Václav II

**Václav II** (poola keeles **Wacław II Czeski**, saksa keeles **Wenzel II**; 27. september 1271 – 21. juuni 1305) oli Přemysliidide dünastiasse kuuluv Böömimaa kuningas (1278–1305), Krakówi hertsog (1291–1305) ja Poola kuningas (1300–1305).

Ta oli Böömi kuninga Otakar II ainus poeg. Tema ema oli Slavoonia Kunigunda, kelle isa Rostislav Mihhailovitš oli Kiievi suurvürsti Mihhail Vsevolodovitši vanim poeg. Kunigunda ema Ungari Anna oli Ungari kuninga Béla IV tütar. Ema vennad langesid sõjas Václavi sünni paiku, ema ja tema õed olid abielus, nii et emapoolse pere valdused Slavoonias jagati kohalike suurnike vahel ära.

Kunigunda oli Otakari teine naine. Esimesest abielust polnud lapsi sündinud, sest esimene naine Margarethe von Babenberg oli juba abielludes olnud 47 aastat vana. Esimene abielu lõppes 10 aastat hiljem lahutusega. Teisest abielust sündis neli last, kellest Václav oli noorim. Vanim laps, vend Henryk suri umbes aastavanuselt enne järgmiste sündi. Václavil oli ka kaks vanemat õde Kunigunda ja Agnes. Lisaks oli tal 2 väljaspool abielu sündinud venda ja mitu abieluvälist õde, kõik temast vanemad.

Václavi isa Otakar tahtis kangesti saada Saksa-Rooma keisriks. Kui sellele kohale valiti 1273 Rudolf I Habsburg, ei tunnustanud Otakar teda, ärgitas paavstigi mitte tunnustama Rudolfit keisrina ja vallutas mõned keisrile kuulunud maa-alad. Seetõttu pani Rudolf Otakari 1276 impeeriumivande alla ehk teisisõnu kuulutas ta lindpriiks. Enam kui 6 sajandi pikkuse aja jooksul, mil impeeriumivannet kasutati, oli üksnes 13 impeeriumivande alla paneku juhtumit. Seejärel võitis Rudolf Otakari samal aastal sõjas ja sundis teda rahu tegema. Rahulepingu osana kihlati sama aasta novembris 5-aastane Václav Rudolfi sama vana tütre Judith von Habsburgiga.

1278 kogus Otakar siiski suure sõjaväe ja püüdis kaotatud alasid tagasi saada, aga sai 26. augustil Dürnkruti lahingus lüüa ja tapeti. Václav polnud siis veel 7-aastanegi, aga kuulutati Böömimaa kuningaks.

Esialgu valitses Václavi eest Brandenburgi markkrahv Otto IV, kes väidetavalt hoidis poissi mitmel pool lausa vangis. Alles 12 aasta vanuselt sai ta Böömimaale tagasi pöörduda. Ema oli vahepeal uuesti abiellunud Zawisch von Falkensteiniga ja sellestki abielust sündis üks poeg. Ema ja kasuisa valitsesid mõne aasta poja eest. Ema suri 1295, tõenäoliselt tiisikusse, ja kasuisa abiellus seejärel uuesti.

Kui kasuisa oma uue naisega Ungarisse sõitis, võttis Václav võimu riigis oma kätte. Kui Zawisch lõpuks tagasi pöördus, süüdistas Václav teda enese vastu mässamises, laskis ta 24. augustil 1290 hukata ja hakkas üksinda valitsema.

Kuigi Otakar II oli murdnud Rudolf I-ga sõlmitud rahu, jäi rahulepingu järgi Václav II ja Judith von Habsburgi vahel sõlmitud kihlus püsima. Nad abiellusid 24. jaanuaril 1285 Egeris. Abielust sündis 10 last. Sagedasest lapsekandmisest kurnatud Judith (ta sünnitas umbkaudu ühe lapse aastas) suri pärast viimase lapse sündi 21. mail 1297. Nende 3 pojast ja 7 tütrest sai täiskasvanuks kõigest üks poeg ja kolm tütart. Kõik nad ka abiellusid. Poja ja tütre Anna abielu jäi lastetuks, aga tütarde Eliška ja Marta järeltulev sugu kestab tänapäevani.

Pärast Judithi surma abiellus Václav uuesti, seekord Poola kuninga Przemysł II ainsa lapse Ryksaga. Ryksa võttis endale abielludes uueks nimeks Eliška ja on tänapäeval tuntud topeltnimega Eliška Ryksa. Sellest abielust sündis tütar Anežka, kes sai täiskasvanuks ja abiellus, aga ei saanud lapsi.

Václavil oli ka abieluväliseid lapsi.

Václav suri 34-aastaselt, tõenäoliselt tiisikusse nagu ta emagi. Talle järgnes troonil tema poeg Václav III. Kuid juba järgmisel aastal Václav III tapeti ja sellega suri Přemysliidide suguvõsa meesliinis välja. Tema järel valiti 1306 Böömimaa uueks kuningaks Václav II tütre Anne abikaasa Jindřich Korutanský ja 1310 pärast riigipööret Václav II tütre Eliška abikaasa Johann von Luxemburg.