamaan.

## Viited

## Välislingid
*
*Потапов Сергей Станиславович. sakhatheatre.ru
*Сергей Потапов. kinopoisk.ru
*Pealelend – Sergei Potapov, Jakuudi lavastaja. 17. juuli 2015. sirp.ee
*Jaak Allik. Jakuudi lavastaja leidis eestlaste valupunktid. 17. juuli 2015. sirp.ee
*Jakuut Sergei Potapovi Eesti teine lend. 4. august 2016. teatritasku.ee
Matthias Fekl

**Matthias Fekl** (sündinud 4. oktoobril 1977 Frankfurdis) on Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastal 2017 Prantsusmaa siseminister.

Ta sündis aastal 1977 Frankfurdis prantslannast ema ja sakslasest isa pojana. Ta kasvas üles Lääne-Berliinis, kus lõpetas prantsuse lütseumi. Seejärel asus ta Pariisi, kus ta lõpetas Henri-IV lütseumi. Seejärel õppis ta École normale supérieure'is, École normale supérieure'is ja Rahvusliku Juhtimiskooli (pr. École nationale d’Administration'i).

Ta on aastast 2003 Sotsialistliku Partei liige.

Ta oli 21. märtsist 2017 kuni 10. maini 2017 Prantsusmaa siseminister.
Mihhail Nikolajev

**Mihhail Jefimovitš Nikolajev** (jakuudi keeles Дьэкиим уола Ньукулаайап Мэхээлэ; vene keeles Михаил Ефимович Николаев; 13. november 1937 Ordžonikidze rajoon, Jakuudi ANSV – 4. august 2023 Moskva) oli Venemaa ja Sahha riigitegelane, Põhjatähe ordeni kavaler, Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli auprofessor.

Ta oli aastatel 1991–2002 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president ja 2002–2010 Venemaa Föderatsiooni Föderaalassamblee Föderatsiooninõukogu aseesimees.

## Päritolu ja haridustee
Mihhail Nikolajev oli pärit Kesk-Jakuutiast, tema isa Jefim Nikolajev oli jakuut, kes valdas hästi vene keelt; ema Marija Mihhailovna oli pärit põlisest vene talupojaperest Hangalassõst, kelle peres räägiti jakuudi keeles ka omavahel.  

Nikolajev lõpetas 1961. aastal Omski Põllumajandusinstituudi veterinaararstina. Aastatel 1969–1971 õppis ta NLKP Keskkomitee juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis.

## Töökäik
Ta oli aastatel 1975–1979 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu aseesimees ja 1979–1985 vabariigi põllumajandusminister. 1989. aastal valiti ta Jakuudi ANSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeheks, 1990. aasta aprillis valiti ta Jakuudi ANSV Ülemnõukogu esimeheks.

20. detsembril 1991 valiti ta Jakuutia esimeseks presidendiks (Jakuudi-Sahha NSV president) kogudes 77 % valijate häältest. 16. jaanuarist 1992 sai ta ühtlasi vabariigi valitsuse (1991. aasta detsembrist Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsus) esimeheks. Sahha (Jakuutia) Vabariigi 1996. aasta presidendivalimistel kogus ta esimeses voorus 59 % valijate häältest ja jätkas presidendina.

2002. aastast töötas ta Moskvas Venemaa parlamendis. Aastatel 2002–2010 oli ta  Föderatsiooninõukogu aseesimees ja 2011–2016 Riigiduuma saadik. Ta oli Ühtse Venemaa liige.

2016. aastast oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiginõunik.

## Tunnustus
*1995 – Ammossovi-nimelise Jakuudi Riikliku Ülikooli auprofessor 
*1995 – Kyung Hee Ülikooli (Seoul) audoktor 
*1997 – Herzeni-nimelise Venemaa Riikliku Pedagoogikaülikooli audoktor (hariduse alal)
*1998 – Sōka Ülikooli (Hachiōji) audoktor 
*1999 – Lesgafti-nimelise Peterburi Riikliku Kehakultuuriülikooli audoktor 
*2002 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik
*2007 – Põhjatähe orden
*2012 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia

## Viited

## Välislingid
*Николаев Михаил Ефимович. s-vfu.ru
Carl Godeffroy

**Carl Godeffroy** (14. juuni 1787 Hamburg – 27. august 1848 Berliin) oli Hansa diplomaat.

Tema vanemad olid Hamburgi kaupmees Peter Godeffroy ja Catharina Thornton. Ta õppis Edinburghi ülikoolis. Tema sõber oli Arthur Schopenhauer. Aastail 1822–1832 oli ta Hamburgi, Lübecki ja Bremeni minister-resident Venemaal ja 1840–1848 (surmani) Preisimaal. Alates 1842. aastast oli ta Lehmkuhleni mõisa omanik. Talle anti Punase Kotka II klassi orden.

