open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Burchard Sperrlingk

**Burchard Leonhard Viktor Sperrlingk** (22. mai (ukj 3. juuni) 1854 Rõuge pastoraat – 2. juuli (ukj 15. juuli) 1905 Otepää) oli eesti luteriusu vaimulik.

Burchard Sperrlingki isa Michael Sperrlingk oli Rõuge kiriku köster, kooliomanik ja õpetaja. Koos abikaasa Anna Dorothea Sperrlingkiga pidas ta väikest saksakeelset erakooli, milles õppisid ka jõukamate eestlaste lapsed.

Burchard Sperrlingk lõpetas Rõuges kihelkonnakooli, õppis aastatel 1869–1874 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1874–1880 õppis Tartu Ülikoolis, algul filoloogiat, kuid läks üle usuteaduskonda. Oli aastatel 1880–1881 prooviaastal Rõuge Maarja koguduses Elieser Traugott Hahni juures ja Pärnu Eliisabeti koguduses Conrad Wilhelm Heinrich Bergwitzi juures. Ordineeriti 22. märtsil 1881 Pärnus õpetajaks, seal töötas ta Pärnu Eliisabeti koguduse abiõpetajana.

Oli aastatel 1881–1905 (introdutseeriti 20. septembril 1881) Otepää Maarja koguduse õpetaja. Oli 1893. aastal pooleks aastaks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).

Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige aastast 1874 ning õppeaastal 1876–1877 Seltsi esimees. Kui kolm naist (Paula Hermann, Miina Hermann ja Emilie Beermann) õmblesid valmis esimese sinimustvalge trikoloori ja Christoph Beermann viis selle Tartusse, siis hakati mõtlema lipu pühitsemisele. Kuna Tartus kardeti korporantide ekstsesse (Aleksander Mõtuse juhtum), sõideti Burchard Sperrlingki kutsel plaanvankriga Otepääle, kus lipp 4. juunil 1884 Otepää kiriklas pühitseti.

Sperrlingk on maetud Otepää vanale kalmistule.

## Viited

## Välislingid
* "Sperrlingk, Burchard. Rindportree talaaris" (1880), Dspace
*http://www.naistemaailm.ee/artiklid/23815/lipu_sunnipaev.html?art_magaz=3
*http://paber.ekspress.ee/viewdoc/FE442C2CF90981D1C2256EA600352B00
Michael Ignatius

**Michael Ignatius** (ka **Michel Ignatius**) (6. oktoober 1713 Tartu – 30. aprill 1777 Tartu) oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster.

Michael Ignatius sündis eesti köstri pojana, sai aastal 1728 Tartu eesti koguduse koolmeistriks ja aastal 1731 ka sama koguduse köstriks, kellena tegutses surmani. 

1740 paiku liitus vennastekogudusega ning edendas Tartus hernhuutlikku liikumist. Kui aastal 1742 liikumine keelustati, oli ta lühikest aega vahi all, jätkas 1750. aastail oma tegevust ja hoogustas hernhuutlikku tegevust ka Tartumaal. 

Kirjanduslikuks tegevuseks on ta eeskuju saanud Johann Christian Quandtilt ja Mango Hansult. Ta tõlkis parun Otto Roseni tellimusel Tartu murdesse saksa pietisti Heinrich Schuberti suure jutluseraamatu (108 jutlust, käsikirjas üle 1000 lehekülje). Ta on tõlkinud muidki kõnesid, mis levisid käsikirjaliselt rahva seas. Ignatius abistas Christoph Michael Königseeri hernhuutliku laulu- ja liturgiaraamatu tõlkimisel ning aastapäeviku koostamisel. Tema kirjutistes on rohkesti andmeid Tartu ja selle ümbruse eestlaste elu kohta.

## Isiklikku
Michael Ignatiuse isa oli köster Ignatsi Peeter.

Michael Ignatiuse poeg oli  Hageri koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius 

Michael Ignatiuse pojapoeg oli maalikunstnik Otto Friedrich Ignatius. 

Michael Ignatiuse äi oli köster ja kirjamees Koljo Adam. 

## Viited
William Simons

**Clifford William Cumberbatch Simons** (sündinud 17. novembril 1940 Mumblesis Swanseas – 21. juuni 2019) on Walesist pärit inglise näitleja.

Tema tuntuim roll oli konstaabel (hiljem ametnik politseijaoskonnas) Alf Ventress seriaalis "Südameasi", kus ta osales üle kümme aasta (1992–2010).

Näitleja oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa suri 2002. aastal, teise abikaasa Jackiega abiellus ta 2007. aastal.

William Simons oli suitsetamisvastane.

## Viited

## Välislingid
* William Simons Internet Movie Database
Kärstna lahingu mälestussammas

**Vabadussõja Kärstna lahingu mälestussammas** on 1928. aastal Kärstnasse püstitatud ja 1989. aastal taas avatud mälestussammas Vabadussõja Kärstna lahingus hukkunutele.

Mälestusmärgi geograafilised koordinaadid on .

## Ajalugu

Kaheksateistkümne Kärstna lahingus hukkunud Eesti mehe mälestuseks mälestusmärgi püstitamise ja selleks raha kogumise eest kandis hoolt kohalik komisjon, kuhu kuulusid Eduard Kustavus, Aleksander Laansoo, Aleksander Muni, Jaan Muni, Voldemar Naestem ja Aado Veeberg.

Sammas valmistati Riigi Kunsttööstuskooli skulptuuritöökoja juhataja Leonhard Pruuli kavandite järgi ja avati 26. augustil 1928. 28. septembril 1930 lisati samba esiküljele must marmorplaat, kus olid kirjas langenute nimed.

Monument purustati 19. juunil 1941 hävituspataljoni poolt. Õhkimisest alles jäänud sokliosa purustati 31. oktoobril 1944.

17. novembril 1988 avati Mauri Keerutaja, Enn Kõva ja Priit Silla eestvõttel kohalik muinsuskaitse klubi, mis asus sammast taastama. 23. juunil 1989 lõpetati suuremad tööd mälestusmärgi juures ja peeti taasavamistseremoonia. Sinimustvalge lindi lõikasid läbi Vabadussõjas võidelnud Ants Kallas ja Oskar Traat ning vaimuliku talituse pidas Helme Maarja koguduse õpetaja Valter Vaasa. Kunstnikutöö teostas kujur Viktoras Stavickis koos oma venna Jevgeniga ning tahvli langenute nimedega valmistas kiviraidur Enn Niittee.

Alates 26. juunist 2003 on mälestusmärk Muinsuskaitseameti poolt arvele võetud kui ajaloomälestis.

## Välislingid
*
* Tiina Sarv: "Mälestussambad meenutavad neid, kes andsid oma elu Eesti Vabariigi eest" Sakala, 16. september 2008
Tšudovo rajoon

**Tšudovo rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Leningradi oblastiga.

Rajoonis on Tšudovo linnaasundus ja 3 külaasundust (*сельское поселение*). 

Rajooni läbib Peterburi–Moskva ehk Nikolai raudtee ja Volhovi–Novgorodi raudtee.

## Viited

## Välislingid
* Tšudovo rajooni koduleht
Ömer Onan

**Ömer Onan** (sündinud 4. veebruaril 1978 Manisas) on Türgi korvpallur.

Ta mängib Fenerbahçe Ülkeris ja Türgi rahvuskoondises. Ta on tulnud viiel korral Türgi meistriks.

Ömer Onan on 1,94 m pikk ja kaalub 95 kg.
Hellenurme Linajärv

**Linajärv** (ka *Hellenurme Linajärv*) on järv Valgamaal Räbi külas.

0,4 ha suurune järv on ovaalse kujuga, kaldad on õõtsikulised.

