open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Georg von Stackelberg (surnud 1687)

**Georg von Stackelberg** (ka **Jürgen** või **Göran**; surnud 20. novembril (vkj 10. novembril) 1687) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane (kapten) ja mõisnik.

Georg von Stackelberg sündis ooberstleitnant Wolmar von Stackelbergi (1592–1652) ja Margareta Rosenstråle (1599–1663) pojana. Tema noorem vend oli Eestimaa rüütelkonna peamees Nils von Stackelberg (umbes 1630 – 1714)

20. juulil (vkj 10. juulil) 1641 immatrikuleeriti ta Tartu Ülikooli.

1663. aastal on mainitud teda kaptenleitnandi auastmes olevana

Talle kuulusid Kaagri ja Peri mõis Liivimaal, Sutlema mõis Eestimaal ning Hjelmarsnäsi mõis Rootsis, Närke maakonnas.

## Perekond

Georg von Stackelberg abiellus enne 1663. aastat Anna Margaretha von Metztackeniga, kes oli Palmse mõisniku ja Käkisalmi maapealiku Reinhold von Metztackeni (surnud 1672) tütar. Abielust sündisid:
*Claus Reinhold von Stackelberg, Rootsi sõjaväelane (kapten), Sutlema mõisnik
*Wolmar Georg von Stackelberg (surnud 1741), Rootsi ooberstleitnant, Mäeküla mõisnik
*Anna Helena von Stackelberg, abiellus Berend Wilhelm von Rehbinderiga
*Margaretha Elisabeth von Stackelberg, abiellus Hans Heinrich von Mohrenschildtiga

1674. aastal abiellus ta vabapreili Barbara von Uexküll-Gyldenbandiga. Abielust sündisid:
*Emerentia von Stackelberg (surnud 1710), abiellus Berend von Rehbinderiga
*Barbara Sophia von Stackelberg (1678–1724), abiellus Nils von Nasackiniga
*Sabina Elisabeth von Stackelberg (sündis 1682), abiellus Georg Jacob von Glasenappiga
*Otto Georg von Stackelberg (1683–1767), Kaagri ja Jõksi mõisnik

### Sugupuu

## Vaata ka
*Stackelberg

## Viited
Divisio

"**Divisio**" on ladinakeelne sõna, mis tähendab taksonoomias: 
*botaanikas ja mükoloogias **'[[hõimkond]]**'
*zooloogias **'[[põhikond]]**'

Loogikas tähendab see sama mis **[[alusetu üldistus]]**.
Sõpruse sild (Narva)

**Narva Sõpruse sild** (ka *Narva linnasild*) on maanteesild Kirde-Eestis Narva linnas üle Narva jõe. 

Sild ehitati aastatel 1957–1960 monoliitsest raudbetoonist. Silla ehitamisel kasutati kaabelkraanasid.

Silla pikkus on 162 meetrit ja laius 17,2 meetrit, millest sõidutee moodustab 12 meetrit. Sild on viie avaga.

Silla läänepoolne osa asub Eesti riigile ja Narva linnale kuuluvatel kinnistutel.

## Pildid

Image:Bridge of Friendship Narva 1.jpg|Vaade sillale põhjast
Image:Bridge of Friendship Narva 2.jpg|Vaade sillale loodest
Image:Bridge of Friendship Narva 3.jpg|Silla Jaanilinna-poolne ots
Image:Bridge of Friendship Narva 4.jpg|Vaade sillale Hermanni linnuse tornist
Narva sild 2019.jpg|Vaade sillale Hermanni linnuse tornist (2019)


## Viited

## Välislingid
*Narva sillast sai sõpruse mõõdupuu. Ärileht, 23. mai 2007
Ramsi neem

**Ramsi neem** on neem Eesti loodeosas Noarootsi poolsaarel, Mandri-Eesti kõige läänepoolsem punkt (23°24,29' ip, 59°01,54' pl). Asub Voosi kurgu eenduval poolsaarel Einbi külas, mis oli ajalooliselt Noarootsi ja Vormsi vahel asunud Läänemere saar, rootsikeelse nimega **Ramsholm**, ning ühines mandriga umbes 19. sajandil. 

## Viited
Yao Ming

**Yao Ming** (hiina keeles 姚明, *Yáo Míng*; sündinud 12. septembril 1980 Shanghais) on Hiina endine korvpallur, kes mängis aastatel 2002–2011 kaheksa hooaega NBA klubis Houston Rockets.

## NBA karjäär
Yao Ming valiti 2002. aasta NBA *draft*'ist esimesena Houston Rocketsisse, kus ta mängis kogu oma NBA karjääri.

Yao Mingi statistiliselt parim hooaeg oli 2006/07, mil ta viskas keskmiselt 25 punkti, võttis 9,4 lauapalli ja blokeeris 2 vastase viset mängus.

Karjääri jooksul sageli vigastustega hädas olnud Yao Ming pidi vahele jätma kogu 2009/10. hooaja ning tegi oma viimaseks jäänud, 2010/11. hooajal kaasa vaid viies kohtumises, kus tõi keskmiselt 18 minutiga 10,2 punkti ja 5,4 lauapalli mängus.

## Saavutused
* 8 korda valitud NBA tähtede mängule (2003–2009, 2011)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2007, 2009)
* 3 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2004, 2006, 2008)
* NBA uustulnukate sümboolne esiviisik (2003)

## Vaata ka
* NBA drafti esimeste valikute loend

## Isiklikku
* Yao Ming on üks tuntumaid Hiina sportlasi. Ta oli Hiina lipukandja 2004. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Ateenas ja 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Pekingis.
* Yao Ming on abielus Hiina korvpalluri Ye Li'ga.
* Yao Mingi ema Fang Fengdi (191 cm) ja isa Yao Zhiyuan (201 cm) olid mõlemad elukutselised korvpallurid.

## Huvitavat
229 cm pikkune Yao Ming on üks NBA ajaloo pikimaid mängijaid (kõige pikem on olnud Gheorge Mureșan, 231 cm). 

## Välislingid
* 
*Yao Ming – NBA.com
*Yao Ming – Basketball-Reference.com
*Ülipikk Hiina kossuäss: ma ei tea, kas ma kunagi enam mängida saan, Postimees, 8. juuni 2011
Tatjana Jaanson

**Tatjana Jaanson** (neiupõlvenimi **Tatjana Borissova**; sündinud 23. novembril 1966 Moskvas) on endine Nõukogude Liidu sõudja ja Eesti sõudmistreener.

## Elulugu

Tatjana Borissova lõpetas 1984 Moskva 721. keskkooli ja omandas samal aastal Moskva Dzeržinski rajooni kutsehariduskeskuses lasteaiakasvataja kutse. Ta harrastas 1974–77 sportvõimlemist, 1978–80 kergejõustikku ja 1980–82 võrkpalli.

Eestisse asus ta elama 1990. aastal. 

Sõudmisega hakkas Borissova tegelema 15-aastaselt. Tema suurimateks saavutusteks sportlasena on kuldmedal 1990. aasta Hea Tahte mängudel roolijata kahepaadil, hõbe 1989. aasta universiaadil paarisaerulisel neljapaadil ning NSV Liidu meistrivõistluste kuld-, hõbe- ja pronksmedal. 

Treenerina on Tatjana Jaanson töötanud 1996. aastast ning omab 7. kategooria treeneri litsentsi. 

2008. aastal treenis ta paarisaerulisel kahepaadil sõitvaid Jüri Jaansonit ja Tõnu Endreksoni ning ühepaadil sõitvat Andrei Jämsät. Enne seda on ta treeninud 2005. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali võitnud paarisaerulise neljapaadi meeskonda, kuhu kuulusid Jüri Jaanson, Tõnu Endrekson, Leonid Gulov ja Andrei Jämsä. 

