open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tallinna Rahumäe Põhikool

**Tallinna Rahumäe Põhikool** on põhikool Tallinnas aadressil Vabaduse puiestee 50.

## Ajalugu
Nõmme aedlinnas avati esimene eestikeelne kool 4. detsembril 1910. Kool asus jaama lähedal väikeses puumajas. 

Kool on kandnud ka nimetusi Tallinna 27. 7-klassiline kool, Tallinna 27. 8-klassiline kool ja Tallinna 27. 9-klassiline kool.

Enim õpilasi oli Rahumäe koolis 1998/99. õppeaastal – 706 õpilast –, mis on jäänud rekordiks. Hiljem on arv püsinud 540–650 piires.

2010. aasta seisuga oli Tallinna Rahumäe Põhikool Eesti suurim põhikool. Koolis õppis ligikaudu 650 õpilast ja töötas 41 õpetajat ja 9 KKK ringijuhti-õpetajat.

2023. aastal õppis Tallinna Rahumäe põhikoolis umbes 600 õpilast.  

Kauaaegne koolihoone põles 24. veebruaril 1985. See oli valimiste päev ning õnnetuses hukkus kaks öövalves olnud inimest. On olnud ka väiksemaid tulekahjusid, sealhulgas 16. aprillil 2024. 

## Viited

## Kirjandus
* Ülo Tikk. Rahumäe Põhikool 90. / Õpetajate Leht, 8. detsember 2000.

## Välislingid
* Tallinna Rahumäe Põhikooli koduleht
* Alar Rästa. Nõmme koolid tähistasid juubeleid. / Nõmme Sõnumid (nr 24, lk 4), 16. detsember 2005.
Õpilane

**Õpilane** on isik, kes õpib õpetaja juhendamisel kas haridusasutuses või eraviisil. Eestikeelses haridusterminoloogias on *õpilane* kitsam mõiste kui *õppur* ehk *õppija*. Seejuures nimetatakse **õpilaseks** eelkõige üldhariduskoolis või kutsehariduskeskuses õppivat last või noorukit 18.–19. eluaastani. Õpilane ehk õppur on aga igaüks, kes midagi õpib, sh täiskasvanud.

## Õpilaste liigid
### Eelkooliõpilane
Eelkooliõpilane on tavaliselt viie- kuni seitsmeaastane laps, kes käib eelkoolis ehk läheb järgmisel aasta esimesse klassi

### Algkooliõpilane
Algkooliõpilane on laps, kes käib 1.-4. klassis.
### Põhikooliõpilane
Põhikooliõpilane on laps, kes käib 5.-9. klassis. Selle all võib käsitada ka last, kes käib 1.-9. klassis.
### Keskkooliõpilane
Keskkooliõpilane on isik, kes käib keskkoolis ehk gümnaasiumis ehk 10.-12. klassis. Keskkooli lõpetajat nimetatakse abituriendiks.
### Ülikooliõpilane
Üliõpilane ehk tudeng on isik, kes käib ülikoolis.

### Kutsekooliõpilane
Kutsekooliõpilane on isik, kes käib kutsekoolis.

## Viited
Põhjaterritooriumi vapp

**Põhjaterritooriumi vapp** on Austraalia haldusüksuse Põhjaterritooriumi vapp.

Vapil on Põhjaterritooriumile omaste liikidena kujutatud puuvillapõõsas *[[Gossypium sturtianum]]*, punakänguru (*Megaleia rufa*) ja kiilsaba-kotkas (*Aquila andax*).

## Vaata ka
*Põhjaterritooriumi lipp
Õpilane (täpsustus)

**[[Õpilane]]** on noor koolis käiv või eraõpetaja juures õppiv inimene. 

"**Õpilane**" on mitme raamatu pealkiri: 
***"[[Õpilane (Canavan)|Õpilane]]"**, Trudi Canavani Musta võluri triloogia teine raamat
***"[[Õpilane (Bourget)|Õpilane]]"**, Paul Bourget' raamat
Õpilane (Canavan)

**"Õpilane"** on Trudi Canavani Musta võluri triloogia teine raamat. Fantaasiaromaan ilmus esmakordselt 2002. aastal Austraalias. 2007. aasta detsembris ilmus raamat kirjastuses Pegasus (tõlkija Marge Paal) ka Eestis.

Noore agulitüdruku Sonea lugu jätkub. Sonea on nõustunud Võlurite Gildi Ülikoolis õppima, et saada võluriks, kuid see osutub palju raskemaks kui algul arvatud, sest agulipiiga ei sobi rikastest Kodadest pärit nooremate võlurihakatistega kokku ja viimased hakkavad tüdrukut nende juhi, eriti vastiku Regini, ässitusel lausa vihkama ja füüsiliselt kiusama. Varsti hakkavad levima kuulujutud Sonea ja tema eestkostja Lord Rotheni kohta. Lisaks kõigele sellele peab Sonea veel muretsema Gildi juhi, Ülemlord Akkarini pärast, kes kasutab salaja keelatud musta maagiat.

Sarjas eelneb "Võlurite Gild" (2001) ja järgneb "Ülemlord" (2003).

## Ametlik kirjeldus

::*"Võlurite kõige tähtsam tööriist on nende teadmised... Ilma teadmisteta muutub võluri vägi kasutuks." Võlur silmitses põgusalt Soneat. "Ka siis, kui tema vägi ilmutab end iseenesest, hukkub ta peagi, kui ei omanda teadmisi, kuidas oma väge kontrollida."*

Sonea teab, et kõik Võlurite Gildi õpilased on pärit mõjukatest peredest, aga ta teab ka, et võib rasketel hetkedel Rotheni abis kindel olla. Siis aga hakkavad nende kohta levima õelad kuulujutud – ja sekkub Gildi Ülemlord Akkarin.

Dannyl on edutatud Gildi Teiseks Saadikuks Elyne'i õukonda. Kantsler Lorlen teeb talle ülesandeks jätkata salaja Ülemlord Akkarini aastate eest poolelijäänud iidse võlukunsti uurimist. Teadmata oma reisi tegelikku põhjust, seisab Dannyl peagi silmitsi ootamatute ohtudega.

Sonea aga on vahepeal Ülemlordi sünge saladuse peaaegu unustanud, kuid tõe varjamine võib osutuda rängaks veaks…

Ülipõnevas "Võlurite Gildis" alanud Sonea seiklused jätkuvad triloogia teises raamatus "Õpilane".
Trahter

**Trahter** (< vene k. *трактир* < poola k. *traktjer* < itaalia k. *trattoria* < ladina k. *tracto* 'kostitan')  oli tsaariaegsel Eestimaal lihtsa teeäärse toitlustus- ja majutuskoha, hiljem ka odava lihtsa restorani nimetus. Ka tänapäeval nimetatakse mõnesid rustikaalses stiilis söögi- ja joogikohti trahteriteks.

## Vaata ka
* Baar
* Kõrts
* Pubi
* Restoran
* Tavern
Seesütlev kääne

**Seesütlev kääne** ehk **inessiiv** on sisekohakäänete hulka kuuluv kääne, mis väljendab millegi sees olemist.

## Eesti keel
Eesti keeles on inessiivi käändelõpp *-s*. See lisatakse omastava käände vormile.

Seesütlevas käändes sõnad esinevad lauses peamiselt määruse või täiendina.

Seesütleva käändega võidakse väljendada ka aega (näiteks ajamäärustes) ning mitmesuguseid suhteid.

Seesütlev kääne esineb peale nimisõnade, omadussõnade, arvsõnade  ja asesõnade ka defektiivse paradigmaga  määrsõnadel (*käed *'ristis***) ning [[tegusõna käändelised vormid|tegusõna käändelistel vormidel]] ([[des-vorm|''des''-vorm]], [[mas-vorm|''mas''-vorm]]).

===Näited===
*''Elan ilusas '''majas'''.''
****Juulikuus** palka ei saa.''
*''Kas sa oled **selles*' kindel?*
Guovdageaidnu vald

**Guovdageaidnu vald** (norra *Kautokeino*, soome *Koutokeino*) on vald Norras Finnmargi maakonnas.

1751. aastani kuulus Guovdageaidnu Rootsile. 1852. aastal toimus vallas saamide mäss.