Järv on mitteavalik veekogu.

## Välislingid
*
Umm Kulthum

**Umm Kulthum** (araabia keeles ‏أمّ كلثوم‎ *ʾUmm Kulṯūm*, sünninimega *Fātima ʾIbrāhīm as-Sayyid al-Baltaǧī*; arvatavasti 4. mai 1904 Tammai az-Zahaira – 3. veebruar 1975 Kairo), ka **Oum Kalsoum** ja **Umm Kultum**, oli Egiptuse laulja (kontraalt).

Umm Kulthum sündis väikeses külas Niiluse deltas. Tema muusikaanne ilmnes juba noorelt. 23-aastaselt kolis ta Kairosse. 1932. aastal tegi ta esimese suure kontsertreisi Araabia maades. 1930. ja 1940. aastatel esines ta mitmetes muusikafilmides.
Vaarikas

**Harilik vaarikas** (*Rubus idaeus*) on roosõieliste sugukonda muraka perekonda kuuluv põõsaliik.

## Levik ja kasvukohad
Harilik vaarikas on looduslikult levinud Lääne-, Kesk- ja Ida-Euroopas, Siberis, Kaukaasias ja Kesk-Aasias. Levilas kasvab ta tavaliselt viljakamatel, huumusrikastel muldadel, sageli esineb neid massiliselt raiestikel, metsasihtidel ja -servadel, lagendikel jm.

## Kirjeldus

Püstine põõsas kasvab üldjuhul 1,0–1,5 (2,0) m kõrguseks, ladvaosa on tavaliselt lookas. Esimese aasta võrsed on kaetud väikeste harjastega. Lehtedeks on sulgjad liitlehed, mis on 12–20&nbsp;cm pikkused, 10–13&nbsp;cm laiad, 3–5 (7) lehekesega. Lehekesed on terava tipuga, piklik-munaja kujuga, kuni 8 (10) cm pikkused, laius kuni 4&nbsp;cm, ümara või südakujulise alusega, ebakorrapärase saagja servaga, pealt peaaegu karvadeta, alt valgete pehmete karvadega.

Õied on valged, umbes 1&nbsp;cm läbimõõduga, viietised, koondunud väikesearvuliselt õisikutesse. Vilju nimetatakse samuti vaarikaks. Vaarikas on bioloogiliselt määratluselt koguvili. Erinevalt murakast irdub vaarika koguluuvili kergesti viljapõhjalt. Viljad on tavaliselt punased, kultuursortidel ka kollased.

Vaarika varred on enamasti ogalised ja seest suure säsiga. Varre eluiga kestab kaks aastat. Teisel aastal vars viljub ja siis kuivab.

## Kasvatamine
Hariliku vaarika erinevaid sorte kasvatatakse koduaedades ja ärilistes istandustes marjakultuurina. Vaarikas ja pampel ehk aedmurakas moodustavad muraka perekonnas eraldi alamperekonna.

Vaarikas annab kergesti juurevõsusid, mistõttu on ta aias üsna tülikas, levides kiiresti algselt kasvukohalt edasi.

Vaarikas vajab otsest päikesevalgust, kaitset külmade tuulte eest, eemal paiknemist teistest marjakultuuridest (teistest vaarikataimedest) ja viljakat mulda.

## Kasutamine
Vaarikas on väärtuslik põõsas, sest temast saab kasutada kõiki osi: lehti, varsi, õisi ja vilju. Vaarikalehetee alandab paistetust ning sellest tehtud kompress leevendab silmapõletikku.

Vaarika viljadel on meeldiv maitse ja aroom, mistõttu neid tarbitakse laialdaselt nii toorelt kui ka töödeldult. Viljad sisaldavad vähesel määral salitsüülhapet, millel on higistamaajav toime. Viljadest valmistatakse toor- ja keedumoosi, želeed, siirupit, mahla, likööri, veini jms.

## Marjade toiteväärtus ja biokeemiline koostis

## Eestis kasvatatavad sordid
Eestis kasvatatakse järgmisi sorte:


Metsvaarika lehed.jpg|Lehed
Raspberry cane - closeup in winter - P.2005.03.jpg|Võrse
Frambuesitas.jpg|Kultuursordi kollased viljad


## Vaata ka
* Vaarikpunane

## Viited

## Välislingid
Tatta uluss

**Tatta uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis.

95% elanikest olid 2002. aastal jakuudid ja 2,3% venelased.

1990. aastani oli ulussi nimi Aleksejevski.

Uluss jaguneb 14 kolmanda järgu haldusüksuseks.

## Viited
Ülikoolilinnak

**Ülikoolilinnak** ehk **üliõpilaslinnak** ehk **kampus** (inglise keeles *campus*) on mingi kõrgkooli rajatiste enam-vähem kompaktne piirkond. 

Näiteks Eesti ülikoolidest on Maaülikooli linnak Tartus Tähtveres. Tallinna Tehnikaülikooli linnak asub Mustamäel. Tartu Ülikoolil oma ülikoolilinnak puudub, kuivõrd tema hooned paiknevad Tartu linnas hajali.

## Vaata ka
*teaduspark
Hvoinaja rajoon

**Hvoinaja rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Leningradi oblastiga ja kirdes Vologda oblastiga.

Rajoonis on Hvoinaja alev ja 10 külaasundust (*сельское поселение*). Külaasundustes on 149 asulat.

## Viited

## Välislingid

*Hvoinaja rajooni koduleht
Njurba uluss

**Njurba uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigis.

92% elanikest olid 2002. aastal jakuudid ja 6% venelased.

Uluss jaguneb 19 kolmanda järgu haldusüksuseks.

## Viited
Verhnekolõmski uluss

**Verhnekolõmski uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Piirneb idas ja lõunas Magadani oblastiga.

Halduslikult jaguneb uluss neljaks *nasleg*iks.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanikest 53% venelased, 26% jakuudid, 5,6% ukrainlased ja 5,4% jukagiirid.

## Viited
Daniele Monticelli

**Daniele Monticelli** (sündinud 14. mail 1970 Milanos) on itaalia päritolu Eesti semiootik. 

Ta sai doktorikraadi semiootika ja kultuuriteooria alal Tartu Ülikoolis 2008. aastal. Aastast 2014 on Monticelli Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste instituudi Itaalia uuringute ja semiootika professor. 

Ta on olnud mõjutatud Giorgio Agambeni töödest. Monticelli tõlkis itaalia keelde Lennart Meri raamatu "Hõbevalge".

## Tunnustus
*2017 Tallinna Ülikooli kirjandusauhind (Lennart Meri teose „Hõbevalge“ tõlge itaalia keelde)
*2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk
*2018 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (koos Piret Peikeri ja Krista Mitsiga, artikliauhind: "Jamaicast Pariisi ning sealt Tartusse tagasi. Lydia Koidula maailmavaatest ja mugandamisstrateegiatest tema saksa eeskujude valguses". Keel ja Kirjandust 2018/12)
*2025 - Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia Doris Kareva luulekogu "Und nägin maailmast" koostamise ja tõlkimise eest itaalia keelte "In sogno ho visto il mondo"

## Viited

## Välislingid

*
Zõrjanka

**Zõrjanka** (vene keeles Зырянка) on alev Venemaa kirdeosas Sahha Vabariigis, Verhnekolõmski ulussi halduskeskus. Ta asub Kolõma jõe vasakkaldal Jassatšnaja jõe suudmealas.

Asulas oli 2009. aastal 3375 elanikku ja 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 3166.

Asulast 5 km kaugusel asub Verhnekolõmski alevik, mis on rajatud 1647. aastal kasakate talvitamiseks.

## Majandus
Piirkonna peamine majandusharu on kivisöetööstus. Söega varustatakse Sahha, Magadani oblasti ja Tšuktšimaa tarbijaid. 