2008 lõpetas Jaanson Tartu Ülikooli KKT bakalaureuseõppe ja 2010 magistriõppe.

2009. aasta augustis astus Jaanson Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmeks. Ta oli alates 28. märtsist 2014 asendusliikmena XII Riigikogu liige kuni selle koosseisu tegevuse lõppemiseni 19. veebruaril 2015. Samal ajal kuulus Riigikokku ka tema abikaasa Jüri Jaanson.

## Tunnustus
*NSV Liidu meistersportlane
*2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2009 Eesti Vabariigi spordipreemia tulemusliku töö eest treenerina meeste paarisaerulise kahepaadi ettevalmistamisel 2008. aasta Pekingi olümpiamängudeks

## Isiklikku

Aastatel 1991–2016 oli ta abielus sõudja Jüri Jaansoniga, peres kasvavad tütred Anita ja Greta.

Tütar Greta Jaanson (sündinud 5. juunil 2000) on samuti sõudja. Ta võitis ühepaadil 2018 noorte OM-il pronksi, sai 2017 noorte MM-il ja 2018 noorte EM-il 9. koha. Ta on tulnud 6 korda Eesti meistriks: 2017 ja 2018 ühepaadil, 2017 ja 2018 paarisaerulisel kahepaadil, 2017 paarisaerulisel neljapaadil ja 2018 kaheksapaadil. Ta oli Sõudeliidu parim naissõudja 2017–18.

## Viited

## Välislingid
*Priit Pullerits "Tatjana Jaanson, nelja mehe tasakaalustaja" Postimees, 10. september 2005
*
Johannes Perens

**Johannes Perens** (26. september 1906 Kaavi, Torgu vald, Saaremaa – 25. detsember 1941 Ussollagi vangilaager, Permi oblast, Venemaa, NSV Liit) oli V Riigikogu, Rahvuskogu ja I Riigivolikogu liige, Kuressaare linnapea aastail 1934–1940. 

Ta lõpetas 1925. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi ja 1935. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse alal. 

Oli Kaitseliidu Saaremaa maleva juhatuse liige.

Ta arreteeriti NKVD poolt 19. aprillil 1941 Kuressaares. Suri Nõukogude vangilaagris. 

## Tunnustus
*1939 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
* Rita Loel, "Viimane ennesõjaaegne Kuressaare linnapea Johannes Perens", Oma Saar, 19. juuli 2008
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Jon Robert Holden

**Jon Robert Holden** (vene Джон Роберт Холден; sündinud 10. augustil 1976 Pittsburghis) on ameerika päritolu mustanahaline endine Venemaa korvpallur, kes mängis 2002–2011 klubis Moskva CSKA. 

Holden sai Venemaa kodakondsuse 2003. aastal Vladimir Putini korraldusel. Selle põhjuseks olid uued reeglid Venemaa korvpalli Superliigas, mis ei lubanud ühes klubis pidada üle 5 välismaalasest mängija (neist kuni 2 ameeriklast). Moskva AKSK-s oli juba viis välismängijat ning neist 2 olid ameeriklased. Tollal ei osanud Holden üldse vene keelt. Holden säilitas ka USA kodakondsuse, kuid mängis Venemaa korvpallikoondises.

## Karjäär
Holden tuli 1998. aastal Euroopasse, hakkas mängima Läti klubis ASK/Brocēni/LMT ja tuli Läti meistriks. 1999–2001 mängis ta Belgia klubis Telindus Oostende ja tuli Belgia meistriks. 2001–2002 mängis ta Kreeka klubis Ateena ASK ja tuli 2002 Kreeka meistriks. Moskva CSKA ridades on ta tulnud 6 korda Venemaa meistriks (2003–2008).

Koos Venemaa korvpallikoondisega tuli Holden Euroopa meistriks 2007. aastal.

Ta on 1,85 m pikk ja kaalub 84 kg.

## Viited

## Välislingid
*Tutvustus portaalis Euroleague.net
Svetlana Abrossimova

**Svetlana Olegovna Abrossimova** (vene Светлана Олеговна Абросимова; sündinud 9. juulil 1980 Leningradis) on Venemaa korvpallur.

1998. sai ta Venemaa korvpallikoondises MM hõbemedali ja 2007 tuli ta Euroopa meistriks. Ta on olnud Venemaa korvpallikoondises 2000. aasta suveolümpiamängudel ja 2008. aasta suveolümpiamängudel.

Ta on tulnud Tšehhi meistriks (2002) ja Venemaa meistriks (2003).

## Klubid
 
*Gambrinus Brno (2001–2002)
*Pallacanestro Femminile Schio (2002–2003)
*VBM-SGAU (2004–2006)
*Moskva oblasti Spartak (2006–2007)
*UGMK Jekaterinburg (2003–04, 2007-2008)
*Minnesota Lynx (2001–2007)

Ta on 1,85 m (teistel andmetel 1,88) pikk ja kaalub 77 kg.

## Välislingid

*Tutvustus UGMK kodulehel
*Tutvustus WNBA kodulehel
Naha talu

**Naha talu** on Karisöödi küla koosseisu kuuluv talu Võru maakonna Rõuge valla edelapiiril. Naha talust 2 km kagus asub Eesti kõige lõunapoolsem punkt (57°30' N, 26°37' E).

Varem kuulus talu Naha küla koosseisu, kuid seda küla enam ei ole.

Naha talust algab Eestimaa lõunatipu looduse õpperada, mille pikkus on 4,8 km.

## Viited

## Välislingid
*"Seatapupäev Naha talus" Eesti Ekspress, 1998
Ekteenia

**Ekteenia **(kreeka keeles 'jõupingutus, püsivus') on õigeusu kirikus lausutav palve, mis koosneb lühikestest palumistest, millele vastab koor lauldes: "Issand, heida armu" või "Anna seda, Issand". Ekteenia algab üleskutsega palvetamisele. Ekteenia on osa õigeusu kiriku liturgiast. Lääne katoliku ja luteri kirikus vastab ekteeniale litaania.
Saint Anni vald

**Saint Ann** on vald Jamaical Middlesexi maakonnas.

Saint Anni vallas on sündinud *[[reggae]]*-lauljad Bob Marley ja Burning Spear ning Jamaica rahvuskangelane Marcus Garvey.

Vald on tähtis turismisihtkoht, seal asub tuntud sukeldumis- ja veespordikeskus Ocho Ríos.
Otto Emil Seesemann

**Otto Emil Seesemann** (26. august 1866 Jelgava – 9. veebruar 1945 Megow, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu Eesti teoloog ja Vana Testamendi teadlane.

Õppis aastatel 1877–1885 Viljandi maagümnaasiumis ning 1885–1890 Tartu Ülikoolis, täiendas end Leipzigi Ülikoolis 1892–1897. 1895. aastast *dr. phil.*, aastast 1898 *lic. theol.* (mõlemad Leipzigist), *mag. theol.* 1899 (Tartust).

Töötas Tartu Ülikoolis semiidi keelte eradotsendina aastatel 1900–1912, dotsendina 1912–1914 ning professorina 1914–1916 ja lühikest aega ka 1918. aastal. 1927–1936 oli ta Uue Testamendi korraline professor. Emeriteerununa jätkas õpetamist eradotsendina kuni ümberasumiseni 1939.

## Isiklikku
Tema isa oli praost Heinrich Seesemann, tema vend Reinhold Engelbrecht Heinrich Leonhard Seesemann oli pastor mitmes kohas Kuramaal, poeg Heinrich Alexander Leonhard Seesemann oli teoloog, tegutsedes Riias ja hiljem Saksamaal, poeg Wolfgang Joachim Viktor Seesemann oli adjunktpastor Viljandi Pauluse koguduses ja Raplas ning Tallinnas Diakonisside Asutise rektor.