Guovdageaidnus tegutseb saamikeelne teater Beaivváš Sámi Teáhter.

Guovdageaidnu vallas asub kaks Struve geodeetilise kaare punkti; üks neist on Luvddiidcohkka mäel () ja teine Bealjášvárri mäel ().

## Viited

## Välislingid
* Valla koduleht
Puhtpuistu

**Puhtpuistu** on puistu, milles üks puuliik (enamuspuuliik) moodustab vähemalt 90% elusate puude mahust.

Näiteks puhta kasepuistu tähistus on 100 Ks (100% kaske). Puhtpuistu nimetus tuleneb enamuspuuliigist (nt kaasik).

Puhtpuistut on võimalik välja kujundada hooldusraietega. Looduskaitseala piiranguvööndis on see aga keelatud (kui ei ole konkreetsel juhul määratud teisiti).

## Vaata ka
*mets
*segapuistu
Mirabilia

**"Mirabilia"** on kirjastuse Eesti Raamat raamatusari, milles on alates 1973. aastast ilmunud paljude autorite ulme- ja kriminaalromaane.

## Sarja kujundus
Sarja algses kujunduses (autor Endel Palmiste; raamatute kaaneillustratsioonide autorid on eri kunstnikud) raamatud ilmusid kuni 1999. aasta lõpuni. Sarja kujundus muutus alates 2000. aasta algusest ja uuesti 2019. aasta algusest. Kolme disaini ühendava elemendina on kasutusel sarja algne logo.

## Sarjas ilmunud raamatud
### 1970. aastad

### 1980. aastad

### 1990. aastad

### 2000. aastad

### 2010. aastad

## Välislingid
* Mirabilia REaD veebipood
*Mirabilia Kirjastuse Eesti Raamat veebileht
Val di Fiemme

**Val di Fiemme** () on org Trentino-Alto Adige maakonnas Põhja-Itaalias Dolomiitides.

Eriarvamused oru valdamise asjus põhjustasid tüli Austria ja Itaalia vahel 1900. aastatel, kuid maa-ala valdamine lahendati kahepoolsel kokkuleppel1971. aastal. 

Val di Fiemme on saanud tuntuks suusakeskusena, kus toimusid 1991., 2003. ja 2013. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused.

## Välislingid

*Koduleht (itaalia keeles)
Deathstars

**Deathstars** on *[[industrial metal]]*'i ansambel, mis loodi Rootsis 2000. aasta jaanuaris. 

Ansambli algses koosseisus olid laulja Andreas Berght (Whiplasher Bernadotte), kitarrist Erik Halvorsen (Beast X Electric), kitarrist ja süntesaatorimängija Emil Nödtveidt (Nightmare Industries) ning trummar Ole Öhman (Bone W Machine). Praeguse koosseisu liikmed on põhiliselt black metali ansamblist Swordmaster ja Ophthalamiast, kuid on ka endiseid Dissectioni liikmeid. Praegu on ansamblis Whiplasher Bernadotte, Nightmare Industries, Skinny Disco (basskitarrist, taustalaulja), Bone W Machine ja Cat Casino (kitarrist). 

2006. aastal oli Deathstars Euroopa turneel koos Cradle of Filthiga ja 2007 KoRniga. 29. oktoobril hakkas Deathstars Metrosonic Recording Studios New Yorgis salvestama uut albumit, mis ilmus 2009. aastal.

### Praegune koosseis

*Andreas "Whiplasher Bernadotte" Bergh – laulja
*Eric "Cat Casino" Bäckman – kitarrist
*Emil "Nightmare Industries" Nödtveidt – kitarrist ja süntesaatorimängija
*Jonas "Skinny Disco" Kangur – bassimängija ja taustalaulja
*Ole " Bone W. Machine" Öhman – trummar

### Endised liikmed
*Erik "Beast X Electric" Halvorsen – kitarrist 

## Diskograafia
### Albumid

*"Synthetic Generation" (2003) (Euroopa) (2004) (Põhja- ja Lõuna-Ameerika)
*"Termination Bliss" (2006)
*"Night Electric Night" (2009)

### Singlid

*"Synthetic Generation" (2001)
*"Syndrome" (2002)
*"Cyanide" (2005)
*"Blitzkrieg" (2006)
*"Virtue To Vice"(2007)
*"Death Dies Hard" (2009)

### Muusikavideod

*"Synthetic Generation" (2001)
*"Syndrome" (2002)
*"Cyanide" (2005)
*"Blitzkrieg" (2006)
*"Virtue To Vice" (2007)
*"Death Dies Hard" (2009)

## Välislingid

*Deathstarsi koduleht
*Deathstars Last.FM-is
Vastseliina lahing

**Vastseliina lahing** toimus 1. juunil 1343 Vastseliina lähedal Pihkva ja Liivi ordu vägede vahel.  

1341. aastal algas Liivimaa-Pihkva sõda, mille käigus toimus mitu vastastikust rüüsteretke. 1343. aasta aprillis puhkenud Jüriöö ülestõusu tõttu viis ordu oma väed Pihkva piirilt ära Harjumaale, kus nad harjulaste üle võidu saavutasid.  Ülestõusnud saatsid aga Pihkvasse teate, et nüüd on neil soodne aeg maa enda kätte haarata. Pihkvast korraldatigi sõjakäik, olgu siis harjulaste kutsel või lihtsalt omapoolse vasturetkena.

Renneri kroonika räägib Tartu piiskopkonda ja Otepää alla tunginud 5000-mehelisest väest, kes röövis ja tappis seal nii palju, kui suutis. Sel ajal Kirumpääl viibinud Riia komtuur Diderich von Rambouw kogus kokku mehed (sealhulgas Põltsamaa foogti Hildebrand von Lenteni ning Karksi ja Sakala foogtid), liikus oma väega vaenlasele vastu ja pidas lahingu, kus hukkus üle 1000 venelase, ülejäänud põgenesid. Sakslaste poolel langes isand Johan von Levenwolde Tartu piiskopkonnast, Kursi komtuur Johan de Witte, kaks orduvenda ja 14 sakslast.

Vene leetopisside teatel algas vürst Ivani, vürst Ostafi ja possaadnik Volodtsa juhitud pihkvalaste ja irboskalaste sõjakäik Saksa maade vastu 26. mail. Otepää ümbruses rüüstati viis päeva ja tagasi pöördudes peeti 1. juunil Vastseliinast kahe versta kaugusel lahing neile järgnenud sakslastega. Pihkvalased kaotasid 17 meest, kuid jäid lahinguväljale seisma ja tulid hiljem võidukalt koju tagasi. Novgorodi kroonika järgi osales sõjakäigul 5000 meest, retk kestis 8 päeva ja ööd ning lahing toimus Ostretšina järve ääres.

Sulev Vahtre hinnangul ei saavutanud kumbki lahingu pool otsustavat ülekaalu. Tema arvates oli sel sõjakäigul suur mõju sündmustele Eestis, sest sakslased pidid taas viima oma väed venelaste vastu, luues soodsad tingimused ülestõusu jätkamiseks.

## Viited
Wenno

**Wenno** (ka *Venno*, *Vinno*, *Vinne*, *Wyno*, *Wynne*; *Winand von Rohrbach*) (surnud 1209) oli Mõõgavendade ordu esimene ordumeister Liivimaal.

Wenno valitses sõjalist  Mõõgavendade ordut  Liivimaa ristisõjas aastatel 1204–1209, ordu esimene sõjaline juht maamarssal  oli aastatel 1205–1211 Arnold.

## Päritolu
Ta oli tõenäoliselt pärit Saksimaa Kassel-Naumburgi alalt Paderborni piiskopkonnast.

## Valitsusaeg
Wenno valitsemisajal (1204–1209) hakati ehitama Võnnu, Sigulda, Trikāta ja Aizkraukle ordulinnust.

Aastatel 1207–1209 läänistas ta Liivimaa Läti aladel Mālpilsi lähistel mitmeid valdusi liivlaste vanem Manegintele ja viimase vendadele.