Zõrjankas on aktsiaseltsi Kolõma laevafirma (ОАО «Колымская судоходная компания») baas. Aktsiaselts tegeleb söe veonduse ning tööstus- ja toidukaupade sisseveoga.

Alevis on lennujaam ja jõesadam.

## Ajalugu
Zõrjanka on asutatud 1930. aastatel seoses kivisöeleiukoha kasutuselevõtuga. Alevis oli Zõrjanlagi juhtkond. 1940. aastal sai ta aleviõigused.

## Viited

## Välislingid
* Zõrjanka keskkooli koduleht
Leo Villand

**Leo Villand** (26. aprill 1928 Tallinn – 12. september 2010 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane. 

Ta lõpetas Tallinna Poeglaste Kaubandus- ja Kommertsgümnaasiumi ning 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal. 1966 detsembris kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Sõnastusõpetuse probleeme 8-klassilises koolis", juhendaja Villem Alttoa.

Aastatel 1949–1950 töötas ta Märjamaa Keskkooli õpetajana. Aastatel 1954–1967 oli ta Tallinna 21. Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja ja kirjandusringi juhendaja. Märtsis 1958 korraldas ta esimese Eesti NSVs ilmunud koolialmanahhi (Tallinna N.V.Gogoli nimelise 21. Keskkooli Kirjanduslik Almanahh) väljaandmise.

Aastatel 1960–1981 oli ta Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadur ja asedirektor, aastast 1970 dotsent. Aastatel 1981–1984 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi koolijuhtide täiendusteaduskonna dekaan, aastast 1984 samas dotsent. Ta õpetas kultuurilugu, sissejuhatust kirjandusteooriasse ja kirjanduse õpetamise metoodikat. 2009. aastast oli ta Tallinna Ülikooli emeriitdotsent.

Ta uuris eesti kultuurilugu ning kirjandi- ja kirjandusõpetuse metoodikat.

Ta koostas eesti keele õpikuid, kirjanduse lugemikke ja töövihikuid.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

## Publikatsioone
**Stiiliõpetuse algmed*, Tallinn 1964
**Kirjandi- ja sõnastusõpetuse algmed*, Tallinn 1964, 6. trükk 1974
**Sõnastusvigade liigid ja ravi*, Tallinn 1966
**Eepilise pala käsitlemise lähtekohti kirjanduse algkursuses*, Tallinn 1971
**Kirjandiõpetuse teooria ja praktika*, Tallinn 1975
**Stiilivaatlusi kirjandustunnis*, Tallinn 1975
**Eesti kirjanduse lätteil*, Tallinn 1995

## Tunnustus
* 1976 – Eesti NSV teeneline õpetaja
* 2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk

## Viited

## Välislingid
*Leo Villand lastesaates "Buratino tegutseb jälle"
*Andre Tamm. Kummardus kultuuriõpetajale. Õpetajate Leht, 17. märts 2017
Ludolf August von Bismarck

**Ludolf August von [[Bismarck]]** (vene Лудольф (Рудольф, Людвиг) Август фон Бисмарк; vkj 12. või 21. märts 1683 Preisi-Holland – vkj 4. oktoober 1750 Poltava) oli Preisi päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. 

Ludolf August sündis vanast Brandenburgi aadlisuguvõsast pärit Preisi kindrali ja Küstrini komandandi Christopher Friedrich von Bismarcki (surnud 1704) pojana. 

1732. aastal võeti Ludolf August von Bismarck kindralmajori auastmes Venemaa teenistusse. Ta käis 1734 diplomaatilisel missioonil Inglismaal, teenis väejuhina Poola pärilussõjas (1733–1735) ja Vene-Türgi sõjas (1735–1739). 1736. aastal määrati ta Liivimaa asekuberneriks ning ülendati järgmisel aastal kindralleitnandiks.

1740. aastal ülendati ta auastmesse *[[général en chef]]* ja temast sai lühikeseks ajaks Liivimaa kindralkuberner. 

1740. aastal 9. novembri öösel arreteeriti ta koos Venemaa asevalitsejaks saanud Ernst Johann von Bironiga, tema vara konfiskeeriti ja ta oli vangistuses Jaanilinnas, mille järel saadeti Siberisse Tobolskisse ja hiljem Jaroslavli. 

1744. aastal andis keisrinna Jelizaveta Petrovna talle amnestia, mille järel naasis ta Peterburi ja temast sai 1747 Lõunaarmee (Ukraina armee) ülemjuhataja.

## Perekond
Ludolf August von Bismarcki esimene abikaasa oli Johanna Margareta von Assenburg (1695–1719). Abielust sündinud ainus tütar Albertine Luise von Bismarck oli 1738. aastast Preisi kindralmajori Friedrich Wilhelm von der Albeni abikaasa. 

15. mail 1733 abiellus ta Kuramaalt Miitavist pärit Thekla Katharina Trotta von Treydeniga (1705–1780), kes oli Hieronimus August Trotta von Treydeni ja Charlotte Katharina von Schöningi tütar.

Tema abikaasa Thekla Katharina vanem õde Benigna Gottliebe von Trotta, *gen*. Treyden (1703–1782) oli 1723. aastast hilisema Kuramaa hertsogi Ernst Johann von Bironi abikaasa.

1775. aastal maalis Friedrich Hartmann Barisien (1724–1796) abikaasast portree "Katharina von Bismarck, Nee von Trotta-Treyden, Miitavi Püha Katariina varjupaiga asutaja".

## Vaata ka
*Bismarck

## Viited

## Kirjandus
*Алексей Алексеевич Гатцук (ru) : Бисмарк, русский главноначальствующий Южною (Украинскою) армиею в 1747 г. - Чтения в Императорском Обществе Истории и Древностей Российских при Московском университете, Москва. В Университетской типографии 1871 Книга 3.
Jukagiiri kiltmaa

**Jukagiiri kiltmaa** (vene keeles Юкагирское плоскогорье) on kiltmaa Venemaal Siberi kirdeosas Sahhas ja Magadani oblastis. Ta paikneb Kolõma jõe paremkaldal Korkodoni jõest Omoloni jõeni. Selle ulatus edelast kirdesse on 500 km ja laius kuni 300 km. Liivakivide ja saviste kivimite esinemispiirkonnas on ülekaalus lamedate nõlvadega madalmäed. Süvakivimid (graniit jt) moodustavad kõrgemaid (kuni 1185 m) isoleeritud mäemassiive.

Kõrguseni 400–600 m esineb lehistaiga, kõrgemal mägitundras kasvab kääbus-seedermänd, igikelts on laialt levinud.
Hanif Kureishi

**Hanif Kureishi** (sündinud 5. detsembril 1954) on Briti kirjanik ja stsenarist.

Kureishi ema Audrey Buss oli inglane. Isa Raflushan oli pärit Madrasest jõukast muhameedlikust perest. 1947 jagati Briti India Indiaks ja Pakistaniks ning üldiselt asusid muhameedlased Madrasest, mis jäi India maa-alale, ümber Pakistani, kuid Kureishid kolisid Londonisse Bromley eeslinna, kus Hanif sündis ja üles kasvas.

Kureishi õppis Bromley Tehnikakolledžis ja Bromley Tehnikakõrgkoolis. Kolledžis valiti ta 1972. aastal üliõpilaste liidu presidendiks ja sellest ajast pärinevad mõned tema poolautobiograafilise teose "Äärelinna Buddha" tegelaskujud. Seejärel õppis Kureishi aasta aega Lancasteri Ülikoolis filosoofiat, aga langes koolist välja. Hiljem õppis ta Londonis Kuninglikus Kolledžis ja lõpetas selle filosoofia erialal.

