open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Raud-Ants

**Raud-Ants**  eesti *[[folk metal]]*-ansambel, mis ühendab eesti vanemat rahvalaulu ja raskemat *rock*-muusikat. Ansambel asutati aastal 2002, liikmed nimetavad seda ka külakapelliks.

Suvel 2005 andis Raud-Ants välja plaadi "Karjasepõli". 

Oktoobris 2006 osales ansambel Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte lauluvõistlusel Liet Lavlut ehk nn alternatiivsel Eurovisioonil Östersundis Rootsi Lapimaal, esitades vadjakeelset regilaulutöötlust "Kui miä kazvolin kanaine" ("Kui mina kasvasin, kanakene").

Ansambel on saanud nime muinasjutu "Raudne Hans" (ATU 650A) järgi. 

## Programmilised seisukohad
Raud-Ants levitab oma kodulehel, avalikel esinemistel ja mujal manifesti, mis selgitab ansambli loomise põhjuseid ja ideoloogiat. Manifesti tekst on selline:
* *Aastasadu õitsenud naiselik-lüüriline regilaul vajab maskuliinse jõu taasliitmist,*
* *Helikeele põhikomponentideks on eesti rahvamuusika ja heavy metal,*
* *Meie mineviku pärand on väärt totaalset evangeliseerimist ja kapitaliseerimist.*

## Koosseis
* Eva Tolsa (laul)
* Marion Selgall (laul)
* Tarvi Martens (kuuekeelne kannel, kõri)
* Madis Arukask (kitarr)
* Arnold Looga (basskitarr)
* Andres Linnupuu (trummid)

## Viited

## Välislingid
* Esme Kassak (28. juuli 2005). *[https://epl.delfi.ee/artikkel/51015860/raud-ants-lisab-viljandi-folgile-metalli-kola Raud-Ants lisab Viljandi folgile metalli kõla]*. Eesti Päevaleht
* Margus Haav (23. detsember 2005). *[https://www.postimees.ee/1517367/laulu-kaja-labi-aja Laulu kaja läbi aja]*. Postimees
* *[https://www.ohtuleht.ee/elu/207020/eesti-band-raud-ants-osaleb-alternatiiv-eurovisionil Eesti bänd Raud-Ants osaleb alternatiiv-Eurovisionil]*. SL Õhtuleht (3. oktoober 2006).
Madis Arukask

**Madis Arukask** (sündinud 20. märtsil 1969 Pärnus)  on eesti folklorist ja usundiuurija, Tartu Ülikooli humanitaarvaldkonna kaasprofessor.

Ta on mänginud kitarri ansamblis Raud-Ants.

Aastal 2003 kaitses Madis Arukask Tartu Ülikoolis doktoritöö "Jutustava regilaulu aspektid. 19. sajandi lõpu setu lüroeepiliste regilaulude žanr ja struktuur" (juhendaja prof. Ülo Valk).

Enam kui 20 aasta jooksul on ta teinud uurimistööd Venemaa läänemeresoome rahvaste juures, olles keskendunud eriti vepslaste rahvausu, maagia ning traditsioonilise eluviisi uurimisele.

Ta on tõlkinud vepsa keelest eesti keelde eepose "Virantanaz".

Madis Arukask on enam kui 60 teaduspublikatsiooni autor. 2006. aasta Vepsamaa välitööde materjalidest on ta teinud koos folklorist Taisto Kalevi Raudalaise ja režissöör Marika Lauriga dokumentaalfilmi "Elavalt maetud" (ETV 2006). Filmi peategelaseks on D´azarvi küla viimane põliselanik, paikkondliku mälu hoidja Maria Anisimova, kelle maailmapildis on oma koht nii loodushaldjatel kui ka pühakutel.

Ta on MTÜ Fenno-Ugria Asutuse juhatuse esimees ja Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi president.

## Tunnustus

* 2012 Eesti folkloristika aastapreemia
* 2019 Tartu Ülikooli aumärk

## Viited

## Välislingid

*Madis Arukask Eesti Teadusinfosüsteemis
*Madis Arukask: "Metsakarjuste teistmoodi tegelikkus kõditab ka kogenud folkloristi närve" Novaator, 30. november 2017
*Madis Arukask: "Kuidas rääkida religioonist?" Postimees AK, 18. mai 2013
*Madis Arukask: "Soome-ugri ideaalid, stereotüübid ja tegelikkus" Õhtuleht, 19. oktoober 2012
*Madis Arukask: "Soomeugrilusest eesti rahvuspildis – kas jagatud emotsioon või hägune küsitavus?" Keel ja Kirjandus, 1-2 (2018)
*Madis Arukask: "Animistlik kõnelemine puudega kahe läänemeresoome näite põhjal" ESUKA, 8-1 (2017)
*Madis Arukask: "Vepsa-põhjavene karjusekultuur – rollid, tabud ja seksuaalsus parasvöötme metsavööndi traditsioonilises ühiskonnas" Sator, 16 (2016)
*Madis Arukask: "Kütt, karjus ja teadja teel mere poole. Mõningaid aspekte eurooplaseks saamisest läbi varasema rahvausu ja soorollide prisma" Vikerkaar, Juuli (2014)
*Madis Arukask: "Suheldes üle piiri: ekshumatsioon ja surnuitkude žanriline mälu" Mäetagused, 47 (2011)
*Triin Koorits, Folklorist: väikese rahvana võiks meil olla empaatiat veel väiksemate suhtes, Novaator, 19. detsember 2024
Templin

**Templin** on linn Saksamaal Brandenburgi liidumaal Uckermarki kreisis. Linnaga on halduslikult liidetud mitmed ümbruskonna asulad, seetõttu on Templin pindalalt Saksamaa viies linn.

## Ajalugu

Templini on esmamainitud 1270. aastal.

Templinis on üles kasvanud liidukantsler Angela Merkel.

## Viited

## Välislingid

*Templini koduleht
Hüdrofoobsus

**Hüdrofoobsus** on aine omadus, mille puhul ainel puudub vastasmõju veega. Selline aine ei märgu ega lahustu vees ega saa moodustada vesiniksidemeid. 

Hüdrofoobsed ained on näiteks paljud metallid ja teatud orgaanilised ained, mille molekulid ei sisalda polaarseid aatomirühmi.
Hüdrofoobsed ained on õlid ja rasvad.

Hüdrofoobsed ained lahustuvad apolaarsetes/orgaanilistes lahustites.

## Vaata ka
*Hüdrofiilsus
*Lüofoobsus
*Hüdrofoobia

## Viited
Karksi valla vapp

**Karksi valla vapp** on Viljandi maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Karksi valla vapp, aastatel 1995–1999 oli see vapp kasutusel Karksi-Nuia linna vapina.

Vapp kinnitati 7. juulil 1995 Karksi-Nuia linna vapina. Peale Karksi-Nuia linna ja Karksi valla ühinemist ühtseks Karksi vallaks 8. juunil 1999 võeti valla vapina muutmata kujul kasutusele Karksi-Nuia linna vapp.

## Vapi kirjeldus
Kuldsel kilbil on vapi allservast tõusev must, rohelise varrega hundinui. Varre kummalgi küljel on kaks hundinuia lehte.

## Põhjendus
Karksi-Nuia valla vapil olev hundinui koos selle varrest hargnevate lehtedega on eelkõige linna nime teisele poolele osutav sümbol. 

Vapikujund viitab ka sellele, et kauni loodusega Karksi-Nuia linn paikneb järve ja seal kasvavate hundinuiadega Karksi-Halliste ürgoru veerul. Hundinui on võrdkujuks kohalike inimeste ärksale vaimule ning raskusi trotsivale visadusele ja töökusele, mis on toonud neile läbi aegade vaimuvara ning jõukust, mida tähistab vapikilbi kuld.

## Vaata ka
*Karksi valla lipp

## Välislingid
*Karksi valla sümboolika valla kodulehel
*Karksi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
1949. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**1949. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes** olid Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti Pariisis 13.–21. augustil 1949.