## Mõrv
Wenno tapeti koos ordu kapellaani Johanniga Riia ordulinnuses orduvend Wickberti poolt. Teineteist täiendades kirjeldavad seda rohkete üksikasjadega Läti Henriku kroonika ja Liivimaa vanem riimkroonika. Ordu karistas mõrtsukat kõige karmimalt, ta hukati rattal.

Mõlemad kroonikad süüdistavad ainuüksi endist Võnnu komtuuri Wickberti ja kujutavad teda kui vääritut isikut. Mõrva täpne motiiv pole siiski selge. Wenno ja Wickberti konflikt ei tarvitsenud siiski toimuda lihtsalt isiklikul pinnal, vaid võis olla poliitilist laadi. Ühe võimaliku selgitusena on viidatud, et Wenno oli määranud Soestist (Vestfaalist) pärineva Wickberti haldama Võnnu ordulinnust, siis aga ta sellest ametist lahti lasknud ja asendanud Bertholdiga. Henriku kroonika järgi lootnud Wickbert leida toetust ka Riia piiskop Albertilt.

Ajaloolased Anti Selart, Ivar Leimus, Linda Kaljundi ja Heiki Valk on tapmise ajendiks pidanud siiski isiklikku tüli.

Pärast Wenno matmist tulid orduvennad kokku ja valisid uueks ordumeistriks Wolquini, kellest sai Mõõgavendade ordu teine ja ühtlasi viimane meister.

## Viited

## Kirjandus
**Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 946 (lk 707).
* Vinno primus Magister Livoniae / Scriptores rerum Livonicarum II, 1848, lk 445-446
Maarja Torga

**Maarja Torga** (sündinud 21. mail 1984) on eesti õigusteadlane. 

## Publikatsioone
* Maarja Torga, Juridica artiklid
## Välislingid
*
Laelatu bioloogiajaam

**Laelatu bioloogiajaam** on väliuurimiskeskus Läänemaal Virtsu lähedal. 

## Ajalugu
Laelatu puisniidul töötas taimkatte püsikatsetel Kaljo Pork aastatel 1961–1981. Tema algatusel alustati 1981. aastal jaama hoonet ehitama. Bioloogiajaamana hakkas see tegutsema alates 1985. aastast Kalevi Kulli ja tema kaastöötajate eestvedamisel. 1961. aastal rajatud niidukoosluse suktsessiooni uurimise katse on kõige pikaajalisem botaaniline püsiuurimisala Eestis. See koosneb 12 püsilapist (igaüks suurusega 300 ruutmeetrit) ja mõeldud kestma sajandeiks.

Laelatu on olnud eksperimentaalse geobotaanika peamiseks baasiks Eestis. Peale puisniidu koosluste uurimise on jaam olnud piirkonna pärandkoosluste uurimise keskuseks. Ühtaegu on Laelatul tegu unikaalse puisniidukaitsealaga ning Eesti kõige liigirikkama taimekooslusega (kuni 76 soontaimeliiki ruutmeetril).

Laelatul on korraldatud üliõpilaste praktikume, bioloogiajaam on olnud väiksemate konverentside pidamise kohaks.

Bioloogiajaama peahoone ehitas kohalik metsavaht Elmar Vesker aastail 1982–1984. Hoone põles maha 2007. aasta mais. Abihoone on siiani kasutusel. 2015. aastal ehitati bioloogiajaama uus hoone.

## Vaata ka
*Laelatu
*Puhtu bioloogiajaam
*Puhtu-Laelatu looduskaitseala

## Kirjandus
*Toomas Kukk (toim.) 2013. Laelatu ajalugu ja loodus. *[[Estonia Maritima]]* 9.
Kaljo Pork

**Kaljo Pork** (15. märts 1930 Ramma – 2. detsember 1981 Tartu) oli eesti botaanik ja rohumaateadlane, bioloogiakandidaat (1964). Ta oli Eesti eksperimentaalse fütotsönoloogia rajajaid.

## Elukäik ja teadustöö

Aastail 1952–1981 töötas ta ENSV TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis teadlasena.

Ta uuris põhjalikult rohumaid (niite ja puisniite), vetikaid, niidutaimekoosluste tüpoloogiat ja tegeles teiste koosluste klassifikatsiooniga. Oma töödes kirjeldas ta Eesti haruldasi taimekooslusi ja tegeles nende kaitsmisega. Samuti uuris ta maarjakase ökoloogiat, levikut ja varu. Ta oli Eesti parimaid niidutaimkatte tundjaid.

Ta osales Matsalu looduskaitseala (praegu rahvuspark) taimkatte kaardistustöödes.

Tema eestvõttel rajati Laelatu bioloogiajaam, kus 1987. aastal avati tema mälestusmärk.

Ta kuulus ENSV TA Looduskaitse Komisjoni ja Eesti Looduseuurijate Seltsi botaanikasektsiooni juhtkonda.

## Perekond
Tema abikaasa oli Maia Pork.

## Viited
Jüri Keskpaik

**Jüri Keskpaik** (sündinud 7. detsembril 1936 Narvas) on eesti ornitoloog, tegelenud lindude ökofüsioloogia, etoloogia ja rändeuuringutega.

Aastatel 1965–1993 töötas ta Eesti TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis, tehes oma töörühmaga välitöid ja laboratoorseid mõõtmisi peamiselt Puhtu bioloogiajaamas, kus tema algatusel püstitati selleks laborihoone.

Ta on uurinud peamiselt lindude termoregulatsiooni ökofüsioloogiat, lennufüsioloogiat, tardund, rännet jt. Ta kasutas Eestis esimesena lindude uurimisel biotelemeetrilist meetodit.

## Teoseid
*Aivar Leito, Ivar Ojaste, Jaak Truu, Jüri Keskpaik 2005. *Sookurg*. Tartu: Loodusfoto.
*2011–2022. Sookure *Grus grus* (L.) sesoon. I–V. Tartu: Loodusfoto.

## Tunnustus
*1994 Eesti Vabariigi teaduspreemia Eesti linnuatlase kollektiivi liikmena
*2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

## Pere
Tema abikaasa oli bioloog Tiiu Keskpaik.

## Välislingid
*Jüri Keskpaik: Midagi on vaja muuta, Lääne Elu, 8. detsember 2012
*Rita Puidet, Jüri Keskpaik loob oma ülemlaulu, Eesti Kirik, 24. aprill 2013
Mart Viikmaa

**Mart Viikmaa** (4. september 1938 Karuse vald – 13. mai 2018 Tartu) oli eesti bioloog, geneetik.

## Hariduskäik
Ta õppis Nehatu Algkoolis, Vatla 7-klassilises koolis ja Lihula Keskkoolis. 

Ta õppis aastail 1957–1962 Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiat, spetsialiseerudes zooloogiale. Seejärel aspirantuuris oli tema juhendaja Kalju Põldvere.

## Töökäik
Aastal 1965 alustas ta tööd Tartu Riiklikus Ülikoolis, 1965–1968 oli ta Meditsiini Teadusliku Uurimise Kesklaboratooriumi nooremteadur.

Aastail 1992–1998 oli Molekulaar- ja Rakubioloogia Instituudi dotsent.

## Teadustöö
Tema uurimisvaldkonnad on olnud arengu- ja evolutsioonibioloogia, inimese populatsioonigeneetika, histoloogia, tsütoloogia, biotehnoloogia, tsütogeneetika, teoreetiline bioloogia jpt.

## Teoseid
*1992 Ain Heinaru, Mart Viikmaa. "Geneetika ülesanded". Tartu: Tartu Ülikool
*2006 Tago Sarapuu, Mart Viikmaa, Ivar Puura. "Bioloogia gümnaasiumile". Tartu: Eesti Loodusfoto. ISBN 9985830679
*2018 "Pärilikkuseteaduse teerajajaid". Tartu: Eesti Looduseuurijate Selts 

### Veebileksikonid
*Mart Viikmaa. Klassikalise geneetika leksikon
*Mart Viikmaa, Maie Toom, Margit Teller. Bioloogia mõisted gümnaasiumile. Eesti-vene-eesti sõnastik

## Liikmesus
Ta oli Eesti Geneetikute ja Selektsionääride Seltsi ning Tartu Meditsiinigeneetikute Seltsi sekretär. Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi teoreetilise bioloogia sektsiooni esimees.