## Välislingid
*
Christian Friedrich Segelbach

**Christian Friedrich Segelbach** (28. aprill 1763 Erfurt – 7. august 1842 Peterburi) oli usuteadlane, filosoof ja loodusteadlane.

Segelbach oli kingsepa poeg. Ta õppis 1780–1789 Erfurdi Ülikoolis, oli sealsamas eradotsent 1796. aastal, õppis 1782–1783 ka Jena Ülikoolis ja õpingute kõrvalt jutlustas Jena ülikooli kirikus. Perekondlikel põhjustel ei saanud ta Jena ülikooli lõpetada ja pidi Erfurti tagasi pöörduma. Seal kaitses ta väitekirja, sai doktorikraadi ning pidas eradotsendina kuni 1796. aastani loenguid ajaloost, matemaatikast ja filosoofiast.

Rahaliste raskuste pärast pidi Segelbach kolima Venemaale, kus ta töötas Peterburi peamises saksa koolis, kus õpetas filosoofiat, usuõpetust ja kirikulugu peaaegu 14 aastat.

1810 valiti Segelbach Tartu ülikooli korraliseks kirikuloo professoriks ja sellena töötas ta 1823. aastani. Suurema osa sellest ajast oli ta ühtlasi koolikomisjoni liige ja esimees. Aastatel 1811–1814 oli ta ühtlasi Tartu gümnaasiumi ja teiste Tartu koolide direktor.
Georg von Seidlitz

**Georg Carl Maria von Seidlitz** (7. (ukj 19. juuni) 1840 Peterburi – 15. juuli 1917 Irschenhausen, Baieri, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu zooloog.

## Elulugu
### Päritolu ja haridustee
Pärit Eestimaa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Tallinna kodanik, meditsiiniprofessor, tõeline riiginõunik ja Väätsa mõisnik Karl Johann von Seidlitz (1798–1885). Ema Justine Charlotte von Rauch (1818−1898) oli ihuarst salanõunik Georg von Rauchi tütar. Sai esmalt koduhariduse, seejärel õppis Tartu gümnaasiumis. Astus 1858. aastal Tartu ülikooli, kus tudeeris anatoomiat ja zooloogiat. Lõpetas stuudiumi 1862. aastal zooloogiakandidaadi kraadiga. Seejärel täiendas ta end kuni 1865. aastani Berliinis. Reisis Transilvaanias, Itaalias, Sitsiilias, Lõuna-Prantsusmaal ja Hispaanias. 1866. aastal kaitses ta Tartu ülikoolis zooloogiamagistri teaduslikku kraadi. 1867. aastal viibis Dresdenis ja Leipzigis. Naasis Tartusse, kus promoveerus 1868. aastal zooloogiadoktoriks.

### Tartu ülikooli õppejõud
Aastatel 1869−1874 oli ta Tartu ülikooli zooloogia eradotsent. 1871. aastal kandideeris ta dotsendi ametikohale, kuid ülikooli nõukogu lükkas tema kandidatuuri tagasi. Zooloogiadotsendiks kinnitati ta 1874. aastal. Sel ametikohal oli ta aastani 1877, mil ta lahkus Ida-Preisimaale Königsbergi.

### Königsbergi periood 1877−1895
Königsbergis sai temast 1877. aastal Kuramaalt pärit anatoomiaprofessori Karl Wilhelm von Kupfferi (1829−1902) juures anatoomiainstituudi assistent ja prosektor. Alates 1879. aastast oli ta Königsbergi ülikooli anatoomia- ja zooloogia eradotsent. Omandas Königsbergi lähedal Charlottenthali ja Ratshofi mõisad, mille ta müüs 1895. aastal. Aastatel 1887−1895 elas Königsbergis.

### Viimased eluaastad ja surm
Asus 1895. aastal elama Baierisse Münchenisse, kus tegutses eraõpetlasena. Alates 1901. aastast oli tema elukohaks Irschenhausen Müncheni lähedal, kus ta ka 1917. aastal 77-aastaselt suri.

## Teoseid
**Die Bildungsgesetze der Vogeleier in histologischer und genetischer Beziehung und das Transmutationsgesetz der Organismen* (1869)
**Die Darwin´sche Theorie. Elf Vorlesungen über die Entstehung der Thiere und Pflanzen durch Naturzüchtung* (1875)
**Beiträge zur Deszendenztheorie* (1876)
**Fauna Transsylvanica. Die Käfer (Coleoptera) Siebenbürgens* (1891)

## Isiklikku
Tema abikaasa oli Tallinnas sündinud Amalie Karoline Elisabeth Koppelson (1846–1902). Abielust sündisid:
*Anna (1867), Baieri arhitekti Max Langheinrichi abikaasa
*Elsa (1869), Münchenis elanud professor Heincke abikaasa
*Gerhard (1871–1912), meditsiinidoktor Ida-Preisimaal, abiellus Gertrud Krausega
*Marie Dorothea Margarethe (1875), Lutheri vabriku keemiku Oskar Paulseni abikaasa

Tema poolõde Marie (1832–1903) oli abielus Tartu linnapea ja arstiteadlase Georg von Oettingeniga (1824–1916).

## Viited

## Välislingid
*
*
Carl Eduard Senff

**Carl Eduard Senff** (8. aprill (ukj 20. aprill) 1810 Tartu – 31. detsember 1849 (ukj 12. jaanuar 1850) Tartu) oli baltisaksa matemaatik.

Professor Carl August Senffi poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1827–1830. Töötas sealsamas puhta ja rakendusmatemaatika eradotsendina 1834–1837 ja professorina 1837–1849.
1831 valminud töös "Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum" esitas ruumikõverate valemi (Frenet-Serret valem).

## Välislingid
* Bibliograafia
* Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum
* Teoseid
*
Ludwig Eduard Senff

**Ludwig Eduard Senff** (6. aprill 1842 Tartu – 2. juuli 1887 Riia) oli baltisaksa arstiteadlane.

Ludwig Eduard Senff sündis 1842. aastal Tartus, Tartu Ülikooli professori Carl Eduard Senffi (1810–1849/1850) pees. 

Õppis Tartu Ülikoolis 1861–1869, töötas sealsamas Tartu Ülikoolis diagnostika ja elektroteraapia eradotsendina 1872–1881.

## Välislingid
*
Conrad von Sengbusch (1849−1929)

**Conrad Robert von Sengbusch** (ka **Konrad Robert von Sengbusch**)  (8. juuni 1849 Tallinn – 1929) oli baltisaksa arhitekt, kes tegutses muu hulgas Tartu linnaarhitekti abi ja Tartu ülikooli arhitekti kohusetäitjana.

## Elulugu
Õppis Tallinna gümnaasiumis ja 1867–1871 Karlsruhe Polütehnikumis, seejärel töötas Saksamaa raudteedel. 1875 tuli ta Riiga, kus õppis Riia polütehnikumis. Juba 1876. aastal jättis ta õppimise siiski katki ja siirdus Tartusse linnaarhitekti abiks. 

1877. aastal tegi Sengbusch Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi ehituskomitee juures kutseeksami. 1878–1880 oli ta Tartu Ülikooli arhitekti ja ehituskunsti õpetaja kohusetäitja.

## Viited

## Välislingid

*Lühibiograafia Voldemar Vaga teose "Tartu Ülikooli arkitektid" (1928) lisas
*http://www.ua.tu-dresden.de/pdf_docs/ft.pdf
Carl Friedrich Eduard Siller

**Carl Friedrich Eduard Siller** (26. oktoober 1801, Danzig – 16. august 1852, Milwaukee, USA) oli farmakoloog.

Ta oli tolliametniku poeg. 