1990. aastal kirjutas ta romaani "Äärelinna Buddha", mis pälvis aasta parima debüütromaani Whitbredi raamatuauhinna. BBC tegi teose põhjal ka teleseriaali. Romaani tegevus toimub mitme aasta kestel 1970. aastatel. Selle peategelane on segarassist teismeline Karim, kes elab Lõuna-Londonis ning igatseb minna elama ja töötama oma äärelinnast välja. Peategelase isa, romaani alguses igav bürokraat, otsustab hakata guruks, nähes ühiskondlikku vajadust gurude järele, ehkki ta ise oma rolli ei usu ja ka Karim ei usu sellesse. Romaan kirjeldab ühtlasi selle ühiskondliku meelsuse kujunemist, mis tõi kümmekonnaks aastaks võimule Margaret Thatcheri juhitud Konservatiivse Partei.

2006. aastal kirjutas ta stsenaariumi filmile "Venus", mille peaosatäitja Peter O'Toole nimetati Oscari, Kuldgloobuse ning BAFTA auhinna kandidaadiks, kuid ta ei võitnud neid.

## Eesti keeles ilmunud teoseid
* "Äärelinna Buddha"
* "Lähedus"
* "Gabrieli and"
* "Midagi sulle öelda"

## Tunnustus
* 1990 Whitbreadi auhind
* 2008 Briti impeeriumi ordu komandör (CBE)
* 2010 Pinteri kirjandusauhind

## Isiklikku
Kureishi on abielus. Tal on kolm poega, kellest vanemad on kaksikud.

## Viited

## Välislingid

* Koduleht
Prokuura

**Prokuura** on volitus, mis annab ettevõtja esindajale (prokuristile) õiguse esindada ettevõtjat kõigi majandustegevusega seotud tehingute tegemisel.
Otto Friedrich Ignatius

**Otto Friedrich Ignatius** (28. aprill 1794 Hageri – 7. september 1824 Peterburi) oli eesti maalikunstnik.

## Elukäik

Õppis Hageris, isa asutatud pansionaadis koos Gustav Adolf Hippiusega (Nissi Maarja koguduse õpetaja Thomas Hippiuse pojaga) Carl Sigismund Waltheri (kes oli Vardi mõisas August von Kotzebue laste koduõpetaja) juhendamisel. Kuna David Friedrich Ignatiuse ja August von Kotzebue naised olid õed, siis suheldi perekondlikul pinnal ja ka laste õpetamisel-kasvatamisel kasutati samade inimeste teeneid. 

Aastatel 1812–1813 õppis Peterburi Kunstide Akadeemias ja seejärel mõnda aega Berliinis Preisi Kunstide Akadeemias. Siirdus aastal 1815 koos Gustav Adolf Hippiuse ja August Georg Wilhelm Pezoldiga Dresdenisse, sealt Praha kaudu Viini, oli lühikest aega Viini Kunstiakadeemias Heinrich Friedrich Fügeri õpilane. Läks aastal 1817 Itaaliasse, tegutses kaks aastat Roomas, oli tihedas suhtluses natsareenlastega. Naasis aastal 1819 kodumaale, elas Hageris ja Tallinnas. Asus aastal 1820 Peterburi, oli Ermitaažis õukonnamaalija.

## Looming
Loonud usuteemalisi kompositsioone ning portreid. Abikaasa Adelheidi portrees (1819) on märgata otsest natsareenlaste mõju. Realistlikumad on erubrigadir Otto Wilhelm von Krusensterni ja ta abikaasa portree (1820). Suurim teos – Tsarskoje Selo lossikiriku keisrilooži laemaal – jäi lõpetamata (u. 1822, lõpetas 1825 Gustav Adolf Hippius, hävis 1941).

Kirjutanud naljamänge ja sentimentaalseid luuletusi, komponeerinud laule. Aastatel 1829 ja 1830 avaldas väljaanne "Esthona" tema Itaalia-reisi päevaraamatu katkendeid, milles kirjeldab oma kunstimuljeid.

## Isiklikku
Tema vanaisa Michael Ignatius oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster, isa David Friedrich Ignatius oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Tema ema onupoeg Adam Johann von Krusenstern oli baltisaksa päritolu Vene meresõitja, admiral (1842).

## Viited

## Välislingid
*
Pinteri kirjandusauhind

**Pinteri kirjandusauhind** on Inglise PEN-klubi poolt Harold Pinteri mälestuseks väljaantav auhind. Auhinnale võivad kandideerida ainult britid või Suurbritannias tegutsevad kirjanikud. Žüriisse kuulub teiste seas Harold Pinteri lesk Antonia Fraser.

Esmakordselt anti auhind välja 14. oktoobril 2009.

## Laureaadid
* 2009 Tony Harrison
* 2010 Hanif Kureishi 
* 2011 David Hare
* 2012 Carol Ann Duffy
* 2013 Tom Stoppard
* 2014 Salman Rushdie
* 2015 James Fenton
* 2016 Margaret Atwood
* 2017 Michael Longley
* 2018 Chimamanda Ngozi Adichie
* 2019 Lemn Sissay
* 2020 Linton Kwesi Johnson
* 2021 Tsitsi Dangarembga
* 2022 Malorie Blackman
* 2023 Michael Rosen
* 2024 Arundhati Roy

## Viited
Šimski rajoon

**Šimski rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga ja loodes Leningradi oblastiga.

Rajoonis on Šimski linnaasundus ja 3 külaasundust (*сельское поселение*). 

## Viited

## Välislingid
*Šimski rajooni koduleht
Soltsõ rajoon

**Soltsõ rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga.

Rajooni läbib Šeloni jõgi.

Rajoonis on Soltsõ linn ja 7 külaasundust (*сельское поселение*).

## Viited
 

## Välislingid

*Soltsõ rajooni koduleht
Altermann

**Altermann** on perekonnanimi, mille tuntud kandjate seas on
* Karl-Heinz Altermann
*Milly-Lucie Altermann
* Theodor Altermann
* Ülo Altermann
* Karl Altermann

Nimede eestistamisel määrati Altermanni-nimeliste isikute uueks perekonnanimeks Aasamäe, Aasmäe, Aegla, Aeljärv, Almistu, Altmets, Altmäe, Altnurm, Altnurme, Alttamm, Altvee, Altvälja, Arula, Ellamaa, Mäemets, Raidmaa, Vainulill, Väljaots, Õis või Õunasaar. 

## Vaata ka
* Alterman
Adam Schrapfer

**Adam Christiansson Schrapfer** (Schraffer) (u 1570 Liivimaa – maeti 20. aprillil 1630 Tallinnas) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane.

Adam Schrapfer oli Poola-Rootsi sõja ajal Rootsi kuninglik kindralsõjakomissar Tallinnas, ooberst ja 1611. aastal asehaldur Haapsalus ja 1623. aastast Riia asehaldur.

1626. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Riia asehaldur Adam Schrapferile Luunja, Vesneri ja Haava  mõisa Tartumaal ja andis 1629. aastal kasutusse Albu mõisa Järvamaal.

Tema ja ta abikaasa hauaplaat, mille alumisel kartušil on alumisel poolel tekst: *"DEM WO…EN….. HERR KONINGLICHEN MAJESTEDT ZV SCHWEDEN KR..ES COMMISSARIO VND STADT HALTER WH AUCH PRAESTDEN T..ZV DORPAT ANNO 1630"* asub Järva-Madise Püha Matteuse kirikus.

## Perekond
Tema vanemad olid Tartus Tartu Jaani koguduse saksa pastor ja jutlustaja olnud, Piiskopi, Vesneri ja Haava mõisnik Christian Schrapfer ja Anna Böningck. Christian Schrapfer oli hertsog Magnuse õuejutlustaja ja nõunik, tema esidiplomaat ja superintendent, kes läks koos Magnusega 1560. aastal Liivimaale ning aadeldati 1582. aastal Poola kuninga poolt. 

