open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alphubel

**Alphubel** on mägi Šveitsi Penniini Alpides, paiknedes Valais' kantonis Zermatti ja Saasi orgude vahel. See on Allalini rühma osa, mis on Mischabeli rühma alamrühm, mis kulmineerub Domiga (4545 m). Alphubeli mäetipp koosneb suurest jääga kaetud platoost, mis on Fee liustiku osa selle idaküljel. Mäe läänekülg on kaljusem ja palju järsem. Sealt paistab Weingartensee.

Lähimad asulad on Täsch (Zermattist põhja pool) ja Saas-Fee.

## Geograafia

Alphubelist põhja pool on kõrgem Täschhorn, Mischabeli lõunapoolseim tipp, millest eraldab seda *Mischabeljochi sadul* (3847 m), samas kui lõuna pool asuv seljak on vähem silmatorkav, kulgedes *Alphubeljochi* (3771 m) kaudu Feechopfilr (3888 m) ja Allalinhornile. Kuigi maapind langeb järsult Mattertali orgu läänes, on idapool tasane ja naabritega võrreldes peaaegu lauge. Iseloomulikult tasane Alphubeli tipp on enamasti kaetud firniga ja sellel on peale põhitipu ka põhjapoolne tipp (4188 m), mis tõuseb vaevu tasase tipuala kohale.

Alphubelist lõikab silmapaistev jäävaba kivine seljak *Rotgrat* läänesuunas alla Täschi hütini (*Täschhütte*, 2701 m), samas kui peamine põhja-lõunaseljak ja kirdesse kulgev nimetu seljak on suuresti jääga kaetud. Oma märkimisväärse kõrguse ja nõlvade suhteliselt väikese kalde tõttu on Alphubeli mäetipu alal mitu liustikku: mäetipust loodes ja läänes on Weingarteni liustik, mis on nüüdseks lagunenud kolmeks jäämassiks, ulatudes alla u. 3100 meetrini, mille ees on Weingarteni järv (*Weingartensee*). Kogu idakülje võtab enda alla piirkonna üks suuremaid liustikke Fee liustik, mille ulatus on üle mitme ruutkilomeetri ja jõuab ikka peaaegu orgu Saas-Fee lähedal. Mäetipu väikseim liustik, Alphubeli liustik, asub edelas.

## Ronimisajalugu

Esmatõusu mäele tegid 9. augustil 1860 Leslie Stephen ja Thomas Woodbine Hinchliff koos teejuhtide Melchior Andereggi ja Peter Perreniga, alustades Täschist ning kaguseljaku ja Alphubeljochi kaudu.

## Marsruudid

Alphubeli morfoloogia ja Saas-Fee funikulüüri lähedus teevad Alphubelist ühe suhteliselt kergemini ronitava neljatuhandelise Šveitsi Alpides. Sellele vaatamata on kõigil tõusudel kõrge mägireisi iseloom koos kõigi sellise tuuri tüüpiliste ohtudega.

Tavamarsruut viib *Berghaus Längfluest* (2867 m) Saas-Fee kohal üle tasase, kuid lõhedega Fee liustiku mäetippu. Tõus võtab 4-5 tundi.

Teine võimalus, mille baasiks on Saas-Fee, on kõrgetasemeline ekskursioon Mittelallalinist (3457 m), kuhu pääseb hõlpsasti Metro Alpini funikulüüriga. Sealt viib tõus, osaliselt üle kalju, *Feejochi* (3826 m), Feechopfi ja *Alphubeljochi* kaudu mäetippu (4 tundi).

Läänest viib tuntum marsruut Täschist Täschalpi ja Täschhütte kaudu ning siit üle Alphubeli liustiku Alphubeljochi kaudu üle peamise lõuna-kagu seljaku (*Eisnase*) mäetippu. See marsruut võtab umbes 5 tundi.

## Hütid

* Täschi hütt
* Berghaus Längflue
* Britannia hütt, Mittelallalini kaudu
* Kini hütt (*Kinhütte*)
* Mischabeljochbiwak, varjupaik samanimelisel sadul Alphubeli ja Täschhorni vahel
Rimpfischhorn

**Rimpfischhorn** on mägi Šveitsi Penniini Alpides.

Esmatõusu mäele tegid 9. septembril 1859 Leslie Stephen ja Robert Living koos teejuhtide Melchior Andereggi ja Johann Zumtaugwaldiga. Nende retk toimus Fluh Alpist Rimpfischwänge kaudu.
Opočno

**Opočno** (saksa keeles *Opotschno*) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Opočno asub Poola piirist 16 km kaugusel, Rychnov nad Kněžnoust umbes 16 km kirdes ja Hradec Královést ligikaudu 21 km idakirdes.

Opočno asub merepinnast 292 meetri kõrgusel.

Linna olulisim vaatamisväärsus on Opočno loss, mis on koos Opočno vanalinnaga alates 1. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala.

## Viited
Kajaani vald

**Kajaani** oli vald Soomes Oulu läänis Kainuu maakonnas. Vald liideti 1977. aastal Kajaani linnaga. Kajaani naabervallad olid Kajaani linn, Paltamo, Sotkamo, Sonkajärvi, Vaala ja Vuolijoki. Vallas räägiti soome keelt.
Annika Uudelepp

**Annika Uudelepp** (varem **Annika Velthut**; sündinud 14. märtsil 1978) on Eesti ametnik, riigivalitsemise ekspert.

## Haridus
Ta on lõpetanud 2003. aastal Tallinna Ülikooli haldusjuhtimise eriala magistriõppe (*cum laude*) ja on alates 2008. aastast selle ülikooli doktorant. Ta on teinud teadustööd Oxfordi Ülikoolis.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Annika Uudelepp on töötanud Tallinna Ülikoolis. 

Alates 19. novembrist 2004 kuni 20. juunini 2008 oli ta Keskkonnaministeeriumi kantsler. Seejärel töötas ta 2015. aastani SA Poliitikauuringute Keskus PRAXIS juhatuse liikme ja riigivalitsemise eksperdina. Ta on tulundusühistu Tuleva asutaja.

Aastatel 2017–2021 töötas Annika Uudelepp OECD-s vanemnõunikuna ja nõustas Lääne-Balkani riikide valitsusi valitsemisreformide elluviimisel.

2022-2023 töötas ta Confido Healthcare Groupi terviseteenuste juhi ja juhatuse liikmena,, 2024. aastast Tuleva juhatuse liikmena. 2025. aastast kuulub Uudelepp RMK nõukokku.

## Tunnustus
* 2003 – Eesti üliõpilaste teadustöö konkursi preemia (Teaduste Akadeemia)

## Viited
Liisa Past

**Liisa Past** (sündinud 1. mail 1980) on eesti ametnik, poliitika-, kommunikatsiooni- ja küberturbeekspert.

## Haridus
Liisa Past lõpetas Miina Härma gümnaasiumi 1999. aastal. Magistrikraadi kommunikatsiooni erialal sai ta 2012. aastal Tartu Ülikoolis. Ta on õppinud politoloogiat ka Norra Oslo Ülikoolis ja Columbia ülikooli Barnardi kolledžis.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Liisa Past on töötanud ajakirjanikuna ja kommunikatsioonistrateegina, Riigi Infosüsteemide juhtivanalüütikuna, olnud ametis NATO küberkaitsekeskuse juhtkonnas, USA Arizona osariigi McCaini instituudis, Riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonibüroos. Alates 2021. aasta kevadest töötas ta Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse (SMIT) infoturbeosakonna juhina, alates 2022. aasta augustist Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi riikliku küberturvalisuse osakonna juhina. Ta on oma tegevuses keskendunud inimõiguste ja demokraatia kaitsele.

