open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dragomir Zakov

**Dragomir Zakov** (bulgaaria keeles Драгомир Заков; sündinud 24. juulil 1975) on Bulgaaria diplomaat ja poliitik.

Dragomir Zakov lõpetas 1999. aastal Sofias Rahvusliku ja Maailma Majanduse Ülikooli magistrikraadiga rahvusvaheliste majandussuhete erialal.

Aastatel 2001–2002 töötas ta erasektoris. 2002. aasta märtsis asus ta tööle Bulgaaria Välisministeeriumisse. 29. märtsist 2002 kuni 15. veebruarini 2008 oli ta Bulgaaria kaitseatašee NATO peakorteris. Samal ajal oli ta 16. veebruarist 2004 kuni 15. maini NATO juures oleva Bulgaaria delegatsiooni kolmas sekretär. 16. maist 2008 kuni 9. jaanuarini 2011 töötas ta Bulgaaria Välisministeeriumi NATO ja rahvusvahelise julgeoleku direktoraadi OSCE ja regionaalse julgeoleku osakonna teise sekretärina. 10. novembrist 2011 kuni 17. augustini 2014 oli ta Genfis Bulgaaria esinduses ÜRO juures esimene sekretär. 18. augustist 2014 kuni 31. juulini 2016 oli Zakov Bulgaaria Välisministeeriumi ÜRO ja globaalsete probleemide direktoraadi relvastuskontrolli ja tuumarelva leviku tõkestamise osakonna juhataja. 1. augustist 2016 kuni 31. jaanuarini 2017 oli ta Bulgaaria Välisministeeriumi NATO ja regionaalse julgeoleku direktoraadi direktor. 1. jaanuarist 2017 kuni 24. märtsini 2019 oli ta Bulgaaria Välisministeeriumi Julgeolekudirektoraadi poliitikadirektori asetäitja.

Alates 25. märtsist 2019 oli ta Bulgaaria alaline esindaja NATO juures.

Alates 2022. aasta 1. märtsist kuni 2. augustini oli Dragomir Zakov Bulgaaria kaitseminister.

## Viited
AS-90

**AS-90** ("Artillery System for the 1990's") on Suurbritannias valmistatud liikurhaubits.

## Kasutajad
* 
* 

## Viited
Elutöö Kuldlõvi

**Elutöö Kuldlõvi** (itaalia keeles *Leone d'oro alla carriera*) on Veneetsia filmifestivali elutöö auhind väljapaistva karjääri eest filmitööstuses. Auhind loodi ametlikult 1971. aastal, kuigi juba 1969. ja 1970. aastal tunnustati isikuid austusavalduse näol.

## Võitjad

## Vaata ka
* Veneetsia filmifestival
* Kuldlõvi (Veneetsia filmifestivali auhind parimale filmile)

## Viited

## Välislingid
* La Biennale di Venezia Veneetsia biennaali koduleht
* Veneetsia filmifestival IMDb andmebaasis
Parima naispeaosatäitja Oscar

**Parima naispeaosatäitja Oscar** (inglise keeles *Academy Award for Best Actress*) on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia naisnäitlejat, kes mängis peaosa filmis, mis esilinastus eelneval kalendriaastal. Auhinnatseremoonial annab auhinna võitjale üle traditsiooni kohaselt eelneva aasta parima meespeaosatäitja Oscari võitja.

Selles kategoorias auhinnatakse näitlejaid alates esimesest Oscari-tseremooniast 1929. aastal. Esimesena võitis auhinna Janet Gaynor rollide eest filmides "7th Heaven", "Street Angel" ja "Päikesetõus: Kahe inimese laul".

Enim ehk neli auhinda on võitnud Katharine Hepburn. Rekordilised 17 korda on auhinnale nomineeritud Meryl Streep.

## Võitjad

## Vaata ka
* Oscar
* Parima meespeaosatäitja Oscar

## Viited
 

## Välislingid
* Oscari auhindade koduleht 
* Oscari auhindade andmebaas
26. suurtükiväebrigaad

**26. kindral-horunžõi Roman Daškevõtši nimeline suurtükiväebrigaad** (ukraina keeles *26-та артилерійська бригада імені генерал-хорунжого Романа Дашкевича*) on Ukraina maavägede väeüksus.

## Ajalugu
Väeosa sai 2019. aastal lisanimetuse: kindral-horunžõi Roman Daškevõtši nimeline.
2022. aastal võttis brigaad enda relvastusse Poola liikursuurtüki AHS Krab. 2022. aasta oktoobris tutvustas brigaad PzH 2000 kasutamist.

## Autasud
* 2022 - Mehisuse ja Vapruse Eest

## Vaata ka
* Roman Daškevõtš

## Viited
Eberhard Zorn

**Eberhard Zorn** (sündinud 19. veebruaril 1960 Saarbrückenis) on Saksamaa sõjaväelane (kindral).

## Sõjaväeteenistus
Alates 2018. aasta aprillist kuni märtsini 2023 oli ta  Bundeswehri peainspektor ehk Saksamaa relvajõudude juht.
Kiivit

**Kiivit** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiivit 139 inimesel: 66 mehel ja 73 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kiivit meeste puhul 1449. kohal ja naiste puhul 1427. kohal.

Kiil oli levinuim nimi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,28. Nime kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Audru, Paistu, Helme, Rannu, Rõngu, Sangaste, Otepää, Rõuge, Vastseliina, Karula, Jüri, Suure-Jaani ja Audru kihelkonna 17 mõisavallas perekonnanimeks Kiwit, Kiwwit ja Kywit (Kiivit).

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kiivit uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimest Kivit.

Perekonnanimi Kiivit vahetati välja neljal korral vastavalt nimede Harju, Kalde ja Kiivet (2 juhtu) vastu.

## Nime kandjaid
*Ingrid Kiivit (Agur), eesti teatrikunstnik (1931–)
*Jaan Kiivit seenior, eesti kirikutegelane (1906–1971)
*Jaan Kiivit juunior, eesti kirikutegelane (1940–2005)

## Viited

## Välislingid
*
Mia Kankimäki

**Mia Kankimäki** (sündinud 1971 Helsingis) on soome kirjanik.

Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli, kus ta õppis üldist kirjandusteadust filosoofia magistrikraadiga.

Ta on töötanud kirjastustes reklaami- ja kirjastusajakirjanikuna. Tema hobide hulka kuulub Jaapani kultuur ning ta on lõpetanud Sogetsu Ikebana kooli õpetajana.

Aastal 2013 ilmus tema esikteos *Asioita jotka saavat sydämen lyömään nopeammin*; aastal 2018 ilmus raamat Triin Taeli tõlkes pealkirja **Asjad, mis panevad südame kiiremini põksuma** all. Raamat kujutab tuhat aastat tagasi Kyotos elanud Jaapani õukondlast ja autorit Sei Shōnagonit. Aastal 2018 ilmus tema teine raamat *Naiset joita ajattelen öisin*; aastal 2020 ilmus raamat Triin Taeli tõlkes pealkirja **Naised, kellest ma öösiti mõtlen** all. Raamatus rändab ta inspireerivate ajalooliste naiste jälgedes Aafrikas, Itaalias ja Jaapanis.
Sagedusjagur

**Sagedusjagur** on elektroonikalülitus, mis vähendab vahelduvvoolu või vooluimpulsside sagedust kindla arvu kordselt.

Vahelduvvoolu sageduse jagamise lülitustes kasutatakse harilikult trigerit, mille väljundsagedus on sisendsagedusest 2 korda väiksem, seega jagamistegur on 2. Kui ühendada järjestikku *n* sellist trigerit, on lülituse jagamistegur 2*n*.