Alates 1810. aastast elas ta Danzigi orbudekodus. Ta õppis Danzigi linnakoolis ja Danzigi gümnaasiumis. Alates 1815. aastast oli ta apteekri õpilane Danzigis, 1818. aastast õpipoiss mõnede Saksamaa linnade apteekides. 1828. aastal sooritas ta apteekrieksami Peterburi meditsiini-kirurgia akadeemias. 1829. või 1830. aastal kaitses ta Jena ülikoolis filosoofiadoktori kraadi.

Aastatel 1828-1843 juhatas ta apteeke Vene sõjaväehospidalides.

Töötas Tartu Ülikoolis farmaatsia professorina 1843–1850. Ta oli ka Tartu ülikooli farmaatsiainstituudi esimene direktor. 1950. aastal lahkus Siller ametist haiguse tõttu ja emigreerus Ameerikasse.

Alates 1839. aastast toimetas Siller farmaatsiaajakirja ning andis 1843. aastal välja kaheköitelise farmaatsiaõpiku.

## Viited
Vassili Sinaiski

**Vassili Ivanovitš Sinaiski** (vene Василий Иванович Синайский; 25. juuli 1876 Lavrovo, Tambovi kubermang – 21. september 1949 Brüssel) oli vene ja Läti õigusteadlane.

Vaimuliku poeg. Õppis Montpellier' ülikoolis, aastatel 1899–1903 ka Tartu ülikoolis. Töötas Tartu ülikoolis tsiviilõiguse eradotsendina aastatel 1907–1910.

Oli korporatsioon Fraternitas Arctica liige.
Mihhail Sirinov

**Mihhail Aleksandrovitš Sirinov** (9. jaanuar 1878 Venemaa – 1929) oli Tartu Ülikoolis poliitilise ökonoomia ja statistika professor aastatel 1913–1917.
Viktor Skvortsov

**Viktor Aleksejevitš Skvortsov** (28. juuli 1872 Volsk, Venemaa – surmaaeg teadmata) oli vene farmakoloog.

Õppis Tartu Ülikoolis 1896–1897, enne seda tudeeris Kaasani Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis farmaatsia eradotsendina 1908–1912.
Johann Wilhelm Snell

**Johann Wilhelm Snell** (8. aprill 1789, Idstein, Saksamaa – 8. mai 1851, Bern) oli saksa õigusteadlane.

Gümnaasiumi direktori poeg. Õppis Giesseni Ülikoolis 1806–1819. Töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse professorina 1819 (kust ta sunniti lahkuma), seejärel oli professor Baselis, Zürichis ja Bernis.
## Viited

## Välislingid
*Biograafia (saksa keeles) Deutsche Biographie
Peter Sniker

**Peter Sniker, ka Snikers** (25. november 1875 Skulte, Liivimaa – 5. detsember 1944 Riia) oli arstiteadlane.

Ta oli vallavanema poeg. Õppis Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias. Töötas Tartu Ülikoolis naha- ja suguhaiguste eradotsendina 1916–1918.
Arkadi Sokolov

**Arkadi Aleksandrovitš Sokolov** (31. mai 1848, Pärnu – surma aeg teadmata) oli filoloog.

Vaimuliku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1866–1870, tudeeris ka Moskva Ülikoolis. Töötas Tartus slaavi filoloogia eradotsendina 1878–1883.
Aleksandr Solovjov (arstiteadlane)

**Aleksandr Nikolajevitš Solovjov** (Соловьев, Александр Николаевич, 23. veebruar 1844 – surma aeg teadmata) oli arstiteadlane.

Õppis Moskva Ülikoolis, tudeeris ka Kaasanis, Viinis ja Prahas. Töötas Tartu Ülikoolis sünnitusabi, naiste- ja lastehaiguste professorina 1901–1902, töötas ka Kaasanis ja Moskvas.
Boriss Sreznevski

**Boriss Izmailovitš Sreznevski** (vene keeles Борис Измайлович Срезневский; 31. märts (19. märts vkj) 1857 Peterburi – 24. märts 1934 Kiiev) oli vene meteoroloog, Tartu ülikooli füüsilise geograafia ja meteoroloogia professor. 

Boriss Sreznevski sündis Peterburis maailmakuulsa slavisti akadeemik Izmail Sreznevski perekonnas. Ta õppis Peterburi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas, pärast täiendas ennast Berliini, Pariisi, Heidelbergi ja teistes Lääne-Euroopa ülikoolides. 

Aastatel 1882–1892 töötas Boriss Sreznevski Füüsika Peaobservatooriumi meremeteoroloogia osakonnas, 1892–1894 Moskva ülikoolis eradotsendina.

1893. aastal sai ta Tartu ülikooli audoktoriks. Aastal 1894 kutsuti ta tööle Tartu ülikooli, kus ta õpetas füüsikalise geograafia ja meteoroloogia kursusi ning oli geograafia ja meteoroloogia kateedri juhataja. Aastatel 1894–1918 oli Sreznevski ka Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumi direktor.

Aastal 1918 oli Sreznevski Eesti Looduseuurijate Seltsi president. Samal aastal evakueerus ta Voroneži. Alates 1919. aastast töötas ta Kiievis ja oli Kiievi meteoroloogiaobservatooriumi direktor.

Lingtermomeetri leiutamise eest sai Sreznevski 1900. aasta Pariisi maailmanäitusel hõbemedali.

Oma sünoptiliste uurimuste "Ilmastikuülevaated" eest Füüsika Peaobservatooriumis sai Sreznevski Lomonossovi preemia.

Sreznevski tõi meteoroloogiasse külmalaine mõiste. Sünoptika arendamise eest sai ta Vene Geograafiaühingu väikese kuldmedali.

Ta valiti Kiievis Ukraina Teaduste Akadeemia akadeemikuks.

## Viited


## Välislingid
* Bibliograafia
* 150 aastat Boriss Sreznevski, esimese Eesti sünoptiku sünnist Ain Kallise ettekanne PDF-failina
* Boriss Izmailovitš Sreznevski
* Esimese Eesti sünoptiku sünnist möödus laupäeval 150 aastat Postimees, 2. aprill 2007
* 150 років з дня народження академіка-метеоролога Б.І.Срезневського (ukraina keeles)
Julius Alfons Nikolai Szymanowski

**Julius Alfons Nikolai Szymanowski** (27. jaanuar 1829 Riia – 13. aprill 1868 Kiiev) oli arstiteadlane.

Aadlikust ametniku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1850–1856. Töötas Tartu Ülikoolis kirurgia eradotsendina 1857–1858, pärast seda oli Helsingi Ülikooli professor kuni 1861, misjärel suundus Kiievi ülikooli, kus pidas professoriametit oma surmani.

## Kirjandus
* Hasselblatt, Arnold / Otto, Gustav: Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat, 1889. — S. 412.
Ernst Stadelmann

**Ernst Stadelmann** (8. detsember 1853 Insterburg, Ida-Preisimaa – 12. märts 1941 Berliin) oli saksa arstiteadlane.

Arsti poeg. Õppis Zürichis ja Königsbergis. Oli Königsbergis assistent 1878, pidas sama ametit Heidelbergis 1884–1887. Töötas Tartu Ülikoolis kliinilise propedeutika dotsendina 1887–1894, seejärel suundus Berliini Ülikooli.
Ernst Otto Staude

**Ernst Otto Staude** (27. märts 1857, Limbach, Saksamaa – 9. aprill 1928, Rostock) oli saksa matemaatik.

Arsti poeg. Õppis Leipzigi Ülikoolis 1876–1881 (Dr Phil 1881), oli Breslau Ülikooli eradotsent 1883–1886. Töötas Tartu Ülikoolis rakendusmatemaatika professorina 1886–1888, seejärel oli professor Rostockis kuni surmani.

## Välislingid
* Bibliograafia
* Teoseid
Ludolf Eduard Stephani

**Ludolf Eduard Stephani** (29. märts 1816 Beucha, Saksamaa – 30. mai 1887 Pavlovsk) oli klassikaline filoloog ja arheoloog.