## Viited
Siiri Liiva

**Siiri Liiva** (sündinud 7. mail 1983) on eesti ajakirjanik.

## Haridus
Ta lõpetas 2002. aastal Miina Härma gümnaasiumi. Bakalaureusekraadi riigiteadustes sai ta 2007. aastal Tartu Ülikoolis, 2017. aastal sai ajakirjanduse magistrikraadi Tallinna Ülikoolis. Ta on õppinud Lyoni II ülikooli politoloogia instituudis.

## Töö
Ta on töötanud Euroopa Noored Eesti büroo programmi konsultandina ja Valga MV noorsootöö peaspetsialistina, praktikandina NATO peakorteri rahvusvahelises sekretariaadis Brüsselis, ta on loonud Puka avatud noortekeskuse.

Ajakirjanikuna on ta töötanud Postimehes, 2021. aastal on Ärilehe toimetaja-reporter, samuti Tallinna 32. keskkooli ajakirjanduse õpetaja.

## Tunnustus
2010 – Aasta tegu: Noorsootöökeskus TANKLA loomine (eestvedajad Marek Mekk ja Siiri Liiva)

## Viited
Uddalaka Aruni

**Uddalaka Aruni** (Sanskrit: उद्दालक आरुणि Uddālaka Āruṇi *m*; ka Uddalaka, Aruni, Uddalaka Aruni Gautama või Uddalaka Varuni) oli India kirjaliku ajaloo esimene filosoof. Ta tegutses u 8. saj eKr ja pärines Põhja-Indiast, Gangese oru loodeosast (Kuru, Panchala).

Uddalaka Arunit on mainitud paljudes veedade ajastu sanskritikeelsetes tekstides. Tema filosoofilised õpetused on kirjas *Šatapatha-braahmanas*, Bṛhadāraṇyaka (jaotistes 3.7 ja 6.2), Chāndogya (CU 6.1-16 ja 5.3) ja Kaushitaki upanišadides (salmis 1.1). 

Chāndogya-upaniṣadis esitab Uddalaka Aruni küsimusi oma pojale Švetaketule tõeluse (või olemise) ja tõe kohta ning küsib, kas on midagi igavest ja muutumatut. Järgnevates vestlustes piiritleb Aruni aatmani (ehk isiku) õpetuse. Chāndogyas saabub Švetaketu koju pärast 24-aastast veedade õpinguid, uhke saadud teadmiste üle ja "peab end teadjaks". Isa aga kummutab tema enesega rahulolu, küsides temalt, kas ta sai juhiseid, "tänu millele muutub ennekuulmatu kuuldavaks, märkamatu märgatuks, tundmatu õpituks" (CU 6.3). Uddalaka Aruni õpetab seejärel poega: Alguses oli olemine (*sat*), mis tekitas kuumuse/soojuse, kuumus tekitas vee ja vesi toidu. Kõik olendid on valmistatud soojusest, veest ja toidust. 

Uddalaka Aruni kuulsaim õpilane oli Yajnavalkya.
Oleg Verhodanov

**Oleg Vassiljevitš Verhodanov** (vene keeles *Олег Васильевич Верходанов*; 17. märts 1965 Novgorod – 5. aprill 2020) oli vene astrofüüsik ja teaduse populariseerija. 

Tema peamised uurimisvaldkonnad olid raadioastronoomia, kosmoloogia ja kaugete raadiolainete allikate uurimine. 2002. aastast tegeles ta reliktkiirguse andmete analüüsiga.

Oleg Verhodanov lõpetas 1987. aastal Ždanovi-nimelise Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna. Suure osa oma elust elas ta Karatšai-Tšerkessia Zelentšukskaja rajoonis asuvas Nižni-Arhõzi asulas, kus töötas Venemaa Teaduste Akadeemia Astrofüüsika Eriobservatooriumis (viimati juhtivteadurina). 

1993. aastal kaitses Verhodanov väitekirja, mis käsitles raadiolainete allikate uurimismeetodeid 600-meetrisel raadioteleskoobil RATAN-600 (juhendaja akadeemik Juri Pariiski). Sai kandidaadikraadi. 2005. aastal kaitses ta Moskvas vaatlusliku raadioastronoomia alase väitekirja ja sai füüsika-matemaatikadoktori kraadi. 

Verhodanov töötas külalisteadurina 2004. aastal Aarhusi Ülikooli teoreetilise astrofüüsika keskuses ja Niels Bohri Instituudis ning 2005. aastal Imperial College Londonis.

Ta osales paljudes teaduse populariseerimise projektides, kus rääkis Universumi tekkimisest ja selle ehitusest, Peterburi planetaariumis pidas laiale publikule kosmoloogia teemal avalikke loenguid.
 
Oleg Verhodanov suri aprillis 2020 55-aastaselt müokardi infarkti tagajärjel.
Rotonda di San Tomè

**Rotonda di San Tomè** on 12. sajandi teisel poolel ehitatud romaani ümarkirik, mis asub Ülem-Itaalias Bergamo provintsis, Almenno San Bartolomeo väikelinnast umbes kilomeeter kagus.

## Arhitektuur
### Välisseinad
Kirik on harvaesineva ümara põhiplaaniga kivihoone, mille idaküljes on kandiline kooriruum ja selle otsas omakorda veidi kitsam poolringikujulise põhiplaaniga apsiid. Ehitatud Lombardia romaanika vormides, on see ümarehitis vertikaalselt jaotatud kolmeks erineva läbimõõduga osaks, mis annab kirikule kolmeastmelise kuju. Hoonel on ümarkaarsete astmikportaalidega sissepääsud läänes ja lõunas, lisaks pisike külgportaal kooriruumi lõunaseinas. Seinapind on  liigendatud saledate turpadega, mida kroonivad väikesed kapiteelid, katuse servas on kaarfriis, muu horisontaalne liigendus puudub. Keskosa (valgmikuosa) välisseina liigendavad liseenid ning selles on kaks ristikujulist ning kaks ümarat akent, samuti piirab selle ülaserva ümarkaarfriis. Kõrgeima osa (laterna) seintes on neli saleda kesksambaga paarisakent.

Ümarkiriku idaseinas on nelinurkne kooriruum ja poolümar apsiid, mis on kaunistatud rikkalikumalt. Erinevalt lihtsatest hoone põhikehandi akendest (erandiks portaali kohal asuv lääneaken) on kolm kitsast apsiidiakent servistatud astmelise palestikuga. Kooriruumi  ja apsiidi seinte ülaosas kulgeb mitte kaarfriis, vaid ristkaarfriis, mis kordub dekoorielemendina ka ümarkaares külgportaali sillusel. Ristkaarfriisi kohal on kaheastmeline konsoolidega karniis, mis veidi meenutab antiikset hammaslõiget.

### Siseruum
Ümarkiriku siseruumi ümbritsevad kaheksa võimsat monoliitset sammast, millele toetub ümarkaarne arkaad. Sammaste kõrguses ja materjalis võib märgata kergeid erinevusi, mida on kompenseeritud lisadetailidega. Ka sammaste kapiteelid on erineva kõrgusega ja erinevad teostuse kvaliteedilt. Kaks kitsast trepikäiku viivad empoorkorrusele, mille arkaadi kaheksa sammast on saledamad kui põhikorruse oma, kuid väikesi erinevusi leidub ka nende välimuses. Sissepoole kaarduvatest müüridest empoori arkaadi kohal moodustub liigendamata kuppellagi, mille keskele avaneb katuselatern.