Impulsisageduse jagurid põhinvad enamasti loendurite kombinatsioonil. 

## Viited
Sageduskordisti

**Sageduskordisti** on  elektroonikalülitus, mis suurendab sisendsignaali sagedust *n*-kordselt. Enamasti on need sageduse kahekordistid (*n* = 2).
Signaali sageduse *f* kahekordistamiseks on mitmeid võimalusi.
* Madala sagedusega signaali saab kahekordistada täisperioodalaldi abil. Alaldi väljundpinge pulseerib kahekordse sagedusega, lisaks on sellel kõrgema sagedusega komponendid (4*f*, 6*f*, …), mida saab filtriga eraldada.

* Digitaaltehnikas kasutatakse kuni sadade megahertsideni ristkülikimpulsside (näiteks taktsageduse) kahekordistamiseks üldiselt XOR-väravat (välistava disjunktsiooni loogikatehet sooritavat loogikalüli). Värava ühte sisendit toidetakse otse ja teist veidi hilistatud signaaliga (läbi RC-lüli). Saadud nõelaimpulsid on umbes sama lühikesed kui RC-lüli ajakonstant.
* Faasilukku (PLL) kasutav lülitus võimaldab sagedust kordistada tagasisideahelas oleva pingejaguri abil.

## Viited
Kompander

**Kompander** (inglise keeles *compander*, sõnadest ***comp'''ressor'' ja ''exp'''ander***) on süsteem audiosignaali dünaamikaulatuse komprimeerimiseks (kokkusurumiseks) edastamise või salvestamise jaoks ja selle ekspandeerimiseks (taastamiseks) taasesitamise jaoks. Seda süsteemi kasutatakse peamiselt telefonsides, sest võimaldab parandada signaali-müra suhet edastuskanalis ja vähendada ületüürimist (signaalitippude kärpimist). Kompandeerimist kasutatakse ka näiteks professionaalsetes juhtmevabades mikrofonides, et parandada mikrofoni dünaamikaulatust (mikrofoni dünaamiline ulatus on parem kui edastuskanali dünaamiline ulatus).

Kuna kõnesignaali sageduskarakteristikut on analoogsete vahenditega keeruline töödelda, tehakse seda pärast signaali digiteerimist. Seejuures muudetakse kvantimise sammu sõltuvalt võnkumise amplituudist. See sõltuvus on enamasti logaritmiline. Telefonitehnikas on  analooghelisignaali jaoks kasutusel nn μ-seaduse meetod (USAs) ja A-seaduse meetod (Euroopas).

A-seaduse meetod on standarditud Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu.poolt. Signaal kvanditakse digiteerimisel vastavalt mittelineaarsele A-karakteristikule. Eesmärgiks on saavutada võimalikult ühtlane signaali-müra suhe sel teel, et suuri signaali kõrvalekaldeid keskmisest tasemest esitatakse jämedamalt (suurema kvantimissammuga) ja väikseid peenemalt.

Analoog-digitaalmuundur töötab 12-bitise täpsusega, mis vastab dünaamikaulatusele 72 dB. A-seaduse rakendamine vähendab amplituudivahemikku ±42 dB-ni, mistõttu saab andmeid edastada 8-bitise täpsusega. Sihtkohas teisendatakse andmed esmalt algse 12-bitise täpsuseni ja seejärel muundatakse digitaalne signaal digitaal-analoogmuunduri abil tagasi kõnesignaaliks.
Viitliin

**Viitliin** (inglise keeles *delay line*) on seade, mille väljundsignaalil on sisendsignaali suhtes kindel ajaline nihe – viivitus ehk hilistus.

Analoogtehnilised viitliinid võivad olla elektrilised (nt pikkliin, lainejuhe), elektroonilised (CCD ja FIFO põhimõttel) või siis elektroakustilised. Sel juhul muundatakse elektrisignaal piesoelektrilise muunduriga vastavaks akustiliseks võnkumiseks, mis levib sobivas helijuhis (nt kvartsis), kus tekib levimisteekonna ja helikiirusega määratud viivitus; saadud signaal muundatakse helijuhi lõpus taas elektriliseks. 

Digitaalne viitliin on digitaalfiltrite teoorias diskreetelement,  mis võimaldab signaali viivitada vastavalt diskreetide (ingl *sample*) arvule. Kui ühe diskreediga tekitatud viivitus on {z}^{-1} ja diskreetide arv N, siis tekitab element hilistuse  z^{-N}, tulenevalt z-teisenduse osast digitaalsete filtristruktuuride kirjeldamisel.

## Viited
Balti noorte mitmevõistluse meistrivõistlused

**Balti noorte mitmevõistluse meistrivõistlused** (varem maavõistlus) on Balti riikide vaheline võistlus kergejõustiku mitmevõistluses. 

Arvestust peetakse U-20, U-18 ja U-16 vanuserühmas ning võidab lõppkokkuvõttes enim punkte teeninud riigi koondis.

## Toimunud võistlused

## Viited
Deluviaalmuld

**Deluviaalmuld** ehk **pealeuhtemuld** on muld kõrgendike lagedelt ja nõlvadelt erosiooni teel alla kandunud mullast moodustunud deluviaalse huumushorisondiga muld kõrgendike jalameil ja nõgudes. Deluviaalmuld kuulub erosioonist mõjutatud ehk erosiooniala muldade hulka. Nende sügavamates horisontides on mullad, mis olid seal enne deluuviumi kuhjumist. 

Deluviaalmulda leidub haritavatel aladel, mis on avatud vihmavee erosioonile. 
Deluviaalmullad ei ole iseloomult kuigi viljakad, kuid korraliku majandamise korral on võimalik enamik neist muuta viljakaks. 

## Tekke tingimused
Deluviaalmullad tekivad kallakuliste põllumaade positiivsete pinnavormide jalamil või nõgudes, kuhu kuhjub haritava maa ärauhutud pindmine mullakiht. Nõlvasetetest settivad kõigepealt välja suuremad fraktsioonid, kuhjudes kõrgematele nõlvaosadele. Peened fraktsioonid kantakse madalamal asuvatele deluviaal-gleimuldadele.

## Viljakus
Niisked ja parasniisked deluviaalmullad on hea viljakusega ja sobivad hästi põllumaaks (43–55 hindepunkti). Alaliselt liigniisked deluviaalsed mullad sobiksid looduslikuks rohumaaks, nendel muldadel kasvavad rohumaad on suure saagikusega. Alaliselt liigniisked deluviaalsed mullad võivad ühtlasi talitleda ka veekogude kaitseribadena. 

Erodeeruvate ja deluviaalsete muldade vaheldumist on märgata ka põllukultuuride kasvamisel: küngaste ülemistel osadel on taimestik nõrgem, alumistel osadel lopsakas. 

## Levik
Kogu Eesti muldkattest moodustab deluviaalmullad umbes 1% ja põllumaast 2,4%. Rohkesti leidub neid Otepää, Haanja ja Karula kõrgustikul.