Tema abikaasa oli Anna Hogrewe (ka Hochgrefwe, surnud 1646). Abielust sündisid:
*Anna Schrapfer, Rootsi leitnandi, Riguldi ja Noarootsi mõisniku Robert von Woldecki abikaasa.
*Adam Johann Schrapfer/Schraffer (1624–1655), Rootsi rittmeister, Albu, Seidla, Harku, Vesneri ja Luunja mõisnik, Magdalena von Essen (1625–1646) ja vabapreili Anna Elisabeth Taube (1633–1680) abikaasa. Tema ja ta abikaasa Anna hauaplaat asub Tallinna Niguliste kirikus.

## Viited

## Kirjandus
*August Wilhelm Hupel: Historisch-chronologisch-biographische Nachrichten von den liefländischen Generalgouverneuren, Gouverneuren und Statthaltern des Schlosses zu Riga zur königl. schwedischen Regierungszeit. / "Nordische Miscellaneen" St. 18-19, Riga: Hartknoch 1789, lk. 519
Anthony Perkins

**Anthony Perkins** (4. aprill 1932 – 12. september 1992) oli USA näitleja. Teda tuntakse eelkõige Norman Batesi rolli järgi Alfred Hitchcocki filmis "Psühho". 

## Lapsepõlv
Perkins sündis New Yorgis. Tema ema oli Janet Esselstyn ja isa teatri- ja filminäitleja James Ripley Osgood Perkins. 1937. aastal James suri. Anthony kolis 1942. aastal Bostonisse.

## Eraelu
9. augustil 1973 abiellus Anthony Perkins fotograafi Berry Berensoniga. Neil sündis kaks poega: näitleja Oz Perkins (sündinud 2.02.1974) ja muusik Elvis Perkins (sündinud 9.02.1976). Berenson hukkus 11. septembril 2001 terrorirünnakus, olles American Airlinesi lend 11 pardal.

Perkins suri 60-aastaselt AIDSi tüsistustesse. Ta tuhastati ja ta tuhk anti tema perekonnale.

## Filmograafia
*The Actress (1953) 
*Friendly Persuasion (1956) 
*Fear Strikes Out (1957) 
*The Lonely Man (1957) 
*The Tin Star (1957) 
*Desire Under the Elms (1958) 
*This Angry Age (1958) 
*The Matchmaker (1958) 
*Green Mansions (1959) 
*On the Beach (1959) 
*Tall Story (1960) 
*Psycho (1960) 
*Goodbye Again (1961) 
*Phaedra (1962) 
*Five Miles to Midnight (1962) 
*The Trial (1962)
*The Sword and the Balance (1963) 
*Agent 38-24-36 (1964)
*The Fool Killer (1965) 
*Is Paris Burning? (1966) 
*Evening Primrose (1966) 
*The Champagne Murders (1967) 
*Pretty Poison (1968) 
*Catch-22 (1970) 
*WUSA (1970) 
*How Awful About Allan (1970) 
*Ten Days' Wonder (1971) 
*Someone Behind the Door (1971) 
*Play It as It Lays (1972) 
*The Life and Times of Judge Roy Bean (1972) 
*Lovin' Molly (1974) 
*Murder on the Orient Express (1974) 
*Mahogany (1975) 
*Remember My Name (1978) 
*First, You Cry (1978) 
*Les Misérables (1978) 
*Winter Kills (1979) 
*Twice a Woman (1979) 
*The Black Hole (1979)
*Double Negative (1980) 
*North Sea Hijack (1980) 
*For the Term of His Natural Life (1982) 
*The Sins of Dorian Gray (1983) 
*Psycho II (1983) 
*The Glory Boys (1984) 
*Crimes of Passion (1984) 
*Terror in the Aisles (1984) 
*Psycho III (1986)
*Napoleon and Josephine: A Love Story (1987) 
*Destroyer (1988) 
*Edge of Sanity (1989) 
*Chillers (1990) 
*Daughter of Darkness (1990) 
*I'm Dangerous Tonight (1990) 
*Ghost Writer (1990) 
*Psycho IV: The Beginning (1990) 
*The Man Next Door (1991) 
*The Naked Target (1992) 
*In the Deep Woods (1992)
Urupi saar

**Urup** (vene keeles *Уруп*, jaapani keeles 得撫島) on asustamata saar Venemaa idaosas Sahhalini oblastis, Suur-Kuriilide lõunarühma põhjapoolseim saar. Geograafilised koordinaadid . Urupi väin eraldab seda Tšornõje Bratja saartest, mis paiknevad saarest 30 km kirdes. Frizi väin eraldab Urupi Iturupi saarest, mis paikneb 40 km kaugusel edelas.

Urupi pindala on 1450 km&sup2;, pikkus kirdest edelasse 166 km ja laius kuni 20 km. Saar on mägine, kõrgus kuni 1426 meetrit (Võssokaja mägi). 

Saar on vulkaaniliste ahelike (Kompaneiski, Šokalski, Pjotr Šmidti, Krištofovitši ahelik) ahel, iga ahelik koosneb jalamite kaudu ühendatud vulkaanide reast. Üks vulkaanidest on tegevvulkaan (Bergi vulkaan, 980 m). 

Krištofovitši ahelikus Võssokaja ja Kossaja mäe vahel asub 1016 m kõrgusel Võssokoje järv. Esinevad joad kõrgusega kuni 75 m.

Taimestikus on kask, lepp, kuriili saasabambus, kääbus-seedermänd.

Enne eurooplaste saabumist elasid saarel ainud.
Urup

**Urup** on mitme koha nimi:
* Urupi mägi, mägi (3232 m) Põhja-Kaukasuses
* Urupi saar, üks Kuriilidest
* Urupi väin, väin Vaikse ookeani lääneosas
* Urupi jõgi, jõgi Põhja-Kaukasuses
* Urup, asula Karatšai-Tšerkessias
* Urup, asula Afganistanis
Henry Stubbe

**Henry Stubbe** (ka **Henry Stubbes**, 1632, Lincolnshire – 1676, Bristol) oli inglise arst ja õpetlane. 

Tegutses arstina Bathis ja Warwickis. Aastail 1661–1665 oli arstina Jamaical.
Alterman

**Alterman** on perekonnanimi, mille kandjate seas on:
* Boris Alterman, Iisraeli maletaja (1970–)
* Nathan Alterman, Iisraeli kirjanik ja sionist (1910–1970)

## Vaata ka
*Altermann
Adolf Erik Nordenskiöld

Parun **(Nils) Adolf Erik Nordenskiöld** (ˈnuːrdenʃɶld) (ka **A. E. Nordenskioeld**; 18. november 1832 Helsingi, Soome&nbsp;– 12. august 1901 Dalbyö, Södermanland, Rootsi) oli soome parun, geoloog, mineraloog ja polaaruurija.

Ta pärines rootsikeelsete soomlaste perest. Ta sündis Soome Suurvürstiriigis ajal, kui see oli Venemaa Keisririigi osa. Hiljem tänu oma poliitilisele aktiivsusele elas ta Rootsis ning sai seal Rootsi parlamendi ja Rootsi Akadeemia (1893) liikmeks.

Adolf Erik Nordenskiöld on tuntud oma reisi tõttu mööda Euraasia põhjarannikut laevaga Vega, mille ta sooritas 1878–1879. See oli esimene sõit läbi Kirdeväila.