## Turniiritabel
Pett

**Pett** ehk **võipiim** ehk **petipiim** on või valmistamise kõrvalsaadus, mis võib olla kas rõõsk või hapendatud. 

## Koostis
Pett sisaldab 91–92% vett ja 8–9% kuivaineid: piimasuhkrut ehk laktoosi, kõrge bioväärtusega piimavalke, fosfolipiide, mineraalaineid ja mitmeid B-rühma vitamiine. 

Klaasitäis petti annab umbes 60–70 kilokalorit. 

Pett sisaldab peaaegu sama palju kaltsiumi- ja fosforiühendeid kui piim. Petis on kaaliumi ja magneesiumi, lisaks sisaldab pett rohkesti inimorganismile vajalikku letsitiini. Inimene vajab letsitiini rakumembraanide ehituseks, aju talitluseks, koliini ehk B<sub>4</sub>-vitamiini varude täiendamiseks, sapi koostises ja rasvade ainevahetuse reguleerimises.

## Kasulikkus inimorganismile
Piimhappebakteritega hapendatud petti võivad tarvitada ka need inimesed, kellel on laktoositalumatus, kuna peti piimasuhkru sisaldus on piimast väiksem. Piimhappebakterid aitavad taastada soolestiku loomulikke mikrobiokooslusi ning soodustavad seedetegevust ja toitainete imendumist.

## Kasutamine
Hapendatud petti kasutatakse küpsetiste valmistamiseks. Peti orgaaniliste hapete ja kergitusainete koosmõjul eralduvad gaasid muudavad küpsetise õhuliseks. Petti võib kasutada ka töötlemata. Lisades sellele kamajahu, moosi, marju, köögivilju või maitsetaimi, saab valmistada mitmesuguseid segujooke.

## Eestis
Eestis müüdav hapendatud pett saadakse rõõsa võipiima hapendamisel bakterijuuretise abil. Juuretis sisaldab mitmesuguseid piimhappebaktereid. Koostise parandamiseks lisatakse petile enne hapendamist mõningal määral lõssi. 

Saadud segu ühtlustatakse, pastööritakse kõrgel temperatuuril, jahutatakse ja seejärel hapendatakse. Hapnemisprotsess kestab tavaliselt 14–16 tundi ning hapendatud peti pH-väärtus jääb vahemikku 4,5–4,7.
Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes**

## Varased meistrid

## Meistrivõistlused alates 1938. aastast
1937. aastal asutati Prantsusmaa Kabeföderatsioon – FFJD (Fédération Française de Jeu de Dames).
Folkloristide loend

''Siin on loetletud folkloriste.

## Eesti folkloriste
* Walter Anderson
* August Annist
* Madis Arukask
* Anzori Barkalaja
* Jürgen Beyer
* Viktor Danilov
* Mattias Johann Eisen
* Paul Hagu
* Mall Hiiemäe
* Reet Hiiemäe
* Jakob Hurt
* Tiiu Jaago
* Marje Joalaid
* Risto Järv
* Kalev Järvela
* Andreas Kalkun
* Oskar Kallas
* Eda Kalmre
* Udo Kolk
* Arvo Krikmann
* Kristin Kuutma
* Mare Kõiva
* Ottilie-Olga Kõiva 
* Eduard Laugaste
* Art Leete
* Aado Lintrop
* Oskar Loorits
* Merili Metsvahi
* Erna Normann
* Felix Johannes Oinas
* Triinu Ojamaa
* Janika Oras
* Loone Ots
* Juhan Peegel
* Veera Pino
* Rudolf Põldmäe
* Elmar Daniel Päss
* Loreida Raudsep
* Mari-Ann Remmel
* Ingrid Rüütel
* Kristi Salve
* Ingrid Sarv
* Vaike Sarv
* Leopold Alexander von Schroeder 
* Herbert Tampere
* Ülo Tedre
* Kristjan Torop
* Marju Torp-Kõivupuu
* Ülo Valk
* Luutsia Vallaste
* Richard Viidalepp
* Piret Voolaid

## Välismaa folkloriste
*Antti Aarne
*Manuk Abeghjan
*Arvid August Afzelius
*Walter Anderson
*Peter Asbjørnsen
*Alena Boganeva
*Jenny Butler
*Simonas Daukantas
*Alan Dundes
*Christfried Ganander
*Galina Gluhhova
*Olga Hristoforova
*Oskar Kolberg
*Marina Kotova
*Julius Krohn
*Kaarle Krohn
*Matti Kuusi
*Isidor Levin
*Emily Lyle
*Mirjam Mencej
*Wolfgang Mieder
*Axel Olrik
*Tatjana Panina
*Vladimir Propp
*Just Knud Qvigstad
*Irina Sedakova
*Eemil Nestor Setälä
*Anna-Leena Siikala
*Stith Thompson
*Andrei Toporkov
*Tatjana Vladõkina
*Vilmos Voigt
Krää

**Krää** on eesti rahvamuusika töötlusi viljelev ansambel, mis on välja kasvanud Väikese Hellero pillirühmast. Ansambli algust loetakse 2004. aasta kevadest (siis sündis ka Miina Orase tütar Tsirk).

Krää on kaks korda võitnud Põlva Folkfesti rahvamuusikatöötluste konkursi patrooni auhinna.

Ilmunud on plaat "Läti lugu" (2007), mis salvestati Riias.

### Liikmeid
* Leanne Barbo
* Kärt Blum
* Maali Kahusk
* Miina Oras
* Hedvig Priimägi
* Katrin Soon
* Meel Valk
* Toomas Valk
* Marju Varblane

## Viited
Leanne Barbo

**Leanne Barbo** (sündinud 8. aprillil 1981 Tallinnas) on eesti rahvamuusik, laulja ning kandle- ja torupillimängija. 

Õppinud Tartu Ülikoolis soome-ugri keeli ja rahvaluulet, täiendanud ennast Läti Ülikoolis Riias läti keele ja rahvaluule alal.

Kuulub ansamblitesse Krää, Väike Hellero ja Auļi, varem oli tegev ka Tsõdsõpujaleelos ja Sinimaniseeles.

Leanne Barbo on Tallinna tantsuklubi eestvedaja alates sügisest 2005.

## Viited
Harry Potter ja Fööniksi ordu

"**Harry Potter ja Fööniksi ordu**" (ingl *Harry Potter and the Order of the Phoenix*) on Harry Potteri romaanisarja 2003. aasta juunis ilmunud viies romaan.

J. K. Rowlingu seni kõige sündmusterohkemas raamatus tuleb Harry Potteril seista silmitsi võlumaailma valitsuse usaldusväärsuse vähenemisega ja Sigatüüka juhtkonna võimetusega midagi muuta.
Sellest hoolimata, või ehk just selle tõttu, leiab ta sõpradest suuremat tuge ja jõudu, kui ta oleks arvata osanud, ning kohtab ka piiritut ustavust ja liigutavat valmidust eneseohverduseks.
Kuigi sündmustik on tihe ja raamat kogukas, jagavad lugejad Harry tundeid ning ootavad kannatlikult võimalust rongile astuda ja tagasi Sigatüükasse sõita.

## Ainestik
* Õel mustade jõudude vastase kaitse õpetaja Dolores Jane Umbridge.
* Tige ja solvunud majahaldjas Kreacher
* Ronald Weasley, kui Gryffindori vaht
* Tavalise Võluritaseme Eksamid
* Lord Voldemort
* Salapärane uks koridori lõpus
2006. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

**2006. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes** toimusid 19.–27. augustini 2006 Lauzerte'is (Tarn-et-Garonne'i departemang)
Harry Potter ja segavereline prints

"**Harry Potter ja segavereline prints**" on Harry Potteri romaanisarja 6. raamat, mis avaldati 2005. aastal. J. K. Rowling kirjeldab Harry Potteri seiklusi kuuendal kooliaastal võrratute üksikasjade ja huumoriga, tegevus on tempokas ja hoogne, sundides lugejat hingetult selle keerdkäike jälgima.