## Deluviaalmuldade liigitus
Deluviaalmuld liigitatakse niiskusrežiimi või gleistumistunnuste esinemise järgi järgmiselt:

* deluviaalmuld (D),
* gleistunud deluviaalmuld (Dg),
* deluviaal-gleimuld (DG).

Deluviaalse pealeuhtekihi tüseduse järgi eristatakse mullad veel omakorda nõrgalt (Ad 30–50 cm), keskmiselt (Ad 50–80 cm) ja tugevasti pealeuhutunuteks (Ad > 80 cm).

## Viited
Inhulets

**Inhulets** (ukraina keeles *Інгулець*) on jõgi Ukrainas. 

## Kirjeldus
Jõgi algab Dnepri kõrgustikult, voolab valdavalt lõunasse ning suubub paremalt Dneprisse. Inhuletsi pikkus on 549 km.

Inhuletsil asub mitu veehoidlat. Jõe ääres asuvad Krõvõi Rih ja Oleksandrija.

Jõe valgla pindala on 13 700 km².

### Galerii

Басейн річки Інгулець.jpg|Inhuletsi valgla
Zbrutš

**Zbrutši jõgi** (ukraina keeles *Збруч*) on Dnepri jõe vasakpoolne lisajõgi, mis voolab läbi Lääne-Ukraina. Zbrutš on 244 kilomeetrit pikk ja voolab mööda Hmelnõtski oblasti ja Ternopili oblasti piiri, olles sellega looduslikuks piiriks oblastite vahel. Ülem-Zbrutš on 5–10 meetrit ja Alam-Zbrutš 15–20 meetrit lai, kõige laiemas punktis on jõgi 50 meetri laiune. Jõe keskmine sügavus on 1,5–2 meetrit. Zbrutši jõgi on tähelepanuväärne oma loogete poolest. Jõel asuvad veehoidla ja väike hüdroelektrijaam. 

Zbrutš on olnud pikka aega piirijõeks. 1772–1917 moodustas Zbrutš Austria Galiitsia ja Vene impeeriumi idapiiri. Pärast esimest maailmasõda sai jõest piir Poola ja Nõukogude Liidu liiduvabariigi Ukraina NSV vahel (1921–1939). 1939. aastast on tegemist Ukraina sisejõega.

## Viited
Gustav Seen

**Gustav Seen** (30. märts 1871 – 11. aprill 1943) oli eesti jurist ja ühiskonnategelane.

Seen oli Urvaste kihelkonna Mälle taluperemehe Kusta (Gustav) Seene ja Ann Seene poeg. Ta lõpetas Tartu Aleksandri Gümnaasiumi 1890. aastal ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna *cand. jur.* astmega 1894. aastal. 

Ta oli Riia Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat aastatel 1895–1896, notar Viljandis kuni 1918. aastani, Viljandi-Pärnu Rahukogu esimene esimees, Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni esimees 1927–1928 ning vandeadvokaat Viljandis alates 1928. aastast kuni surmani. Ta oli Asutava Kogu liige.

Üliõpilaspõlves oli ta agar vanavara ja rahvaluule koguja Jakob Hurdale. Viljandis elades aktiivne ja juhtiv liige haridus-kultuurilistes ühingutes ja ettevõtteis. Oli Viljandi Tuletõrje Seltsi esimees ja kauaaegne linnavolinik. Viljandi Haridusseltsi asutaja ja juhatuse liige. Eriliseks huviks oli aiandus, kus ta aretas võõramaa taimesorte. 

Gustav Seene vend Arthur Albert Seen oli raudteeinsener, kes rändas 1917. aasta segastel aegadel Galápagose saarestikku San Cristobali saarele ja elas seal üksiku eestlasena elu lõpuni.

## Viited

## Kirjandus
*"Vandeadvokaat Gustav Seen. Mees süsteemiga ja raudse loogikaga" Esmaspäev: piltidega nädalleht, nr. 36, 3. september 1938
Geta (täpsustus)

**Geta** võib tähendada järgmist:
* **[[Geta]]**, Vana-Rooma keiser (211)
* ***[[Geta (jalanõud)|Geta]]***d, traditsioonilised Jaapani jalanõud
* **[[Geta vald]]**, vald Soomes Ahvenamaa maakonnas
Centralia

**Centralia** on kummituslinn ja endine kaevanduslinn Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis Columbia maakonnas.

18. sajandi lõpus avastati, et selles piirkonnas on antratsiidi lade. Söe kaevandamist alustati ja asula tekkis 19. sajandi keskel, kui valmis piirkonda läbiv raudtee. Asula nimetati Centraliaks 1865. aastal. Esimene söekaevandus alustas tööd 1856. aastal. 1890. aastaks oli linna elanike arv kasvanud 2760-ni, linnas oli seitse kirikut, viis hotelli, kaks teatrit, pank ja postkontor. Kivisöe kaevandamise tipp saavutati Esimese maailmasõja ajal. Must neljapäev 24. oktoobril 1929 tabas ka Centralia kaevandusi ja osa kaevandusi suleti. 25. märtsil 1947 plahvatas kaevanduses söetolm. Kaevanduses oli sel ajal 142 meest, hukkus 111. Kaevandus jätkas tööd ka pärast õnnetust, aga söe kaevandamine jätkus vähenenud mahus. 1950. aastaks oli linna elanike arv vähenenud kahele tuhandele. 

1962. aasta mais kaevandus süttis. Tuli levis kuni 90 meetri sügavustes kaevanduskäikudes, mille kogupikkus on üle 13 km umbes 15 km² suurusel alal Centralia linna all. Tulekahju põhjust pole suudetud kindlaks teha. Arvatakse, et tuli levis allmaakaevandusse, kui põletati mahajäetud karjääri veetud prügi.

1962. aasta augustiks oli vingugaasi tase kaevanduse piirkonnas kasvanud nii suureks, et kaevandus suleti. Tulekahju kustutamise katsed ei õnnestunud ning lõpetati 1963. aastal. Järgneva kahe aastakümne jooksul tehti veel mitmeid ebaõnnestunud katseid põleng kustutada, aga siis loobuti. Kasvava maapinna temperatuuri ja õhusaaste tõttu hakkasid elanikud linnast lahkuma. 1992. aastal tunnistati kõik Centralia majad elamiskõlbmatuks ja 2009. aastal sundis omavalitsus kõiki elanikke linnast lahkuma ning enamik maju lammutati. 2020. aasta rahvaloenduse andmetel elas endises linnas veel 5 inimest.

Centralia kaevanduse tulekahju on levinud ka naaberasula alla, kust niisamuti elanikud lahkusid. Hinnatakse, et põleng võib kesta veel 250 aastat.