Ta oli abielus Marianne Jenischiga, kes oli senaator Martin Johann Jenischi tütar. Neil oli kaks poega: Carl Peter ja Wilhelm Martin, kellest viimane aadeldati 1901. aastal Preisimaal.
Jevgenija Mihhailova

**Jevgenija Issajevna Mihhailova** (vene keeles Евгения Исаевна Михайлова; sündinud 9. oktoobril 1949Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) onjakuudi rahvusest Sahha riigitegelane ja pedagoogikateadlane, Venemaa Haridusakadeemia akadeemik.

Ta oli aastatel 2007–2010Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresident. 2010–2019 oli ta Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli rektor.

Ta on Ühtse Venemaa liige.

## Haridus ja töökäik
Mihhailova lõpetas 1972. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli matemaatika erialal ja 1996. aastalVenemaa Haridusakadeemia Psühholoogiainstituudi. Ta on psühholoogiakandidaat 1996. aastast. 2000. aastal kaitses ta pedagoogikadoktori kraadi.

Ta töötas õpetaja ja haridusametnikuna. Aastatel 1997–2002 töötas ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi haridusministrina ja 2003–2007 Sahha (Jakuutia) Vabariigi valitsuse aseesimehena. 2007. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresidendiks. 

2010. aastal määras Venemaa Föderatsiooni Valitsus oma korraldusega Mihhailova Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli rektoriks. Seoses sellega võttis Sahha parlament Il Tümene vastu otsuse tema asepresidendivolituste ennetähtaegsest lõppemisest. 

## Tunnustus
*1993 – medal "Venemaa vabaduse kaitsjale"
*2000 – Venemaa Föderatsiooni teeneline õpetaja
*2001 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik
*2009 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia 
*2011 – valiti Venemaa Haridusakadeemia korrespondentliikmeks
*2015 – valiti Venemaa Haridusakadeemia akadeemikuks

## Isiklikku
Jevgenija Mihhailova on abielus. Tal on neli last.

## Viited
Maria Väli

**Maria Väli** (sündinud 19. oktoobril 1988) on eesti džässlaulja ja muusikapedagoog. Ta laulab ansamblis Estonian Voices. 

## Haridus
Maria Väli on õppinud Kuressaare Muusikakoolis Tiit Pauluse õpilasena klaverit ja laulu. Ta on lõpetanud 2008. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi ning 2014. aastal magistriõppes Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia džässmuusika erialal (sh 2013–2014 õppinud vahetusüliõpilasena Norra Tehnika- ja Teadusülikooli džässmuusika osakonnas). Tema erialaõpetajad olid Mare Väljataga ja Kadri Voorand.

## Töö muusikapedagoogina
2015. aastast on ta laulustuudio Meero Muusik poplauluõpetaja, lisaks töötab Tallinna Tehnikaülikooli Kammerkoori hääleseadjana. Ta on juhendanud nii laste lauluansambleid kui ka soliste.

## Tegevus lauljana
Lapsena on ta osalenud Eesti Televisiooni lauluvõistlustel "Laulukarussell" (1998, 2000, 2002) ja "Kaks takti ette" (2007).

Maria Väli on hääleliigilt sopran. Ta on laulnud Pilvi Karu juhendatud vokaalansamblis ja naisansamblis Söörömöö. Džässile spetsialiseerunult on ta esinenud džässansamblitega 2 + 2 = 5 ja Maria Väli Kvartett (koosseisus Maria Väli – vokaal, Jaan Jaanson – kitarr, Ara Yaralyan – kontrabass ja Ahto Abner – trummid) ning trios Kolm Kõla. 

Alates 2011. aastast laulab ta esimest sopranit vokaalansamblis Estonian Voices.

2018. aastal andis ta koos David Ferrise septetiga kümme džässikontserti Inglismaa kontserdilavadel.