## Tunnustus
*1984 Eesti Eluteaduse Hoidja
*2004 Tartu Ülikooli medal
*2008 auhind "Elutöö geneetikuna"
*2009  Eesti Bioloogiaõpetajate Ühingu auliige

## Viited

## Välislingid
*
*Autobiograafia
*CV Eesti Bioloogiaõpetajate Ühingu kodulehel
*Mart Viikmaa. Klassikalise geneetika leksikon
Tõnu Möls

**Tõnu Möls** (12. juuni 1939 Tartu – 1. detsember 2019) oli eesti matemaatik ja bioloog. 

## Elukäik
Aastal 1963 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsikas, alates 1973. aastast füüsika-matemaatikakandidaat.

Aastast 1966 oli ta sealsamas füüsika-matemaatikateaduskonna õppejõud,aastast 1979 dotsent. Aastast 1989 oli ta Zooloogia ja Botaanika Instituudi vanemteadur ja biomeetriarühma juhendaja. 

Ta on teinud teadustöid tõenäosusteoorias, matemaatilises statistikas, biomeetrias, bioloogias ja ökoloogias. Ta on arendanud välja uusi biomeetria ja teoreetilise bioloogia meetodeid.

Ta on tartu-kirivaksiku (*Epirrhoe tartuensis*) kui liblikaliigi esmakirjeldaja.

Oli aastatel 1994–2004 Eesti Looduseuurijate Seltsi president.

## Teoseid
*Jaan Viidalepp, Tõnu Möls. Eesti suurliblikate määraja I. Päevaliblikad. Abiks Loodusevaatlejale 49. Tartu: Eesti Loodusuurijate Selts 1963
*Tõnu Möls, Jaan Viidalepp. Eesti suurliblikate nimestik = *Catalogus macrolepidopterorum Estoniae*. Tartu 1969
*Tõnu Möls, Ain Raitviir. *Морфометрия и систематика грибов = Morphometrics and the taxonomy of fungi*. Scripta mycologica 6. Tartu: Zooloogia ja Botaanika Instituut 1974
*Ene-Margit Tiit, Anne-Mai Parring, Tõnu Möls. Tõenäosusteooria ja matemaatiline statistika. Tallinn: Valgus 1977
*Matemaatika bioloogidele 1. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, matemaatilise statistika ja programmeerimise kateeder 1978
*Erast Parmasto, Ilmi Parmasto, Tõnu Möls 1987. *Variation of basidiospores in the Hymenomycetes and its significance to their taxonomy*. (Bibliotheca Mycologica 115.) Berlin, Stuttgart: J. Cramer.
*Tõnu Möls, Taimo Saan, Aini Lindpere, Henno Starast. Peipsi troofsusseire. Tartu: Eesti Teaduste Akadeemia, Zooloogia ja botaanika instituut 1990
*Lineaarsed statistilised meetodid Eesti mageveekogude vee ja elustiku analüüsimiseks = *Linear statistical methods for Estonian freshwater waterbodies*. Looduseuurija käsiraamatud 2. Tartu: Eesti Looduseuurijate Selts 2005

## Tunnustus
*1986 Eesti Eluteaduse Hoidja
*1999 Eesti Vabariigi teaduspreemia
*2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2004 Tartu Ülikooli medal

## Isiklikku
Tema isa oli geoloog Evald Möls ja ema Liidia Amanda Möls (sündinud Tamm, 1901–1999). Tema abikaasa oli Tiia Möls (sündinud Peil) (1938–2016).

## Viited

## Välislingid
*
*Raadiosaade sarjas Nyyd-muusika: Xenakis ja tõenäosusteooria. 2000
Hans Remm

**Hans Remm** (26. august 1929 Viluvere, Pärnumaa – 21. juuli 1986 Tartu) oli eesti zooloog (entomoloog), 

## Elukäik ja teadustöö
Aastatel 1947–1952 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis (TRÜ) bioloogiat, lõpetas ülikooli kiitusega. 1955. aastal kaitses TRÜs bioloogiateaduste kandidaadi väitekirja "Eesti NSV verdimavate kahetiivaliste fauna". 1975. aastal kaitses NSV Liidu Teaduste Akadeemia Zooloogiainstituudis doktoriväitekirja "NSV Liidu habesääsklaste (*Diptera, Ceratopogonidae*) fauna". Doktoritöö kirjeldas 530 liiki habesääsklasi, neist 235 liiki oli kirjeldatud esmakordselt; bioloogiadoktor (1976).

Aastatel 1952–1986 oli Hans Remm Tartu Riikliku Ülikooli zooloogiakateedri õppejõud, algul vanemõpetaja, hiljem dotsent, 1984. aastast kateedri juhataja ja professor.

Ta uuris muu hulgas liblikalisi, mardikalisi ja kahetiivalisi ning oli üks Euroopa tunnustatumaid habesääsklaste tundjaid. 

Entomoloogiaalaseid uurimisretki tegi ta muuhulgas Siberisse, Kaug-Itta, Kaukaasiasse ja Kesk-Aasiasse.

Aastatel 1956–1986 oli Eesti Looduseuurijate Seltsi entomoloogiasektsiooni esimees. 

## Teoseid
Tema sulest ilmus mitu putukamäärajat ja õpikut, ta oli sarja "Loomade elu" 3. köite (putukad) toimetaja ja üks ENE autoreid.
*Merivee, Ermer; Remm, Hans 1973. *Mardikate määraja*. Tallinn: Valgus.

## Tunnustus
*1986 Eesti Eluteaduse Hoidja

## Mälestuse jäädvustamine
2003. aastast antakse välja Hans Remmi mälestusmedalit. Seda annab välja Eesti lepidopteroloogide selts saavutuste eest lepidopteroloogia alal.

## Isiklikku
Tema abikaasa oli entomoloog Evi Remm. Tema pojad on zooloog ja geograaf Kalle Remm ning bioloog Maido Remm.

## Viited

## Kirjandus
*Juhani Püttsepp. Südamelähedased kärbsed ja liblikad. *Eesti Loodus* 8/2009 49–51.
*Mait Talts. 235 teadusele uut habesääsklast. *Eesti Loodus* 8/2009 51.

## Välislingid
*Hans Remmi mälestusmedali tutvustus
Puhtu bioloogiajaam

**Puhtu bioloogiajaam** (ka **Puhtu ornitoloogiajaam**) on Lääne maakonnas Lääneranna vallas Virtsu lähedal Puhtu poolsaarel asuv looduse uurimise keskus, Eesti vanimaid bioloogiajaamu. 

## Ajalugu

1920. aastate teisel poolel ehitatud ja bioloog Jakob von Uexküllile kuulunud hoone, mille projekteeris Haapsalu arhitekt Erich Landesen,  võeti bioloogiajaamana kasutusele pärast Teist maailmasõda. Hooned anti esialgu Tartu Ülikoolile, ent peagi Teaduste Akadeemiale. Märtsis 1950 kinnitati Puhtu poolsaar TA Bioloogia Instituudi (hilisema nimega TA Zooloogia ja Botaanika Instituut) poolt hooldatavaks kaitsealaks. Bioloogiajaamana asutati see ametlikult 1949; Eerik Kumari eestvedamisel kujunes alates 1953. aastast ornitoloogiajaamaks. 

Lisaks jaama peahoonele (nn "parunimaja") kuulub bioloogiajaama juurde 1960. aastal poolsaare lõunatippu ehitatud linnuvaatlustorn ja peahoone juurde 1960. aastate lõpus ehitatud laborihoone. Poolsaare põhjaosas on 1850. aastail ehitatud nn "krahvimaja" (1930. aastail elas selles krahvisoost Alexander Keyserlingk oma perega), nimetatud vahel ka Puhtu mõisaks, mis on kasutusel jaama hooldava töötaja elupaigana. 