Vaimuliku poeg. Õppis Leipzigi Ülikoolis 1836–1842. Töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia professorina 1845–1850.

## Välislingid
* Ludolf Stephani
Heinrich Kurt Stever

**Heinrich Kurt Stever** (14. oktoober 1789 Rostock – 21. aprill 1827 Riia) oli õigusteadlane.

Raehärra poeg. Õppis Rostocki Ülikoolis, tudeeris ka Berliinis, Jenas ja Göttingenis. Oli eradotsent Rostockis 1815–1817, töötas Tartu Ülikoolis kohaliku õiguse professorina 1819–1820.
Ludwig Stieda

**Christian Hermann Ludwig Stieda** (7. november 1837 Riia – 19. november 1918 Gießen) oli baltisaksa arstiteadlane (histoloog).

Stieda oli kaupmehe poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1856–60, tudeeris ka Gießeni, Erlangeni ja Viini Ülikoolis. 1861 kaitses ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi ja 1862 habiliteerus ehk sai eradotsendiks, mis andis õiguse ülikoolis loenguid pidada. Alates 1864 töötas ta Anatoomikumis assistendina ja 1875 sai ta Tartu Ülikooli anatoomiaprofessoriks.

1885–1912 oli ta Königsbergi ülikooli anatoomiaprofessor.

Alates 1886 oli ta Saksamaa Loodusteaduste Akadeemia Leopoldina liige ja alates 1904 Peterburi Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige.

Temast järele jäänud dokumendid asuvad Saksi-Anhalti ülikooli ja liidumaa raamatukogu arhiivis.

Tal oli kaks poega: Alfred Stieda (1869–1945) ja kirurg Alexander Stieda (1875–1966).

## Teoseid
* Untersuchungen über die Entwickelung der Glandula Thymus, Glandula Thyreoidea und Glandula Carotica, Leipzig, Verlag von Wilhelm Engelmann, 1881
Wilhelm Stieda

**Wilhelm Christian Hermann Stieda** (13. aprill (1. aprill vkj) 1852 Riia – 21. oktoober 1933 Leipzig) oli baltisaksa majandusteadlane ja statistik, Rostocki ja Leipzigi ülikooli rektor ning Tartu Ülikooli professor.

Stieda oli ametniku poeg. Pärast reaalkooli lõpetamist Riias 1868 õppis ta kuni 1873. aastani Tartu ülikoolis ja pärast Berliini ülikoolis poliitökonoomiat ja statistikat. Tartus astus ta korporatsiooni Fraternitas Rigensis. Berliinis oli tema õppejõud endine Tartu ülikooli kateedrijuhataja Adolph Wagner. Seejärel õppis ta Strasbourgi ülikoolis ajalugu ja sotsiaalpoliitikat, kus tema õppejõud olid Gustav von Schmoller ja Wilhelm Lexis – Lexis läks Strasbourgist kohe Tartu ülikooli professoriks. 1875 kaitses ta Tübingeni ülikoolis doktorikraadi riigiteaduste alal.

1875 asus ta tööle statistikabüroosse, 1876 sai ta Strasbourgi ülikoolis eradotsendiks, detsembris 1877 poliitökonoomia ja statistika erakorraliseks professoriks. 3. juunil 1880 abiellus ta Hessenis Auguste Kochiga (1857–1931).

Augustis 1880 valiti ta Tartu ülikooli geograafia, etnograafia ja statistika kateedri korraliseks professoriks.

1882 kutsuti ta Berliini keiserliku statistikabüroo nõunikuks. 1884 läks ta sealt Rostocki ülikooli riigiõiguse professoriks. Ühtlasi oli ta 1888–89 ülikooli dekaan ja 1896–97 rektor. 1887 astus ta Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo ja Arheoloogia Seltsi ning 1892 Eestimaa Kirjanduse Seltsi.

1898 läks Stieda Leipzigi ülikooli. 1898–1925 kuulus ta Saksimaa riiklikku kultuurinõukokku, 1904 sai Saksimaa Teaduste Akadeemia liikmeks. 1909 sai ta ülikooli dekaaniks ja 1916–17 oli rektor. 1923 Stieda emeriteerus ja suri 21. oktoobril 1933.
## Kirjandus
*Prof. Dr. W. Stieda, Liv-, Est- und Kurländer auf der Universität Frankfurt a./O.
*Wilhelm Stieda, "Revaler Zollbücher und -quittungen des 14. Jahrhunderts". Halle a.S. : Verl. der Buchhandl. des Waisenhauses, 1887.    Digitaliseeritud BSB:
Adalbert von Stromberg

Parun **Adalbert** Eduard Eugen Maximilian Otto **von Stromberg** (22. juuli 1880 Tāšu-Padure, Kuramaa – 31. detsember 1922 Tartu) oli baltisaksa usuteadlane.

Adalbert von Stromberg sündis Talsi kreisiülema, parun Adalbert von Strombergi (surnud 1907), ja Tāšu-Padure (*Tels-Paddern*) mõisast pärit Anna Jeanette Theophile von Keyserlingi (1853–1910) pojana.

Õppis Tartu Ülikoolis 1901–1913, tudeeris ka Berliini Ülikoolis. 1908. aastal Tallinna toomkiriku  koguduse adjunktpastor, 1912–1913 Tartu ülikooli kiriku  adjunktpastor. 

Aastatel 1910–1911, 1913–1914 ja 1917–1918 oli Tallinna toomkooli juhataja. Töötas Tartu Ülikoolis eksegeetika ja Uue Testamendi eradotsendina 1914–1916 ja professorina 1919–1922.

## Teoseid
* Die Geschichte der israelitischen Propheten in den Grundzügen, 1910 
* Die Geschichte der alten Kirche bis zirka 600 in den Grundzügen, 1910 
* Die Geschichte der Kirche der Neuzeit im Grundriß, 1911 
* Studien zur Theorie und Praxis der Taufe in der christlichen Kirche der ersten zwei Jahrhunderte, 1913, 2. Aufl. 1973

## Viited

## Välislingid
*Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, Görlitz 1930, Osa 2.3, lk 401
*Stromberg, Adalbert* Eduard Eugen Maximilian Otto Bar. v. (1880-1922), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital
Karl Ludwig Struve

**Karl Ludwig Struve** (2. mai 1785, Hannover – 17. juuni 1838, Königsberg) oli baltisaksa filoloog.

Gümnaasiumidirektori poeg. Õppis Göttingeni Ülikoolis 1801–1802, tudeeris ka Kieli Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia eradotsendina 1805–1814.
Aktöbe

**Aktöbe** (kasahhi Ақтөбе 'valge küngas') on linn Kasahstanis, Aktöbe oblasti keskus. Asub Ileki jõe ääres.

Linn on asutatud 1869. aastal. Linnaõigused sai 1880.

## Viited

## Välislingid

*Aktöbe ametlik koduleht
Eesti ETNO

**Eesti ETNO** on pärimusmuusika õppelaager noortele pillimängijatele vanuses 16–30.

Eesti ETNO laager toimub igal suvel vahetult enne Viljandi Pärimusmuusika Festivali. Laagrist osavõtjad esinevad festivali lavadel laagris õpitud repertuaariga. Lugude õppimine toimub kuulmise järgi.

## Ajalugu

Eesti ETNO pärimusmuusikalaager sai alguse aastal 1997, nime all **Noorte Moosekantide Pillimängupäevad**.

## Välislingid
*Eesti ETNO
*August Pulsti Õpistu
Merihumur

**Merihumur** (*Honckenya peploides*) on nelgiliste sugukonda kuuluv õistaim. 

Merihumur kasvab eelkõige liivastel ja klibustel mererandadel, ka Eestis. Et sellises pinnases on vesi väga sügaval, kogub ta vett oma lihakatasse lehtedesse ja vartesse. Merihumur kasvab sageli rannaserval tiheda padrikuna.