## Tegevustik
Harry Potter peab jällekord veetma suvevaheaja Dursleyde juures. Tal on aga küllalt mõtlemisainet – armastatud ristiisa Sirius Blacki surm, hirmutav surmasööjate eest põgenemine võlukunstiministeeriumis ning pingeline professor Dumbledore'i ja Lord Voldemorti kahevõitlus, mille tunnistajaks ta oli. Nüüd ootab ta oma magamistoas Dursleyde majas närviliselt koolidirektori külaskäiku. Harry ei oska aimata, miks tahab Dumbledore nüüd talle külla tulla. Mis on see küsimus, millega ei anna oodata õppeaasta alguseni? Ta ei ole ka päris kindel, kuidas Dursleyd reageerivad koolidirektori äkilisele ilmumisele nende koju.
Monumentaalskulptuur

**Monumentaalskulptuur** on suurmõõtmeline kindla asukohaga, arhitektuursesse või looduslikku ansamblisse kuuluv skulptuur. 

Monumentaalskulptuure liigitatakse laias laastus monumentideks (sh mälestussambad) ja ehitusplastikaks. Nad võivad olla teostatud eri materjalidest, kuid ajalooliselt on levinuimad kivi ja pronks.

## Vaata ka
*Kõrgeimate kujude loend

## Viited
Vabaplastika

**Vabaplastika** on skulptuuri alaliik. 

Vabaplastika ei ole seotud kindla asukohaga nagu seda on monumentaalskulptuur. Ta on ümberpaigutatav. Figuuri mõõtmed ei ületa reeglina elusuurust.

Materjalideks kasutatakse kivi, pronksi, puitu ja keraamikat.
Dessim

"**Dessim**" oli Eesti NSV ja Austria koostööl tegelenud teaduslik uurimisbüroo, mille asutasid Tallinnas asuv erikonstrueerimisbüroo  "Desintegraator" ja Viinis paiknev masinaehituse ja metallitööstuse AS "Simmering-Graz-Paucker".

"Dessim" tegutses kolm aastat, alates märtsist 1979, ning oli kommunistliku sovetiimpeeriumi esimene ühisettevõte kapitalistliku firmaga. Tegevus lakkas selle asutaja Johannes Hindi vastu poliitilise sihiga algatatud kriminaalprotsessi tõttu.

Nimi "Dessim" koosnes kummagi koostööpartneri firmanimede algussilpidest. Ettevõte mõte oli desintegraatortehnoloogia levitamine ja äriline rakendamine Lääne turul.
Pajatus

**Pajatus** on lühike, mütoloogilise sisu tagapõhjata rahvajutt, mille aluseks on kindel elujuhtum ja isik.

## Kirjandus
* Eduard Laugaste, "Lisamärkmeid pajatuse kui rahvajutuliigi kohta" – Keel ja Kirjandus 1972, nr 8, lk 474–477
* vaata ka keel ja kirjandus 2007
Rullpall

**Rullpall** ehk **rulluisupall** on võistkondlik pallimäng, mida mängitakse saalis *inline*-rulluiskude, hokikepi ja palliga kahe võistkonna vahel.

## Vaata ka
*Rulluisuhoki
*Rullhoki

## Välislingid

*Rahvusvaheline Rullpalliliit (IISHF)
Härjanurme

**Härjanurme** on küla Tartu maakonnas Elva vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda.

## Viited
Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit

**Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit** (endise nimega **Eesti Suhtekorraldajate Liit**) (*Estonian Public Relations Association* ehk EPRA) on 1996. aastal asutatud erialaliit, mis koondab Eestis suhtekorralduse alal töötavaid inimesi. EPRA eesmärgiks on korraldada liikmete infovahetust, erialast koolitust ja suhtekorraldusvaldkonna arendamist Eestis. 

EPRA ühendab kommunikatsioonivaldkonna töötajaid üle Eesti. Liitu kuuluvad kommunikatsioonieksperdid, kes töötavad nii avalikus sektoris, äriettevõtetes, mittetulundusorganisatsioonides kui suhtekorraldusfirmades. Liidul on 2018. aasta seisuga enam kui 100 liiget. EPRA kõrgeim võimuorgan on üldkoosolek, kes valib liidu tööd koordineerima 5-liikmelise juhatuse. EPRA juhatuse ametiaeg on kaks aastat, juhatus valib presidendi. Aastail 2010–2020 oli EPRA president Aive Hiiepuu, 2020. aastal valiti selleks Margus Mets.

EPRA korraldab PR-töötajate kutseorganisatsioonina valdkonnasisest infovahetust ja erinevaid üritusi, aitab kaasa eriala laiemale populariseerimisele ja erialase professionaalsuse tõstmisele. EPRA on vastu võtnud oma eetikakoodeksi. 

Ilmub EPRA uudiskiri, toimuvad erinevad seminarid ja koolituspäevad, liidul on oma koduleht. Igakuiselt toimub EPRA klubiüritus, kus kuulatakse erialaseid ettekandeid ja diskuteeritakse valdkonna päevakajaliste küsimuste üle. EPRA teeb pidevalt tööd ka uute liikmete kaasamiseks. 

EPRA suuremate projektidena on koostöös majandusajalehega Äripäev välja antud "Suhtekorralduse käsiraamat". 2000. aasta lõpus korraldati EPRA initsiatiivil esimest korda Eestis konkurss "Suhtekorraldustegu 2000", mille eesmärk oli välja selgitada aasta edukaim suhtekorraldusprojekt. Iga aasta valib liit oma eriala parimaid, andes välja aasta suhtekorraldaja nimetust ja tunnustades parimaid kommunikatsiooniprojekte.

## Välislingid
*Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liidu koduleht
Kureküla

**Kureküla** on alevik Tartu maakonnas Elva vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Rannu valda.

See on kõige väiksema rahvaarvuga alevik Eestis.

Asulas tegutseb Kureküla raamatukogu.

## Viited
Ponte Vecchio

**Ponte Vecchio** (itaalia keeles 'vana sild'; hääldus: [ˈponte ˈvɛkkjo]) on sild Arno jõel Firenzes. See on Euroopa vanim segmenteeritud kaarsild.

Sillal asuvad poed, kus müüakse peamiselt juveliiritooteid.

Algne sild, mis oli olemas juba Rooma ajal, oli tehtud puust. See hävis 1333. aastal üleujutuse tagajärjel. Sild ehitati uuesti üles 1345. aastal kivisillana. See koosneb kolmest kaarest, kusjuures keskmise kaare pikkus on 30 m ja äärmiste kaarte pikkus 27 m.

1565. aastal laskis Cosimo I de' Medici Giorgio Vasaril ehitada silla kohale koridori, et ühendada *Palazzo Vecchio* Palazzo Pittiga.

Teise maailmasõja ajal ei lasknud sakslased taganedes silda õhku, väidetavalt Hitleri erikäsu tõttu.
Ridaküla

**Ridaküla** on ühel pool teed tihedas reas asetsevate õuedega küla.
Taluõued paiknevad ridakülas külgepidi koos, ehk ühe taluõue aia tagant hakkab teise talu õu. Kuna iga talu õu järgib oma sisemist planeeringut ja hoonete paigutust, siis taluhooned külatänava suhtes teatud tänavkülale iseloomulikku korrapära ei moodusta. 
Väiksemates külades olid õued tihedalt üksteise vastas, suuremates külades paiknes õuede vahel ka aiamaalappe, mis muutis hoonestuse hõredamaks.

Ridakülad paiknesid põhiliselt Kesk-Eestis voorte nõlvadel, kusjuures kõrgemal asusid põllumaad, madalamal voortevahelisel alal aga karja- ja heinamaad ning koplid. 