Puhtu ornitoloogiajaamal on väga tähtis osa olnud lindude rände uuringutes. Eesti läänerannik on oluline lindude rändetee, rändevaatlusteks on Puhtusse rajatud vaatlustorn. Ornitoloogid on tegelenud ka ümbritsevate laidude linnustiku uurimisega. Puhtus on kohatud üle 200 linnuliigi; kohapeal pesitsevaid linde on 80-90 liiki. 

Puhtus on Jüri Keskpaiga eestvedamisel pikka aega tegeldud lindude ökofüsioloogia ja etoloogiaga. Puhtus on toimunud bioloogiaüliõpilaste suvepraktikume ja hulk konverentse (nt Teoreetilise Bioloogia Kevadkoolid 1977 ja 1982).

Aastast 1997 kuulub jaam koos Puhtu karjamõisaga ühe kompleksina Eesti Maaülikoolile.

## Vaata ka
*Alexander Keyserlingk
*Laelatu bioloogiajaam
*Puhtu-Laelatu looduskaitseala

## Kirjandus
*Toomas Kukk (toim.) 2010. Puhtu ajalugu ja loodus. *[[Estonia Maritima]]* 8. 

## Välislingid
*Puhtulaiu ajaloost
Rein Kuresoo

**Rein Kuresoo** (sündinud 21. augustil 1959 Tartus) on eesti bioloog, looduskaitsja, looduskunstnik ja -esseist.

## Elukäik ja teadustöö

Aastatel 1986–1988 töötas ta TA Zooloogia ja Botaanika Instituudi botaanikalaboris nooremteadurina. 

1989–1991 oli Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseumis linnukogude kuraator. 

Ta on Eestimaa Looduse Fondi asutajaid, 1991–1995 oli sama organisatsiooni juhataja.

Ta on teinud arvukalt loodusteemalisi kunstitöid ning kirjutanud vesteid ja esseid.

## Teoseid
*1998 – *Ramsari konventsioon ja rahvusvahelise tähtsusega märgalad Eestis / Eesti Looduse Fond*. Tallinn: Eesti Loodusfoto – teksti autor
*2001 – *Loodus on lähedal*. Tallinn: Maalehe Raamat – teksti ja illustratsioonide autor
*2005 – *Iluaianduse käsiraamat*. Tallinn: Varrak, 2005. (3., täiendatud trükk) – kaasautor
*2006 – *Muutuv Eesti loodus*. Tartu: Eestimaa Looduse Fond – autor
*2007 – *Värvimängud aias*. Tallinn: Ajakirjade Kirjastus – autor 
*2008 – *Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse*. [Richard B. Primak, Rein Kuresoo, Marek Sammul]. Tartu : Eesti Loodusfoto – kaasautor 
*2019 – *Seal, kus talvituvad suitsupääsukesed: Reisijutte Mustalt Mandrilt*. Tallinn: Varrak – autor

Lisaks on ta paljude keskastme loodusõpetuse õpikute ja töövihikute kaasautor.

## Film ja telesaade
*2001 – “Terra maritima”, Tallinn: PROfilm. Loodusfilm, autorid Ago Ruus (režissöör) ja Rein Kuresoo (stsenarist). Sisu: Natura 2000 Eesti mere- ja linnualadel. 
*2011 – "Rakett 69", ETV noorte teadussaate 5 telesaate kaasstsenarist ja 11 telesaate kohtunik.
## Tunnustus
*1993 – Eesti Eluteaduse Hoidja
*1994 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (koos Olav Renno, Andres Kuresoo jt)
*1995 – Eesti Taassünni auhind
*1996 – Hollandi Kuldse Laeva Ordu rüütel
*2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2019 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ("Seal, kus talvituvad suitsupääsukesed")
*2020 – Go Traveli reisiraamatu preemia ("Seal, kus talvituvad suitsupääsukesed")

## Pere
Tema vend on Andres Kuresoo. Ta on abielus Tiia Kuresooga, neil on kolm last: Siim Kuresoo, Liis Kuresoo ja Kail Kuresoo.

## Viited

## Välislingid

* Rein Kuresoo Pentti Linkolast Ööülikoolis.
Jaan Viidalepp

**Jaan Viidalepp** (sündinud 27. detsembril 1939 Tartus) on eesti zooloog (lepidopteroloog), bioloogiakandidaat (1971).

Alates 1968. aastast töötas ta Zooloogia ja Botaanika Instituudis.

Ta on uurinud suurliblikaid, eriti vaksiklasi, nii Eestis kui ka teistes Baltimaades ja NSV Liidus.

## Teosed
*Viidalepp, Jaan; Remm, Hans. *Eesti liblikate määraja*. Tallinn: Valgus 1996.

## Tunnustus
*2003 Hans Remmi mälestusmedal
*2007 Eesti Eluteaduse Hoidja
*2024 Valgetähe V klassi teenetemärk

## Isiklikku
Ta on Richard Viidalepa poeg ja Ants Viidalepa onupoeg.
Tema õde oli kunstnik Imme Viidalepp.

## Välislingid
*
Ivar Puura

**Ivar Puura** (23. aprill 1961 Rakvere – 20. juuli 2012 Tartu) oli eesti geoloog (paleontoloog).

Ta lõpetas 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia ja geoloogilise kaardistamise erialal. Filosoofiadoktor (PhD) 1996. aastal Uppsala Ülikoolist ajaloolise geoloogia ja paleontoloogia alal.

Ta on muu hulgas uurinud selgrootute paleontoloogiat ja kivististe mineraalset koostist.

1997. aastast oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi teoreetilise bioloogia sektsiooni esimees.

Aastast 1998 Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige, aastast 2009 Eesti TA Fülogeneetika ja Süstemaatika komisjoni liige.

## Tunnustus
* 2006 Eesti Eluteaduse Hoidja
* 2007 Eesti teaduse populariseerimise auhind, II preemia (kollektiiv: Tõnu Meidla, Oive Tinn, Heikki Bauert)
* 2009 aasta keskkonnategu (koos Tarmo Soomerega)
* 2011 Tartu Ülikooli aumärk

## Isiklikku
Ta oli geoloog Väino Puura poeg ja Erik Puura vend.

## Vaata ka
*semiotsiid

## Viited

## Välislingid
*
*Kull, Kalevi 2012. Ivar Puura aeg: elu algus Maal... 1961... 2012. *[[Schola biotheoretica]]* 38: 151–159.
* Kuidas teadusloomet avalikkusele mõistetavaks teha Sirp, 5. aprill, 2012. 
*Elurikkus luubi all Sirp, 16. detsember 2011, (Marek Strandbergi intervjuu Ivar Puuraga)
*Habras suhe loodusega teeb meid haavatavaks Eesti Loodus, 2009, nr 1, (Toomas Kuke intervjuu Ivar Puuraga)
* Fosforiidi tootmise tasuvusest Loodusajakiri, 15. märts 2012
* Fosforiidist Kuku Raadio teadussaade "Kukkuv õun", 26. veebruar 2012
* Meediatund. Teadlased ja meedia, 2. detsember 2011
* ETV2 AegRuum. Universumi imed; kommentaar. 29. november 2011
* ETV asja mõte: loodus luubi all Eesti Televisioon, 2. veebruar 2011
* Superpositsiooni printsiip (geoloogias) Vikerraadio helisõnastik, 26. mai 2010
* Charles Darwin ja elurikkuse informaatika Kuku Raadio teadussaade "Kukkuv õun", 6. detsember 2009
* Darwini "Liikide tekkimise" tähendusest Loodusajakiri, 26. november 2009 
* Darwini teooria vastuvõtt Loodusajakiri, 12. märts 2009
Zoosemiootika

**Zoosemiootika** on biosemiootika haru, mis uurib loomade omailma ja kommunikatsiooni, rakendades semiootilist lähenemist. 

See teadusharu tegeleb loomade keskkonnasuhte ja kommunikatsiooni märgiliste aspektidega, inimkeele ja inimkultuuri bioloogiliste eeldustega ning loomade kujutamisega kultuuris. Zoosemiootika uurib ka inimese ja loomade vahelisi suhteid, sealhulgas hübriidseid nähtusi ja keskkondi (nt loomaaiad), kus on võimatu kultuurilist ja bioloogilist tahku lahutada.