## Välislingid
*
Jarmo Karing

**Jarmo Karing** on eesti tantsija ja koreograaf.

1996. aastal lõpetas Karing Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi. Ta lõpetas 2001. aastal Pedagoogikaülikooli koreograafia eriala ning sai magistrikraadi 2003. aastal Tartu Ülikooli Avatud Ülikoolis kultuurikorralduse erialal.

On loomingulise rühmituse ZUGA Ühendatud Tantsijad liige. Jarmo Karing oli 2001. aastal Nukuteatri muusikali "Risk" koreograaf.
Vaivara Vabadussõja mälestussammas

**Vaivara Vabadussõja mälestussammas** (ka **Vabadussõjas langenute mälestussammas**) on 1924. aastal rajatud mälestusmärk Vabadussõjas langenud 36 vaivaralasele. Mälestussammas asub Sinimägede juures Grenaderimäest veidi läänes, Vaivara uuel kalmistul.

Sammas purustati Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal ja taastati 1991. aastal.

Kiviplokkidest sambal on Voldemar Melliku dolomiitskulptuur (taastanud poeg Tõnu Mellik), mis kujutab isa hoidmas kätel surevat poega.

## Vaata ka
*Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas
*Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend

## Välislingid
*
Ophelia (täpsustus)

**Ophelia** on mitme asja ja inimese nimi:
***[[Ophelia (eesnimi)]]**
****[[Ophelia]]** on tegelane Shakespeare'i tragöödias "Hamlet".
**Liisu Ophelia Hansen on eesti ujuja.
* **[[Ophelia (kuu)|Ophelia]]** on Uraani kuu.
* **[[171 Ophelia]]** on asteroid.
* **"[[Ophelia (maal)|Ophelia]]"** on John Everett Millais' maal (1852).
* **[[Ophelia (roosisort)|Ophelia]]** on roosa roosisort.
* **Ophelia** nime on kandnud mitu orkaani.
* **"[[Ophelia (Natalie Merchanti album)|Ophelia]]"** on Natalie Merchanti muusikaalbum.

## Vaata ka
* Ofelia
Niguliste tänav

**Niguliste tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.

Niguliste tänav algab Harju, Kullassepa ja Kuninga tänava ristmikult, suundub Toompea poole ning lõpeb Rüütli ja Rataskaevu tänava ristmikul.

## Ajalugu
Niguliste tänav Tallinnas on nime saanud aadressil Niguliste 3 asuva Niguliste kiriku (*Die Nikolaikirche*) järgi.

Niguliste kirikusse viivat teed hakati 1367. aastal kutsuma "teeks, kust minnakse püha Nikolause juurde" (*… velud itur ad sanctum Nicolaum*). Niguliste tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - Nigolas uulits, Nigulaste uulits, Niggola ulits, Nikkola ulits; saksa keeles *Nikolaistraße, Nicolaistraße, Nicolai Straße*, vene keeles *Липовая Городская ул., Нигулисте, ул.* 1723. aastal eestikeelse nimega Nikkola ulits ja 1732. aastast Niggola uulits. Sellest kujunes 1861. aastal Nigulaste uulits, hiljem Niguliste tänav.

Hoones Niguliste 5 tegutses Niguliste apteek.

1944. aasta märtsipommitamises kannatada saanud Kullassepa ja Niguliste tänava nurgahoone taastati sõja järel, kuid lammutati 1950. aastate algul ning selle asemele ehitati stalinistlikus stiilis maja  Kullassepa 4 // Niguliste 2, mis valmis 1953. aastal arhitekt Ilmar Laasi projekti kohaselt.

Aastatel 1948–1987 kuulus Niguliste tänava koosseisu tänavalõik Harju tänava ja Vana turu vahel (Kuninga tänav).

2022. aasta veebruaris avati Jaan Krossi auks  tema 102. sünniaastapäevaks püstitatud Jaan Krossi monument Kullassepa, Kuninga, Niguliste ja Harju tänava nurgal.


Vue fra Niguliste tänav mod Lühike jalg.JPG|Rüütli, Lühikese jala, Rataskaevu tänava ja Niguliste tänava ristmik|Vaade Niguliste tänava lõpust Lühikesele jalale
Estonia-old-town.jpg|Niguliste 4, 6, 8
TLA 1465 1 934 Varemets Harju ja Niguliste tänava nurk mai 1948.jpg|Varemets Harju ja Niguliste tänava nurk (mai 1948)
Niguliste ja Harju tänava nurk Niguliste kiriku tornist 74.jpg|pisi|Niguliste ja Harju tänava nurk, vaade Niguliste kiriku tornist 74


## Viited

## Välislingid
Kuninga tänav

**Kuninga tänav** on tänav Tallinna kesklinnas vanalinnas. See ühendab Vana turu ja Suur-Karja tänava ristmikku ning Harju, Niguliste, Kullassepa tänava ristmikku.

## Ajalugu
Tänava nime kujunemise lugu ei ole täpselt teada. Kindlasti pole tänava nimi seotud kuningasooga. Pigem tekkis tänava nimi seal maja omanud Lambert Konnigisberghi (Koningesberch) nime järgi, kes 1436. aastal loovutas oma kinnistu sugulasele Hans Callele. Samas võib tänava nimi pärineda ka sel ajal linnakodanike sest levinud perekonnanime Koning (Koningk) järgi.

1910. aastast asus Kuninga 1 Parikaste fotoateljee.

Aastatel 1948–1987 kandis Niguliste tänava osa koos Kuninga tänava algusega, Kuninga tänava nime.

Hoones Kuninga tänav 3 tegutses Eesti NSV ajal Niguliste piimasaal ja keldris Karika baar, ja hiljem toitlustuasasutus. Alates 2017. aastast tegutseb aadressil Tallinna Rüütliordude Muuseum.

2022. aastal avati Jaan Krossi auks, tema 102. sünniaastapäevaks püstitatud Jaan Krossi monument Kullassepa, Kuninga, Niguliste ja Harju tänava nurgal.


Piiskopi maja.jpg|Kuninga 1, Isa ja poeg (Piiskopi maja)
Tallinn, elamu Kuninga 3, 14.-19.saj.jpg|Kuninga 3
Elamu Kuninga tn6, 14.-20.saj..JPG|Kuninga 6
Tallinn, Niguliste tänav, AM N06015.jpg|Kuninga tänav (1930/1940)



## Viited

## Välislingid
Marija Abakumova

**Marija Abakumova** (vene keeles Мария Васильевна Абакумова; sündinud 15. jaanuaril 1986 Stavropolis) on Venemaa odaviskaja.

2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis võitis ta hõbemedali tulemusega 70.78, mis oli toona Venemaa rekord, neli aastat hiljem 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis sai ta kümnenda koha tulemusega 59.34.

2009. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Berliinis võitis ta pronksmedali tulemusega 66.06.

2011. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Daegus tuli ta maailmameistriks MM-i rekordiga 71.99, mis on ka uus Venemaa rekord ja ühtlasi maailma kõigi aegade teine tulemus.

2013. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis oma teise MM-pronksmedali tulemusega 65.09.

Mais 2016 teatati, et Abakumova oli üks 14 Venemaa sportlasest, kelle Pekingi olümpiamängudel antud dopinguproovide järelkontrollil leiti neist keelatud aineid. Talt võeti ära Pekingis võidetud hõbemedal.

## Viited

## Välislingid
*
Sinta Ozoliņa-Kovala

**Sinta Ozoliņa-Kovala** (sündinud 26. veebruaril 1988 Riias) on Läti odaviskaja.

2007. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel võitis ta tulemusega 57,01 hõbemedali.

2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis sai ta 12. koha uue Läti rekordiga 60,13.