## Tunnustus
*1876 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
*1893 – valiti Rootsi Akadeemia liikmeks

## Viited
Patoloogia

**Patoloogia** (ladina *pathologia*) on üldisemas mõttes kõrvalekalle määratud normist.

## Meditsiinis

Meditsiinis on patoloogia haigusõpetus – haiguste põhjuste, tekke, seotud nähtuste ja organismis aset leidvate muutuste õpetus. 

Patoloogia on tänapäevase tõenduspõhise meditsiini tähtsaim baaseriala. 

Patoloogid tegelevad haiguste diagnoosimisega makroskoopilisel, mikroskoopilisel ja ultrastruktuuri tasandil rakkude ja kudede haiguslike muutuste kirjeldamisega elupuhuselt (biopsia) või surmajärgselt (patoanatoomiline lahang) organismist eemaldatud rakkudes ja/või kudedes.

Patoloogia erialaga on tihedalt seotud ka järgmised allerialad: kliiniline patoloogia, anatoomiline patoloogia, keemiline patoloogia, kohtumeditsiiniline patoloogia, üldpatoloogia, geneetiline patoloogia, hematoloogiline patoloogia, immunopatoloogia, neuropatoloogia, nefropatoloogia, transplantatsiooni patoloogia, dermatopatoloogia, luupatoloogia jpt. 

Patolooge koolitatakse vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis. Eestis tegutseb patoloogide erialaseltsina Eesti Patoloogide Selts.

## Vaata ka
*fütopatoloogia
*ihtüopatoloogia
*patogeen

## Välislingid
* Patoloogia
* Autorite kollektiiv, Patoloogia eriala arengukava aastani 2020, 2012
Rahvuskultuur

**Rahvuskultuur** on ühele rahvusele omane kultuur, mis tavaliselt on seotud ühe keele ja ajaloolise paiknemisalaga. 

## Vaata ka
*rahvakultuur
*Rahvakultuuri Keskus
*eesti filosoofia
*identiteet
*rahvusteadus

## Kirjandus
*2006. *Rahvusvaheline tööpaja Rahvuskultuur ja tema teised*. UTKK. vt
Pirna

**Pirna** on linn Saksamaal Saksimaal, Saksi Šveitsi – Ida-Maagimäestiku kreisi halduskeskus. Piirneb põhjas Dresdeniga. Asub Elbe ääres.

Pirnat on kirjalikult esmamainitud 1233. aastal. 1307. aastal asutati Pirmas dominiiklaste klooster. 1325. aastal sai Pirna linnaõigused. 2008. aastani kuulus linn Saksi Šveitsi kreisi.

Linna läbib Dresdeni–Děčíni raudtee.

Pirnas asub Sonnensteini loss.

## Viited

## Välislingid

* Pirna koduleht
Voloti rajoon

**Voloti rajoon** on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga.

Rajoonis on 5 külaasundust (*сельское поселение*) ja 110 asulat. Halduskeskus on Voloti alevik (2300 elanikku).

Rajooni läbib Bologoje–Dno raudtee.

## Viited

## Välislingid

*Voloti rajooni koduleht
Ilmarinen

**Sepp Ilmarinen** on Soome mütoloogias imesepp, taeva looja ja meeshing. Ta on üks peategelasi Soome-Karjala eeposes "Kalevala", kus ta tagus Ilmasamba, taevalaotuse ja imeveski sampo. Eepose tegevustiku keskmeks on võitlus Ilmarineni sepistatud rikkust ja õnne tootva imeveski sampo pärast.

## Nimi
Eesti pseudomütoloogias on Ilmarineni nimi **Ilmarine**.  Ilmarise tegi eestlastele tuttavaks Friedrich Robert Faehlmann ja Friedrich Reinhold Kreutzwald, kuna aga nende käsitlused on erinevad, siis tekib kahtlus, kas eestlased on üldse seda nime tundunud. Kui eestlased teda ikka tundsid, siis pigem **Ilmari** nime järgi. Nime on ta saanud Ilmeni järvest, mida soomlased kutsuvad Ilmjärveks. Selliseid ilmjärvi on ka Eestis, üks Otepääl ja teine Palamusel. Ei ole usutav, et eestlased tema nime sellel kujul kasutasid. Pigem võib arvata, et nimi on laenatud Soomest. Ilmarine (Soomes Ilmarinen), on deminutiiv nimest Ilmar. Soomes on tal veel teisigi nimesid nagu Ilmari, Ilmalainen, Ilmarinta, Ilmanukko ja Ingeris Ismaro.

Ilmarineni nime seostatakse sõnaga *ilm(a)*, mis tähendab tuult, tormi, ilma, õhku, taevast ja taevalaotust.

Udmurdi mütoloogias esineb ilma ja taeva jumal *Inmar*.

## Eeposes Kalevipoeg
Eesti rahvuseeposes Kalevipoeg on Ilmarine kuulus Soome imesepp, kelle käest läheb Kalevipoeg mõõka ostma. Ta ostab oma isale Kalevile tehtud mõõga. Õnnestunud ostu tähistati rohke alkoholi joomisega. Joomise käigus tekkis Kalevipoja ja Ilmarise vanema poja vahel tüli, mille käigus Kalevipoeg tappis Ilmarise poja. Sellepeale needis Ilmarine ära Kalevipoja mõõga. Tänu sellele needusele tappis mõõk hiljem Kalevipoja enese.

Faehlmanni järgi tegi Ilmarine terasest taevakummi, tähed ja kuu sinna külge kinnitanud ning võtnud päikese Vanaisa eeskojast. Kreutzwald aga lisas Ilmarine lugulaulu "Kalevipoeg". Ta ei ütle selgelt välja, aga annab mõista et Kalevipoja mõõk just tema poolt sepistatud. Kalevipoja XII loos ridadel 557-564 mainib autor Ilmarist nimepidi: "Ilmarine, imeseppa, istus kõrgel kuldsel istmel".

Eestlastele on Ilmarine tuntum läbi rahvalaulude, kus mainitakse kullast naise tagumist. Kui naine valmis, siis sepp mõistab, et naisepoolne külg külmetab. Selleks toob ta Riiast kuke laulma, Saarest sõnni ammuma, Pärnust pätsu hirnuma, et kuldnaist äratada, aga kõik püüdlused on asjatud.

Ilmarine on tuule-, õhu-, ilmajumal, aga Eestis teatakse teda pigem taeva- ja õhujumalana tänu udmurtidele. Samuti Lapi mütoloogias esineb Ilmaris, kes tormi ja paha ilma sünnitab. Taeva tagus ta vasaraga, mis meenutas Thori oma. Ilmarine võis olla üks vanemaid soome-ugri taevajumalaid. Uku, Taara ja kõik muud võimalikud nimed võivad olla sarnased temaga, aga kindlasti hilisemad.

Germaani mütoloogias esineb sarnane tegelane Völundr, kes on Vanemast Eddast tuntud sepp.

## Viited

## Kirjandus
* Mattias Johann Eisen. 1919. Eesti mütoloogia. lk 118–121
* Uku Masing. 1995. Eesti usund. lk 49–50
Toropets

**Toropets** on linn Venemaal Tveri oblastis, Toropetsi rajooni keskus. Asub Toropa jõe ja Solomeno järve ääres.

Toropetsi on esmamainitud 1074. aastal. 1168 mainitakse linna iseseisva vürstiriigi keskusena. 1350. aastatel läks Leedu koosseisu. 1503 vallutas linna Moskva suurvürstiriik. 1708 läks see Ingerimaa kubermangu (alates 1710 Peterburi kubermang) koosseisu. 1727 läks Novgorodi kubermangu. 1777. aastal sai linnaõigused ja liideti Pihkva kubermanguga. 1935. aastast kuulub Tveri oblastisse. Augustist 1941 jaanuarini 1942 oli Saksa vägede poolt okupeeritud.