Zoosemiootika lähtub Jakob von Uexkülli omailmateooriast ja Thomas Sebeoki kommunikatsioonikäsitlusest (neist viimane on zoosemiootika termini autor). Zoosemiootika jaoks on olulised zoobioloog Heini Hedigeri, ornitoloogi ja kommunikatsiooniuurija Peter Marleri ja bioloogiateoreetik Günter Tembrocki tööd. Tänapäeval kuuluvad tuntumate zoosemiootikute sekka Dario Martinelli Soomest, Dominique Lestel Prantsusmaalt ja Almo Farina Itaaliast. Eestis tegelevad zoosemiootikaga Timo Maran, Aleksei Turovski, Kalevi Kull jt.

## Loomade suhtlus
Loomade suhtlemine puudutab peaaegu kõiki etoloogia küsimusi. Loomade käitumist saab paremini seletada, kui võtta arvesse, kuidas ühe looma käitumine mõjutab märgisuhete kaasabil olevikus või tulevikus teise looma käitumist. Zoosemiootika on mänginud etoloogia, sotsiobioloogia ja loomade tunnetuse uuringute arengus suurt rolli. 

Loomade suhtluse uurimine on kiiresti kasvav tööpõld. See puudutab probleeme, mis on seotud loomade vastastikuse äratundmisega, loomade emotsioonidega, loomade osaga inimkultuuris, loomade kodustamisega. 

## Vaata ka
*biokommunikatsioon
*fütosemiootika
*käitumine
*zoomusikoloogia

## Kirjandus
* Maran, Timo; Martinelli, Dario; Turovski, Aleksei (eds.). *Readings in Zoosemiotics.* (Semiotics, Communication and Cognition 8.). Berlin: De Gruyter Mouton. 2011.

## Välislingid
*Zoosemiootika semiootika entsüklopeedias
Hominiinid

**Hominiinid** on sõna, millega tähistatakse kaht esikloomaliste seltsi kuuluvat loomarühma:
*alamsugukond **[[Homininae]]**
*triibus **[[Hominini]]**.

Hominiinideks nimetatakse ka nendesse rühmadesse kuuluvaid isendeid.
Masashi Kishimoto

**Masashi Kishimoto** (jaapani keeles 岸本 斉史 *Kishimoto Masashi*; sündinud 8. novembril 1974) on Jaapani mangakunstnik, kelle tuntuimaks teoseks on joonissari "Naruto".

## Teosed

Masashi Kishimoto esimene teos mangakunstnikuna oli "Karakuri", mille ta 1996. aastal Shueisha kirjastusse viis. 1999. aastal hakkas ühes Jaapani vanimas mangaajakirjas Shonen Jump ilmuma "Naruto" joonissari, mille eest sai autor ajakirja igakuiselt väljaantava noore kunstniku preemia Hot Step Award. Praeguseks on ilmunud juba 696 "Naruto" manga osa ja seiklus hakkab lõpule jõudma.
Oma suurimaks mõjutajaks peab noor kunstnik Akira Toriyamat, kes on loonud sellised kuulsad mangasarjad nagu "Dr. Slump" ja "Dragon Ball".

### Mangad

"Naruto" pilootosa (avaldatud ajakirjas *Akamaru Jump*)

"Naruto" (avaldatud ajakirjas Weekly Shonen Jump)

"Mechanism" (avaldatud ajakirjas Akamaru Jump)

#### Pildiraamatud

"Uzumaki", Masashi Kishimoto
Laelatu

**Laelatu** on koht Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Virtsu lähedal ida pool Risti–Virtsu maanteed.

Kohta läbis 1931–1968 Rapla–Virtsu raudtee.

Laelatut ümbritsevad lahed – Rame laht, Mõisa laht, Kasselaht ja Heinlaht. Seal paikneb erakordselt kõrge liigirikkusega puisniit (Laelatu puisniit).  Ala kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu. Sealse ökosüsteemi uurimiseks on rajatud Laelatu bioloogiajaam.

## Kirjandus
*Kukk, Toomas (toim.) 2013. *Laelatu ajalugu ja loodus*. Estonia Maritima 9.
Bomfunk MC's

**Bomfunk MC's** oli Soome hiphopiansambel, mis asutati 1997. aastal. Ansambel oli aktiivne kuni 2005. aastani.

Nad said kuulsaks 2000. aastal, kui nende singel "Freestyler" tõusis mitme riigi edetabelite tippu.

## Liikmed

*Raymond Ebanks 	 
*Ari Toikka 	 
*Ville Mäkinen 	 
*Riku Pentti 	 
*Okke Komulainen 	 
*Sarah Pantera Cowell 	 

## Väljaanded
### Albumid
* "In Stereo" (1999)
* "Burning Sneakers" (2002)
* "Reverse Psychology" (2004)

### Singlid
* "Uprocking Beats" (1999)
* B-Boys & Flygirls (1999)
* Freestyler (1999)
* Other Emcee's (2000)
* Super Electric (2001)
* Live Your Life (feat. Max'C) (2002)
* (Crack it!) Something Goin' On (feat. Jessica Folder) (2002)
* Back to Back (feat. Z-MC) (2002)
* No Way in Hell (2004)
* Hypnotic (feat. Elena Mady) (2004)
* Turn it Up (feat. Anna Nordell) (2004)

## Välislingid
  
*Bomfunk MC's YLE kodulehel
Poolklassikalised kvantteooriad

**Poolklassikalised kvantteooriad** olid kvantfüüsika algusjärgus tehtud katsed seletada hiljem kvantmehaanikaga seletatud nähtusi, kombineerides klassikalise füüsika vahendeid postulaatidega, mis on klassikalise füüsika raamides seletamatud või koguni on sellega vastuolus. Sääraseid teooriaid kasutatakse tänapäeval ainult kvantmehaanika näitlikustamise otstarbel.  

## Bohri-Sommerfeldi aatomimudel
 
Üks tuntud näide on Bohri-Sommerfeldi aatomimudel, mis kujutab endast Arnold Sommerfeldi poolt täiustatud Bohri aatomimudelit. Nende mudelite esitamise ajal puudus veel kvantmehaanika. Aatomit kujutati "miniatuurse päikesesüsteemina", milles aatomituum vastab Päikesele ja elektronid planeetidele. Elektronide ellipsikujulised trajektoorid kvantiseeriti nii, et tekiks vastavus mõõtmistulemustega.

Kvantmehaanikas vaadeldakse selgete ellipsikujuliste trajektooride elektroni mingis kohas viibimise tõenäosuse tihedust. Sissejuhatavates õpikutes tutvutakse sageli siiski ka Bohri-Sommerfeldi aatomimudeliga, mis on väga näitlik ning võimaldab paljusid füüsikalisi nähtusi interpreteerida ja arvutada. Aatomispektrite peenstruktuuri ja hüperpeenstruktuuri arvutamine ei ole selle mudeli raamides siiski võimalik.
Põhja-Yorkshire

**Põhja-Yorkshire** (*North Yorkshire*) on tseremoniaalkrahvkond Põhja-Inglismaal. See loodi 1974. aastal ajaloolise Yorkshire'i krahvkonna põhjaosast. Pindalalt on see Inglismaa suurim krahvkond.

Põhja-Yorkshire jaguneb viieks tervikomavalitsuseks:

North Yorkshire'i tervikomavalitsus moodustati 2023. aastal seitsmest senisest mittelinnaringkonnast: Harrogate, Scarborough, Hambleton, Selby, Craven, Richmondshire ja Ryedale.

## Viited

## Välislingid

*http://www.northyorks.gov.uk/
Mihhail Glinka

**Mihhail Ivanovitš Glinka** (vene keeles Михаил Иванович Глинка; 1. juuni (vana kalendri järgi 20. mai) 1804 Novospasskoje küla, Smolenski kubermang – 15. veebruar (vana kalendri järgi 3. veebruar) 1857 Berliin) oli vene helilooja.