## Viited

## Välislingid
Taishō ajastu

**Taishō ajastu** oli periood Jaapani ajaloos aastatel 1912–1926 keiser Taishō valitsemisajal.

## Mood Taishō ajastul
Taishō ajastule oli iseloomulik avatus läänemaadele ja riigis leviv demokraatia, mille mõjud tugevasti kujundasid Jaapani riideid ja selle aja moodi. Jaapani rõivad hakkasid vastavalt läänestumise trendidele muutuma. Üha tavalisemaks muutus lääne rõivaste kandmine. Lääne rõivaste kandmine oli modernsuse sümboliks ja väljendas liberaalset mõttemaailma. Just tänu lääne mõjule Taishō ajastul ilmnesid julged moetrendid, mis tänu keemilistele värvidele, sünteetilistele kiududele ja mehaanilise protsessi levikule tegid uudsed esemed paremini kättesaadavaks laiemale elanikkonnale. Esimesena kandsid lääne riideid ainult kõrgklassi mehed ja ärimehed, kuid järk-järgult levisid need ka teistesse klassidesse. Ilmusid "moodsad tüdrukud" keda kutsuti *[[moga]]*deks. Nad järgisid läänelikku moodi ja liberaalset läänemaalist elustiili ning neid tihti kutsuti ka Jaapani *[[flapper]]*iteks. Nad sümboliseerisid seksuaalselt vabanenud linnatarbijat, vabadust ja vabanemist minevikust. Nende eesmärgiks oli vabaneda vanadest traditsioonidest ja tavadest. Noored generatsioonid kandsid segamini nii traditsioonilisi riideid kui ka lääneriideid. Vanem generatsioon aga kandis ainult traditsioonilisi riideid. Tänavatel võis nähe mõlemat stiili segamini. Populaarne oli kanda *flapper-*stiilis kleite pikkade pärlikettidega ja mütse. Kanti aksessuaare nagu kindaid, kotte ja päevavarje. Koolitüdrukud kandsid *[[hakama]]*sid koos *[[hakamashita]]*dega. Mehed kandsid tavaliselt kas ülikonda või kimonot. Võis ka näha nende kahe segu. Näiteks kanti *hakama*t koos kimono ja läänemaa pärase särgi ja kaabuga. Populaarne oli ka kanda *[[haori]]*t koos *himo* lipsudega. Jalas kanti läänepäraseid nahast jalanõusid või traditsioonilisi *[[geta (jalanõud)|geta]]*sid . Koolivormiks oli alguses hakamad, aga Taishō ajastu lõpus hakkasid poisid kandma *[[gakuran]]*e koos *geta*dega. Koolitüdrukute seas oli populaarne kanda nahksaapaid ja juustes suuri lipsukesi.

### Kimono
Taishō ajastul arenes materjal *[[meisen]]*, mis tõi esimest korda paljudele naistele kättesaadava kaasaegse kimonomoe. Jõukamad jaapanlannad ja kaasaegsed töötavad naised kandsid neid igapäevaseks linnariietuseks. Maatüdrukutel oli võib-olla ainult üks, mida erilistel puhkudel kanda. *Meisen*i siidi kujundused ja mustrid olid algstaadiumis üsna lihtsad, näiteks triibud, rist, noolesuled ja väikesed korduvad mustrid. Hiljem muutusid traditsioonilised mustrid stiliseeritud ja suurte lillede ja maastike vastu ning Taishō ajastuks tulid erksad, suured ja dünaamilised kujundused, mis olid inspireeritud Euroopa kunstiliikumisest, nagu *[[art déco]]* ja *[[art nouveau]]*, ekspressionism ja konstruktivism.
Henry Martín

**Henry Josué Martín Mex** (sündinud 18. novembril 1992 Méridas) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib ründajana Mehhiko kõrgliigaklubis Club América ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Mehhiko kõrgliigas debüteeris ta 2014. aastal Club Tijuana meeskonnas.

2017. aasta detsembris liitus ta Club Américaga. 2018. aasta Apertura-hooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.

Mehhiko jalgpallikoondises tegi Martín debüüdi 4. septembril 2015 sõprusmängus Trinidadi ja Tobago vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Costa Rica vastu. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali.

## Saavutused
;América
*Liga MX: Apertura 2018
*Copa MX: Clausura 2019
*Campeón de Campeones: 2019
Biljana Borzan

**Biljana Borzan** (neiuna **Biljana Čupurdija**; sündinud 29. novembril 1971 Osijekis) on Horvaatia poliitik ja arst. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige. Ta oli ka Horvaatia parlamendi liige aastatel 2007–2014. Ta esindab Horvaatia Sotsiaaldemokraatlikku Parteid. Europarlamendis kuulub ta Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni.

Ta lõpetas aastal 1997 Zagrebi ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli spetsialiseerunud töötervishoiule ja spordimeditsiinile. Ta töötas aastani 2007 Osijekis tervisekeskuse arstina. Ta osales Osijeki kohalikus poliitikas aastatel 2001–2013. Ta oli aastatel 2004–2005 Osijeki linnavolikogu esimees ja 2008–2009 abilinnapea. Ta valiti Horvaatia parlamenti aastatel 2007 ja 2011. Viimasel ametiajal juhtis ta tervishoiu- ja sotsiaalpoliitika komisjoni.

Ta oli üks Horvaatia vaatlejatest Euroopa Parlamendis, aastast 2012 (riigi Euroopa Liiduga ühinemise ajal ja enne riigi esimesi Euroopa Parlamendi valimisi). Ta valiti Euroopa Parlamenti aastal 2013, misjärel astus ta Horvaatia parlamendist tagasi. Uuesti valiti ta Euroopa Parlamenti aastatel 2014 ja 2019. Lisaks valiti ta aastal 2019 Euroopa Parlamendi Sotsialistide ja Demokraatide fraktsiooni üheks aseesimeheks.

Ta käivitas ja rahastas aastal 2017 avaldatud uuringut, millest selgus, et osa Horvaatias müüdavaid tooteid on madalama kvaliteediga kui Lääne-Euroopas müüdavad, samade kaubamärkide tooted. Ta on eriti kriitiline imikutoidu ja imikutoitude oomega-3 taseme erinevuste suhtes, mis uuringus leiti. Tema sõnul on see ka võrdsuse küsimus, kuna tema sõnul ei taha idaeurooplased Euroopa Liidus kohelda neid teise klassi kodanikena.

Aastal 2017 oli ta Euroopa Parlamendi raporti raportöör, mille kohaselt Euroopa Liit peab seadma eesmärgid toidujäätmete vähendamiseks. Tema sõnul on toidu raiskamisel oluline, negatiivne mõju majandusele ja keskkonnale ning selle vähendamine eeldab valdkonnaülest koordineerimist Euroopa Liidu ja liikmesriikide vahel. Pärast seda, kui Euroopa Liidu Nõukogu keeldus raporti eesmärke täitmast, väljendas ta oma pettumust ja ütles, et Euroopa Liit on lõhestunud: "üks viskab toitu minema" ajal, mil "inimesed nälgivad".

Ta on kutsunud üles tegema muudatusi toidu toitumisalase teabega märgistuses. Tema sõnul ei ole toitumisalane teave piisavalt selgelt märgistatud ning seadusandjate kohus on survestada toiduainetööstust, et see oleks tervislik. Tema sõnul on suur osa vähijuhtudest tingitud valest toitumisest. Tema sõnul võiks tubakaseadus olla eeskujuks muu hulgas alkoholi, suhkru ja soola reguleerimisel.