## Saavutused helilooja ja arranžeerijana
2011. aastal võitis ta Uno Naissoo nimelisel noorte loomingukonkursil esikoha enda kirjutatud lauluga "Forgotten Garden". 

Väli on muusikaseadeid kirjutanud nii nendele ansamblitele, kus on ise laulnud, kui ka teistele tellijatele. Tema aastate jooksul kirjutatud seaded on ilmunud 2021. aastal noodiraamatuna "Mitmed viisid mitmel häälel. *A cappella* seaded vokaalansamblitele ja segakooridele". Tema loodud džässipalu on ilmunud kogumikes "Eesti jazz noodis" (Eesti Jazzliit, 2015 ja Read Kirjastus, 2021) ning Maria Väli Kvarteti CD-l "Elu on kui taevas" (2013).

## Tegevus kultuurikorraldajana
Maria Väli on Eesti Jazzliidu liige ja on kuulunud liidu juhatusse.

Alates 2023. aastast kuulub ta Eesti noorte lauljate konkurssi korraldava MTÜ Solistica põhimeeskonda. Ta on olnud ka mitme lauluvõistluse (nt Viimsi JazzPopFest, Viimsi Laululaps, Kuressaare Laululind, Eesti noorte lauljate konkurss, TPG Koolivisioon jm) žürii liige.

## Isiklikku
Maria Välil on 2018. aastal sündinud kaksikud pojad.

Tema muusikaliste eeskujude hulka on kuulunud Ella Fitzgerald ja Kurt Elling, samuti Joni Mitchell, eriti tema plaat „Both Sides Now”, kus sümfooniaorkestri seaded on teinud Vince Mendoza.

## Viited

## Välislingid
* Maria Väli koduleht
* Maria Väli esitab laulu "Elu on kui taevas" ETV saates "Jüri Üdi klubi" (2011–2013)
* Maria Väli esitab laulu "Igatsus" ETV saates "Jüri Üdi klubi" (2011–2013)
* Maria Väli: meie plaat on nagu visiitkaart ERR Menu, 27. september 2013 
* Ivo Heinloo. Uued tuuled Eesti jazzis Sirp, 24. oktoober 2013
Kliment Ivanov

**Kliment Jegorovitš Ivanov** (vene keeles Климент Егорович Иванов; sündinud 10. novembril 1936 Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane, Jakuudi-Sahha NSV valitsusjuht.

1990. aasta detsembris asus ta Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu esimehe ametikohale. Ta jäi Sahha valitsusjuhiks kuni  1992. aasta veebruani. Aastatel 1991–1993 oli ta Sahha kõrgeima seadusandliku võimuorgani juht (kuni detsembrini 1991 Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu esimees). Aastatel 1993–1999 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi alaline esindaja Venemaa Föderatsiooni presidendi juures. 

Aastatel 1989–1991 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu saadik ning Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) I, II ja III koosseisu rahvasaadik.

## Haridus- ja töökäik
Ivanov lõpetas 1956. aastal Viljuiski pedagoogikatehnikumi, töötas aastatel 1956–1959 Suntari rajoonis maakooli õpetajana, seejärel oli komsomoli- ja parteitööl. 1968. aastal lõpetas ta Habarovski kõrgema parteikooli. Aastatel 1975–1983 töötas ta Suntari Rajooni TSN Täitevkomitee esimehena. 1980. aastate lõpul määrati ta Jakuudi ANSV põllumajandusministriks.

Aastatel 1990–1992 oli ta Sahha tippjuhte. 1993. aastal määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi alaliseks esindajaks Venemaa Föderatsiooni presidendi juures.

Aastatel 1999–2001 töötas ta Sahhaneftegazi presidendina.

## Tunnustus
*2000 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik

## Viited
Jaak-Heinrich Jagor

**Jaak-Heinrich Jagor** (sündinud 11. mail‎ 1990 Pärnus) on endine eesti jooksja, kelle põhialaks oli 400 meetri tõkkejooks.

2009. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel saavutas ta 110 meetri tõkkejooksus 26. koha ajaga 14,50.

2014. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis ta Rasmus Mägi järel hõbemedali, täites Euroopa meistrivõistluste normi ajaga 50,69.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis jäi ta oma eeljooksus 52,67-ga viimaseks ja saavutas kokkuvõttes 34. koha.