## Pildid

Tomè21.jpg|Vaade põhikorruse keskelt apsiidi suunas
Tomè48.JPG|Empoorid, kuppel ja latern
Tomè23.JPG|Vaade ruumi keskelt kuplilaternasse
Tomè9.JPG|Lõunaportaal
Tomè11.JPG|Külgportaal
Tomè7.JPG|Peaportaali palestiku kapiteelid
Tomè43a.jpg|Kapiteel siseruumis
Tomè51.JPG|Fresko apsiidis


## Viited
Kairėnai

**Kairėnai** (poola keeles *Kojrany*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Kairėnai piirneb lõunas Galgiaiga, edelas Dvarčionysiga, loodes Baniškėsega ja põhjas Šilėnaiga.

Linnaossa jääb Vilniuse Ülikooli Botaanikaaed. Seal asub ka Kairėnai kalmistu (üks esimesi eraomandis kalmistuid Leedus). Linnaosa asub Kaira oja kaldal, lääneosa jääb Aukštagirise parkmetsa.

Kairėnai nime on esmamainitud XVI sajandil. Nimekuju järgi otsustades on tegemist leedu päritolu nimega ja tõenäoliselt isikunimest Kairi tuletatud kohanimega.

Arheoloogiliste andmete põhjal oli sealse linnamäe ala asustatud IV–VI sajandini. Linnaosa on kujunenud Kairėnai mõisa ümbruskonda. 1931. aastal oli mõisas 71 elanikku. 1933. aastal hakkas mõisa ruumides tegutsema psühhoneuroloogiahaigla. 1945. aastal rajati Kairėnaisse katoliku kabel. 1974. aastal leidis haigla uued ruumid, mõisakompleks läks aga Vilniuse Ülikooli valdusse ning sinna rajati botaanikaaed. Sealne kabel hävis 1982. aastal. Linnaosa on laienenud 1996. aastal Vilniusega liidetud Galgiai küla põhjapoolse osa ja Ližiškėse küla läänepoolse osa võrra.

Muinsuskaitse all on Kairėnai linnamägi, Kairėnai tumulused ja Kairėnai mõisakompleks.

## Viited
Šilėnai

**Šilėnai** (poola keeles *Borowo*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Šilėnai piirneb edelas Kairėnaiga, läänes Gvazdikaiga, loodes Žemoji Veržuvaga, põhjas Vaguvaga ja kirdes Aukštoji Veržuvaga.

Linnaosa jääb Kairėnai metsa. Šilėnai on säilitanud oma külalise ilme.

Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, mis kuulus Tyszkiewiczitele. Šilėnais oli toona 10 elanikku. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid *Боровка* ja *Борово*. Aastaks 1931 olid asulas 26 elanikku; kujunenud oli ka sellenimeline küla, kus oli 22 elanikku.

## Viited
Kristi Lehto

**Kristi Lehto** (sündinud 12. juulil 1978) on eesti statistik.

## Haridus
Kristi Lehto on lõpetanud 1996. aastal August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi (hõbemedaliga). Ta kaitses 2003. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö "Retrospektiivsetele korduvmõõtmistele tuginevad laste ja noorukite kasvumudelid". Ta on samas ülikoolis doktorant.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Ta on Statistikaameti juhtivmetoodik; varem on ta töötanud samas asutuses teistel ametikohtadel.

## Isiklikku
Ta osaleb Kuma loogika- ja sudokuvõistlustel, 2021. aastal tuli loogikavõistlustel kolmandaks. Mulgi uisumaratonil tuli 2016. aastal 92. kohale.

## Viited
Ave Laas

**Ave Laas** (sündinud 24. märts 1982) on riigiteadlane ja teaduse populariseerija.

Ave Laas on olnud noorte robootikavõistluse Robotex tegevjuht, Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidu projektijuht, heategevusliku võistluse Pardiralli projektijuht. 

Aastast 2024 on Ave Tallinna Ülikooli nooremteadur ja õppejõud .  

Ta on osalenud noorte ettevõtluskonkursi Ajujaht korraldamisel. Ta on ka kaugtööd propageeriva Targa Töö Ühingu juht. 2016 aastast alates on Ave olnud seotud Peresõbralike organisatsioonide märgise arengu ja hindamisprogrammiga . 

## Viited
Uhlířské Janovice

**Uhlířské Janovice** (saksa keeles *Kohljanowitz*) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kutná Hora ringkonnas. Uhlířské Janovice asub Výrovka jõe ääres, Kutná Horast umbes 16 km lääneedelas ja Praha kesklinnast ligikaudu 51 km kagus.

Uhlířské Janovice asub merepinnast 427 meetri kõrgusel.

Uhlířské Janovicet on esmamainitud 1352. aastal. Oletatakse, et asula on rajatud 13. sajandi keskpaiku. Alevi staatuse sai Uhlířské Janovice 1540. aastal ja linnaõigused 1739. aastal.

## Viited
Eva-Maria Kangro

**Eva-Maria Kangro** (sündinud 27. mail 1980) on eesti psühholoog.

## Haridus
Ta lõpetas Tallinna Prantsuse Lütseumi 1998. aastal, alustas Tallinna Ülikoolis samal aastal psühholoogiaõpinguid ning kaitses 2011. aastal doktoritöö "Situatsioonitingimuste ja enesereflektsioonitaseme roll impulsiivsuse avaldumisel".

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Alates 2008. aastast on Eva-Mariga Kangro Psience OÜ juhatuse liige, uuringuvaldkonna juht, aastatel 2011–2014 oli ta Tallinna Ülikooli psühholoogia instituudi teadur. Ta on muutuste juhtimise nõustaja ettevõttes Miltton, üks Eesti Motiveerivate Intervjueerimise Treenerite Assotsiatsiooni asutajatest, Eesti Mentorite Koja liige. 

## Isiklikku
Kangrol on kolm tütart.

## Viited
Strahlhorn

**Strahlhorn** on mägi Šveitsi Penniini Alpides, paiknedes Valais' kantonis Saas-Feest lõunas ja Zermattist idas. See asub mäestikus, mis eraldab Mattertali ja Saastali ning asub umbes poolel teel Rimpfischhorni ja Schwarzberghorni vahel.

Šveitsis on kolm vähemtuntud sama nimega tippu (3027 m, 3194 m, 3200 m).
Smėlynė

**Smėlynė** (ka **Gelvadiškis**, poola keeles *Śmielinka* või *Szmelinka*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Smėlynė piirneb edelas Turniškėsega, lõunas Aukštagirisega, kagus Gvazdikaiga, idas Žemoji Veržuvaga, põhjas Veržuvaga ja läänes üle Nerise Staviškėsega.

Linnaosa asub Kaira oja kaldal Aukštagirise parkmetsa ja Kairėnai metsa vahel. Kirdesse jääb Veržuva hüdrograafiline kaitseala. Linnaosa on männimetsa rajatud aianduskooperatiivide piirkond. Nerise jõel on Kaira suudmes Gelvėdiškise ja Trivartė kärestik.

Varem oli Smėlynė kohal kaks asulat, Smėlynė ja Gelvadiškis. Smėlynė kohal asus XIX sajandi teisel poolel kõrts, kus 1866. aastal oli 18 elanikku (8 katoliiklast ja 10 juuti). Kõrts oli ka Gelvadiškise kohal. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid *Смѣлина* ja *Смелинки*. Aastal 1905 oli Smėlynė kohal Mickūnai valda jäävad asulad, neist Gelvadiškises oli 24 elanikku, kolmes Smėlynė asulas oli aga kokku 51 elanikku. 1931. aastal oli Gelvadiškises 40 elanikku, kõik Smėlynėd olid aga liidetud ühiseks Smėlynė asulaks, kus oli 32 elanikku.