Eesti ümberasujad rajasid 1873–1877 Toropetsis oma luteri kiriku, seal tegutses ka eesti kool ja Toropetsi Eesti Haridusselts. Nõukogude võim sulges 1920. aastal kiriku, lasi kiriku torni lammutada ja avas hoones petrooleumi müügikoha. Hiljem tegutses hoones laste spordikool. 
## Viited

## Välislingid
*Linna portaal
Peno

**Peno** (vene *Пено, Пёно*) on alev Venemaal Tveri oblastis, Peno rajooni keskus. Asub Volga jõe ja Peno järve ääres.

Peno tekkis 1905 rajatud raudteejaama juurde. 1930 sai aleviks.
Oulanka bioloogiajaam

**Oulanka Bioloogiajaam** on Oulu Ülikoolile kuuluv bioloogiajaam Soomes.  

Jaam asub Oulanka jõe orus Oulanka rahvuspargis. Jaam on vaid 25 km lõuna pool põhjapolaarjoont.

Bioloogiajaam asutati aastal 1966, ning hooneid laiendati ja uuendati aastal 1978.

Jaamas on ööbimisvõimalused (u 85 kohta), loengusaal, seminariruum ja uurimistöö ruumid, väike raamatukogu ning abiruumid. Samuti kuuluvad jaama varustusse paadid ja muud liikumisvahendid. 

Jaama baasil tehakse mitmesuguseid ökoloogilisi uurimistöid.

## Välislingid
*Bioloogiajaama koduleht
Altenburgi maakreis

**Altenburgi maakreis** on kreis (*Landkreis*) Saksamaal Tüüringi liidumaa idaosas. See külgneb (läänest ja päripäeva) Greizi kreisi, Burgenlandkreisi (Saksi-Anhaltis) ning Leipzigi, Kesk-Saksimaa ja Zwickau kreisidega Saksimaal.

Altenburgi maakreis on idapoolseim Tüüringi kreis. See on peamiselt põllumajanduslik piirkond.

## Loodus
Peamine jõgi on Pleiße, mis on Weiße Elsteri lisajõgi ja läbib kreisi lõunast põhja. Künklik Osterland moodustab Maagimäestiku põhjapoolse eelmäestiku, kaldudes õrnalt Saksi-Anhalti idapoolsetele tasandikele.

## Linnad ja vallad

Linnad:
# Altenburg
# Gößnitz
# Lucka
# Meuselwitz
# Schmölln

Vallad:
# Dobitschen
# Göpfersdorf
# Heyersdorf
# Langenleuba-Niederhain
# Nobitz
# Ponitz

Vallaliidud (*[[Verwaltungsgemeinschaft]]en*):
# Verwaltungsgemeinschaft Oberes Sprottental (keskus Nöbdenitzis)
## Heukewalde
## Jonaswalde
## Löbichau
## Posterstein
## Thonhausen
## Vollmershain
# Verwaltungsgemeinschaft Pleißenaue
## Fockendorf
## Gerstenberg
## Haselbach
## Treben (keskus)
## Windischleuba
# Verwaltungsgemeinschaft Rositz
## Göhren
## Göllnitz
## Kriebitzsch
## Lödla
## Mehna
## Monstab
## Rositz (keskus)
## Starkenberg

## Viited

## Välislingid

*Altenburgi maakreisi koduleht
Tõnu Talvi

**Tõnu Talvi** (sündinud 10. oktoobril 1962) on eesti zooloog ja looduskaitsja.

Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli hüdrobioloogia-ihtüoloogia erialal.

Ta on töötanud Tartu Ülikoolis zooloogia kateedri assistendina, Viidumäe Looduskaitseala asedirektori, Riikliku Looduskaitsekeskuse Saare regiooni direktori ja Keskkonnaameti looduskaitse bioloogina. Töötab Keskkonnaameti looduskaitse korraldamise osakonnas looduskaitse peaspetsialistina.

## Tunnustus
*2016 Saaremaa omavalitsuste liidu Oskar Kallase auhind
*2017 Valgetähe V klassi teenetemärk
*2021 Keskkonnaameti kuldne teenetemärk
## Viited
Eesti Ökoloogiapäevad

**Eesti Ökoloogiapäevad** on Eesti Ökoloogiakogu korraldatud ühepäevased ökoloogianõupidamised Tartus.

Neid on aastatel 1984–2005 korraldatud aastase sammuga neil aastail, kui Eesti ökoloogiakonverentsi ei toimu.

## Eesti Ökoloogiapäevade nimekiri
*I – Kas ökoloogial on oma seadused? (17. veebruar 1984)
*II – Ökoloogia ja globaalprobleemid (14. veebruar 1986)
*III – Happevihmad meil ja mujal (12. veebruar 1987)
*IV – Väikerahvas vajab kaitset (14. veebruar 1989)
*V – Rahvusvaheline Maa päev (21. aprill 1990)
*VI – Loodusseire (24. aprill 1992)
*VII – Looduskasutus privatiseerimise tingimustes (2. märts 1993)
*VIII – Eesti Riiklik Seireprogramm (22. aprill 1995)
*IX – Eesti Keskkonnastrateegia (4. oktoober 1996)
*X – Värsked mõtted Eesti ökoloogias (8. mai 1998)
*XI – Loodusliku mitmekesisuse kaitse viisid ja vahendid (20. aprill 1999)
*XII – Eesti loodus ja Euroopa Liit (27. aprill 2001)
*XIII – Eesti süsinikubilansi ökoloogiast ja ökonoomikast (3. mai 2002) 
*XIV – Raie ja uuendus Eesti metsas (16. aprill 2004)
*XV – Natura 2000 Eestis (22. aprill 2005)
Eesti ökoloogiakonverents

**Eesti ökoloogiakonverentsid** on Eesti Ökoloogiakogu ja EcolChange'i korraldatavad ökoloogiaalased konverentsid Eestis.

Neid on korraldatud enamasti 3-aastase sammuga (vahel ka harvem). Vahepealseil aastail on peetud Eesti ökoloogiapäeva.

## Eesti ökoloogiakonverentside nimekiri
*I – Kaasaegse ökoloogia probleemid (11.–13. detsember 1978)
*II – Keskkonnakaitse ökoloogilised aspektid Eestis (8.–10. aprill 1982)
*III – Rakendusökoloogilisi küsimusi Eestis (11.–13. aprill 1985)
*IV – Ökoloogia ja ühiskond (23.–25. märts 1988)
*V – Ökoloogia ja energeetika (24.–26. aprill 1991)
*VI – Alalhoidlik areng ja looduskeskne elulaad (24.–26. aprill 1994)
*VII – Ajalised muutused Eesti eluslooduses ja keskkonnas (8.–9. mai 1997)
*VIII – Loodusteaduslikud ülevaated Eesti Maa päeval (26.–27. aprill 2000).
*IX – Eesti ökoloogia globaliseeruvas maailmas (11.–12. aprill 2003)
*X – Loodushoiu majandushoovad (27.–28. aprill 2006)
*XI – Elurikkus ja ökosüsteemid (8.–9. aprill 2010)
*XII – Eesti teadus- ja arendustegevuse konkurentsivõime (18.–19. oktoober 2013)
*XIII – Ökoloogiateadus globaalselt muutuvas maailmas (20. aprill 2018)

## Viited
Klaus Kurselli mäss

**Klaus Kurselli mäss** oli Tallinnas 1570. aastal Põhjamaade seitsmeaastase sõja ajal toimunud Rootsi asehalduri ja keskvõimu esindajate vastu korraldatud relvastatud vastuhakk, mille käigus mässajad Klaus Kurselli juhtimisel hõivasid Toompeal asuva Väikese linnuse ja vangistasid kuberner Gabriel Kristiernsson Oxenstierna.