Mõni üksik õu võis paikneda ka taluderea vastas üle tee, üksikutes külades olid talud vaheldumisi kahel pool teed. Taolisi korrapäratu ilmega ridakülasid asus enam Eesti lääne- ja lõunapoolses mandriosas.

## Vaata ka
*Eesti külatüübid
*tänavküla

## Viited
Teilma

**Teilma** on mitme Eesti küla nimi:
***[[Teilma (Jõgeva)|Teilma]]**, küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas
***[[Teilma (Elva)|Teilma]]**, küla Tartu maakonnas Elva vallas
Tännassilma

**Tännassilma** on mitme Eesti küla nimi:
***[[Tännassilma (Elva)|Tännassilma]]**, küla Tartu maakonnas Elva vallas
***[[Tännassilma (Põlva)|Tännassilma]]**, küla Põlva maakonnas Põlva vallas
***[[Tännassilma (Türi)|Tännassilma]]**, küla Järva maakonnas Türi vallas

## Vaata ka
*Tännassilma mõis
*Tänassilma küla (Viljandimaa)
*Tänassilma küla (Saku vald)
Puhja

**Puhja** on alevik Tartu maakonnas Elva vallas. Esmamainimine: *Puyen* 1418. a 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Puhja valda. Seisuga 01.01.2017 oli Puhja alevikus 879 elanikku.


Fail:Drone video of Puhja in Estonia (August 2022).webm|Droonivideo Puhjast 2022. aasta augustis
Fail:Puhja kirik.jpg|Puhja kirik 1970. aastatel
Fail:2011.08. Vabadussõja monument Puhjas.jpg|Vabadussõja monument Puhjas
Fail:Aerial view of Puhja and its church in August 2022.jpg|Puhja kirik ja selle ümbrus 2022. aasta augustis


## Vaata ka
*Puhja kirik
*Puhja kogudus
*Puhja lahing
*Puhja raamatukogu
*Koni tuulik
*Valgepea tuulik
*Puhja Kool

## Viited
Ulila

**Ulila** on alevik Tartu maakonnas Elva vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus Ulila Puhja valda.

Küla asub Tartu–Viljandi maanteest 2 km põhja pool. Lähimad külad on Kureküla läänes ja Ridaküla kagus. Muudest paikadest jäävad kagusse Metsaaluse ja lõunasse Väike-Ulila (mõlemad maantee ääres) ning loodesse Pulli. Kaugemale põhja jääb Emajõgi.

Alevikus asub Ulila raamatukogu.

## Nimi

Ulilat on esmamainitud 1582. aastal kujul *Ulilla*. 1627. aastal nimetati seda *Pullila Kuella*, 1638. aastast on teada nimekujud *Vl(l)ila* ja *Vllyla*.

Kohanime päritolu pole selge. E. Päss seostas seda lõunaeesti sõnaga *ull(ike)*, mis tähendab rumalat. Lauri Kettunen tuletas isikunime oletatavast isikunimest Ul(j)i, arvestades 1507 üles tähendatud isikunime Uly ja seda, et Ulila (tollal Uuli) oja nimetati 1627 *Uhlische Beche*. Sarnase päritoluga võivad olla Uljaste ja Uulu.

## Ajalugu

Küla kuulus esialgu Teilma mõisa alla. 17. sajandil tekkis Ulila mõis, mis 1762 eraldati ametlikult Kavilda mõisast. Mõis kuulus Puhja kihelkonda. Suure-Ulilast eraldus vahemikus 1723–1731 Väike-Ulila mõis.

1866–1939 eksisteeris Ulila vald. 1897 liideti sellega Väike-Ulila vald. Küla ja valda kutsuti ka Suure-Ulilaks, nende saksakeelne nimi oli *Ullila*.

Väike-Ulila riigimõisa maa-alale rajati 19. sajandil Ridaküla, 1908 jagati kruntideks ülejäänudki mõisamaa. Suure-Ulila maad jagati kruntideks 1921 ja niimoodi tekkis Ulila asundus, mida 1945 nimetati Asunduse külaks.

Ulila elektrijaam valmis 1923 ja see kasutas kütusena turvast. Esialgu oli jaam eraettevõte, ent 1926 sai omanikuks Tartu linn. Peale Tartu varustas jaam elektriga ka Elvat ja Otepääd. Jaam lasti õhku 1944.

1970. aastaks kujunes mõisasüda Ulila alevikuks, aga asunduse hajali osa ühendati 1977 Teilmaga.

Ulila kultuurimaja juures olid 1970. aastate algul laululava ja liigirikas suveaed, mille eest hoolitses aleviku elanik Sulev Nigul. Samal kümnendil põles kultuurimaja maha.

Seal asusid Ulila turbatööstuse juhtkond ja kontor, kust hallati ka enamikku aleviku infrastruktuurist.

Ulila suveaed on inspireerinud Jüri Rosenfeldi ja Peeter Väljakut laulu "Ulila" loomiseks. 

## Viited
Kolga-Jaani valla vapp

**Kolga-Jaani valla vapp** on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kolga-Jaani valla vapp.

Vapp kinnitati 14. novembril 1995.

## Vapi kirjeldus
Hõbedasel damaskeeritud kilbil on sinine nurgaruut, milles hõbedane kotkapea kuldse noka ja aupaistega.

## Tõlgendus
Pühapaistega kotkas on evangelist Johannese tunnus. Seega viitab nurgaruudus (kolkas) asuv kotkapea otseselt valla nimele.

## Vaata ka
*Kolga-Jaani valla lipp

## Välislingid
*Kolga-Jaani valla sümboolika valla kodulehel
*Kolga-Jaani valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Mõisaküla vapp

**Mõisaküla vapp** on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Mõisaküla vapp.

Vapp on kinnitatud 24. jaanuaril 1994.

## Vapi kirjeldus
Mustal kilbil on alasi ja sellele toetuvat vasarat hoidev vasakult ülanurgast lähtuv käsi – mõlemad hõbedased.

## Vaata ka
*Mõisaküla lipp

## Välislingid
*Mõisaküla sümboolika linna kodulehel
*Mõisaküla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Mõisaküla lipp

**Mõisaküla lipp** on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Mõisaküla lipp.

Lipp on kinnitatud 24. jaanuaril 1994.

## Lipu kirjeldus
Valge ristkülik, mille laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalmõõtmed 105 × 165&nbsp;cm, keskosas on kaks paralleelset punast horisontaallaidu; lipu värvilaidude laiused on 2, 1, 1, 1, 2 ühikut.

## Vaata ka
*Mõisaküla vapp

## Välislingid
*Mõisaküla sümboolika linna kodulehel
*Mõisaküla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Paistu valla vapp

**Paistu valla vapp** on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Paistu valla vapp.

Vapp on kinnitatud 14. septembril 1994.

## Vapi kirjeldus
Mustal kilbil kuldne juurestikuga puutüvi, mille kummastki küljest võrsub kaks paari tammelehti. Päises on tammetüvelt kuni kilbi ülaservani ulatuv hõbedane tähtrist.

## Põhjendus
Kilbi must värvus, mis on üks Eesti rahvusvärvidest ja tähistab ka neitsi Maarjat kui kannatavat ema, viitab siin esmajoones Mulgimaale. Kuldne rõhutatult tugeva juurestikuga tamm sümboliseerib toekat rahvuslikku ja kultuurilist liikumist ning kujutab ühtlasi 700-aastast Polli tamme. Puud krooniv tähtrist, valguse ja hariduse sümbol, märgib ka neitsi Maarjale pühitsetud Paistu kirikut (nn Stella Maris).

## Vaata ka
*Paistu valla lipp
*Viljandi maakond

## Välislingid
*Paistu valla sümboolika valla kodulehel
*Paistu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Pärsti valla vapp

**Pärsti valla vapp** on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pärsti valla vapp.

Vapp kinnitati riigisekretär Uno Veeringu poolt 1. aprillil 1996 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui ühineti Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vallaga uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks.