## Viited
Veržuva

**Veržuva** on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Veržuva piirneb lõunas Smėlynėga,  idas Žemoji Veržuvaga ja Vinciūniškėsega, kirdes Žemieji Karačiūnaiga, läänes üle Nerise Staviškėsega ja põhjas samal moel Ožkiniaiga.

Linnaosa asub samanimelise oja kaldal, Antaviliai metsa ja Kairėnai metsa vahel. Kagupoolsem osa jääb Veržuva hüdrograafilisele kaitsealale. Linnaossa jääb kaks aianduskooperatiivi.

XVIII sajandi teisel poolel rajati Veržuva alamjooksule suur majand. Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jäävad Tyszkiewiczitele kuuluva asulaga, kus oli 17 elanikku. 

## Viited
Marian Hooper Adams

**Marian Hooper Adams** (ka **Clover Hooper Adams**; 13. september 1843 Boston – 6. detsember 1885 Washington) oli Ameerika seltskonnadaam, Washingtoni kõrgseltskonna arvamusliider ja vilunud harrastusfotograaf.

Naine on olnud inspiratsiooniks mitme kirjandusteose kirjutamisel. Tema abikaasa oli kirjanik Henry Adams.

## Välislingid

*
Aletschhorn

**Aletschhorn** on mägi Šveitsi Alpides, Jungfrau-Aletschi piirkonnas, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Mäe jalamil on Aletschi liustik.

Aletschhorn, Berni Alpide teiseks kõrgeim mägi Finsteraarhorni järel, on ainus kõrgematest tippudest, mis asub täielikult Valais' kantonis. See on aheliku kulminatsioonipunkt, mis kulgeb paralleelselt eraldava seljakuga ja mis ületab seda oma peamiste tippude kõrgusel. Seistes seega Berni Alpide peamise mäestiku ja Penniini Alpide vahel, jagab see Bietschhorni eelist, et ta asub enda ümber asuvate kõrgete tippude suhtes kesksel positsioonil. Sageli arvatakse, et Aletschhornil Alpide tippude panoraamvaadetest kõige ilusam.

## Geograafia

Põhjatiival asub Aletschfirn, mis on Aletschi liustiku osa. Edelas asub Oberaletschi liustik ja kagus asub Mittelaletschi liustik. Mõlemad on Massa jõe valgalas, mis saab alguse Aletschi liustikult ja jõuab Rhône'i jõkke. Selle kauge asukoht liustike keskel tähendab, et Aletschhorn on vaatamata oma kõrgusele harvemini külastatav ja vähem tuntud kui Jungfrau ja Eigeri tipud, mis asuvad umbes 10 km põhja pool.

## Ronimisajalugu

Aletschhornile roniti esmakordselt peaaegu 50 aastat pärast Jungfrau esmatõusu. Esmakordselt Jungfraule ronimisel kasutasid ronijad Aletschfirni baaslaagreid Aletschhorni jalamil.

Aletschhornile ronisid esmakordselt 1859. aastal Francis Fox Tuckett, J. J. Bennen, V. Tairraz ja Peter Bohren. Seltskond veetis öö mõnes kaljulõhes Mittel Aletschi liustiku kohal (mäe idaküljel) ning järgmisel hommikul, 18. juunil, alustas tõusu ja jõudis lumisele seljakule, mis ühendab Dreieckhorni peamise tipuga. Läbipääs piki seda seljakut nii varajasel aastaajal, enne kui lumi on hästi konsolideerunud, hõlmas teatavat riski ja 50° nurga all firninõlva, mis nõudis hoolt ja head sammulõikust. Kuid tippu jõuti ilma suuremate raskusteta. Nagu paljud teised mägironijad, võttis Tuckett kaasa baromeetri ja tegi teaduslikke tähelepanekuid. Ta märkis jäist temperatuuri ja väga tugevat tuult, mis tuiskas lund ja ähvardas ronijaid ümber lükata.

Pärast tippu jõudmist eraldus Tuckett Bennenist ja laskus koos Bohreni ja Tairraziga põhjakülje kaudu. Ta tahtis laskuda otse Lötschentali, kuid varsti pärast nende laskumise algust algas laviin otse mägironijate jalge all. Nad läksid ettevaatlikult tagasi ja laskusid Mittelaletschile.
Marika Saar (proviisor)

**Marika Saar** (sündinud 23. jaanuaril 1971) on eesti kliiniline proviisor.

## Haridus
Marika saar kaitses 2001. aastal magistritöö Tartu Ülikooli farmaatsia instituudis, kliinilise farmaatsia magistrikraadi 2012. aastal Strathclyde'i ülikoolis. Alates 2015. aastast on ta Tartu Ülikooli meditsiinivaldkonnas doktorantuuris.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Saar on töötanud Saare Apteegi proviisorina, Pärnu haigla apteegi juhatajana ja Tartu ülikooli kliinikumi proviisorina. Alates 2012. aastast on ta TÜ kliinikumi kliiniline proviisor, alates 2021. aastast Tartu Ülikoolis kliinilise farmaatsia nooremlektor.

## Viited
September 2021

**September 2021**, kroonika.

2021. aasta september algas kolmapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast neljapäeval.

## [[1. september]]
*Veneetsias algas 2021. aasta Veneetsia filmifestival.
*...
## [[2. september]]
*...
## [[3. september]]
*...
## [[4. september]]
*...
## [[5. september]]
*Guineas toimus riigipööre, millega kukutati president Alpha Condé.
*Joanikije II Mićović pühitseti Cetinje kloostris Serbia Õigeusu Kiriku Montnegro ja rannikuala metropoliidiks. Montenegro rahvuslastest protestijate eest kaitsesid teda ja ta kaaskonda politseinikud ning ta oli sunnitud pärast tseremooniat lahkuma Cetinjest koos patriarh Porfirijega helikopteril.

## [[6. september]]
*Valgevene opositsioonijuht Maryja Kaliesnikava mõisteti 11 aastaks vangi ja tema advokaat Maksim Znak mõisteti 10 aastaks vangi riiklikku julgeolekut ohustavale tegevusele õhutamises ja tegevuses võimu haaramiseks.

## [[7. september]]
* Mehhiko ülemkohus otsustas dekriminaliseerida abordi, sest see oli vastuolus põhiseadusega.
* Mehhikot tabanud tugevates vihmasadudes tõusis Tula jõgi üle kallaste ja uputas 2000 majapidamist. Haiglas suri uputuse põhjustatud elektrikatkestuse tõttu 17 inimest.
* Mehhikos toimus Acapulco linna lähistel seitsme magnituudiline maavärin.

## [[8. september]]
*...
## [[9. september]]
*Islandil käivitati maailma suurim õhust süsinikku eemaldav masin.

## [[13. september]]
*Norras toimusid parlamendivalimised, mille võitis Norra Töölispartei.

## [[15. september]]
*Austraalia, Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia sõlmisid julgeolekupakti AUKUS, et piirata Hiina mõju. Lepingu alusel saab Austraalia merevägi tuumaallveelaevad.

## [[16. september]]
*Kennedy Kosmosekeskusest startis kolmepäevasele kosmoselennule SpaceXi missioon Inspiration4, mille pardal viibis esimene amatöörastronautidest koosnev meeskond.

## [[17. september]]
*Venemaal algasid parlamendivalimised.

## [[19. september]]
*Kanaaridel La Palma saarel hakkas purskama Cumbre Vieja vulkaan. Saarel registreeriti ka maavärin magnituudiga 3,8.
*Venemaal lõppenud parlamendivalimistel sai Ühtne Venemaa 49,82% häältest ning säilitas absoluutse enamuse Riigiduumas.