2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis jäi ta oma eeljooksus ajaga 50,29 kaheksandaks ja saavutas kokkuvõttes 36. koha.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis pääses ta oma eeljooksust ajaga 50,54 teisena edasi poolfinaali. Oma poolfinaalis sai ta ajaga 49,65 viienda koha ja sai kokkuvõttes 13. koha. Lisaks osales ta Eesti teatemeeskonnaga 4×400 meetri teatejooksus, kus saavutati ajaga 3.10,63 15. koht.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta oma eeljooksus ajaga 49,78 neljanda koha, jäädes esimesena poolfinaalist välja ja saavutas kokkuvõttes 30. koha.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis pääses ta oma eeljooksust ajaga 49,81 kolmandana edasi poolfinaali. Oma poolfinaalis jäi ta ajaga 50,43 viimaseks ja saavutas kokkuvõttes 19. koha.

Jagori isiklik rekord 400 meetri tõkkejooksus on **49,37**, mis on püstitatud 9. augustil 2015 Tallinnas Eesti meistrivõistlustel.

2021. aasta lõpus otsustas ta sportlaskarjääri lõpetada.

Tema vend Erik Jagor on samuti kergejõustiklane.

## Viited

## Välislingid
* 
* 
* Jaak-Heinrich Jagor european-athletics.org lehel
* http://www.sportlio.com/jaak-heinrich-jagor/
Kronmanni mõis

**Kronmanni mõis** (*Kroņmaņa muiža*, ka *Kronmaņa muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis, mille peahoone asus Daugava ääres Krēmeri 17a maja lähistel. Saksa keeles *Kronmannshof*.

Mõisa hooned olid XX sajandi esimesel poolel säilinud, selle maad liideti Riiaga aastal 1924. Teise maailmasõja järel rajati mõisakompleksi kohale tehislik laht, mida kasutavad tänapäeval sadamana AS Krēmeri ja teised väiksemad tööstusettevõtted. Mõisa karjamaadele loodi aastal 1992 linnustiku kaitseks Krēmeri hoiuala.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Lohfeldi mõis

**Lohfeldi mõis** (läti keeles *Lofelta muiža* või *Lovelta muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis, mille peahoone asus Hapaki kraavi kaldal, vabriku Lignums territooriumil. Saksa keeles *Lohfeldshof*.

## Ajalugu
Aastal 1586 läänistas Gotthard Kettler sealsed maad Riia linna arstile Zacharias Stopiusele. Mõisa maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Aastal 1621 müüs mõisa toonane omanik Karsten Möller selle 400 taalri eest Peter Anton Lohfeldile, kelle järgi mõis ka oma nime sai. mõisakompleksi hooned valmisid XVI sajandil. Aastast 1780 olid Lohfeldi mõisal ja Bolderāja mõisal pidevalt ühised omanikud ja neid käsitleti ühise maavaldusena.

Kuna Lohfeldi mõis kujunes kõrvalmõisaks, kaotas sealne hoonetekompleks oma tähtsuse. XVIII sajandil mattusid need rändluite alla.

Mõisa viimane omanik oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden. 1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu.

## Viited

## Välislingid
*Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Rahulolu

**Rahulolu** on inimese vaimne seisund ja emotsioon, kus ta tunneb, et nii keha kui vaim on antud olukorraga rahul ja inimene on saavutanud sisemise rahu. Rahulolu võib olla õnnelikkuse kergem vorm.

Rahulolu on keskne teema erinevates filosoofilistes koolkondades ja religioonides sõltumata ajast ja kohast. Siddharta olevat öelnud: "Tervis on kõige väärtuslikum omand ja rahulolu kõige suurem rikkus." John Stuart Mill kirjutas sajandeid hiljem: "Olen leidnud õnne pigem oma ihasid piirates kui neid rahuldada soovides."

## Viited
Paemurru poisid Narvas ja Tallinnas

"**Paemurru poisid Narvas ja Tallinnas**" oli huumoriajakiri, mis ilmus 1907. aastal Tallinnas. 

Ajakirja andis välja Julius Ernst Meigas. Ajakirja trükiti Tallinnas A. Laurmanni trükikojas. Ilmus ainult 1 number.

## Viited
Suslik

**Suslik** (*Spermophilus* või *Citellus* L.) on Euraasias ja Põhja-Ameerikas elutsevate näriliste imetajaperekond  oravlaste sugukonnast.
Mikk Dede

**Mikk Dede** (sündinud 16. veebruaril 1987 Paides) on eesti laulja (tenor).

Mikk Dede on lõpetanud 2004. aastal Türi Muusikakooli klaveri erialal ja 2006. aastal Türi Gümnaasiumi, kus õppis kaheksa aastat muusikaõpetaja Tiiu Schütsi juhendamisel laulmist. 2013. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise erialal.