## Isiklikku
Ta sündis Horvaatia serblaste perekonnas. Tema isa Jovo oli Horvaatia Kommunistide Liiga liige ja ema Rosa töötas riiklikus julgeolekuteenistuses. Ta on abielus gastroenteroloog Vladimir Borzaniga, neil on kaks poega. Perekond elab Osijekis. Vabal ajal armastab ta maalida, laulda, lugeda ja õmmelda endale riideid. Peale emakeele räägib ta inglise, saksa ja vene keelt.
Niyazi Kızılyürek

**Niyazi Kızılyürek** (sündinud 19. veebruaril 1959 Potamias) on Küprose türklasest politoloog ja poliitik, ta on Töörahva Progressiivse Partei liige. Ta on aastast 2016 Küprose ülikooli poliitilise ajaloo professor ja spetsialiseerunud Türgi ja Küprose poliitilisele ajaloole. Ta oli aastatel 2019–2024 Euroopa Parlamendi liige. Europarlamendis kuulub ta Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni.

Ta sündis aastal 1959 Potamias, kuid põgenes aastal 1964 koos perega kogukondadevahelise vägivalla tõttu Louroujinasse. Pärast keskkooli lõpetamist Põhja-Küprosel asus ta õppima Bremeni ülikooli, kus omandas aastal 1983 bakalaureusekraadi ja magistrikraadi sotsioloogias, poliitikas ja majanduses. Samas ülikoolis kaitses ta ka PhD kraadi väitekirjaga Küprose vaidlusest.

Ta produtseeris koos Panicos Chrysanthouga dokumentaalfilmi "Meie müür", hiljem võitis selle dokumentaalfilmi eest 1997. aastal Apdi İpekçi rahuauhinna. 1995. aastal asus ta tööle Küprose ülikooli õppejõuna. Sisseastumisel langes ta fašistide, natsionalistlike poliitikute ja meedia sihikule, silmitsi aastapikkuse kampaaniaga tema ülikoolist väljaheitmiseks. Ta osutas töökaaslaste ja ülikooli toel vastupanu ning jäi oma töökohale. Ta rääkis, et aastatega muutus töökeskkond palju vähem vaenulikuks. 2013. aastal valiti ta humanitaarteaduste kooli dekaaniks. 2014. aastal sai tast geostrateegilises nõuandekomisjonis üks president Nicos Anastasiadese nõunikke Türgi küsimustes.

Aastatel 2019–2024 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Europarlamendis kuulub ta Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni.

Ta on kirjutanud umbes 20 raamatut, sealhulgas "Glafkos Clerides: The Path of a Country". Ta on kolumnist vasakpoolses Küprose türgi ajalehes Yeni Düzen ja parempoolses Küprose kreeka ajalehes Simerini. Ta valdab türgi, kreeka, inglise, saksa ja prantsuse keelt.
Kalamees (perekonnanimi)

**Kalamees** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kalamees 325 inimesel: 158 mehel ja 167 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kalamees meeste puhul 431. kohal ja naiste puhul 440. kohal.

Kalamees oli levinumaks nimeks vanuserühmas 15–19 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,92. Perekonnanimi Kalamees oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 8,80 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Karksi, Paistu, Helme, Palamuse, Tartu-Maarja, Viru-Nigula, Rakvere, Ambla, Kursi, Äksi, Valjala ja Jõelähtme kihelkonna 13 mõisavallas talupoegadele perenimeks Galomees, Kallamees ja Kalamees.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kalamees uueks nimeks kokku üheksal korral, kui loobuti nimedest Balanov, Druzinin, Fischer, Ivanov, Kallam, Kolomõtsev, Rõbakov, Visser, Zimm.

## Nime kandjaid
*Aleksander Kalamees, eesti spordipedagoog (1897–1987)
*Anna Kalamees, eesti kopsuarst (1900–1992)
*Henn Kalamees, eesti kopsuarst (1895–1972)
*Kuulo Kalamees, eesti mükoloog (1939–)
*Külli Kalamees-Pani, eesti õpetaja (1960–)
*Piia Kalamees, eesti õigusteadlane (1983–)
*Rein Kalamees, eesti taimeökoloog (1967–)
*Urve Kalamees, eesti mükoloog (1936–2016)
*Vallo Kalamees, eesti fotograaf, Tartu Kõrgema Kunstikooli õppejõud (1962–)

## Viited

## Välislingid
*
Rodolfo Cota

**Rodolfo Cota Robles** (sündinud 3. juulil 1987 Mazatlánis) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib väravavahina Mehhiko kõrgliigaklubis Club León ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Pachucas, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2007. aastal. Aastatel 2014–2015 mängis ta Pachucast laenul Pueblas 2015–2018 Guadalajaras. 2017. aasta Clausura-hooajal tuli ta Guadalajaraga Mehhiko meistriks. 2018. aastal võitis ta  Guadalajaraga CONCACAF-i Meistrite Liiga ja Cota valiti Meistrite Liiga hooaja parimaks väravavahiks.

2018. aasta mais liitus ta Leóniga. 2020. aastal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.

2007. aastal osales ta Mehhiko kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. Mehhiko jalgpallikoondises tegi Cota debüüdi 1. juunil 2017 sõprusmängus Iirimaa vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil.

## Saavutused
;Puebla
*Copa MX: Clausura 2015
;Guadalajara
*Liga MX: Clausura 2017
*Copa MX: Apertura 2015, Clausura 2017
*Supercopa MX: 2016
*CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2018
;León
*Liga MX: Guardianes 2020
*Leagues Cup: 2021
Rodolfo Pizarro

**Rodolfo Gilbert Pizarro Thomas** (sündinud 15. veebruaril 1994 Tampicos) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Ateena AEK ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Pachucas, debüteerides Mehhiko kõrgliigas 2012. aastal. 2016. aasta Clausura-hooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.

2016. aasta detsembris siirdus ta Víctor Guzmáni vastu Guadalajarasse. Guadalajaraga tuli ta Mehhiko meistriks 2017. aasta Clausura -hooajal ja võitis 2018. aastal CONCACAF-i Meistrite Liiga.

2018. aasta juunis liitus ta Mehhiko kõrgliigaklubiga Monterrey. 2019. aasta Apertura-hooajal tuli Pizarro Monterreyga kolmandat korda Mehhiko meistriks.

2020. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Major League Socceri klubiga Inter Miami. 2022. aastal naasis ta laenule Monterreysse.

2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ateena AEK-ga.

Mehhiko jalgpallikoondises tegi Pizarro debüüdi 29. jaanuaril 2014 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. veebruaril 2016 sõprusmängus Senegali vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2017., 2019. ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil. Lisaks kuulus ta 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Mehhiko olümpiavõistkonda.

## Saavutused
;Pachuca
*Liga MX: Clausura 2016
;Guadalajara
*Liga MX: Clausura 2017
*Copa MX: Clausura 2017
*CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2018
;Monterrey
*Liga MX: Apertura 2019
*CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2019

## Viited
Astilbe

**Astilbe** (*Astilbe*) on kivirikuliste sugukonda kuuluv perekond, kuhu kuulub 18 liiki risoomilisi õistaimi. Astilbed on madala juurestikuga ja puituva risoomiga. Astilbe pärineb Aasia ja Põhja-Ameerika mägedest ja metsadest.

