Põhjala (tehas)

**Eesti Kummitööstus O/Ü Põhjala** oli aastatel 1924–1998 Kopli poolsaarel tegutsenud tööstusettevõte. Alates 2018. aastast on Põhjala tehas eravalduses ning sellest on kujunemas kultuuri- ja kogukonnakeskus.

## Ajalugu

Osaühisuse Eesti Kummitööstus asutas 1924. aastal inseneriharidusega Harry Feldmann koos sugulase Karl Feldmanni ja ühiskonnategelase Friedrich Johann Uibopuuga (1877–1933). Kuni 1930. aastani kandis tootmiskompleks nimetust Eesti Kummitööstus. 1932. aastani asus kummitööstus Vene-Balti laevatehase ruumides, seejärel koliti laevaehituse töökoja ja sepikoja hoonetesse endise Bekkeri tehase tootmishoonetes (Kopli as. 115). Aja jooksul nõudlus ja tootevalik laienes ja Põhjala tehases hakati tootma lutte, jalanõusid (kalossid, botikud, kummikud, spordijalatsid), mänguasju (pallid, võrud), spordivahendeid (reketid), kustutuskumme, ratta sise- ja väliskumme, voolikuid ja kummeeritud riiet vihmamantlite ja gaasikaitseülikondade jaoks. 1930. aastal sai ettevõte siiani tuntud nime Põhjala. Tööliste arv kasvas pidevalt: kui 1925. aastal oli kummitööstuses 6 töölist, siis 1932. aastal juba 100, 1934. aastal 170, 1937 – 270 ja 1939. aastal 300 töölist, mis tegi Põhjalast Eesti kontekstis suurtööstuse.

Ettevõte natsionaliseeriti 1940. aastal. Harry Feldmann oli kuni Põhjala tehase natsionaliseerimiseni 1940. aastal selle suuromanik ja direktor. Lisaks temale oli ettevõttel ka mitmeid teisi aktsionäre, kellest enamik olid Feldmanni sugulased. Seega oli Põhjala suures ulatuses perefirma. 1941. aastal kolis Harry Feldmann perega ümberasujana Saksamaale ja suri 61-aastaselt vahetult pärast sõja lõppu 1945. aastal.

## Põhjala pärast 1940
Teine maailmasõda avaldas suurt mõju ka Põhjala tehasele. 1940. aastal natsionaliseeris värske nõukogude võim tehase.  Juba 1941. aastal tehti plaane tehase kolimiseks Tartusse, kus alustati ka uue vabriku ehitust, kuid Saksamaa pealetung 1942. aastal peatas selle plaani. Pärast sõda jätkas käitis Põhjala nime all tootmist, sest tehase hooned ja sisseseade olid säilinud, Kummivabrik „Põhjala" jätkas tegevust Bekkeri 115/117. 1970. aastatel võeti suund hoopiski uute hoonete rajamiseks Koplis, Marati tänaval. 

1974. aastal, mil tehas tähistas oma 50. tegevusaastat, valmisid Marati tänava ääres ettevõtte administratiivhoone ja Ankru tänava pool viie-, osaliselt kuuekorruseline betoonplokkidest remondi- ja laohoone. 1970. aastate lõpus töötas tehases üle 700 inimese, neist enamik naisterahvad. Pärast Eesti taasiseseisvumist suutis tehas vastu pidada kuni 1998. aastani, mil tootmine viimaks seiskus.

### Nimetusi 1944–1993

## Galerii

Fail:Kummitööstus "Põhjala".jpg|Kummitööstus "Põhjala" (1938). (TLM Fn 1586); Tallinna Linnamuuseum
Fail:Tehas "Põhjala" vormijalatsite tsehhi sisevaade.jpg|Tehas "Põhjala" vormijalatsite tsehhi sisevaade. Pildistatud kommunistlikul laupäevakul 16.04.1977.a. (AM N 27369:2); Eesti Ajaloomuuseum SA
Fail:Tennised.jpg|Tennised, 1966 (ESM Fp 3000:29/ab S 8850); Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum SA
Fail:Lauatennisereketid Põhjala.jpg|Lauatennisereketid Põhjala (ESM Fp 3089:8/ab S 9028); Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum SA
Põhjala tehas, Marati tänaval, Tallinnas.jpg|Põhjala tehas, 2. märts 2023


## Viited


## Välislingid
* Põhjala kultuuriteahase koduleht
* Robert Nerman. "Kopli elujõuline kummitoodete tehas Põhjala" Postimees, 18. aprill 2008
* Siret Saar. Milleks präänikud, milleks präänikud, kui täna müügil säärikud… Põhjala jalanõud ERMi kogudes Eesti Rahva Muuseumi ajaveeb, 20. märts 2014