## [[20. september]]
* Koolitulistamine Permi Ülikoolis, kus hukkus 6 ja sai haavata 43 inimest.

## [[26. september]]
*Saksamaal toimusid parlamendivalimised. Valimised võitis Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei, mis sai 25,75 % valijate toetuse ja 206 kohta Liidupäevas. Teiseks tuli Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit, mis koos Baieri sõsarpartei Kristlik-Sotsiaalse Liiduga sai 24,1 % häältest (151 kohta). Kolmanda koha said Rohelised (Bündnis 90/Die Grünen) 14,8 %-ga (118 kohta).

## Viited
Tiibeti kaanon

**Tiibeti kaanon** on üldnimetus tiibeti budismi pühakirjade kohta, mis sisaldab lisaks varajase budismi (peamiselt sarvastivaada) tekstide ja mahajaana suutrate tõlgetele tiibeti keelde ka vadžrajaana tantristlikke tekste. 

Tiibeti kaanon pandi lõplikult kokku 14. sajandil. 

Budismi hääbumisel Indias läks kaotsi palju sanskritikeelseid budistlikke tekste. Suur osa neist säilis vaid tiibeti- ja/või hiinakeelsete tõlgetena.

## Kujunemine

Tiibeti kanooniline traditsioon algas sanskriti tekstide tõlkimisega tiibeti keelde 7.–9. sajandil ning jätkus teise tõlkeperioodiga 11.–12. sajandil, mil lisandusid tõlked ka hiina ja teistest keeltest. Tiibetikeelsete tõlgete süstematiseerimine toimus   13.–14. sajandil ja esimesed kanoonlised tekstikogumikud moodustati 13. sajandil.

1320 aastal jaotati tekstid Kangjuriks ehk Buddha õpetusteks ning Tengjuriks ehk õpetlaste kommentaarideks ja traktaatideks. Esmakordselt trükiti Kangjur puitplaatidelt 1411. aastal.

Kangjur hõlmab kokku üle 1000 teksti enam kui 100 köites, kuid selle täpne koosseis ei ole fikseeritud ja sõltub väljaandest. 

Esimesed tiibeti kaanoni uiguurikeelsed tõlked pärinevad juba 6.-7. sajandist ja kommentaarid 7.-8. sajandist. 

Hiinakeelseid tõlkeid tiibeti kaanonist tervikuna või selle erinevatest osadest on teada kümneid. 

Tiibeti kaanoni tõlkimine mongoli keelde algas 13.-14. sajandil ja jätkus 16. sajandil. 17. sajandil toimetati tõlkeid ja valmistati ette trükiväljaannet, mis ilmus 1740. aastal. 

## Jaotus

Tiibeti kaanon jaguneb kahte ossa.

* Kangjur sisaldab peamiselt suutrate ja tantrate tõlkeid ja hõlmab kokku üle 1000 teksti enam kui 100 köites.

* Tengjur sisaldab peamiselt india õpetlaste šaastrate ja kommentaaride, tantristlike tekstide ning vanaindia kirjandusteoste ja teaduslike tekstide tõlkeid tiibeti keelde ja koosneb ligi 4000 tekstist 225 köites.

## Vaata ka

* Paali kaanon
* Mahajaana suutrad

## Viited
Aleksander Nevski orden (Venemaa Föderatsioon)

**Aleksander Nevski orden** (vene keeles *орден Александра Невского*) on Venemaa Föderatsiooni presidendi Dmitri Medvedevi 2010. aasta 7. septembri seadlusega asutatud riiklik autasu.

Aleksander Nevski auks nimetatud ordeni märk sarnaneb kujunduselt Venemaa Keisririigis kehtinud Püha Aleksander Nevski ordeniga.
Alates 2010. aastast on Aleksander Nevski ordeni pälvinud 940 inimest (6. detsembri 2024 seisuga).

## Välislingid
Primakovi-nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituut

**Primakovi-nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituut** (vene keeles *Институт мировой экономики и международных отношений имени Е. М. Примакова Российской академии наук*) on Venemaal Moskvas asuv Venemaa Teaduste Akadeemia teadusuurimisinstituut. 

Instituudi tegevus on suunatud tänapäeva maailmapoliitika ja maailmamajanduse arengu peamiste suundumuste uurimisele.

Instituut loodi 1956. aastal. Loetakse aastatel 1924–1947 eksisteerinud NSV Liidu Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Maailmapoliitika Instituudi (likvideeriti 1947. aastal ÜK(b)P Keskkomitee Poliitbüroo otsuse alusel) õigusjärglaseks.

Instituudi direktori ametis on olnud teiste seas Aleksandr Jakovlev (1983–1985) ja Jevgeni Primakov (1985–1989). Alates 2017. aastast juhib instituuti Fjodor Voitolovski.

Instituudi direktor on Aleksandr Dõnkin.

Majandusgeograaf Aleksei Kuznetsov töötas aastatel 2013–2019 instituudi asedirektorina.

## Viited

## Välislingid
*
*Instituudi koduleht
Bothrops jararacussu

***Bothrops jararacussu*** on Lõuna-Ameerikas elutsev mürkmadu. Madu võib kasvada kuni 2,2 meetri pikkuseks.

## Viited

## Kirjandus
* Lacerda, J.P. 1884. *Leçons sur le venin des serpents du Brésil et sur la méthode de traitement des morsures venimeuses par le permanganate de potasse.* Lombaerts & C. Rio de Janeiro. 194 pp. (*Bothrops jararacussu*, p. 8.)
* Ludwig Trutnau: *Giftschlangen*. Verlag Eugen Ulmer, Stuttgart 1998. ISBN 3-8001-7371-9.
* Monzel, Markus 2008. *Bissunfälle durch Lanzenottern — Gifte, Epidemiologie und Schlangenbiss-Management*. Draco 8 (33): рр. 57-65
* Kwet, ; A. 2011. *«Nitro-Salbe» gegen Giftschlangenbisse. Reptilia* (Münster) 16 (90): рр. 3-7

## Välislingid

* Bothrops jararacussu. Google images
* Leonardo Benassatto. Brazilian viper venom may become tool in fight against COVID, study shows. Reuters, 1. september 2021

* Sebastian Kettley. Covid breakthrough as deadly Brazilian snake venom 75% effective in stopping virus. Daily Express, 1. september 2021
Venemaa Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituut

**Venemaa Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituut** (vene keeles Институт востоковедения Российской академии наук) on Venemaal Moskvas asuv Venemaa Teaduste Akadeemia orientalistika valdkonnas tegutsev teadusuurimisinstituut. Hõlmab Aasia ja Põhja-Aafrika kompleksuuringuid.

## Ajalugu
Instituut loeb enda asutamisaastaks 1818, kui Keiserliku Teaduste Akadeemia juurde loodi Peterburis krahv Sergei Uvarovi eestkostel Aasia muuseum (paiknes Kunstkamera ruumides). Ajapikku eraldusid Aasia muuseumist iseseisvad uurimisüksused (näiteks Budismi instituut ja Turkoloogiakabinet), kuid 1930. aastal need üksused reorganiseeriti üheks instituudiks – **NSV Liidu Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituut**. Selle nime all tegutses instituut kuni 1960. aastani ja taas aastatel 1970–1991. Vahepeal, aastatel 1960–1970, kandis instituut nime **Aasia Rahvaste Instituut**.

Alates 1950. aastast asub instituut Moskvas.