Neid mitmeaastaseid ja vastupidavaid rohttaimi kasvatavad aednikud nende suure ja ilusa, tihti sõnajalakujulise lehestiku ning tihedate ja sulgjate õisikute pärast. Astilbed kohanevad hästi varjuliste ja niiskete tingimustega ning seepärast istutatakse neid tihti tiigikallastele. Nad taluvad hästi ka saviseid muldi. Neist on aretatud palju hübriidsorte. Nii mõnedki astilbeliigid on meeldiva aroomiga. Mõnda liiki kasutatakse ka rahvameditsiinis, näiteks ojaastilbet (*Astilbe rivularis*).

## Liigid

Perekonda kuuluvad järgmised liigid:

* *Astilbe biternata* (Vent.) Britton ex Kearney – kahelikolmetine astilbe 
* *Astilbe chinensis* (Maxim.) Franch. & Sav. – hiina astilbe
* *Astilbe crispa* (Arends) Bergmans – kähar astilbe
* *Astilbe glaberrima* Nakai – sile astilbe
* *Astilbe grandis* Stapf ex E. H. Wilson – suur astilbe (korea astilbe) 
* *Astilbe japonica* (C.Morren & Decne.) A.Gray – jaapani astilbe
* *[[Astilbe longicarpa]]* (Hayata) Hayata
* *[[Astilbe macroflora]]* Hayata
* *Astilbe microphylla* Knoll – väikeselehine astilbe
** *Astilbe microphylla* var. *riparia* Hatus.
* *[[Astilbe platyphylla]]* H. Boiss.
* *Astilbe rivularis* Buch.-Ham. ex D. Don – ojaastilbe
** *Astilbe rivularis* var. *angustifoliolata* H. Hara
** *Astilbe rivularis* var. *myriantha* (Diels) J. T. Pan
* *[[Astilbe rubra]]* Hook. f. & Thomson
* *[[Astilbe sikokumontana]]* Koidz.
* *[[Astilbe simplicifolia]]* Makino – lihtlehine astilbe
* *[[Astilbe thunbergii]]* (Siebold & Zucc.) Miq. – Thunbergi astilbe
** *Astilbe thunbergii* var. *congesta* H. Boissieu
** *Astilbe thunbergii* var. *fujisanensis* (Nakai) Ohwi
** *Astilbe thunbergii* var. *hachijoensis* (Nakai) Ohwi
** *Astilbe thunbergii* var. *kiusiana* Hara
** *Astilbe thunbergii* var. *longipedicellata* Hatus.
** *Astilbe thunbergii* var. *okuyamae* (Hara) Ohwi
** *Astilbe thunbergii* var. *shikokiana* (Nakai) Ohwi
** *Astilbe thunbergii* var. *terrestris* (Nakai) Ohwi

## Sordigrupid

Üldtunnustatud kultivaride rühmad:

* *Astilbe* Arendsii grupp
* *Astilbe* Crispa grupp
* *Astilbe* Japonica grupp
* *Astilbe* Simplicifolia grupp                             

## Viited
Érick Aguirre

**Érick Germáin Aguirre Tafolla** (sündinud 23. veebruaril 1997 Felipe Carrillo Puertos, Michoacáni osariigis) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib kaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Monterrey ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Morelias, debüteerides Mehhiko kõrgliigas 2014. aasta augustis.

Aastatel 2016–2021 mängis ta Mehhiko kõrgliigaklubis Pachuca. 2017. aastal võitis ta klubiga CONCACAF-i Meistrite Liiga.

2021. aasta juulis liitus ta Monterreyga. Samal aastal võitis Aguirre Monterreys mängides teist korda CONCACAF-i Meistrite Liiga.

2013. aastal saavutas ta Mehhiko kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel teise koha. Mehhiko jalgpallikoondises debüteeris ta 11. septembril 2018 sõprusmängus USA vastu. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali. Mehhiko olümpiakoondises osales ta 2016. aasta suveolümpiamängudel.

## Saavutused
;Morelia
*Supercopa MX: 2014
;Pachuca
*CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2016–17
;Monterrey
*CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2021
Inza rajoon

**Inza rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Uljanovski oblasti lääneosas. Piirneb põhjas Mordva Vabariigiga ja läänes Penza oblastiga. Rajooni pindala on 2019,1 km², ulatus põhjast lõunasse 100 km ja läänest itta 80 km.

Rajooni suurim jõgi on Sura, selle suurim lisajõgi on Inza jõgi.

2020. aasta seisuga oli rajooni elanike arv 28 508. Elanikest olid 2010. aastal 85,8% venelased, 8,4% mordvalased ja 3,3% tatarlased. 2021. aastal sündis rajoonis 174 last, suri 788 inimest. Loomulik iive oli -614.

Rajoonis on 8 kohaliku omavalitsuse üksust. Rajooni 67 asulast on 1 linn ja 1 alev. Halduskeskus on Inza linn.

## Viited

## Välislingid
*https://inza.ulregion.ru/
Kristaps Eklons

**Kristaps Eklons** (sündinud 4. augustil 1971) on Läti tuletõrje- ja päästetöötaja ning poliitik.

Kristaps Eklons lõpetas Jūrmalas asuva Lielupe keskkooli 1989. aastal. 1992. aastal lõpetas ta Lvivis tuleohutuse kooli ja 1997. aastal Moskva Tuleohutuse Akadeemia magistrikraadiga tehnikateaduste erialal. Alates 1995. aastast töötas ta Läti Tuletõrje- ja Päästeteenistuses. 2006. aasta märtsist kuni 19. detsembrini 2011 oli ta Läti Tuletõrje- ja Päästeteenistuse operatiivjuhatuse juhataja asetäitja. Alates 19. detsembrist 2011 oli ta Läti Tuletõrje- ja Päästeteenistuse juhataja asetäitja.

Alates 26. maist kuni 14. detsembrini 2022 oli ta Läti siseminister.

## Viited
Roberto Alvarado

**Roberto Carlos Alvarado Hernández** (sündinud 7. septembril 1998 Salamancas) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Guadalajara ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Celayas, debüteerides Mehhiko esiliigas 2013. aasta septembris, saades kõige nooremaks mängijaks, kes selles liigas mänginud on.

Mehhiko kõrgliigas debüteeris Alvarado 2017. aastal Pachuca meeskonnas. Samal aastal võitis ta klubiga CONCACAF-i Meistrite Liiga.

Aastatel 2017–2018 mängis ta Mehhiko kõrgliigaklubis Necaxa ja 2018–2021 Cruz Azulis. 2021. aastal tuli ta Cruz Azuliga Mehhiko meistriks. 2021. aasta detsembris liitus ta Guadalajaraga.

Mehhiko jalgpallikoondises debüteeris Alvarado 7. septembril 2018 sõprusmängus Uruguay vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. juunil 2019 sõprusmängus Venezuela vastu. Mehhiko koondisega võitis ta 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'i. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali. 

## Saavutused
;Pachuca
*CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2016–17
;Necaxa
*Copa MX: Clausura 2018
;Cruz Azul
*Liga MX: Guardianes 2021
*Copa MX: Apertura 2018
*Supercopa MX: 2019
*Leagues Cup: 2019
Barõši rajoon

**Barõši rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Uljanovski oblasti lääneosas. Piirneb läänes Penza oblastiga. Rajooni pindala on 2256 km².

2021. aasta seisuga oli rajooni elanike arv 37 062. Elanikest olid 2010. aastal 77,3% venelased, 12,5% tatarlased, 4,9% tšuvašid ja 2,5% mordvalased.