Ta sündis Smolenski kubermangus oma isa mõisas. Isa Ivan Glinka (1778–1834) oli erukapten ja tal oli oma naise Jevgenia Zemelkaga (1783–1851) 12 last. Mihhailil oli kolm venda (neist üks temast vanem) ja kaheksa õde (kõik temast nooremad). Mihhail sündis muusikahuvilises peres: onu moodustas talupoegadest orkestri, kus mängis isagi. Kümneaastaselt hakkas Mihhail õppima klaveri- ja viiulimängu.

1817. aastal viisid vanemad Mihhaili Peterburi. Seal astus ta pedagoogikainstituudi aadlipansionaati. Peterburis võttis Glinka tunde tuntud muusikute käest. Tema klassikaaslane oli Aleksandr Puškini noorem vend Lev ja Glinka tutvus hiljem tuntuks saanud poeediga, kes käis oma venda vaatamas. Pansionaadi lõpetamise järel uuris Glinka Lääne-Euroopa klassikalist muusikat, osales koduses musitseerimises aadlisalongides, vahel juhatas oma onu orkestrit.

1830. aastal läks helilooja välismaale: algul Itaaliasse, pärast Austriasse ja Saksamaale. Itaalias uuris ta *[[bel canto]]* laulustiili ja kirjutas ise itaalia maneeris. Aastatel 1833–1834 elas ta Saksamaal ja töötas Siegfried Dehni juhatuse all kompositsiooni, polüfoonia ja orkestreeringu alal.

1834. aastal naasis ta Venemaale viivitamatult pärast teate saamist isa surma kohta. Ta saabus uute teoste ja Vene rahvusliku ooperi loomise plaanidega. Pärast pikki ooperišüžeeotsinguid peatus Glinka Vassili Žukovski nõuandel pärimusel Ivan Sussaninist. Ooperi libreto kirjutas Karl Georg Wilhelm Rosen. Ooper esietendus 1836. aasta lõpus Peterburis ja seda saatis tohutu menu. Varsti pärast "Ivan Sussanini" esietendust määrati Glinka tsaari õukonna laulukapelli dirigendiks. Seal töötas ta kaks aastat.

1835. aastal abiellus Glinka oma kauge sugulase Maria Ivanovaga. Abielu ei sujunud ja 1839. aastal jättis Glinka naise maha. Samal aastal tutvus ta Jekaterina Kerniga, kelle ema Anna Kern oli olnud Puškini muusa. Samasuguseks muusaks sai Glinka jaoks Jekaterina. 1841. aastal jäi Jekaterina rasedaks ja lootis heliloojaga abielluda, kuid tolle abielulahutus võttis kaua aega. Hoolimata sellest, et Glinka ei jätnud ühtki kohtuistungit vahele, jõustus lahutus alles 1846. Glinka ei tahtnud abieluvälist last, niisiis maksis ta Jekaterinale, et too teeks aborti. Pärast seda nende suhted jahenesid ja Glinka ei saanudki lapsi.

1844. aastal läks Glinka Prantsusmaale ja pärast Hispaaniasse. Selle sõidu loominguliseks tulemuseks olid hispaania uvertüürid "Aragoni hota" (1845) ja "Öö Madriidis" (1848), mis olid kirjutatud hispaania stiilis.

Glinka "Patriootlik laul" oli 1991–2000 Venemaa hümn.

Mihhail Glinka suri 15. veebruaril 1857 Berliinis. Helilooja põrm viidi Peterburi.

## Välislingid

*
Bernart de Ventadorn

**Bernart de Ventadorn** (sündinud umbes 1130–1140, surnud umbes 1190–1200) oli oksitaani trubaduur, teenis Akvitaania Eleanori õukonnas, pühendas oma laulud enamikus kõrgele armastuskunstile, säilinud 19 viisi.
Alexander Graham Bell

**Alexander Graham Bell** (3. märts 1847 Edinburgh – 2. august 1922 Beinn Bhreagh, Nova Scotia, Kanada) oli šoti päritolu ameerika teadlane, leiutaja ja õpetaja. Bell on tuntud eeskätt telefoni leiutajana, mille ta patenteeris 1876. aastal.

1885. aasta 15. aprillist pärit vahaga kaetud pappkettal leidub salvestis, kus Bell sõna võtab. Sellel on kõigest üks lause: "Hear my voice, Alexander Graham Bell." ("Kuulake mu häält, olen Alexander Graham Bell.")

Aastal 1888 oli Bell üks National Geographic Society asutajaid.

Kui Bell suri, kuulutati USAs välja leinaminut, kus ühe minuti jooksul suleti kõik telefoniteenused, austamaks meest, kelle elutöö tulemusena said inimesed kasutada telefoni.

Belli järgi on nimetatud mõõtühik bell.

## Bell pedagoogina

Belli on kutsutud ka kurtide isaks. Belli isa, vanaisa ja vend tegelesid kõik kõnekunsti ja selle uurimisega. Kuna Belli ema ja abikaasa olid kurdid, mõjutasid nad tugevasti Belli teadustööd.

1868 andis Bell Londonis Susanna Hullis kõnetunde kurtidele lastele. 1871 oli ta kurttummade õpetaja Northamptonis Clarke'i koolis Massachusettsis. Seejärel oli ta kooli järelevalvenõukogu esimees ja kuni surmani selle liige. Clarke'i koolis tutvus ta ka õpilasega, kellega hiljem abiellus. Samal ajal tegutses Bell ka Ameerika Kurtide varjupaiga juures Connecticutis Hartfordis.

1914 oli Bell üks Montessori ühingu loomise eestvedajaid USAs.

1873–1877 oli Bell Bostoni Ülikoolis kõnetehnika ja häälefüsioloogia professor. Väidetavalt tundis Bell ise end alati rohkem kurtide õpetajana kui maailmakuulsa leiutajana .

## Tunnustus
Tema järgi on nimetatud Nokia Bell Labs, endiste nimedega AT&T Bell Laboratories, Bell Telephone Laboratories, Bell Lab.

* 1882 valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
* 1902 – Alberti medal
* 1907 – John Fritzi medal
* 1912 – Elliott Cressoni medal
* 1913 – Hughesi medal

## Viited
Lääne-Yorkshire

**Lääne-Yorkshire** on tseremoniaal- ja linnkrahvkond Kesk-Inglismaal. See loodi 1974. aastal ajaloolise Yorkshire'i krahvkonna lääneosast.

Lääne-Yorkshire jaguneb viieks omavalitsusüksuseks: 

## Viited
Laomäe Allikajärv

**Allikajärv** ehk **Laomäe Allikajärv**, **Laomäe laksid**, **Loomäe laksid**, **Nakamaa järv** on endine järv Lääne maakonnas Haapsalu linnas Allika külas.

Järve kaldajoone pikkus oli 1543&nbsp;m ja pindala 9,7 hektarit. Järve suurim pikkus oli 520 ja suurim laius 240&nbsp;m. Järvest umbes 300&nbsp;m läände jäi Lõpelaht. Sellega ühendas teda Varni peakraav.

Laomäe Allikajärv oli mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50&nbsp;m.

Laomäe Allikajärve keskkonnaregistri kood oli VEE2051600. Praeguseks on ta keskkonnaregistrist kustutatud.
Lõuna-Yorkshire

**Lõuna-Yorkshire** on tseremoniaal- ja linnakrahvkond Kesk-Inglismaal. See moodustati 1974. aastal ajaloolise Yorkshire'i krahvkonna lõunaosast.

Lõuna-Yorkshire jaguneb neljaks omavalitsusüksuseks: 

## Viited

## Välislingid

*http://www.southyorks.gov.uk/
Peraküla Allikajärv

**Allikajärv** (ka *Peraküla Allikajärv, Allikjärv, Tantsujärv*) on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Spithami külas. Kaldajoone pikkus on 2013 m. Järv jääb Nõva maastikukaitsealale. Järvest läände jääb Pumbuta järv, edelasse jääb Pikane järv, kirdesse jäävad Toatse ja Väike-Toatse järv.