Juunis 2012 viskas ta uueks rekordiks 60,70 m.

Sinta Ozoliņa-Kovala on abielus odaviskaja Ainārs Kovalsiga.
Fantasmagorie

**"Fantasmagorie"** on maailma esimene täisanimafilm. Filmi tegi Prantsusmaa kunstnik Émile Cohl seltsile Gaumont.

Film esilinastus 17. augustil 1908 Pariisi teatris Théâtre du Gymnase Marie Bell.

Film on 1 minut ja 40 sekundit pikk ning sisaldab 700 kaadrit. Iga kaader joonistati eraldi. 

## Viited
Vadims Vasiļevskis

**Vadims Vasiļevskis** (sündinud 5. jaanuaril 1982 Riias) on Läti odaviskaja. 

Tema isiklik rekord on 90,73 meetrit, mille ta saavutas 22. juulil 2007 Tallinnas. See on kõigi aegade 10. tulemus.

2004. aasta suveolümpiamängudel võitis ta odaviskes hõbemedali. 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel sai ta 9. koha ja 2012. aasta Londoni olümpiamängudel 21. koha.

Ta kandis Läti lippu 2004. ja 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial.

## Tunnustus
* 2008 Kolme Tähe orden

## Viited

## Välislingid

*
Amanda Lääne

**Amanda Lääne** (aastani 1932 **Amanda Ulm**; 9. märts 1897 Kiltsi-Aruküla, Vao vald – 24. aprill 1985 Rakvere) oli eesti näitleja ja laulja. 

Amanda Lääne töötas aastatel 1921–1944 Narva teatris ja 1944–1960 Rakvere teatris. Ta oli abielus August Läänega.

## Välislingid
*Amanda Lääne Eesti teatri biograafilises leksikonis
Hiina aktiniidia

**Hiina aktiniidia** (*Actinidia chinensis*) on aktiniidialiste sugukonda kuuluv taimeliik ja ravimtaim.

## Levik
Hiina aktiniidia pärineb Hiina ja Jaapani subtroopilisest piirkonnast.

## Kirjeldus
Igihaljas põõsas kasvab kuni 8 m kõrguseks. Hiina aktiniidia on kahekojaline. Lehekuju on munajas, värvus tumeroheline ning lehetipp on terav. Taimelehed ja noored võrsetel on punased karvakesed. Õied on suured ning lõhn meenutab maikellukese oma. Õitseb ainult paar päeva. Vilju nimetatakse marjadeks. Need on suured, viljakest on pruun, viljaliha roheline. Saagi valmimise periood on oktoobris kuni novembris. Üks mari võib sisaldada üle 1000 seemne. 

## Kasvatamise algus
Kultuuristamist alustati 20. sajandi alguses, kui taime seemned viidi Hiinast Uus-Meremaale. Seal aretati esimene hiina aktiniidia sort 'Hayward' ning sealt levis kiiresti teistesse riikidesse. Algul nimetati vilju hiina karusmarjaks, kuid hiljem asendati see Uus-Meremaa rahvuslinnu nimetusega "kiivi".

## Viited
Võidu orden

**Võidu orden** oli Nõukogude Liidu kõrgeim sõjaline autasu. 

Võidu orden (vene keeles орден «Победа») asutati NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 9. novembril 1943. Ordeniga autasustati kõrgemaid sõjaväelasi, kes on edukalt juhtinud strateegilisi operatsioone.

Ordeni statuudi järgi autasustati sellega Punaarmee kõrgemaid sõjaväelasi selliste ühe või mitme rinde operatsioonide eduka läbiviimise eest, mis muutsid kardinaalselt olukorda Punaarmee kasuks. Autasu andmisel ei järgitud statuuti tegelikult alati sõna-sõnalt, näiteks said autasu mõned konstruktorid, aga ka välisriikide väejuhid, ometi kutsus hilisem Leonid Brežnevi autasustamine 1978. aastal ilmse põhjendamatuse tõttu esile NSV Liidu kodanike ja eriti režiimi suhtes muidu lojaalselt meelestatud sõjaveteranide pahameele. Brežnevi autasustamine tühistati perestroika ajal kui statuudile mittevastav.

## Võidu ordeniga autasustatuid
*Jossif Stalin (1878–1953), Nõukogude Liidu generalissimus – 29. juulil 1944 ja 26. juunil 1945
*Georgi Žukov (1896–1974), Nõukogude Liidu marssal – 10. aprillil 1944 ja 30. märtsil 1945
*Aleksandr Vassilevski (1895–1974), Nõukogude Liidu marssal – 10. aprillil 1944 ja 8. septembril 1945
*Ivan Konev (1897–1973), Nõukogude Liidu marssal – 30. märtsil 1945
*Konstantin Rokossovski (1896–1968), Nõukogude Liidu marssal, Poola marssal – 30. märtsil 1945
*Rodion Malinovski (1898–1967), Nõukogude Liidu marssal – 26. aprillil 1945
*Fjodor Tolbuhhin (1894–1949), Nõukogude Liidu marssal – 26. aprillil 1945
*Leonid Govorov (1897–1955), Nõukogude Liidu marssal – 31. mail 1945
*Semjon Timošenko (1895–1970), Nõukogude Liidu marssal – 4. juunil 1945
*Aleksei Antonov (1896–1962), Nõukogude Liidu marssal – 4. juunil 1945
*Dwight Eisenhower (1890–1969), viietärnikindral, hilisem Ameerika Ühendriikide president – 5. juunil 1945
*Bernard Montgomery (1887–1976), feldmarssal – 5. juunil 1945
*Mihai I (1921–2017), Rumeenia kuningas, marssal – 6. juulil 1945
*Michał Żymierski (1890–1989), Poola marssal – 9. augustil 1945
*Kirill Meretskov (1897–1968), Nõukogude Liidu marssal – 8. septembril 1945
*Josip Broz Tito (1892–1980), Jugoslaavia marssal – 9. septembril 1945
*Leonid Brežnev (1906–1982), Nõukogude Liidu marssal, NLKP Keskkomitee peasekretär, Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimees – 20. veebruaril 1978 (annulleeriti postuumselt 21. septembril 1989)
Cape Breton

**Cape Breton** (inglise *Cape Breton Island*, prantsuse *île du Cap-Breto*n, Kanada gaeli *Eilean Cheap Breatuinn*, mikmaki *U'namakika*) on saar Atlandi ookeanis Põhja-Ameerika mandri idaranniku lähedal. Kuulub Kanada Nova Scotia provintsi.

Saart erladab mandrist 1-3 km laiune Canso väin ja Newfoundlandi saarest Caboti väin. Saart ühendab mandriga 1385 m pikkune Canso teetamm.

Cape Bretoni pindala on 10 311 km² ja on seega suuruselt maailma 75. saar ja Kanada. 18. saar. 

Sisemaal asub 949 km² suurune Cape Breton Highlandsi rahvuspark.

Saare algasukad olid mikmaki indiaanlased. Tänapäeval on saarel 5 indiaani reservaati. Esimese eurooplasena külastas saart tõenäoliselt John Cabot 1497. aastal. 17. sajandil koloniseerisid saare prantslased. Nad ehitasid saarele Louisbourgi kindluse, mida peeti tollal läänepoolkera suurimaks. 1763 läks saar Briti Impeeriumi koosseisu. 19. sajandil saabus saarele palju immigrante Šotimaalt. 2001. aastal elas saarel 147 454 inimest.

## Välislingid
Iiri keel

**Iiri keel** (iiri keeles *gaeilge*) on indoeuroopa keelkonna keldi keelte gaeli rühma kuuluv keel, mida kõneldakse peamiselt Iirimaal. Emakeelena kõneleb seda Iirimaal hinnanguliselt 138 000 iirlast. 