Põhjamaade Seitsmeaastases sõjas, mille sõjategevuse põhiraskus paiknes Skandinaavia poolsaarel, vähenes Rootsi vägede arvukus ülemerevaldustes. Maa kaitse jäi paljuski Saksa lipkondade ehk mõisameeste kanda.

Mässu põhjus oli pikaleveninud Põhjamaade seitsmeaastane sõda (1563–1570), mis muutis Rootsi riigi ajutiselt maksejõuetuks ja mille tulemusena oli Liivimaal kohalikest aadlikest ja linnakodanikest moodustatud kolm lipkonda pikka aega palgata. Rootsi keskvalitsus kavatses olukorra ajutiseks lahendamiseks suunata rahulolematud Liivimaa ja Eestimaa rüütelkondade esindajad Liivimaalt taas Rootsi, et kaasata nad Rootsi pinnal sõjategevusse, kus osa neist oligi juba viibinud aastail 1564–1566. Rootsi suundumine seati eeltingimuseks, et saada tasumata palka kätte.

7. jaanuaril 1570 võttis Liivi sõjas Rootsi poolel olnud mõisameeste pealik Klaus Kursell ootamatu rünnakuga oma valdusse Toompea Väikese linnuse. Tallinna raad vahendas kokkuleppe, millega kuberner Oxenstierna vabastati, linnus pidi aga jääma Kurselli kätte järgmiste nelipühadeni; selleks ajaks oodati kuningas Johan III-lt võlgu olevat summat või mingit muud lahendust olukorrale.

Klaus Kursell alustas ka läbirääkimisi lossi ja linna võimu alla mineku üle, Moskva tsaari vasalli Liivimaa kuninga Magnusega.

24. märtsil 1570 võtsid aga Rootsi väed Toompea linnuse kavalusega tagasi. Klaus Kursell ja enamik mässus osalenud mehi vangistati. Kursell mõisteti varsti surma ja hukati koos paari kaaslasega Tallinnas 3. juunil 1570.

## Viited
Ivdel

**Ivdel** (vene keeles Ивдель, mansi keeles Сапсаус) on linn Venemaal Sverdlovski oblasti põhjaosas, Ivdeli linnaringkonna keskus. Linn asub Ivdeli jõe ääres 535 km kaugusel Jekaterinburgist.

Linna lähedal asus 1589 asutatud Lozvinski gorodok, esimene venelaste asundus Uuralitest ida pool. Ivdeli on mainitud 1831. aastal Nikito-Ivdeli külana. 1937 rajati asula juurde nõukogude sunnitöölaager Ivdellag. Linnaõigused sai 1943. aastal.

## Välislingid
*Ivdeli koduleht
*http://ivdel.net/
Ivdeli linnaringkond

**Ivdeli linnaringkond** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Sverdlovski oblastis. 

Ringkonda kuulub Ivdeli linn ja 29 maa-asulat.

Ringkonnas asub Polunotšnoje mangaanikaevandus.

Ringkonda läbib Serovi–Priobje raudtee.

## Välislingid
*http://admivdel.ru
*http://gerb.rossel.ru/ter/ter/ter35
Robert Theodor Hansen

**Robert Theodor Hansen** (12. oktoober 1849 Pahkla, Kohila vald, Hageri kihelkond – 26. august (vkj 13. august) 1912 Tallinn) oli eesti köster, koolmeister, muusikategelane ja helilooja.

Robert Theodor Hansen sündis Pahklas möldri pojana. 

Tallinna Kreiskooli lõpetamise järel töötas ta alates 1868. aastast Iisakus köstrina. Ta asutas Iisakus kihelkonnakooli, kus töötas koolmeistrina 1912. aastani. Enda asutatud segakoori, pasunakoori ning muusika- ja kirjandusseltsi kutsus ta esinema tuntud muusikuid ja soliste. Tema muusikaharrastus innustas ärkamisajal kogu kihelkonda, paljudesse taludesse soetati viiul, pasun, klaver või koduorel. Hanseni juhatatud koorid esinesid mitmel üldlaulupeol ja pälvisid auhindu. Iisaku koorid käisid kontserte andmas ka mujal Eestis.

Hansen oli ajalehtede Ristirahva Pühapäevaleht ja Eesti Postimees kaastööline. Tegeles ka heliloominguga. 1882. aastal kirjutas ta viisi Lydia Koidula luuletusele "Ema süda", mis on muutunud rahvalikuks lauluks (ilmus 1913. aastal Juhan Elkeni kogus "Koolilaste laulud"). Teisi tema loodud laule: "Kaugelt koju tulles", "Õhtu rahu", "Lahkumine", "Miks sa nutad lillekene", "Püha", "Jõululaul", "Jõuluõhtul" jt. Enamik tema noote hävis aga pärast tema surma tulekahjus.

Robert Theodor Hansen suri Tallinnas 13. augustil (vkj) 1912. Kui tema põrm Tallinnast Iisakusse viidi, läksid pillimehed Iisaku mäele vastu – alles siis saadi aru, mida Hansen sealsele rahvale tähendas. Hansen maeti Iisaku kalmistule.

## Viited

## Välislingid
*Tutvustus: Hansen, Robert Theodor
*VE: Hansen, Robert Theodor - koorijuht, helilooja, koolijuht ja pedagoog
*
Ott Ernesaks

**Ott Ernesaks** (12. oktoober 1938 Tallinn – 26. august 2009 Tallinn) oli eesti allveesporditreener.

Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. keskkooli. Ta õppis aastatel 1957–1960 TPedI kehakultuuri- ja muusikaosakonnas ning lõpetas 1965. aastal muusikapedagoogina Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 

Ta tuli Eesti NSV meistriks tuli ta purjetamises ja allveespordis, kuulus Eesti NSV allveespordikoondisesse aastatel 1963–1969, tegutsenud ka kohtuniku ja ühiskondliku aktivistina. Kuulus aastatel 1963–1995 Eesti NSV ja Eesti allveeliidu juhtkonda. 

Ott Ernesaks maeti 5. septembril 2009 Metsakalmistule.

## Tunnustus
*1965 NSV Liidu meistersportlane
*1972 Eesti NSV teeneline treener
*1981 Kalevi auliige
*Vetelpäästeühingu auliige

## Isiklikku
Tema isa oli koorijuht ja helilooja Gustav Ernesaks. Tema äi oli 103-aastaseks elanud EELK Roosa Jakobi koguduse õpetaja Karl Karlson.

## Välislingid
*http://www.eestikalev.ee/?module=news&id=493
*Biograafia ESBL-is
Kollajuur

**Kollajuur** ehk **kurkum** ehk **kurkuma** (*Curcuma*) on taimeperekond ingveriliste (*Zingiberaceae*) sugukonnas.

Esimesena kirjeldas kollajuure perekonda teaduslikult Linnaeus. Perekonnas on ligikaudu 130 liiki.  

Mõne liigi risoomist saadakse india safrani nimelist vürtsi ehk kurkumit, mis sisaldab eeterlikke õlisid ja kollast värvainet kurkumiini. Sõltuvalt liigist varieerub kollajuurte sõlmjate risoomide värvus sinepikollasest sidrunikollaseni. Kurkumi saamiseks taime risoom keedetakse, kuivatatakse ja jahvatatakse. Kurkumi saamiseks kultiveeritakse kollajuurt Hiinas, Indias, Indoneesias, Filipiinidel, Taiwanil, Haitil, Jamaical ja Peruus. Kultuuris on levinuim harilik kollajuur (*Curcuma longa*). Pillirootaoline taim kasvab umbes 1 meetri kõrguseks.

## Välislingid
* Värvikas ja särtsakas kollajuur Maaleht, 12. jaanuar 2012