Ta on laulnud Järvamaa Poistekooris, Eesti Meestelaulu Seltsi üle-eestilises poistekooris Kalev, Revalia Kammermeeskooris, rahvusooperi Estonia poistekooris ja ooperikooris, ansamblites Vox Clamantis ja Revali Trubaduurid, Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja Collegium Musicales.

Ta laulab Eesti Rahvusmeeskooris, Vox Clamantises ja vokaalansamblis Estonian Voices.

## Saavutused
* 2004 esikoht "Laulukarusselli" 16–18-aastaste vanuserühmas
* 2005 «Estvocali» parim solist
* 1999, 2003, 2005 üle-eestilise poistelaulu võistluse esikoht
* 2006 III koht rahvusvahelisel laste ja noorte akadeemilise vokaali võistlusel

## Tunnustus
*2007 Türi valla hõbedane aumärk

## Isiklikku
Tema õde on laulja Mirjam Dede. Tema abikaasa on laulja Tuuri Dede, peres on kaks tütart (sündinud 2015 ja 2020) ja poeg (sündinud 2018).

## Viited

## Muud allikad
* Merili Nikkolo. Järjekindel töö päästab kaotusvalust. Järva Teataja. 6. mai 2006.
Georgi Balakšin

**Georgi Ruslanovitš Balakšin** (vene keeles Георгий Русланович Балакшин; sündinud 6. märtsil 1980 Lenini rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi  rahvusest Sahha poliitik ja endine poksija, olümpiamedalist, Põhjatähe ordeni kavaler.

Ta võitis poksi kärbeskaalus 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis pronksmedali. Ta on kolmekordne Euroopa meister (2002, 2004, 2006) ja paljukordne Venemaa meister.

## Haridus ja töökäik
Ta lõpetas 2006. aastal Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli erialal "kehakultuur ja sport" ja 2011. aastal 
Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia (kutsutakse ka Presidendi akadeemiaks) jurisprudentsi erialal.

2010. aastal valiti ta Sahha parlamendi Il Tümene rahvasaadikuks. Alates 2013. aastast töötab ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi spordiministeeriumis, algul ministri esimese asetäitjana, alates 2016. aastast ministrina.

## Tunnustus
*2002 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kehakultuuri- ja sporditöötaja 
*2002 – Venemaa teeneline meistersportlane 
*2008 – Põhjatähe orden

## Viited
Rasmus Erismaa

**Rasmus Erismaa** (sündinud 6. augustil 1987) on eesti laulja (bariton) ja dirigent.

2006. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli dirigeerimise erialal (juhendaja Andrus Siimon). 2015. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise erialal Hirvo Surva õpilasena.

Ta on laulnud muusikalides ja ooperis.

2008. aastast laulab ta Eesti Rahvusmeeskooris. 2015. aastast laulab ta vokaalansamblis Estonian Voices.

2014. aastast on ta Tallinna Ülikooli naiskoori dirigent.

## Viited

## Välislingid
* Ansambli Estonian Voices koduleht
Aare Külama

**Aare Külama** (sündinud 26. veebruaril 1985) on eesti laulja (bass).

Ta on lõpetanud Kuusalu Keskkooli ja Viljandi Kultuuriakadeemia džässmuusika osakonnas klaveri eriala.

Ta on mänginud Harjumaa noorte puhkpilliorkestris klarnetit ja laulnud Viljandimaa kammerkooris. Ta on töötanud Viljandi Paalalinna Gümnaasiumis ringijuhina, Viljandi Gümnaasiumi muusikajuhina ja Viljandi Gümnaasiumi noortekoori dirigendina.

Ta laulab vokaalansamblites Estonian Voices ja Vox Clamantis.

## Viited

## Välislingid
*Kaie Mölter. Heinahang annab pianisti käele puhkust. Sakala, 7. detsember 2009
Milloja

**Milloja** on Eestis, Ida-Virumaal asuva Rannapungerja jõe üks olulisemaid lisajõgesid.

Jõe pikkus on 8,5&nbsp;km ning valgala suurus on 17,4&nbsp;km².