Peraküla Allikajärv on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.

Peraküla Allikajärve keskkonnaregistri kood on VEE2019300.

Allikajärve ääres asus 1915–1916. aastal rajatud Tsaari-Venemaa laevastiku salajane raadiojaam, mille juurde viis tänini säilinud munakivitee.

## Viited

## Välislingid

*
Lõhnaõli

**Lõhnaõli** ehk **parfüüm** on lõhnavate eeterlike õlide, muude aroomainete ja lisaainete (lahustid ja kinnitid) segu, mida kasutatakse inimkeha, esemete ja eluruumide lõhnastamiseks.  

Lõhnaõlide valmistamise ja kasutamise ajalugu ulatub Vana-Egiptusse ja Mesopotaamiasse. Lõhnaaineid destilleeriti välja lõhnavatest taimedest, puuviljadest, vaigust jms. Tänapäeval kasutatakse ka sünteetilisi lõhnaaineid. 

Tänapäeval liigitatakse parfüüme sõltuvalt kasutatud koostisainetest ja lõhna iseloomust olfaktoorsetesse tüüpidesse (lillene, puuviljane, metsane, orientaalne, värske jt). Vastavaid jaotusi on kasutusel erinevaid. Enamik klassikalisi parfüüme koosneb paljudest aroomidest, millest kõige kergemini lenduvad moodustavad nn lõhna tipu, keskmised iseloomuliku lõhna südame ja kõige püsivamad nn põhjanoodid, mis võivad kvaliteetsete parfüümide puhul näiteks tekstiilil püsida aastaid. Lõhnaõlide koostamine on peen kunst, milleks moemajadel ja kosmeetikafirmadel on palgatud eriti tundliku haistmisega meistrid – nn ninad. 

Sõltuvalt lõhnaaine kontsentratsioonist turustatakse lõhnaõlisid ka lahjema parfüümvee, tualettvee ja kölni vee (odekolonn) kujul.

## Viited
Johannes Piiper

**Johannes Piiper** (12. aprill 1882 Tallinn – 5. oktoober 1973 Tartu) oli eesti zooloog ja looduskirjanik.

Doktoritöö kaitses Londonis 1927 kalade selgroo võrdlevast anatoomiast.

Aastatel 1919–1959 oli ta Tartu ülikooli õppejõud, 1924. aastast professor.

Arendas oluliselt eestikeelset bioloogiaalast terminoloogiat ning kirjutas mitmeid õpikuid (nii alg-, kesk- kui ülikooli tasemeil).

Ta on läbi aegade üks parimaid Eesti looduskirjanikke. Avaldanud muu hulgas teosed "Pilte ja hääli kodumaa loodusest" I 1935, II 1948, III 1960, IV; "Rännakuid Eesti radadel" 1968.

## Pere
Tema tütar oli Tartus elanud günekoloog Hilja Jalviste (1918–2015) ja poeg oli Göttingenis elanud füsioloogiaprofessor Johannes Piiper (1924–2012).

## Teoseid
*Piiper, Johannes 1937. *Sissejuhatus üldzooloogiasse: I osa*. Tartu: Noor-Eesti. 
*Piiper, Johannes 1943. *Sissejuhatus üldzooloogiasse: II osa: embrüoloogia, geneetika, ökoloogia, loomageograafia, evolutsiooniõpetus*. Tartu: Tartu Eesti Kirjastus.
Kuusnõmme bioloogiajaam

**Kuusnõmme bioloogiajaam** oli loodusteaduslik ja õppeotstarbeline väliuurimiskeskus Lääne-Saaremaal.

## Ajalugu
1921. aasta sügisel võttis Tartu Ülikooli valitsus vastu otsuse Kuusnõmme bioloogiajaama asutamiseks ja Vaika looduskaitseala taastamiseks. Kuusnõmme mõisa hooned anti ülikoolile üle 1922. aastal, samal aastal alustas Kuusnõmme bioloogiajaam prof. Johannes Piiperi juhtimisel ka tööd. Alates 1926. aastast toimus Kuusnõmmel igal suvel bioloogiaüliõpilaste õppepraktika. Kuusnõmme bioloogiajaamas töötasid prof. Johannes Piiperi juhendamisel ja peagi abilistena mitmed hilisemad eesti loodusteaduste korüfeed: Juhan Aul, Hans Kauri, Harald Haberman, Johannes Lepiksaar, Kaarel Leius, Edvin Reinvaldt, Karl Eichwald, Elmar Lepik, Teodor Lippmaa, Andres Mathiesen, Armin Luha jt, aga ka Johannes Piiper noorem. Lisaks üliõpilaste õppepraktikale tehti Kuusnõmmel rohkesti ornitoloogilisi, entomoloogilisi, terioloogilisi, botaanilisi ja muud liiki töid. 1940. aastal asus bioloogiajaam Lümanda vallas.

Väga intensiivne ja tulemusterohke elu jätkus Kuusnõmme bioloogiajaamas kuni 1941. aastani. Pärast sõda oli jaama hoone kasutusel mitmel muul otstarbel. Kuid mõnikord kasutati seda veel ka bioloogiaüliõpilaste praktikabaasina, viimati 1984. aastal prof. Viktor Masingu juhendatud botaanikapraktikal. Eesti bioloogia ajaloos suurt tähendust omanud vastrestaureeritud hoone hävis tulekahjus 1984. aasta sügisel.

## Kirjandus
*Talvi, Tõnu. 2015. *Tartu Ülikooli Kuusnõmme bioloogiajaam*. (Estonia maritima 10.)
Abaluualune lihas

**Abaluualune lihas** (*musculus subscapularis*) on inimese lihas, üks ülajäsemete lihastest. Ta kuulub  õlavöötme vahelmise rühma lihaste juurde. 

Ta algab abaluualuselt augult ning kinnitub õlavarreluu väikesele köbrukesele ja selle harja ülemisele otsale.

Funktsioonina toimib õlaliigesele, teostab õlavarre retroversiooni, aduktsiooni (lähendamist) ja siserotatsiooni.

Abaluualune lihas on paariselund.
Mahavok 82-02

"**Mahavok 82-02**" on ansambli Mahavok album, kus esimesel plaadil on nende vanemaid lugusid. Teisel aga vanade lugude redaktsioone ja ka vähem tuntud lugusid. 

## Lood
***Esimene plaat**
#"Mägede hääl" *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Kaugel maal *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#"Tunnete keel" *<small>(sõn.: R. Rimmel)</small>*
#Suletud silmadega *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Usu ometi *<small>(sõn.: D. Kareva)</small>*
#Lootus *<small>(sõn.: O. Ove)</small>*
#Minna lihtsalt nii *<small>(sõn.: O. Ove)</small>*
#On läinud aastaid *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#"Tants läbi elu" *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Hetk igavikumeres *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Lendutõus *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Las ma värvin sind punaseks *<small>(sõn.: O. Ove)</small>*
#Juhtum tänaval
#Luigelaul *<small>(sõn.: K. Sillamaa.)</small>*
***Teine plaat**
#Kõrbevihm *<small>(sõn.: M. Kärmas)</small>*
#Kas naine või mees *<small>(sõn.: K. Kotkas)</small>*
#Kaugel meist *<small>(sõn.: K. Sillamaa)</small>*
#Kerjusmees *<small>(sõn.: K. Kotkas)</small>*
#Läbi vaikuse *<small>(sõn.: K. Sillamaa)</small>*
#Kõik pole kuld *<small>(sõn.: K. Sillamaa)</small>*
#Tulemata jäänud *<small>(sõn.: H. Vaikmaa)</small>*
#On läinud aastaid *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Kõik riivid lukud *<small>(sõn.: K. Erma)</small>*
#Salasoov *<small>(sõn.: K. Sillamaa)</small>*
#Come back *<small>(sõn.: K. Sillamaa)</small>*
#Usu ometi *<small>(sõn.: D. Kareva)</small>*
#On läinud aastad *<small>(sõn.: M. Tross)</small>*
#Sel ööl *<small>(sõn.: K. Muuli. Remixid:)</small>*

## Välislingid
*