Iiri keel on Iirimaa riigikeel ja esimene ametlik keel (teine on inglise keel) ning on Iirimaa koolides kohustuslik õppeaine. 1. jaanuarist 2007 on iiri keel üks Euroopa Liidu ametlikest keeltest.

Iiri keele kõnelejate kompaktset asuala, kus iiri keelel on esimese keele staatus, nimetatakse Gaeltachtideks. Need asuvad peamiselt Donegali, Mayo, Galway, Kerry ja Corki krahvkonnas, väiksemad kogukonnad ka Waterfordi lõunaosas ja Meathi krahvkonnas. Kokku elab nendel aladel umbes 86 000 inimest, kes räägivad kõik kas esimese või teise keelena vabalt iiri keelt.

21. sajandi alguse seisuga on iiri keelel kolm murret: Munsteri murre (lõunamurre), Connachti murre (keskmurre) ja Donegali murre (põhjamurre). 20. sajandil suri välja Leinsteri murre (idamurre). Murdeerinevused on väikesed. Ametlikus läbikäimises ja hariduses kasutatakse 20. sajandi keskel standarditud uusiiri keelt (*An Caighdeán Oifigiúil*).

## Ajalugu

Umbes 5.–6. sajandist pärit tekstid vanagaeli keeles, millest iiri keel pärineb, on kirjutatud ogamites puutükkidele ja kivide servadele. 

7.–8. sajandil hakati iiri keelt kirjutama ladina kirja erivormis iiri kirjas. 

Vanaiiri kirjakeele norm oli kasutusel 8.–17. sajandil.  

Vanaiiri verbisüsteem oli väga keerukas.

18. sajandi lõpus rääkis iiri keelt umbes 3,5 miljonit iirlast.

## Vaata ka
*Iirikeelne kirjandus

## Viited

## Välislingid

*Iiri keel veebisaidil Ethnologue
*Iiri nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
*Iiri keele eestkõneleja loodab abi ELilt, Postimees, 21. aprill 2015
*Keeleoskajate statistikat saab tõlgendada mitmeti, Postimees, 21. aprill 2015
Keldi keeled

**Keldi keeled** kuuluvad indoeuroopa keelkonda.

Esimesel aastatuhandel eKr kõneldi keldi keeli suures osas Euroopast Biskaia lahest ja Põhjamerest kuni Musta mere ja Väike-Aasiani. Tänapäeval räägivad keldi keeli vähemusrahvused Briti saartel, Bretagne'is Prantsusmaal, Cape Bretoni saarel Põhja-Ameerikas ja Patagoonias Lõuna-Ameerikas.

Keldi keeled jagunevad mandrikeldi ja saartekeldi keelteks.

## Mandrikeldi keeled

*gallia keel
*leponti keel
*keltibeeri keel

Kõik mandrikeldi keeled surid välja umbes 6. sajandil.

## Saartekeldi keeled
### [[Gaeli keeled]] ehk gaali keeled ehk goideli keeled

*iiri keel
*mänksi keel (viimane emakeelena kõneleja suri 1974)
*gaeli keel ehk šoti gaeli keel

### [[Briti keeled]]

*kõmri keel (varem: uelsi keel)
*korni keel (viimane emakeelena kõneleja suri 1777)
*bretooni keel

## Vaata ka
*keldid
*keltoloogia
Bathursti saar

**Bathursti saar** (inglise keeles *Bathurst Island*) on saar Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikus Kaug-Arktikas.

Saare pindala on 16 042 km², millega ta on Kanada 13. ja maailma 54. saar. Saare kõrgeim punkt, Stokesi mägi Stokesi ahelikus, ulatub 457 meetrini. Bathurst kuulub Nunavuti koosseisu. 

Saart eraldab lõunas olevast Walesi Printsi saarest Vikont Melville'i väin, läänes olevast Parry saarestikust (Melville'i saarest ja Byam Martini saarest) Byam Martini väin, loodes olevast Lougheedist Desbaratsi väin ning idas olevast Devoni saarest ja kagus olevast Cornwallise saarest Penny väin. Kaugemale põhja jääb Ellef Ringnesi saar.

Bathursti rannajoon on väga liigestunud. Eriti suured fjordid on põhja- ja läänerannikul. Põhjaranniku suurima fjordi kaldal asubki saare kõrgeim tipp Stokesi mägi. Lääneranniku fjord lõikab saare peaaegu pooleks, pisut suuremaks põhja- ja väiksemaks lõunaosaks, mida ühendab Jääkaru kuru. Rannavetes on palju pisisaari, millest suurimad on Cameron loodes, Helena saar põhjas ja Lowther lõunas.

Varem elasid saarel inuitid. 1000. aasta paiku, kui seal oli tänapäevasest mõnevõrra soojem kliima, asus saare idarannikul Brooman Pointi küla, mis kuulus algul Dorseti kultuuri, hiljem Thule kultuuri. 13. sajandil jäeti asula maha.

Tänapäeval on Bathurst asustamata, kuid sellel on kaks polaarjaama: Jääkaru kurus asub samanimeline aasta läbi mehitatud Polar Bear Pass ja sellest kirdes, saare idarannikul üksnes suviti mehitatud Walker River.

Saare avastas eurooplastele William Edward Parry 1819. aastal Loodeväila otsingutel. Ta andis sellele nime 3. Bathursti hertsogi Henry Bathursti järgi, kes 1812–1827 oli Suurbritannia sõja- ja kolooniate riigisekretär.

Hea pinnas on loonud saarel pisut soodsamad tingimused taimestiku kasvuks kui teistel läheduses olevatel saartel. Seal kasvavad samblad, rohttaimed, õistaimed ja kääbuspõõsad, elavad karibuud ja rohkem kui 30 liiki linde. Suviti kohtab saarel jääkarusid. Selletõttu asub saarel Jääkaru kuru riiklik eluslooduse piirkond ja see soovitatakse arvata tulevikus loodava Tuktusiuqvialuki rahvuspargi koosseisu.

1960. ja 1970. aastatel liikus üle saare Maa magnetiline põhjapoolus. Tänapäeval asub magnetpoolus saarest märgatavalt põhja pool.

## Viited
Ambon

**Ambon** on mitmetähenduslik sõna:

***[[Amboni saar]]** Indoneesias
***[[Ambon (linn)|Ambon]]**, linn Amboni saarel
***[[Ambon (Morbihan)|Ambon]]** on vald Prantsusmaal Morbihani departemangus
***[[Ambon (varakristlik kirik)|Ambon]]**, lugemispult varakristlikus kirikus
***[[Ambon (õigeusu kirik)|Ambon]]**, altariesise keskmine osa õigeusu kirikus
Helge Uuetoa

**Helge Uuetoa** (kuni 1957 **Soomet**, kuni 1964 **Uustalu**; 16. aprill 1936 – 16. august 2008) oli eesti lavastuskunstnik.

Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1960. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. 

Samast aastast töötas Eesti Draamateatris, kus oli mitme Voldemar Panso lavastuse kunstnik (nt „Inimene ja jumal” (1962)”, „Kihnu Jõnn” (1964), „Tabamata ime” (1965)). 1973. aastast töötas Rakvere Teatris. 

1973. aastast töötas Helge Uuetoa Eesti Televisioonis (1982. aastast peakunstnikuna). Ta oli näiteks lastelavastuse "Hunt Kriimsilma 9 ametit" nukkude looja.

Ta on juhendanud lasteringe, 2000. aastatel tegi kujundustöid Kaari Sillamaa muusikateatris.

## Välislingid
*Eve Heinla, "Helge kannatas aastaid poja terrori all...", Õhtuleht 22. august 2008
*"Helge Uuetoa 16. IV 1936 – 16. VIII 2008". Nekroloog. // Sirp, 29. august 2008
*Haud Tallinna Metsakalmistul