## Vapi kirjeldus
Lainelõikelise vasakult langeva kuldse vardaga kaldjaostatud kilbi ülemisel sinisel väljal viljavihk ning alumisel, punasel väljal kolm püstist odaotsa – kõik kuldsed.

## Põhjendus
Sinine sümboliseerib tulevikulootust, noorust, vaimsust ja kodumaa taevast. Kollane viljavihk meenutab, et vald asub Eesti ühel põlisemal põllumajanduslikul alal ning et siinsed inimesed on saanud läbi aegade elatist ennekõike põllult. Kollane lainelõikeline laid sümboliseerib kohaliku maastiku silmapaistvat objekti, Raudna ürgorgu jõega, samuti teisi veekogusid, mis ilmestavad siinset looduskeskkonda. Telliskivipunane värvus meenutab valla pinnast, turvast ja kohalikku mitmekesist tööstust. Kolm kollast odaotsa osutavad paikkonna kuulsusrikkale muinasajale, mil siinmail lõid vallutajatega lahinguid eestlaste sõdalased vaprate vanemate Lembitu, Vootele ja Maniwalde juhtimisel.

## Vapi ajalugu
Pärsti valla vapi ja lipu etalonkujutis kinnitati Eesti Vabariigi riigisekretäri poolt 1. aprillil 1996.

11. septembril 1996 kinnitas vallavolikogu määrusega nr 63 valla lipu ja vapi kasutamise korra.

Valla lipp ja vapp pühitseti Viljandi Pauluse kirikus 5. oktoobril 1996.

20. oktoobril 2013, ühinesid Pärsti, Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vald uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks ning Pärsti vald lõpetas koos oma vapiga tegevuse.

### Vapi kasutamise kord
#Valla vappi kasutatakse värvilisena ja must-valgena:
##Vallavolikogu ja vallavalitsuse pitsatitel ja dokumendiblankettidel.
##Valla tänukirjadel, autasudel, meenetel, vimplitel, ümbrikel ja muudel ametlikel trükistel.
##Vallamaja hoonel, siltidel, valla ametiasutuse transpordil ja valla piiritähistel.
#Vallavalitsuse korralduse alusel võivad vappi kasutada valla ametiasutuse hallatavad asutused ning vallale kuuluvad äriühingud:
##oma pitsatil ja dokumendiblankettidel;
##kujunduselemendina trükistel, meenetel ja kleebistel.

## Vaata ka
*Pärsti valla lipp
*Paistu valla vapp
*Saarepeedi valla vapp
*Viiratsi valla vapp

## Välislingid
*Pärsti valla sümboolika valla kodulehel
*Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Pärsti vald.
Põlliku

**Põlliku** on küla Rapla maakonnas Rapla vallas Kaiu–Vahastu tee ääres.

Küla asub 30 km kaugusel maakonna keskusest Raplast, sama kaugele jäävad lõunas asuvad Türi ja Paide. Põlliku küla piirneb põhjas, loodes ja läänes Vana-Kaiu küla territooriumiga, kirdes asub Suurekivi küla, idas Vahastu küla, ning lõunas, Järvamaa piiri taga, Kädva ja Sonni küla.

Põlliku küla pindala on 19 km² ja 2022. aasta alguse seisuga elas seal 24 inimest. 2006. aastal oli külas 29 elanikku.

Küla on esmamainitud 1476. aastal (saksa keeles Pollik), kui see läänistati Maidla mõisaomanikule Goswin Dönhoffile (Donhovede), kes oli Dönhoffi aadlisuguvõsa esindaja.

## Nimi
Eri aegadel on küla nimi olnud Pollik (1476), Poellick (1494), Grodtpelligeck (1586) ja Tautsi Pollik (1798).

Nime päritolu pole selge. Oletatakse, et küla on omale nime saanud maastikutüübi järgi, milleks on „põlmas“, mis tähistab inimtühja, lagedat ja põllupidamiseks kõlbmatut ala või väikest põldu. Samuti võib nimi olla seotud sõnaga „põld“, olles võimalik ik-tuletis, mis viitab väikesele põllule.

### Nimeliselt ja geograafiliselt seotud paigad<sup>[[#märkus1|1]]</sup>
Rapla vallas, Kadja järve kaldal, Kaigassilla soosaarel asus väike Ees-Põlliku küla, mis koosnes kolmest talust. See küla kuulus ajalooliselt Kuimetsa mõisale ja jäi tühjaks 1950. aastatel ehk kolhoosikorra alguses. Tänapäeval kuulub see Kuimetsa küla koosseisu.

Põlliku külast kirdesse jääb Suurekivi küla, mille koosseisu arvati 1977. aastal ajalooliselt Kuimetsa mõisale kuulunud ja 1950. aastani Kuimetsa valda kuulunud Taga-Põlliku küla. Küla paiknes Kuimetsa, Vahastu ja Ojasoo mõisa piiridel.

;Märkused:
*1Maidla Põllikust tuleb lahus hoida Kuimetsa Põlliku, mis jaguneb kaheks: Ees-Põlliku (praegu Kuimetsa küla osa) ja Taga-Põlliku (Suurekivi küla osa). Sissekanne Eesti kohanimeraamatus (vaadatud 23.11.2024)

## Ajalugu
Kuni 1919. aasta maaseaduse alusel toimunud mõisate võõrandamiseni kuulus Põlliku küla Maidla mõisale Juuru kihelkonnas, mistõttu kutsuti seda ka **Maidla Põlliku** külaks. Pärast mõisate võõrandamist liideti küla Kaiu valla koosseisu. Aastatel 1993–2017 kuulus Põlliku küla Kaiu valda, mis eksisteeris kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini.

## Loodus
Põlliku küla põhja, loode ja lääne suunas asub Aela-Viirika soo.

## Vaata ka
* Kõrgemäe hoiuala
* Põlliku mõis

## Viited

## Kirjandus
* Oma küla rahvas. "Põlliku: jalutuskäik külatänaval". Koostajad Maarika Riismaa, Ants Tuuleveski. Rajakaar OÜ. Raplamaa 2019. ISBN 9789949015634

## Välislingid
* "Põlliku: jalutuskäik külatänaval" [2019]. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
* Katri Reinsalu, "Põlliku küla lugu leidis tee kaante vahele" – Raplamaa Sõnumid 19. detsember 2019
Danevirke

**Danevirke** ehk **Dannevirke** on kaitsevallide süsteem, mis kaitses Taani ajaloolist lõunapiiri sakside, friislaste ja slaavlaste eest. Danevirket ehitati ja tugevdati rauaaja lõpust keskajani.

Kuni 1864. aastani asus Taani lõunapiir Eideri jõel praegusel Schleswig-Holsteini liidumaal. Danevirke rajati piirist umbes 20&nbsp;km põhja poole, Slieni fjordi ääres asunud Hedeby linna juurde. Vallid ulatusid Hedebyst kuni 17&nbsp;km lääne suunas, kust edasi moodustasid sood ja niisked jõeorud loodusliku tõkke.

Danevirke esimene järk ehitati 7. sajandi lõpus. Järgnevatel aastasadadel tugevdati ja kõrgendati olemasolevaid valle ning ehitati uusi. Esimesed ehitusjärgud koosnesid puupalissaadiga 2&nbsp;m kõrgusest muldvallist. Hiljem lisati sellele maakividest kuivmüür ja Valdemar Suure ajal 7&nbsp;km pikkune telliskivimüür. Kaitsevallide parandamist ja ümberehitamist jätkati kuni 13. sajandini. Danevirke lõikude kogupikkus kasvas nii 30 kilomeetrini. Kaitsevall oli 2–6&nbsp;m kõrge ja 7–30&nbsp;m lai, valli ees oli kaitsekraav. Paljud valli ehitusjärgud on dendrokronoloogia abil täpselt dateeritud.

Kirjalikes allikates on Danevirket esimest korda nimetatud 808. aastal, kui Frangi riigi annaalides öeldakse, et Taani kuningas Godfred otsustas ehitada Läänemere ja Põhjamere vahele valli, millele ta tahtis teha ainult ühe värava. Arvatavasti parandas Godfred siiski vaid juba olemasolevaid valle.