## Instituudi direktorid

*1930–1934 Sergei Oldenburg
*1934–1937 Aleksandr Samoilovitš
*1937–1938 Vassili Struve (kohusetäitja)
*1938–1940 Aleksei Barannikov
*1940–1950 Vassili Struve
*1950–1953 Sergei Tolstov
*1953–1954 Vsevolod Avdijev
*1954–1956 Aleksandr Guber
*1956–1977 Bobodžan Gafurov
*1977–1985 Jevgeni Primakov
*1985–1987 Georgi Kim (kohusetäitja)
*1987–1994 Mihhail Kapitsa
*1995–2009 Rostislav Rõbakov
*2009–2015 Vitali Naumkin
*2015–2020 Valeri Androssov
*alates 2020 Alikber Alikberov

## Instituudi teadureid

*Nikolai Konrad
*Igor Latõšev
*Aleksandr Pjatigorski

## Välislingid

*Instituudi koduleht
Charlie Watts

**Charles Rober Watts** (2. juuni 1941 Bloomsbury, London – 24. august 2021 London) oli inglise muusik, ansambli The Rolling Stones trummar. Ta mängis ansamblis 1963. aastast kuni oma surmani.

Ta õppis Londonis Harrow' kunstikoolis ja töötas 1960. aastast tarbegraafikuna. Noorena tekkis tal huvi džässi vastu. 1961. aastal asus ta mängima Alexis Korneri bluusiansamblis Blues Incorporated.

Watts liitus Rolling Stonesiga 1963. aasta jaanuaris ning oli ansambli klassikalises koosseisus viimane, kes ansamblis mängima asus. Watts oli ansambli solisti ja frontmäni Mick Jaggeri ning kitarristi Keith Richardsi kõrval üks kolmest, kes mängis ansambli kõikidel stuudioalbumitel.

Rolling Stonesi kõrval mängis Watts oma džässansamblis Charlie Watts Quintet.

1989. aastal võeti Watts Rolling Stonesi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. 2016. aastal valis ajakiri Rolling Stone ta kõigi aegade parimate trummarite seas 12. kohale.

2004. aastal diagnoositi tal kõrivähk. Watts suri 2021. aasta augustis 80-aastaselt.

## Viited

## Välislingid

* Adam Sweeting. Charlie Watts obituary. TheGuardian.com, 24. august 2021
* Charlie Watts obituary: Jazz man who became rock superstar. BBC News, 24. august 2021
Martin Karis

**Martin Karis** (sündinud 20. oktoobril 1981 Tartus) on eesti endine saalihokimängija ja tennisetreener.

Ta lõpetas 2000. aastal Miina Härma Gümnaasiumi ja 2005. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

## Sportlasena
Alustas viieaastaselt Tartu Spordikoolis Mart Polakese juhendamisel tennisetreeninguid, 1988–1994 treenis ta Margus Kartau juhendamisel. 

Saalihokiga tegeles ta Jari-Petri Anttila juhendamisel. Tuli Jõgeva Tähe meeskonnas seitse korda (2000–2001, 2003–2004, 2006, 2009, 2013) ja Augur/Wastelandi meeskonnas ühe korra (2012) Eesti meistriks ning kuulus viiel korral (2000–2004, 2006) Eesti karika võitnud meeskonda. 

Karis kuulus aastatel 1999–2010 Eesti saalihokikoondisse. Ta on osalenud viitel maailmameistrivõistlustel: sai B-divisjonis 2002. aastal 4. (kokku 12.), 2004. aastal 2. (12.) ja 2006. aastal 1. (11.) koha ning A-divisjonis 2008. aastal 8. ja 2010. aastal 7. koha.

## Treenerina
Alates 2001. aastast töötas ta tennisetreenerina: 2001–2002 BK Tartu Tenniseklubis, 2002–2005 Tartu Akadeemilises Tenniseklubis ning 2005–2011 Tartu Tamme Tennisekeskuses ja Tartu Tähtvere Tenniseklubis. 
Alates 2011. aastast on ta MK Tenniseklubi juhatuse liige ja treener (6. kutsetase, 2013), 2018. aastast on ta OÜ MK Spordi juhatuse liige.

## Isiklikku
Tema isa on Eesti president ning bioloog, haridus- ja muuseumitegelane Alar Karis ning ema on muuseumitegelane Sirje Karis. Tema vend on sporditegelane Kristjan Karis (sündinud 27. märtsil 1979).

## Viited

## Välislingid
*
*Martin Karise sporditulemused
Žemoji Veržuva

**Žemoji Veržuva** (poola keele *Warżówka Dolna*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Žemoji Veržuva piirneb läänes Veržuvaga, edelas Gvazdikai ja Smėlynėga, lõunas Šilėnaiga, idas Vaguvaga, kirdes Vismaliukaiga, põhjas aga Vinciūniškėsega.

Linnaosa asub Veržuva oja kaldal, Kairėnai metsa serval. Suurem osa sellest jääb Veržuva hüdrograafilisele kaitsealale. Linnaossa jääb Veržuva aianduskooperatiiv.

Aastal 1931 oli tegemist Mickūnai valda jääva külaga, kus oli 22 elanikku. 

## Viited
Šeidjakov

**Šeidjakov** oli nogai päritolu Venemaa aadlisuguvõsa.

## Ajalugu
### Päritolu
Šeidjakovi suguvõsa rajajaks oli XVI sajandil elanud Šeidjak-mursaa, kes oli Kuldhordi faktilise valitseja Jedigei-Mangiti (1352−1419) järeltulija viiendas põlves. Tema vanematest vendadest Kutum-mursaast ja Jussuf-mursaast said alguse Kutumovi ja Jussupovi suguvõsad, noorema venna Ismail-mursaa pojast Uruss-mursaast aga Urussovi vürstisugu.

## Suguvõsa liikmeid
*Vürst Pjotr Tutajevitš Šeidjakov (suri pärast 1580), vojevood, Pihkva asehaldur
*Vürst Jakov Mihhailovitš Šeidjakov (suri pärast 1713), stolnik, bojaar

## Viited

## Kirjandus
*Беляков, А. В. *Князья и мирзы Шейдяковы в России XVI–XIX вв*. − Золотоордынское обозрение. 2020. Т. 8, No 3. Lk 578-612 https://cyberleninka.ru/article/n/knyazya-i-mirzy-sheydyakovy-v-rossii-xvi-xix-vv/viewer.
Vinciūniškės

**Vinciūniškės** on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Vinciūniškės piirneb läänes Veržuvaga, lõunas Žemoji Veržuvaga, idas Vismaliukaiga ning põhjas Žemieji Karačiūnaiga ja Aukštieji Karačiūnaiga.

Linnaosa asub Antaviliai metsa serval. Sellest edelas asub Veržuva hüdrograafiline kaitseala. Linnaosa on aianduskooperatiivide ala.

Kui piirkond kuulus Poolale, rajati piirkonda Vilniuse kaitseks muldkindlustised. Nõukogude perioodil asusid seal Nõukogude sõjaväe kasarmud, mis olid rajatud Vismaliukai polügooni teenindamiseks. 

## Viited
Vaguva

**Vaguva** (poola keele *Wagowo*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Vaguva piirneb läänes Žemoji Veržuvaga, lõunas Šilėnaiga, idas Aukštoji Veržuvaga, põhjas aga Vismaliukaiga.

Linnaosa asub Veržuva oja kaldal, Kairėnai metsa serval. Suurem osa sellest jääb Veržuva hüdrograafilisele kaitsealale. Linnaosa on säilitanud oma varasema külalise ilme.

Aastal 1931 oli tegemist Mickūnai valda jääva külaga, kus oli 66 elanikku. 