Jõgi saab alguse Estonia kaevanduse mäeeraldise alalt ning suubub Rannapungerja jõkke paremalt.
Milloja kasutatakse Estonia kaevanduse kaevandusvee ärajuhtimiseks, mille tõttu on tema looduslik seisund muutunud.

## Viited
Revit

**Autodesk Revit** on Autodeski arendatav tarkvara rajatise arhitektuuri, konstruktiivse osa ja erisüsteemide projekteerimiseks ja modelleerimiseks.

Originaaltarkvara arendas Charles River Software (asutatud 1997. aastal ja nimetatud 2000. aastal ümber Revit Technology Corporationiks), tarkvara avaldati 2000. aastal. 2002. aastast arendab seda Autodesk.
Muurmani rannik

**Muurmani rannik** (ka *Murmani rannik*, vene Мурманский берег, norra *Murmankysten*) on Barentsi mere rannik, mis ulatub Norra-Venemaa riigipiirist kuni Svjatoi Nossini. See jääb halduslikult Venemaale Murmanski oblastisse. Rannik on kaljune ja vähe liigestunud. Ranniku lähedal on mitmeid saari, millest suurim on Kildin. Rannikul asuvatest sadamatest on kõige olulisem Murmanski sadam.

## Välislingid
Kolka vald

**Kolka vald** (läti keeles *Kolkas pagasts*) on vald Lätis Talsi piirkonnas Kura poolsaare põhjatipus Liivi lahe ja Irbe väina kaldal. Vald piirneb sama piirkonna Dundaga valla ja Roja vallaga ning Ventspilsi piirkonna Tārgale vallaga.

Valla pindala on 117 km². 2016. aasta seisuga elas seal 966 inimest. Valla keskus on Kolka küla, vallavanem on Aldis Pinkens.

Vald jääb Liivi ranna territooriumile. Tähtsamad jõed on Ķikans, Mazirbe jõgi ja Pitragsi jõgi. Kolka vald loodi 1945. aastal. 2009. aastast kuulus vald Dundaga piirkonda, 2021. aastal liideti see Talsi piirkonnaga.

## Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Kolka tuletorni hoonetekompleks, Liivi rahvamaja ja Košragsi küla. Kohaliku kaitse all on Žonaki muinaskalmed ja Saunagsi keskaegne kalmistu. Regionaalse kaitse all on Košragsi muinaskalmed, Pitragsi keskaegne kalmistu, Mazirbe keskaegne kalmistu ja Sīkragsi küla.

Looduskaitse all on Sīkragsi Männiemme, Mazirbe Libahundimänd, Maģirve mänd, Sīmi kadakas, Jaunvalki pihlakas (liigilt pooppuu, Jaunvalki sanglepp, Pitragsi mänd, Saunagsi sanglepp, Saunagsi pärn, Purvziedi künnapuu, Lāžase mänd, Roči mänd, Nītvigvalkase mänd, Kolka õigeusu kalmistu mänd, Lauči rändrahnud, Pahakask, Niedrītese või Žurki paju, Stārasti linnamäe tamm, Kirikumänd, Rootsi mänd, Droņi pärn, Droņi tamm, Lejasbeļavase Majatamm, Kaupiņi tamm ja Kolka hobukastan. Suurem osa vallast jääb Slītere rahvusparki, valla rannad jäävad Irbe väina ja Riia lahe läänekalda kaitstavatele merealadele.

## Asustus

2011. aastal elas vallas 876 lätlast, 24 venelast, 2 valgevenelast, 8 ukrainlast, 3 poolakat ja 7 leedulast ning 33 muude rahvaste esindajat.

Vallas on järgmised külad.

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Kolkas rags - Guntars Mednis - Panoramio.jpg|Kolka neem
"Jūras paņemtiem", Kolkas pagasts, Dundagas novads, Latvia - panoramio.jpg|Mälestusmärk merel hukkunutele
Baltijas jūras un Rīgas līča viļņu satikšanās vieta, Kolkas pagasts, Dundagas novads, Latvia - panoramio.jpg|Liivi lahe ja Irbe väina piir
Ēvažu stāvkrasts.jpg|Ēvaži rand


## Viited

## Välislingid

* Kaart valla üldplaneeringuga. Lääneosa
* Kaart valla üldplaneeringuga. Keskosa
* Kaart valla üldplaneeringuga. Idaosa