974. aastal ründas Danevirket Saksa keiser Otto II.

Danevirke kaotas oma sõjalise tähtsuse 13. sajandil. Uuesti leidis kaitsevall kasutust 1864. aastal peetud Teise Schleswigi sõja ajal. Teise maailmasõja lõpul rajasid sakslased Danevirke ette tankitõrjekraavi.

Suur osa Danevirkest on tänapäevani maastikul jälgitav, praegu jääb see Saksamaa Schleswig-Holsteini liidumaa pinnale.

## Viited

## Välislingid
*Danevirke ehitusjärkudest, joonised (*taani keeles*)
*Aerofoto Danevirkest maastikus
Carl Immanuel Philipp Hesse

**Carl Immanuel Philipp Hesse** (13. juuli 1875 Sangaste – 18. detsember 1918 Maidla mõis, Lüganuse kihelkond, Viru kreis (mõrvatud bolševike poolt)) oli luterlik koguduseõpetaja.

Carl Immanuel Philipp Hesse õppis Kuressaare Gümnaasiumis ja aastail 1894–1900 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaasta tegutses 1903. aastal Viljandis ning ordineeriti 30. mail 1904 Viljandi abiõpetajaks. 

Aastatel 1904–1907 teenis Viljandi abiõpetajana, aastatel 1907–1918 Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja (oli aastatel 1915–1916 pagendatud Siberisse Irkutskisse).

1918. aasta novembris varjas Hesse end koos naise ja nelja väikese lapsega tuttava kooliõpetaja juures Lüganuse kihelkonnas Rääsa külas Eesti Töörahva Kommuuni eest, kuid kolm soldatit vahistasid ta ja viisid Maidla mõisa, kus ta 18. detsembri hommikul maha lasti.

Carl Hesse on maetud Jõhvi kalmistule ning talle on paigaldatud mälestustähis ja -pink Jõhvi kirikusse.

## Isiklikku
Ta laulatati 12. novembril 1908 Tallinnas Magdalene Aline Lemmiga.

Tema isa Theodor Heinrich Renatus Hesse oli 1871–1903 Sangaste kiriku koguduse õpetaja.

Tema vend Albert Freimund Daniel Hesse oli 1905–1918 Sangaste koguduse õpetaja, teine vend Eduard Alexander Hesse oli luterlik vaimulik Jekaterinoslavis.

Tema vanaisa Conrad Eduard Hesse oli 1834–1880 Kuressaare Laurentiuse kiriku koguduse ülemõpetaja. Selle vanaisa teise poja poeg oli maailmakirjanik Hermann Hesse.

Tema äi Daniel Burchard Lemm oli Kadrina, Kuressaare ja Tallinna Toomkoguduse õpetaja.
## Viited
Pia Hanslep

**Pia Hanslep** (kuni 2010 **Pia** **Paris**; sündinud 6. juulil 1979) on eesti kunstnik, ajakirjanik ja õpetaja. 

Ta on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli algklassiõpetajana. Tema uurimus "Lapsevanemate ja kooli suhted" pälvis 2002. aasta üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil diplomi. 

2006–2010 õppis ta Tallinna Ülikooli magistriõppes multimeediumi ja õpisüsteemide erialal, kus kirjutas magistritöö "Taskuhääling raadiojaama laiendusena Pereraadio näitel".

Aastatel 2002–2003 elas ta mõnda aega Prantsusmaal Taizé kloostris ning 2004–2005 Augustinuse õdede kloostris Hollandis Utrechtis. 

Aastatel 2003–2004 oli ta Tallinnas Vanalinna Hariduskolleegiumis inglise keele õpetaja. 

Ta oli 2005–2006 Tartu Kommertsgümnaasiumi algklassiõpetaja. Samuti on ta olnud EELK Tallinna Kaarli koguduses ja EELK Maarja-Magdaleena koguduses pühapäevakooli õpetaja. 

2011–2013 oli ta Tartu Pauluse lastehoiu juhataja-õpetaja.  

Pia Hanslep tegi aastatel 2006–2016 saateid Tartu Pereraadios.  

2014. aprillist on Pia Hanslep ettevõtte Hanslep Disain OÜ kunstnik. 

Aastail 2014–2016 töötas ta Tartu Salemi kirikus administraatorina. 

Aastast 2022. aastast töötab Pia Hanslep Suuremõisa Lasteaed-Põhikoolis.

## Illustratsioone väljaannetes

*"Tähekipõn ja kuumuro" – kogumik võrukeelsete kirjatööde võistluse Mino Võromaa 21 parimatest paladest, 2008
*"Mina lätsi siidile" – CD, 2009
*"Mõisa aias hõisata" (autor: Kristel Lempu), 2009
*"Kukerkuuti vikakaar" – "Minu Võromaa" sarja 23. raamat, 2010
*"Henningu lugu" (autor: Adam Friedrich Salchow), 2010
*"Jõuluootus" (autor: Küllike Valk), 2013
*"Advendikalender" (autor: Küllike Valk), 2014
*"Lapse aja lugu" (autor: Kristel Lempu), 2016
*"Kuidas hunt tõmbas ukse lahti KÄÄKS! ehk Logopeedilisi muinasjutte" (autor: Kristel Lempu), 2020
*"Lasterikkuse võlumaailm" laulik (väljaandja: Eesti Lasterikaste Perede Liit), 2022
*"Rännukaru seiklused Soome-Ugri maailmas", väljaandja Eesti Rahva Muuseum, 2022
*"Epsik", väljaandja: Eesti Põletikulise Soolehaiguse Selts, 2022 

## Tunnustus
*Aasta vabatahtlik 2012

## Isiklikku
Pia Hanslep on 2010. aastast abielus Rainis Hanslepaga ja neil on kaks last.

Pia isa on alpinist Andres Paris, vanavanemad spordipedagoogid Hilja-Liivia Paris ja Peeter Paris (vanem). Ajakirjanik Krister Paris on Pia onupoeg.

## Viited
Robinson Crusoe

**Robinson Crusoe** on Daniel Defoe romaani "Robinson Crusoe" peategelane.

Robinson Crusoe prototüübiks arvatakse olevat olnud šoti meremees Alexander Selkirk.

Romaani esimene väljaanne esitas reisikirja autorina Crusoe enda, mis lõi mulje romaani sündmuste tõsielulisusest.
Coca-Cola

**Coca-Cola** ehk **kokakoola** on karboniseeritud karastusjook, esimene ja tuntuim koolajook. 

Coca-Cola ja Coke on USA ettevõttele The Coca-Cola Company (peakontor Georgia pealinnas Atlantas) kuuluvad registreeritud kaubamärgid, mille all turustatakse mitut joogisorti, sealhulgas Coca-Cola Classic (klassikaline Coca-Cola) ja Coca-Cola Light. Coca-Cola logo on üks maailma tuntumaid kaubamärke ja lääne elulaadi sümbol. Nime osa "Cola" kasutatakse paljude teistegi koolajookide nimes. 

Atlantas valmistati Coca-Colat esimest korda 1886. aastal. Joogi leiutaja John Pemberton ei turundanud aga jooki piisavalt. Ettevõtte omanikuks sai Asa Candler, kelle asutatud ettevõte toodab seda jooki tänapäevalgi. Candleri ja tema järglaste turundusoskus tegi Coca-Cola USA ja hiljem kogu maailma populaarseimaks karastusjoogiks.

## Ajalugu

Coca-Cola leiutas ameeriklane John Stith Pemberton. 1888. aastal, veidi enne leiutaja surma, omandas apteeker Asa Griggs Candler 2300 USA dollari eest kõik Coca-Cola õigused. 1892. aastal asutas ta ettevõtte The Coca-Cola Company ning aasta hiljem lasi Candler Coca-Cola kaubamärgiga kaitsta. Varsti turustas ta oma toodet juba kogu USA-s ja 1896. aastast ka naabermaades.