## Viited
Katri-Evelin Kalaus

**Katri-Evelin Kalaus** (sündinud 14. jaanuaril 1972) on eesti kliiniline psühholoog.

## Haridus
Kalaus sai Tartu Ülikoolis psühholoogia eriala magistrikraadi 1998 aastal. Lisaks läbinud kognitiiv-käitumusliku psühhoteraapia põhiväljaõppe.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Katri-Evelin Kalaus töötab Psühhiaatria ja Psühhoteraapia Keskuses Sensus. Ta on töötanud kliinilise psühholoogia lektorina Tallinna Ülikoolis, on Eesti Psühholoogide Liidu liige ja Kliinilise psühholoogia erialasektsiooni juhataja. Ta on Eesti Kognitiivse- ja Käitumisteraapia Assotsiatsiooni liige, president aastatel 2012–2015, juhatuse liige aastatel 2010–2016.

## Viited
Aukštoji Veržuva

**Aukštoji Veržuva** (poola keele *Warzówka Górna*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Aukštoji Veržuva piirneb läänes  Vaguvaga, loodes aga Vismaliukaiga.

Linnaosa asub Veržuva oja kaldal, Kairėnai ja Antaviliai metsade vahelisel alal. Selle edelaossa ulatub Veržuva hüdrograafiline kaitseala. Suurema osa Aukštoji Veržuvast moodustavad aianduskooperatiivid.

Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jääva külaga, mis kandis Veržuva nime ja kus oli 86 elanikku. Tsaariajal kasutati asula kohta nimekujusid *Вержувка* ja *Важувка Гурна*. Aastal 1931 oli külas elanikke 130. 

## Viited
Tehnoloogiaülikool MISiS

**Rahvuslik Uurimis-Tehnoloogiaülikool MISiS** (akronüüm **MISiS**; vene keeles *Национальный исследовательский технологический университет «МИСиС»*) on Venemaa tehnikaülikool Moskvas, esimene kõrgkool riigis, millele anti rahvusliku uurimisülikooli staatus. 

Tehnoloogiaülikool MISiS on Venemaa juhtivaid ülikoole materjaliteaduse, metallurgia ja mäenduse valdkonnas.

## Ajalugu
1918. aastal asutati Moskva Mäeakadeemia. 1930. aastal loodi selle baasil kuus instituuti, sealhulgas **Moskva Terase ja Sulamite Instituut**, Moskva Mäeinstituut ning Moskva Värviliste Metallide ja Kulla Instituut, mis tänapäeval on taasühinenud Tehnoloogiaülikooli MISiS koosseisus.

## Rektoreid

Moskva Terase ja Sulamite Instituudi esimene rektor (1930) oli Avraami Zavenjagin, hilisem tuntud tööstusjuht, tuumarelva loomise juhtfiguure. 

Alates 2013. aastast juhib Tehnoloogiaülikooli MISiS rektorina ökonoomikadoktor Alevtina Tšernikova.

## Välislingid
*
*Instituudi koduleht
Ester Eomois

**Ester Eomois** (sündinud 14. märtsil 1971) on eesti juhtimis- ja terviseekspert.

## Haridus
Ta sai 1994. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi inglise filoloogia alal ja 2005. aastal EBS-is magistrikraadi ärijuhtimises. Alates 2015. aastast on samas koolis doktorantuuris.

## Töö ja ühiskondlik tegevus
Ta on juhtimise õppejõud EBS-is ja ettevõtte Viveo Health partnersuhete juht. Ta on Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni president.

## Isiklikku
Tema tütar on tennisist Eva Paalma.

## Viited
Vismaliukai

**Vismaliukai** (poola keele *Wysmałki*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Vismaliukai piirneb läänes Vinciūniškėsega, edelas Žemoji Veržuvaga, lõunas Vaguvaga, idas Aukštoji Veržuvaga, kirdes aga Aukštieji Karačiūnaiga.

Linnaosa asub Antaviliai metsa serval. Selle lõunapiirile jääb Veržuva hüdrograafiline kaitseala.

Tegemist on endise sõjaväelinnakuga, kus aastast 2015 on arendatud innovatsioonitsooni.

Aastal 1931 oli tegemist Mickūnai valda jääva külaga, kus oli 23 elanikku. Küla oli segarahvastikuga, seal elas nii leedulasi, poolakaid kui ka venelasi. Aastal 1953 rajati sinna polügoon, mis kuulus Vilniuse kõrgemale sõjanduslikule raadioelektroonikakoolile. Polügoonil katsetati uuemat sõjatehnikat ja selle kasutusvõimalusi taktikaliste operatsioonide läbiviimisel. Polügooni juurde rajati ka suhteliselt kaasaegne õppekeskus. Nõukogude perioodil rajati Vismaliukaisse korterelamuid, kuhu asusid elama sõjaväelaste pered. Aastaks 1990 olid Vismaliukai elanikeks üksnes venelased. Aastal 2013 rajati sinna fotoelektriliste uuringute keskus. Aastal 2015 asuti piirkonda rajama ka teisi innovatsiooniga tegelevaid asutusi - energeetika, biomeditsiini ja biotehnoloogiaga seotuid ettevõtteid.

## Viited
Portofino

**Portofino** (liguuria keeles *Portofin*) on Itaalia puhkekoht ja kaluriküla, mis on kuulus oma maalilise sadama poolest, mille ümber on kooldunud värvikirevad hooned. Valda, mis asub Liguuria Rivieral Genova suurlinnapiirkonnas, külastavad tihti kuulsad ja loovad inimesed.

## Välislingid
*
Žemieji Karačiūnai

**Žemieji Karačiūnai** (poola keeles *Karaczuny Dolne*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Žemieji Karačiūnai piirneb edelas Veržuvaga, lõunas Vinciūniškėsega, idas Aukštieji Karačiūnaiga, põhjas Vismalaiga, loodes Pečiukaiga, läänes üle Nerise Ožkiniaiga.

Linnaosa asub Antaviliai metsas. Žemieji Karačiūnai on aianduskooperatiivide piirkond.

1905. aastal on mainitud kahte Mickūnai valda jäävat Karačiūnai-nimelist asulat, ühes neist 15, teises 21 elanikku. Tsaariajal hakkas küla kandma venekeelset nimekuju Карачуны Дольнэ. 1931. aastal oli külas 20 elanikku.

## Viited
Aukštieji Karačiūnai

**Aukštieji Karačiūnai** (poola keeles *Karaczuny Górne*) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Aukštieji Karačiūnai piirneb läänes Žemieji Karačiūnaiga, kirdes Šilasega, lõunas Vinciūniškėsega, kagus Vismaliukaiga, põhjas Antaviliaiga ja loodes Vismalaiga.

Linnaosa asub Antaviliai metsas. Itta jääb Tapeliai maastikukaitseala. Aukštieji Karačiūnais on aianduskooperatiive ja eramuid.

XIX sajandi lõpuaastatel oli linnaosa kohal asula, kus oli 7 elanikku, kõik katoliiklased. 1905. aastal on mainitud kahte Mickūnai valda jäävat Karačiūnai-nimelist asulat; ühes oli 15, teises 21 elanikku. Tsaariajal hakkas küla kandma venekeelset nimekuju Карачуны Гурнэ. 1931. aastal oli külas 52 elanikku.