Rajoonis on 9 kohaliku omavalitsuse üksust. Rajooni 73 asulast on 1 linn ja 4 alevid. Halduskeskus on Barõši linn.

## Viited

## Välislingid
*https://barysh.org/
Bazarnõi Sõzgani rajoon

**Bazarnõi Sõzgani rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Uljanovski oblasti lääneosas. Piirneb lõunas Penza oblastiga. Rajooni pindala on 825,2 km².

2021. aasta seisuga oli rajooni elanike arv 7837. Elanikest olid 2010. aastal 89% venelased, 7% mordvalased, 2,5% tšuvašid ja 2,2% tatarlased.

Rajoonis on 5 kohaliku omavalitsuse üksust. Rajoonis on 32 asulat, neist 1 alev. Halduskeskus on Bazarnõi Sõzgani alev.

## Viited
Novouljanovsk

**Novouljanovsk** on oblastilise alluvusega linn Venemaal Uljanovski oblastis. Asub Volga jõe paremkaldal, Uljanovskist 20 km lõuna pool.

Asula tekkis 17. sajandi keskel nimega Kremenskaja sloboda. 1956. aastal hakati rajama tsemenditehast. Linnaõigused sai 1967. aastal.

2020. aasta alguses oli linnas 13 778 elanikku.

## Viited

## Välislingid
*Linna koduleht
Jakobi (perekonnanimi)

**Jakobi** on perekonnanimi.

## Statistika Eestis
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jakobi 94 inimesel: 35 mehel ja 59 naisel. Perekonnanimede levikult oli Jakobi meeste puhul 3222. kohal ja naiste puhul 1897. kohal.

Jakobi oli levinumaks nimeks vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,60. Perekonnanimi Jakobi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,45 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartu-Maarja kihelkonna Jaama ja Kabina, Võnnu kihelkonna Ahja, Kaarma kihelkonna Randvere, Türi kihelkonna Särevere, Pärnu-Jaagupi kihelkonna Kõnnu, Anna kihelkonna Purdi ja Tõstmaa kihelkonna Tõstamaa mõisavaldades perekonnanimeks Jacoby, Jagoby ja Jakobi.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Jakobi 9 korral ära, kahel juhul nimede Jõerand ja Kalde vastu, aga ka Jaagu, Jaaguste, Kõivumäe, Maret ja Põlluaas vastu.
 
## Nime kandjaid
*Alisa Jakobi, eesti kunstnik (1981–)
*Allan Jakobi, eesti akordionist (1973–)
*Arved Jakobi, eesti viiuldaja (1914–2011)
*Peeter Jakobi, eesti näitleja (1940–2014)

## Viited

## Välislingid
*
Indy looking for Jewels...

"**Indiana Jones looking for Jewels...**" ehk **Indy** on 1991. aastal Juku arvutile loodud platvormi- ja labürindimängu žanre ühendav arvutimäng.

Mängu peategelane on Indiana Jones, kes kogub redeleid pidi muumiate eest põgenedes juveele. Mäng koosneb 40 levelist ehk "püramiidist", millest igaühe läbimiseks tuleb koguda kõik selle käikudesse peidetud kalliskivid. Selle käigus tuleb hoiduda kukkupuutest käikudes Indy suunas teed otsiva muumiaga. Mängu alguses on Indyl kolm elu ning iga selline kokkupuude kaotab neist ühe.

Mänguskeem ja kunstiline teostus ammutavad inspiratsiooni mitmetest toonastest mängudest, kuid tegu on siiski algupärase Juku peal Juku jaoks programmeeritud mänguga.

Mängu on koodinud Ilmar Käär, helitausta kujundanud Rauno Mägi.

Autorid avaldasid 2022. aastal mängu ajaloolise uurimise eesmärgil avalikku omandisse CC0 litsentsi all.

## Mängu arendus ja avaldamine
Mäng on koostatud 1990. aasta teises pooles ja 1991. aasta algupoolel Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli arvutiklassis ja 1990. aasta suveks koolivaheajaks koju laenatud Jukude peal. Vajaliku jõudluse tagamiseks 320x240 resolutsiooniga mustvalges graafikarežiimis on kogu mäng kirjutatud Intel 8080 assemblerkeeles.

Mängu levitati Juku viietollistel flopiketastel, koopia omandamiseks tuli maksta 25 rubla ja see oli varustatud kopeerimiskaitsega. Kaitse murdmise järel läks mäng piraatlevisse ning jõudis kiiresti enamiku Eesti koolidest arvutiklassidesse, kus oli "Zoo" kõrval üheks kõige populaarsemaks arvutimänguks.

## Vaata ka
*"Zoo"
*"Xonix"
*"Ussike"

## Viited

## Välislingid

*Indy mängimine veebiemulaatoris (Elektroonikamuuseumi raalikogu)
Kalde

**Kalde** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kalde 123 inimesel: 112 mehel ja 111 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kalde meeste puhul 698. kohal ja naiste puhul 803. kohal.

Kalde oli levinuim nimi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,34. Perekonnanimi Kalde oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,44 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Harju maakonnas Keila kihelkonna Lehola mõisavallas ja Lääne maakonnas Kullamaa kihelkonna Luiste mõisavallas talupoegadele perenimeks Kalde.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kalde uueks nimeks kokku 68 korral. Loobuti nimedest Jabur, Jakobi, Kals, Kallmann, Krebs, Kollijaan ja Koch kolmel juhul, Kalder, Kraus, Kreismann, Krimses ja Peterson kahel juhul, aga ka nimedest Grindul, Käärel, Karlsvrei, Karrindosk, Kasch,	Kisseljev, Kuznetsov, Löwe, Parm, Punn, Pusst, Schneider jne.

## Nime kandjaid
*Ago Kalde, eesti võrkpallur, treener ja sporditegelane (1945–2025)
*Juhan Kalde, eesti maadleja ja sporditegelane (1908–1995) 
*Kalli Kalde, eesti maalikunstnik, graafik ja raamatuillustraator (1967–)
*Mart Kalde, eesti maadleja (1869–1951)
*Paul Kalde, eesti lavastaja ja näitleja (1908–1991)

## Viited

## Välislingid
*
Borõss Ljatošõnskõi

**Borõss Ljatošõnskõi** (ukraina Борис Лятошинський;  3. jaanuar 1895 Žõtomõr – 15. aprill 1968 Kiiev) oli ukraina helilooja.

Ta võttis Kiievi ülikooli juuraõpungute kõrvalt Reinhold Glière'i juures heliloomingu eratunde. Lõpetas Kiievi konservatooriumi 1919. aastal.

Ta oli Kiievi konservatooriumi professor. Tema õpilaste seas oli Valentõn Sõlvestrov.
Voldemar Kuristik

**Voldemar Kuristik** (6. juunil 1946 Kehra – 20. detsember 2022) oli Eesti hammasatleet, hammastega tõstmise maailmameister ja kuuekordne Euroopa meister.

Kuristik kasvas üles taluperes Lehtmetsa külas ja osales juba noorena maadlus-, jõutõstmise-, poksi- ja jooksuvõistlustel. 16-aastaselt tegi ta Eesti rekordi sangpommide tõstmises (360x 16kg).