Atlanta ettevõte pani varsti tööle filiaalid Los Angeleses, Chicagos, Philadelphias, New Yorgis ja Dallases. 

1904. aastal lasi Candler rajada ettevõtte peakontori Candler Building, millest sai 23 aastaks Atlanta kõrgeim hoone. Peakontori vundamenti lasi Candler paigutada vaskkastikese enda portreega ja pudeli Coca-Colaga. 

Algul müüdi Coca-Colat lahtiselt, hiljem aga pudelites, mille kuju on saanud kaubamärgi tähtsaks osaks. Esimest korda villiti Coca-Colat pudelitesse 12. märtsil 1896 Mississippi osariigis Vicksburgis. Algupärane Coca-Cola, mille retsept on jäänud saladuseks, sisaldas kuni 1903. aastani kokaiini (kuni 250 milligrammi liitri kohta), tervisekaitseseaduste karmistudes oli 1906. aastaks kokaiinisisaldust vähendatud (0,16 untsini). Coca-Colat on kritiseeritud negatiivsete mõjude tõttu. Joogi müügiedu on vahel ohustanud rivaalid, peamine konkurent on olnud Pepsi-Cola.

Alates 1886. aastast kuni 1959. aastani müüdi Coca-Colat püsiva hinnaga 5 senti pudel või klaas.

Üsna varakult hakati kokakoolat kõnekeeles nimetama sõnaga Coke. Coca-Cola Company ei pidanud aastakümneid seda õigeks ja ametlikes materjalides nimetati jooki alati täisnimega Coca-Colaks, sest ingliskeelne sõna *coke* tähendab koksi, mille sissevõtmine on ilmselt kahjulik, ja ettevõte ei soovinud oma tootele sellist kõrvaltähendust. Kuid kartus, et mõni konkurentidest tuleb turule Coke'i-nimelise joogiga, sundis Coca-Cola Companyt 1941 paralleelnime Coke omaks võtma ja 1946 registreeris ettevõte selle sõna kaubamärgina.

## Vaata ka
*Läbipaistev Coca-Cola

## Viited

## Välislingid

*Coca-Cola koduleht
* Andra Nõlvak Eesti toitumisekspert lükkab ümber Coca-Colaga seotud hirmud Õhtuleht, 11. august 2015
Vahastu

**Vahastu** on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.

Külas on Vahastu raamatukogu, kauplus ja tuletõrjehoone. Varem tegutses ka Vahastu metskonna kontor. Kool suleti 2003. aastal.

Vahastu kogudus käib koos Vahastu kirikus; kiriku juures on Vahastu kalmistu. Kirikuaias on Vahastu Vabadussõja mälestussammas.

Külas tegutseb vabatahtlik päästekomando ja mittetulundusühing Vahastu Küla Selts.

## Loodus
Küla lõunaossa ulatub Piiumetsa maastikukaitseala ja loodeossa Aela maastikukaitseala. Küla idaosas asub Vahastu raba. Külast voolab läbi Käru jõgi.

Külas asub kaitsealune Vahastu tamm.

## Paiknemine
Praeguses Vahastust Lelle ja Kuimetsast Paidesse suunduvate teede ristis asus muinaslinnus Vahastu linnamägi, mis kuulus Alempoisi muinaskihelkonda.

Külast kirdesse jääb Saueaugu (tänapäeval Järva maakonnas), kagusse Piiumetsa (tänapäeval Järva maakonnas), edelasse Kädva, läände Põlliku ja loodesse Suurekivi küla.

Aastatel 1993–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kaiu vallas.

## Rahvastik
1. jaanuaril 2010 elas Vahastus 79 inimest, neist tööealisi oli 50, pensionäre 22 ja lapsi 7.

## Pilte

Vahastu kalmistu (1).jpg|Vahastu kalmistu
Vahastu Vabadussoja malestussammas (5).jpg|Vabadussõja mälestussammas
Vahastu linnamägi vaade läänest 2024.jpg|Linnamägi


## Viited

## Välislingid
* Vahastu ja Suurekivi arengukava
* Vahastu ajalugu
* Vahastu on kui oaas kesk metsi ja rabasid Eesti Kirik, 18. juuni 2003
*  Vahastu metsavendade ühishaud sai mälestuskivi, Postimees, 17. november 2008
* Vabatahtlikel päästekomandodel napib järelkasvu
Saksid

**Saksid** on (tänapäeval) osa sakslastest, kes asustavad Saksa maakondi Schleswig-Holstein, Alam-Saksi, Saksi-Anhalt, Nordrhein-Westfaleni põhjapoolt ja Hollandi kirdeosa (Drenthe, Groningen, Twente, Achterhoek).

## Ajalugu
Eelkristluse aegsete germaanlastest sakside hõimu asuala ulatus Põhjamerest Elbe ja Eideri vaheliselt alalt (tänapäeva Holsteinis), loodesse ning Jüütimaale, Vana-Saksi ja Hollandi idaossa. 

Sakse on esimesena maininud vanakreeka geograaf Ptolemaios umbes 130. aastal. Hõim sai nimetuse nende kasutatava relva – kivinoa *Sax* järgi.

3.-4. sajandil sõdisid ja liikusid saksid lääne suunas, teenides kuulsust ning nende hõimunimetus kandus üle ka nendega liitunud hõimukonföderatsioonile, mis laius kuni Rooma Impeeriumi läänepiirini, st Reini jõeni. Frankide hõimu valdusse jäi ainult kitsas riba Reini jõe paremal kaldal. Sakside alad laienesid kuni Harzi mägedeni ja Eichsfeldini ja hõivasid ka suure osa Tüüringist. Idasuunal laienesid nende alad algselt Elbe ja Saale jõeni; hilisematel sajanditel aga veelgi kaugemale. Põhjamere rannik oli sakside valduses, välja arvatud Weseri jõe lääneosa, mis kuulus friisidele.

5. sajandil olid saksid osa läänegermaanlastest, kes tungisid Ida-Rooma keisririigi vägede poolt maha jäetud Britannica provintsi Inglismaal. Saksidest ja anglitest kujunesid välja anglosaksid. Läänesuunal oma alade laienemisel osutas saksidele vastupanu Frangi riigi moodustanud Chlodovech I, kes alustas ka sakside ristiusustamist.

Umbes 8. sajand jagunesid saksid neljaks: vestfaalid, Reini ja Weseri vahelisel alal; engernid ehk angrid, Weseri jõe mõlemal kaldal; ostfaalid, Weseri ja Elbe vahel ja tänapäeva Holsteini asunud hõim. 

Germaanlastest katoliku usu vastu võtnud frankide Frangi riigi kuninga Karl Suure poolt peetud aastatel 772–805 Saksi sõdade tulemusel saksid ristiusustati. Sakside lõplikuks alistamiseks hukati 782. aastal Verdeni linna lähedal Põhja-Saksamaal Karl Suure käsul 4500 saksi pealikku (Verdeni kaelakohus). Ristiusu levitamiseks sakside seas hakkas benediktiini munk Sturmius 744. aastal ehitama Fuldas kloostrit. Sturmiuse surma järel (779) jagati Saksimaa misjonipiirkondadeks ja allutati Frangi piiskopile.

## Sakside nimetus tänapäeval
Eesti ja soome keeles kasutatakse saksidest tuletatud nime terve riigi (Saksamaa/Saksa) ja nende asukate (sakslased/saksalaiset) tähistamiseks. Keldi keeltes kasutatakse inglise rahvuse tähistamiseks sõna, mis tuleneb samuti saksidest – neist kasutatuim on *Sassenach*.