## Viited
Breithorn

**Breithorn** (saksa keelest: "lai sarv") on Penniini Alpide mäestik, millel on sama nimega kõrgeim tipp (kuid ka *Breithorn (läänepoolne tipp)*), asudes Šveitsi ja Itaalia vahelisel piiril. See asub Alpide peaahelikus, umbes poolel teel Matterhorni ja Monte Rosa vahel ning Theoduli kurust idas. Suurem osa massiivist on jäätunud ja sisaldab mitmeid teiseseid tippe, kõik asuvad peamisest tipust idas: Kesk-Breithorn, läänepoolne Breithorni kaksik (või Ida-Breithorn), Gendarm (või idapoolne Breithorni kaksik) ja Roccia Nera. Peamist tippu eristatakse mõnikord nimega *Lääne-Breithorn* (saksa: *Breithorn (Westgipfel)*, itaalia: *Breithorn Occidentale*). Lähimad asulad on Zermatt (Valais' kanton) ja St-Jacques (Valle d'Aosta).

Breithorni peetakse kõige kergemini ronitavaks neljatuhandeseks Alpide tipuks. Selle põhjuseks on Klein Matterhorni õhutramm, mis viib ronijad Zermattist üle 3820 m kõrgusele alguspunkti. Tavamarsruut (lõunaedelatiib) on mäe Itaalia poolelt (lõunapool) ja jätkub üle liustikuplatoo enne tippuronimist 35 kraadisel lumenõlval. Kogenematud mägironijad võivad aga sattuda tõsistesse raskustesse, kui lumekarniiside läheduses või halva ilmaga ette ei vaadata. Kogenud mägironijatele, kes soovivad rohkem väljakutseid, on teine võimalus Breithorni harja poolik läbimine.

Breithornile ronisid esimesena 1813. aastal Henry Maynard (climber), Joseph-Marie Couttet, Jean Gras, Jean-Baptiste Erin ja Jean-Jacques Erin.
Kurt Pflugbeil

**Kurt Leopold Pflugbeil** (9. mai 1890 – 31. mai 1955) oli I maailmasõjas Saksamaa sõjaväelendur, lennuväekindral Luftwaffes Teise maailmasõja ajal.

Ta võttis osa Teisest Harkovi lahingust, Stalingradi lahingust, sõdis Krimmis. Teise maailmasõja lõpus sõdis ta Kuramaa kotis.

8. mail 1945, pärast Saksamaa täielikku kapituleerimist, langetasid Wehrmachti sõdurid Kuramaal relvad. Nõukogude Liit saatis enamiku alla-andnud Saksa sõdureid sõjavangidena, nende hulgas ka Leopold Pflugbeili, 25-aastaks sunnitööle Siberi vangilaagritesse. 4. jaanuaril 1954 sai ta tagasi Saksa Föderatiivsesse Vabariiki.

## Isiklikku
Tema vend Johann Pflugbeil (1882–1951) oli Saksamaa kindralleitnant.
Dissernet

**Vaba netikogukond Dissernet** (vene keeles *Вольное сетевое сообщество «Диссернет»*) on netikogukond, kes on seadnud enda ülesandeks üles leida plagiaadijuhtumid Venemaal kaitstud väitekirjades. 

Disseneti asutasid neli meest, nende seas bioinformaatik Mihhail Gelfand ja ajakirjanik Sergei Parhomenko. 

Dissernet  alustas tegevust 2013. aastal. 

## Välislingid
*Koduleht
Augustus Saint-Gaudens

**Augustus Saint-Gaudens** (1. märts 1848 Dublin Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik – 3. august 1907 Cornish New Hampshire) oli *[[beaux-arts]]*'i põlvkonna skulptor, kes võttis eeskujuks Ameerika renessansi ideaalid. New Yorgis üles kasvanuna reisis ta Euroopasse täiendõppeks ja kunstiõpinguteks. Pärast naasmist saavutasid ta skulptuurid, mis mälestasid Ameerika kodusõja kangelasi, suurt edu. Saint-Gaudens lõi ka klassikalisi teoseid nagu Diana ja rakendas oma kujundusoskusi numismaatikas.

Oma hilisematel eluaastatel rajas ta Cornish Art Colony, mis koondas maalikunstnikke, skulptoreid, kirjanikke ja arhitekte.

## Vaata ka
*Louis Saint-Gaudens

## Välislingid
*
Rentaablus (ansambel)

**Rentaablus** oli Eesti vokaal-instrumentaalansambel, mis tegutses aastail 1979–1989. 

Ansambli lõid samasse sõpruskonda kuulunud klassi- ja koolikaaslased Urmas ja Alar Soots, Margus Hanson ja Rein Kinkar, kes kõik läksid peale keskkooli õppima Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonda. Ansamblit kutsuti ka Tartu ülikooli majandusteaduskonna üliõpilaste ansambliks. Hiljem liitus ansambliga Margus Hansoni pinginaaber Alar Karis, kes läks õppima veterinaariat Eesti Põllumajanduse Akadeemias.

Mängiti kantrimuusikat, eeskuju olid Kukerpillid. Kõik ansambli liikmed laulsid, algusaegadel mängiti vaid akustilistel pillidel.

Ansambli muusikaliselt tugevamad liikmed olid muusikakooli akordioni eriala lõpetanud Rein Kinkar ja mõnda aega muusikakoolis käinud Alar Karis, kes oskas viiulit mängida.

Ansambli nime ristiisa oli tollane Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva (EÜE) tegelane Igor Gräzin, kes tuli veel nimeta bändiga vestlema pärast nende esinemist ühel 1979. aasta talvisel EÜE üritusel. Gräzin pakkus ansambli nimeks sõna rentaabel, millest kohendamise järel sai Rentaablus.

1978. aastal astus Rentaablus üles festivalil Tartu Sügis, kus sai suure publikumenu osaliseks, neid plaksutati korduvalt lavale tagasi.

Rentaablus mängis malevapidudel, Tartu levimuusikapäevadel, Tartu 2. ehitusvalitsuse pidudel (kuhu neid kutsus Olari Taal), Tartu noortemajas Sõprus keskealiste tantsuõhtutel ja teistel pidudel. Ansambel oli kaasatud Priit Aimla näidendis “Liftis kinni”, kus mängis sketšide vahepalasid. Rentaablus mängis kolmel korral telesaates “Viljaveski” ja kahel korral telesaates “Reklaamiklubi”. Ansambel käis esinemas ka Eestist väljaspool: Koola poolsaarel, Pavlodaris, Poolas, Moskvas Patrice Lumumba nimelises ülikoolis protestilaulude konkursil. Nõukogude aja lõpul, 1990 käidi turneel Tšehhoslovakkias ja Saksamaal.

Rentaabluse viimastel tegevusaastatel mängisid ansamblis Alar Sootsi ja Alar Karise asemel teised muusikaliselt võimekad üliõpilased.

Pärast ansambli tegevuse lõppu esines see taas 2007. aasta oktoobris Tartu ülikooli 375. aastapäeva puhul Athena Keskuses toimunud kontserdil "Rohkem kui kontsert", kus esinesid ka teised endised tudengibändid. Sõpruskonnana on pillid kätte võetud bändiliikmete või nende lähedaste sünnipäevadel.

## Ansambli koosseis
* Rein Kinkar – mandoliin, akordion, vokaal
* Margus Hanson – basskitarr, vokaal
* Alar Karis – viiul, vokaal
* Alar Soots – bandžo, mandoliin, akordion, vokaal
* Urmas Soots – kitarr, vokaal

## Viited

## Välislingid
* Ansambel Rentaablus. Eesti Rahvusringhäälingu arhiiv, esmaeeter 15.11.1986
Calvert Vaux

**Calvert Vaux** (20. detsember 1824 London Inglismaa – 19. november 1895 Brooklyn New Yorgi osariik) oli inglise päritolu Ameerika Ühendriikide arhitekt ja maastikukujundaja.

Koos protežee Frederick Law Olmstediga kavandasid nad Central Parki.

## Välislingid
*