Hammasatleetikaga asus ta tegelema pärast 38-aastaselt autoõnnetuses lülisamba kaela osa ja alaselja vigastamist. Haiglas määrati talle puue. Haiglas tegi ta omavoliliselt taastusravi ja põgenes sealt. Mõni aasta hiljem alustas ta võistlemist paraatleetide kategoorias.

Kuristiku saavutuste hulka kuuluvad:
*1988 – Harjumaa meister sangpommi tõstmises (32kg 111x)
*1990 – Euroopa meister hammasatleetikas (193kg) Helsingis
*1991/1994 – Tallinna meister jõutõstmises 
*1992 – Maailmameister hammasatleetikas (256kg) New Yorgis
*1996 – Paraolümpia I koht jõutõstmises 
*2000 – USA meistrivõistlustel Hamburgis Guinnessi rekord hammasatleetikas: kehakaalu 91kg juures 274kg, rohkem kui 3x oma kehakaalust
*2002 – Eesti meister jõutõstmises
*2002 – Eesti rekord lamades surumisel üle 60-aastaste seas
*2008 – Rahvusvahelise vabamaadlusvõistluse II koht

Lisaks on Kuristik:
*üles tõstnud 274 kg raskuse;
*23-tonnise raudteevaguni paigalt liikuma tõmmanud;
*21,1-tonnise raskuse (2 veokit) paigalt liikuma vedanud;
*jalgadega üles surunud 940 kg;
*Suurim raskus, mida kätega üles tõstnud ja 3 minutit üleval hoidnud, oli kang koos 3 neiu ja ühe noormehega – kokku 485 kg;
*karutants, neiu hambus, kestis 11 minutit ja 46 sekundit.

Kuristik asutas Tallinnas ka raskejõustikuklubi Kuristik Club, kus treenisid ja esinesid alates 14-aastased poisid ja tüdrukud.

Samuti on Kuristik diplomeeritud keevitaja ja töötanud 12 aastat turvamehena. Ta on tegutsenud ka seljaravitsejana.

## Viited
Valentõn Sõlvestrov

**Valentõn Sõlvestrov** (ukraina keeles Валентин Васильович Сильвестров; sündinud 30. septembril 1937 Kiievis) on ukraina helilooja.

Sõlvestrov hakkas käima muusika eratundides 15-aastaselt. Ta õppis klaverimängu Kiievi muusikakoolis aastatel 1955–1958, seejärel Kiievi konservatooriumis 1958–1964, kus talle õpetas kompositsiooni Borõss Ljatošõnskõi ning harmooniat ja kontrapunkti Levko Revutskõi.

Sõlvestrov on kirjutanud 9 sümfooniat. Tema peateoseks peetakse 5. sümfooniat, mille eest ta sai Ukraina riikliku preemia.

Arvo Pärt on teda nimetanud kaasaja kõige huvitavamaks heliloojaks. 

1960. aastatel liitus V. Sõlvestrov loomingulise rühmitusega "Kiievi Avangard", mille esindajad avasid vaatamata NSV Liidus valitsenud sotsialistliku realismi esteetika kaitsjate karmile survele Ukraina muusika ajaloos uue lehekülje, keskendudes Lääne-Euroopa muusika uutele stiilivooludele ja kompositsioonitehnikatele. Eelkõige kasutab helilooja oma teostes dodekafooniat, aleatoorikat ja sonoristikat. 

1970. aastatel loobus helilooja järk-järgult traditsioonilistest avangardi tehnikatest, keskendudes postmodernismile. Autor ise nimetab oma stiili "metamuusikaks" ("metafoorne muusika"). Selle perioodi loomingus domineerivad meditatiivsed, mõtisklevad meeleolud. Silmapaistva koha hõivab pöördumine postmodernismile omaste mineviku ajastute stiilide poole. 

## Tunnustus
* Sergei Kusevitski nimeline rahvusvaheline preemia (USA, 1967) 
* Rahvusvahelise heliloojate konkursi «Gaudeamus» auhind (Madalmaad, 1970) 
* Ukraina NSV rahvakunstnik (1989) 
* Tarass Ševtšenko nimeline Ukraina riiklik preemia (1995) 
* orden Teenete eest III järk (1997) 
* Vürst Jaroslav Targa ordeni V järk (2007)
* orden Teenete eest II järk (2013)
* Vürst Jaroslav Targa ordeni IV järk (2017)
* Opus Klassik elutööpreemia (2022).  

## Viited
Āraiši kirik

**Āraiši kirik** on luteri kirik Lätis Cēsise piirkonnas Āraiši külas.

Āraiši kirik, selle orel ja kaks vitraaži on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.  Regionaalse kaitse all on Āraiši kiriku keskaegne kalmistu.

## Ajalugu

1225. aasta paiku ehitati Āraiši ordulinnuse juurde esimene kirik. Praegusega võrrreldes asus see järve vastaskaldal. Tegemist oli Võnnu kihelkonna välikirikuga. Hoone sai kannatada aastal 1577, mille järel seda remonditi. Aastal 1656 põletasid piirkonda laastanud Vene väed kiriku maha. 1675. aastal ehitati uus kirik.

Hilisem kivikirik pärineb aastast 1879. 

## Galerii

Āraiši kirik 2014 - 001.jpg
Āraiši kirik 2014 - 003.jpg
Āraiši kirik 2014 - 004.jpg
Āraiši kirik 2014 - 005.jpg
Āraiši kirik 2014 - 006.jpg
Āraiši kirik 2014 - 007.jpg
Āraiši kirik 2014 - 008.jpg


## Viited

## Vaata ka
* Āraiši kirikumõis

## Välislingid
Kadastik (perekonnanimi)

**Kadastik** on eesti perekonnanimi.

## Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kadastik 183 inimesel: 86 mehel ja 97 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kadastik meeste puhul 1013. kohal ja naiste puhul 969. kohal.

Kadastik oli levinumaks nimeks vanuserühmas 65–69, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,98. Perekonnanimi Kadastik oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,71 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Viljandi maakonnas Põltsamaa kihelkonna Lustivere mõisavallas talupojale perenimeks Kaddastik.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kadastik uueks nimeks kokku 3 korral. Loobuti nimedest Ellmann, Kamdron ja Klein.

## Nime kandjaid
*Alma Kadastik, eesti lastepsühhiaater (1925–2014)
*Heiti Kadastik, eesti psühhiaater (1926–1992) 
*Jüri Kadastik, eesti ammulaskur (1953–)
*Kaspar Kadastik, eesti multiinstrumentalist (1987–)
*Mario Kadastik, eesti füüsik (1981–) 
*Mart Kadastik, eesti ajakirjanik ja meediategelane (1955–)

## Viited

## Välislingid
*
Saskia

**Saskia** on naisenimi.

Eestis oli eesnimi Saskia 2022. aasta 1. jaanuari seisuga 580 naisel. Saskia oli populaarsuselt 279. naisenimi. Saskia oli keskmiselt 10 aasta vanune (mediaanvanus oli 7). Kõige populaarsem oli eesnimi Saskia vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 30,55.

## Nime kandjaid
*Saskia Alusalu, eesti kiiruisutaja
*Saskia Boddeke, hollandi kunstnik
*Saskia Kasemaa, eesti kunstnik
*Saskia Kask, eesti jurist

## Viited