## Vaata ka
*Vana-Saksimaa
*Saksimaa ajalugu
*Bremeni piiskopkond, mis 848. aastal liideti Hamburgi peapiiskopkonda; Ansgar (pühak)
*hõimuhertsogkond
Kokapõõsas

**Kokapõõsas** ehk **koka-punapuu** ehk **koka** (*Erythroxylum coca*) on punapuuliste sugukonda kuuluv taimeliik, mis pärineb Lõuna-Ameerika loodeosast. Kokapõõsas on tänapäeval tuntud oma alkaloidi kokaiini poolest, mida eraldatakse taime lehtedest.

Kokapõõsas meenutab laukapuud ja kasvab 2–3 meetri kõrguseks. Oksad on sirged, lehed õhukesed, rohekad ja ovaalsed. Väikestest õitest tekivad punased marjad.

## Liigid
Kokapõõsal on kaksteist peamist liiki ja alamliiki. Kaks alamliiki – *Erythroxylum coca* var. *coca* ja *Erythroxylum coca* var. *idapu* – on fenotüüpiliselt sarnased. Nendega suguluses oleval suure kokaiinisisaldusega kolumbia punapuul on kaks alamliiki: *Erythroxylum novogranatense* var. *novogranatense* ja *Erythroxylum novogranatense* var. *truxillense*, mis on samuti fenotüüpiliselt sarnased, kuid morfoloogiliselt eristatavad.

## Kasvatamine

Kokapõõsast kultiveeritakse madalamates kõrgustes Andide idanõlvadel. Varajasest ajast on Venezuela, Colombia, Ecuadori, Peruu, Boliivia, Brasiilia, Põhja-Argentina ja Trinidadi algasukad kasutanud kokapõõsa lehti nende ergutavate omaduste pärast.

Kokapõõsas kasvab aladel, kus toiduallikaid on vähe.

1980. aastatest on kokapõõsa kultivatsioon vastuoluline, kuna seda kasvatatakse kokaiini tootmiseks, mida kasutatakse illegaalselt mõnuainena, kuid legaalselt meditsiinis, näiteks tuimastina. 

Enamikus riikides pole kokapõõsa kasvatamine lubatud. 

## Kasutamine

Kokalehti (*Cocae folium*) kasutatakse kas värskelt või kuivatatult droogina. Kokaiin eraldatakse kohe tootmispiirkonnas.

Droog harilikult ohtlikku mürgistust ei põhjusta, küll aga teevad seda kokapasta ja puhas kokaiin.

Kõrgustes kasutatakse kokalehte selleks, et hõlbustada hingamist. Sellel on ka religioosne ja sümboolne tähtsus. 

Töödeldud kokalehti eksporditakse, et valmistada kokateed ja maitseaineid (nt Coca-Cola tarbeks) või kasutada seda meditsiinis.

### Toimeained

Kokalehed sisaldavad mitmeid vajalikke toitaineid, valke, rasvu, süsivesikuid, kiudaineid, kaltsiumi, rauda, fosforit ja mitmeid vitamiine, nagu A-, C- ja E-, B<sub>1</sub>-, B<sub>2</sub>- ja B<sub>3</sub>-vitamiin. 

Lehtedes on kokaiini, tsis- ja transtsinnamüülkokaiini, bensüülekgoniini, kokamiini, tropakokaiini, valariini, hügroliini, kuskhügriini, nikotiini, rutiini, isokvertsetiini, kokatanniinhapet, metüülsalitsülaati, metanooli jpm.

## Vaata ka
* Coca-Cola
* Kokaiin

## Viited
Darja Tkatšenko

**Darja Tkatšenko** (ukraina Дарія Олександрівна Ткаченко, vene Дарья Александровна Ткаченко; sündinud 21. detsembril 1983 Thorezis, Donetski oblastis) on Ukraina päritolu Venemaa kabetaja, rahvusvaheline suurmeister ning Ukraina teeneline meistersportlane (2005).

Ta on neljakordne maailmameister aastatest 2005, 2006, 2008 ja 2011 ning  ka kahekordne Euroopa meister (2004 ja 2006). Samuti võitis ta 2016. aasta naiste maailmameistrivõistlused türgi kabes.

Juunioride vanuseklassis tuli ta samuti maailmameistriks (2001) ning kahel korral enne seda ka Euroopa meistriks (1999, 2000).

2015. aastast elab ta Moskvas ning esindab rahvusvahelistel võistlustel Venemaad. 2016. aastal sai ta Venemaa kodakondsuse.

## Viited


## Välislingid
*Darja Tkatšenko Eesti Kabeliidu saidil
Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi lipp

**Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi lipp** on endise tunnustamata Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi riigilipp ja praeguste Tšetšeenia iseseisvuslaste lipp. Ta on kasutusel 1991. aastast. 

See on roheline ristkülikukujuline kangas proportsioonidega 7:11. Lipu alumises osas on valge, punane ja valge horisontaalne laid. Iga laiu laius on 1/10 lipu laiusest. Kanga alumisest äärest eraldab neid laidusid sama lai roheline laid. Lipu ülemises osas on Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi vapi (lamava hundi) kujutis.

## Vaata ka
*Tšetšeeni Vabariigi lipp
Tamara Tansõkkužina

**Tamara Tansõkkužina** (vene Тамара Михайловна Тансыккужина; baškiiri Тамара Танһыҡҡужина; sündinud 11. detsembril 1978 Çallıs, Tatarstanis) on Venemaa kabetaja. Rahvusvaheline suurmeister (2001). Seitsmekordne maailmameister (2001, 2003, 2004, 2007, 
2011, 2019 ja 2020). Aastast 2012 Venemaa Maleföderatsiooni president. 

Samuti on ta 2-kordne Euroopa meister aastatest 2000 ja 2008. 

Enne seda jõudis ta 1997. aastal olla ka juunioride maailmameister. Tansõkkužina treeneriks on tema abikaasa Juri Tšertok. 

Ta on ka naismängijate esindaja Maailma Kabeliidus ja Baškortostani Vabariigi Kabeföderatsiooni täitevkomitee esimees. 

Aastal 2009 lõpetas Tansõkkužina Baškiiri Riikliku Ülikooli. 

Võimupartei Ühtne Venemaa aktiivne liige Tamara Tansõkkužina on oma Telegrami kanalil avalikult toetanud Venemaa „erioperatsiooni“ Ukrainas ja postitanud Z-tähe sümboliga seotud videosid. 

2021. aasta 21. oktoobrist alates on Tansõkkužina Baškortostani Vabariigi Riigikogu aseesimees.

## Tunnustus

*Baškortostani Rahvaste Sõpruse Orden (2021) 
*Salavat Julajevi orden (2001) 
*Baškortostani teeneline sportlane (2001) 
*Venemaa Olümpiakomitee ja Fair Play komitee diplom spordis kõrge aususe eest (2006)
Maskaroon

**Maskaroon** on inimese- või loomanäoline dekoratiivelement ukse või akna kohal või purskkaevuna seinast eenduv.
‘Izz ad-Dīn ash-Shaykh Khalīl

**‘Izz ad-Dīn ash-Shaykh Khalīl** (araabia keeles عز الدين الشيخ خليل) (u 1962/1964 – 26. september 2004) oli Shajaiyeh linnaosas Gaza linnas sündinud, Ḩamāsi liige. Ta tapeti autopommiga 26. septembril 2004 Süürias Damaskuse al-Zahera linnaosas. Selles süüdistati Iisraeli valitsust, kes ei ole vastutust endale võtnud.

Auto lendas tükkideks, lähedal asunud majade aknad purunesid, kolm kõrvalseisjat said vigastada. 
Iisraeli ametnikud ütlesid, et pommirünnakutele bussidele Beersheba linnas, Iisraelis 31. augustil vastatakse uue atentaadikampaaniaga Hamasi juhtidele.

Khalil saadeti Iisraelist välja 1992. aastal, ühena 400-liikmelisest grupist palestiinlastest, kes saadeti Liibanoni 1990. aastate alguses. Ta hakkas elama Damaskuses koos teiste Hamasi liidritega, kuna see on ohutum kui Läänekallas ja Gaza sektor, kus Hamasi liidreid sageli rünnatakse.